Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

24.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в зв'язку з виконанням зобов'язання по договору поруки, вказуючи на те, що він був поручителем за договором поруки №109 від 29.07.2009 року разом з [PERSON] у відповідача [PERSON] за кредитним договором №61 від 20.05.2009 року з Кредитною спілкою «Донбас-кредит», де той брав кредит в сумі 9600грн., строк погашення якого був з 20.05.2009 року по 20.05.2011 року, але в зв»язку з порушенням [PERSON] умов погашення кредиту та утворення заборгованості, Ворошиловським районним судом міста Донецька 04.08.2010 року був виданий судовий наказ про стягнення з нього та з [PERSON] солідарно 16090,91грн. В зв»язку з новими порушеннями відповідачем умов сплати кредиту, процентна ставка за кожен день користуванням кредиту була змінена з 0,1275% на 0,296%, відповідно до п.4.7 Кредитного договору, а тому Кредитна спілка прийняла рішення про донарахування відсотків за період з 29.07.2010 року по 17.05.2012 року, та загальна сума боргу склала 18697,73грн., яка була збільшена до 22079,23грн. в період розгляду справи в суді та рішенням Новогродівського міського суду від 07 листопада 2012 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] було стягнуто солідарно на користь Кредитної спілки «Донбас-кредит»- 22079грн.23коп. заборгованості за процентами за кредитним договором №61 від 20.05.2009 року. На виконання рішення суду за виконавчим листом з його заробітної плати в період з 04.07.2009 року по 04.07.2011 року була стягнута заборгованість в загальній сумі 17709,91грн., з яких 15981грн.- сума боргу, що підтверджено довідкою підприємства. Таким чином, він, як поручитель, виконав свої обов»язки перед КС, а тепер відповідач, який безвідповідально відносився до погашення взятого кредиту, повинен відшкодувати йому збитки. Просить стягнути борг по кредиту в сумі 15981 грн.; судовий збір 79,91 грн., витрати 30грн.; виконавчі дії 10,00грн., виконавчий збір 1609грн., а всього 17709,91грн. В ході судового розгляду позивач надав уточнення до позову, в якому просить на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, крім основної суми боргу- 17709,91грн., стягнути ще 12078,16 грн. - суму боргу з врахуванням індексації, 1593,89грн.- 3% річних від простроченої суми боргу, а всього 31381,96грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просять їх задовольнити, в останнє судове засідання надали заяви про закінчення розгляду справи без їх участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнає позов частково: визнає суму боргу за договором поруки, згідно первісного позову за довідкою стягнення боргу за кредитом з позивача, суми індексації та відсотків не визнає. Третя особа [PERSON] підтримала думку [PERSON] щодо позову, визнає його частково, в останнє судове засідання надала заяву про закінчення розгляду справи без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, в зв'язку з виконанням зобов'язання по договору поруки, обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що позивач знаходився в правовідносинах як поручитель за договором поруки за №109 від 29.07.2009 року за кредитним договором №61 від 20.05.2009 року з Кредитною спілкою «Донбас-кредит», де позичальником був відповідач [PERSON] За рішеннями суду з [PERSON], [PERSON] та з [PERSON] солідарно була стягнута сума боргу за кредитом, на підставі чого було стягнуто: Згідно довідки ВП шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» від 17.12.2012 року із заробітної плати [PERSON] проводились утримання по погашенню кредиту на користь КС «Донбас-кредит», згідно постанови ВДВС Селидівського МУЮ від 04.07.2011 року, у розмірі 15981 грн.; судовий збір 79,91 грн., витрати 30грн.; виконавчі дії 10,00грн., виконавчий збір 1609грн., а всього 17709,91грн. Згідно довідки ВП шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» від 26.02.2016 року із заробітної плати [PERSON] проводились утримання по погашенню кредиту на користь КС «Донбас-кредит», згідно постанови ВДВС Новогродівського МУЮ від 05.10.2010 року, у розмірі 15981 грн.; судовий збір 79,91 грн., витрати 30грн.; виконавчі дії 10,00грн., виконавчий збір 1609грн., а всього 17716,68грн. Приймаючи до уваги, що відповідач визнає вимоги первісного позову, а саме стягнення 17709,91грн., суд вважає їх безспірними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов»язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов»язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так у частині 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов»язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов»язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать. Тоді як із пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що позивач знаходився в правовідносинах як поручитель за договором поруки за №109 від 29.07.2009 року за кредитним договором №61 від 20.05.2009 року з Кредитною спілкою «Донбас-кредит», де позичальником був відповідач [PERSON], тобто договір був складений між позивачем та КС «Донбас-кредит», а між позивачем та відповідачем ніяких договорів чи інших правочинів, передбачених законом, чи угод укладено не було, позивач добровільно взяв на себе обов"язки поручителя та уклав договір поруки. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції (12078,16грн.) та 3 відсотків річних від простроченої суми боргу, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які були сплачені останнім при поданні позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487,20грн. судових витрат.

Outcome: partial