Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся 11.09.2017 р. до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначив, що 06.11.2006 р. він був прийнятий на роботу до філії «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаду юрисконсульта юридичного департаменту. З 06.11.2006 р. декілька разів змінював посаду та востаннє 03.09.2012 р. був призначений на посаду провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення філії «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк». 28.04.2017 р. наказом Э.ZP-УВ2017-21435649п звільнений за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України. У цей же день він отримав розрахунок при звільненні, зокрема, була виплачена заробітна плата за відпрацьовані у квітні робочі дні та компенсація за невикористані дні щорічних відпусток, згідно ст..38 КЗпП. Отримавши повний розрахунок, він дізнався про порушення відповідачем умов оплати праці. Так, відповідно до наказу № СП-2010-1334 від 10.12.2010 р., починаючи з 01.12.2010 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснювало оплату перших 5 днів лікарняних листків виходячи з розрахунку 10 грн. за день, що підтверджується розрахунковими листами, у яких відображено суми оплати лікарняних як відповідачем, так і Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Пізніше, наказом № СП-2013-6638332 від 17.04.2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив процедуру оплати перших 5 днів листка непрацездатності, зокрема, перші 3 дні відповідач вирішив оплачувати виходячи із середньоденного тарифу, а четвертий і п»ятий по 10 грн., як і було встановлено раніше. Однак, якщо лікарняний листок припадав на святкові дні або на кінець відпустки - усі 5 днів непрацездатності оплачувались із розрахунку 10 грн. за день непрацездатності. 07.12.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі службової записки № Е.42.0.0.0/4-846 знову змінив умови оплати перших 5 днів непрацездатності, а саме, перші 5 днів відповідач вирішив оплачувати виходячи із середньоденного тарифу. Однак, якщо перші 5 днів включали в себе вихідні, лікарняний листок припадав на святкові дні або на кінець відпустки - усі 5 днів непрацездатності оплачувалися із розрахунку 10 грн. за день непрацездатності. Зазначені розпорядчі документи ПАТ КБ «ПриватБанк» були застосовані і до позивача. Так в період дії зазначених наказів, він 6 разів перебував на лікарняному, зокрема: 23.11.2011 - 09.12.2011, листок непрацездатності АВА/466411; 26.03.2014 - 12.04.2014, листок непрацездатності АВС/294269 та АГВ/259512; 09.10.2014 - 16.10.2014, листок непрацездатності АВС/300664; 27.01.2016 - 05.02.2016, листок непрацездатності АГІ/372399 та АГШ/626608; 17.10.2016 - 21.10.2016, листок непрацездатності АГШ/665430; 24.10.2016 - 02.11.2016, листок непрацездатності АГІ/375928. Листок непрацездатності АВА/466411 (період непрацездатності 23.11.2011 - 09.12.2011) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 23, 24, 25 листопада 2011 р. (середа - п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 30 грн., тобто виходячи із ставки 10 грн. за день непрацездатності; 28, 29, 30 листопада та 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9 грудня 2011 р. (понеділок - п»ятниця за 2 тижні), які оплачені Фондом у розмірі 1243,05 грн. за 3 дні та 2900,45 грн. за 7 днів грудня 2011 р., тобто виходячи із ставки 414,35 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 404,35 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (414,35 - 10). Сума недоплати складає 1213,05 грн. (404,35 х 3). Листки непрацездатності АВС/294269 та АГВ/259512 (період непрацездатності 26.03.2014 - 12.04.2014) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 26, 27, 28 березня 2014 р. (середа - п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 531,39 грн., тобто із ставки 177,13 грн. за день непрацездатності; 31 березня та 1,2,3,4, 7,8,9,10,11 грудня 2014 р. (понеділок - п»ятниця за 2 тижні), які оплачені Фондом у розмірі 598,60 грн. за 1 день березня 2014 р. та 53,87,40 грн. за 9 днів квітня 2014 р., тобто виходячи із ставки 598,60 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 421,47 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (598,60 - 177,13). Сума недоплати складає 1264,41 грн. (421,47 х 3). Листок непрацездатності АВС/300664 (період непрацездатності 09.10.2014 - 16.10.2014) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 09, 10, 13 жовтня 2014 р. (четвер, п»ятниця, понеділок), які оплачені відповідачем у розмірі 318,04 грн., тобто виходячи із ставки 106,01 грн. за день непрацездатності; 14, 15, 16 жовтня 2014 р. (вівторок, середа, четвер), які оплачені Фондом у розмірі 1833,66 грн. за 3 дні жовтня 2014 р., тобто виходячи із ставки 611,22 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 505,21 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (611,22 - 106,01). Сума недоплати складає 1515,63 грн. (505,21 х 3). Листки непрацездатності АГІ/372399 та АГШ/626608 (період непрацездатності 27.01.2016 - 05.02.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 27, 28, 29, 30, 31 січня 2016 р. (середа - неділя), які оплачені відповідачем у розмірі 456,32 (290,88 + 145,44) грн., тобто виходячи із ставки 91,26 грн. за день непрацездатності; 1, 2, 3, 4, 5 лютого 2016 р. (понеділок - п»ятниця), які оплачені Фондом у розмірі 1973,85 грн. за 5 днів лютого 2016 р., тобто виходячи із ставки 394,77 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 303,51 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (394,77 - 91,26). Сума недоплати складає 1517,55 грн. (303,51 х 5). Листок непрацездатності АГШ/665430 (період непрацездатності 17.10.2016 - 21.10.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 17, 18, 19, 20, 21 жовтня 2016 р. (понеділок-п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 727,20 грн., тобто виходячи із ставки 145,44 грн. за день непрацездатності; Фондом оплата не проводилась, але розрахунок оплати наведений у наступному лікарняному листку, який є аналогічний даному, згідно якого дні непрацездатності оплачені Фондом, виходячи із ставки 397,83 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 252,39 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (397,83 - 145,44). Сума недоплати складає 1261,95 грн. (252,39 х 5). Листок непрацездатності АГІ/375928 (період непрацездатності 24.10.2016 - 02.11.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 24, 25, 26, 27, 28 жовтня 2016 р. (понеділок-п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 727,20 грн., тобто виходячи із ставки 145,44 грн. за день непрацездатності; 29, 30, 31 жовтня та 1, 2 листопада 2016 р. (субота - середа), які оплачені Фондом у розмірі 1989,15 грн., тобто виходячи із ставки 397,83 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 252,39 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (397,83 - 145,44). Сума недоплати складає 1261,95 грн. (252,39 х 5). Таким чином, мала місце неповна оплата перших днів тимчасової непрацездатності на загальну суму 8034,54 грн. 29.11.2017 р. на його картку для виплат відповідачем зараховано грошові кошти в сумі 6270,09 грн., розмір яких до оподаткування складав 7788,90 грн. Відтак, з часу подачі позову, відповідачем добровільно сплачено 7788,90 грн., а сума недоплати складає 245,64 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Також, позивач зазначає, що оскільки він був звільнений 28.04.2017 р., а оплата за дні тимчасової непрацездатності не була виплачена при звільненні, то за час затримки розрахунку за період з 28.04.2017 р. по 29.11.2017 р. підлягає стягненню середній заробіток в сумі 160091,15 грн. Розрахунковими місяцями для обчислення середньої заробітної плати є лютий та березень 2017 р. Так, за лютий 2017 р. його заробітна плата, яка враховується для визначення середнього заробітку, складала 8635,33 грн., а за березень 2017 р. - 5512,23 грн. Разом за лютий і березень 2017 р. заробітна плата, яка враховується для визначення середньоденного заробітку складає 14147,56 грн., а середньоденна заробітна плата складає 744,61 грн. Строк затримки розрахунку складає 215 днів, а тому розмір середнього заробітку за цей час складає 160091,15 грн. (744,61 х 215). За уточненим позовом [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену суму матеріального забезпечення по оплаті перших 5 днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання у розмірі 245,64 грн. та середній заробіток за час затримки повного розрахунку у розмірі 160091,15 грн., а разом - 160336,79 грн. за вирахуванням податків та обов»язкових платежів. Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.103-105). Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.52-57). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06.11.2006 р. [PERSON] було прийнято на роботу до філії «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» на посаду юрисконсульта юридичного департаменту. З 06.11.2006 р. позивач декілька разів змінював посаду та востаннє 03.09.2012 р. був призначений на посаду провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення філії «Запорізьке регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк». 28.04.2017 р. наказом Э.ZP-УВ2017-21435649п [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України. Вищевикладене підтверджено копією трудової книжки (а.с.38-39). У цей же день, позивач отримав розрахунок при звільненні, зокрема, була виплачена заробітна плата за відпрацьовані у квітні робочі дні та компенсація за невикористані дні щорічних відпусток, згідно ст..38 КЗпП (а.с.90). Позивач зазначає, що отримавши повний розрахунок, він дізнався про порушення відповідачем умов оплати праці. Так, відповідно до наказу № СП-2010-1334 від 10.12.2010 р., починаючи з 01.12.2010 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснював оплату перших 5 днів лікарняних листків виходячи з розрахунку 10 грн. за день, що підтверджується розрахунковими листами, у яких відображено суми оплати лікарняних як відповідачем, так і Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.5). Пізніше, наказом № СП-2013-6638332 від 17.04.2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив процедуру оплати перших 5 днів листка непрацездатності, зокрема, перші 3 дні відповідач вирішив оплачувати виходячи із середньоденного тарифу, а четвертий і п»ятий по 10 грн., як і було встановлено раніше. Однак, якщо лікарняний листок припадав на святкові дні або на кінець відпустки - усі 5 днів непрацездатності оплачувались із розрахунку 10 грн. за день непрацездатності (а.с.6). 07.12.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі службової записки № Е.42.0.0.0/4-846 знову змінив умови оплати перших 5 днів непрацездатності, а саме, перші 5 днів відповідач вирішив оплачувати виходячи із середньоденного тарифу. Однак, якщо перші 5 днів включали в себе вихідні, лікарняних листок припадав на святкові дні або на кінець відпустки - усі 5 днів непрацездатності оплачувалися із розрахунку 10 грн. за день непрацездатності (а.с.7). Зазначені розпорядчі документи ПАТ КБ «ПриватБанк» були застосовані і до позивача, що не заперечувалось відповідачем. Так в період дії зазначених наказів [PERSON] 6 разів перебував на лікарняних, зокрема: 23.11.2011 - 09.12.2011, листок непрацездатності АВА/466411; 26.03.2014 - 12.04.2014, листок непрацездатності АВС/294269 та АГВ/259512; 09.10.2014 - 16.10.2014, листок непрацездатності АВС/300664; 27.01.2016 - 05.02.2016, листок непрацездатності АГІ/372399 та АГШ/626608; 17.10.2016 - 21.10.2016, листок непрацездатності АГШ/665430; 24.10.2016 - 02.11.2016, листок непрацездатності АГІ/375928. Листок непрацездатності АВА/466411 (період непрацездатності 23.11.2011 - 09.12.2011) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 23, 24, 25 листопада 2011 р. (середа - п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 30 грн., тобто виходячи із ставки 10 грн. за день непрацездатності; 28, 29, 30 листопада та 1, 2, 5, 6, 7, 8, 9 грудня 2011 р. (понеділок - п»ятниця за 2 тижні), які оплачені Фондом у розмірі 1243,05 грн. за 3 дні та 2900,45 грн. за 7 днів грудня 2011 р., тобто виходячи із ставки 414,35 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 404,35 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (414,35 - 10). Сума недоплати складає 1213,05 грн. (404,35 х 3). Листки непрацездатності АВС/294269 та АГВ/259512 (період непрацездатності 26.03.2014 - 12.04.2014) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 26, 27, 28 березня 2014 р. (середа - п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 531,39 грн., тобто із ставки 177,13 грн. за день непрацездатності; 31 березня та 1,2,3,4, 7,8,9,10,11 грудня 2014 р. (понеділок - п»ятниця за 2 тижні), які оплачені Фондом у розмірі 598,60 грн. за 1 день березня 2014 р. та 53,87,40 грн. за 9 днів квітня 2014 р., тобто виходячи із ставки 598,60 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 421,47 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (598,60 - 177,13). Сума недоплати складає 1264,41 грн. (421,47 х 3). Листок непрацездатності АВС/300664 (період непрацездатності 09.10.2014 - 16.10.2014) містить у періоді непрацездатності наступні робочі дні: 09, 10, 13 жовтня 2014 р. (четвер, п»ятниця, понеділок), які оплачені відповідачем у розмірі 318,04 грн., тобто виходячи із ставки 106,01 грн. за день непрацездатності; 14, 15, 16 жовтня 2014 р. (вівторок, середа, четвер), які оплачені Фондом у розмірі 1833,66 грн. за 3 дні жовтня 2014 р., тобто виходячи із ставки 611,22 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 505,21 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (611,22 - 106,01). Сума недоплати складає 1515,63 грн. (505,21 х 3). Листки непрацездатності АГІ/372399 та АГШ/626608 (період непрацездатності 27.01.2016 - 05.02.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 27, 28, 29, 30, 31 січня 2016 р. (середа - неділя), які оплачені відповідачем у розмірі 456,32 (290,88 + 145,44) грн., тобто виходячи із ставки 91,26 грн. за день непрацездатності; 1, 2, 3, 4, 5 лютого 2016 р. (понеділок - п»ятниця), які оплачені Фондом у розмірі 1973,85 грн. за 5 днів лютого 2016 р., тобто виходячи із ставки 394,77 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 303,51 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (394,77 - 91,26). Сума недоплати складає 1517,55 грн. (303,51 х 5). Листок непрацездатності АГШ/665430 (період непрацездатності 17.10.2016 - 21.10.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 17, 18, 19, 20, 21 жовтня 2016 р. (понеділок-п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 727,20 грн., тобто виходячи із ставки 145,44 грн. за день непрацездатності; Фондом оплата не проводилась, але розрахунок оплати наведений у наступному лікарняному листку, який є аналогічний даному, згідно якого дні непрацездатності оплачені Фондом, виходячи із ставки 397,83 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 252,39 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (397,83 - 145,44). Сума недоплати складає 1261,95 грн. (252,39 х 5). Листок непрацездатності АГІ/375928 (період непрацездатності 24.10.2016 - 02.11.2016) містить у періоді непрацездатності наступні календарні дні: 24, 25, 26, 27, 28 жовтня 2016 р. (понеділок-п»ятниця), які оплачені відповідачем у розмірі 727,20 грн., тобто виходячи із ставки 145,44 грн. за день непрацездатності; 29, 30, 31 жовтня та 1, 2 листопада 2016 р. (субота - середа), які оплачені Фондом у розмірі 1989,15 грн., тобто виходячи із ставки 397,83 грн. за день непрацездатності. Недоплата відповідачем лікарняного листка складає 252,39 грн. за кожний день, що вираховується як різниця між сплаченими сумами днів непрацездатності Фондом та відповідачем (397,83 - 145,44). Сума недоплати складає 1261,95 грн. (252,39 х 5). Вказані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с.5-35, 58-73) та не заперечувались відповідачем. З наведеного вище суд дійшов висновку, що мала місце неповна оплата перших днів тимчасової непрацездатності на загальну суму 8034,54 грн. 29.11.2017 р. (в процесі розгляду справи) ПАТ КБ «ПриватБанк» виплачено різницю в оплаті листків непрацездатності [PERSON] в сумі 7784,10 грн. за вказаними вище литками непрацездатності (а.с.99). Відповідно до ст..46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для огляду за непрацездатними. За положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Згідно зі ст..22 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з перерахованих у частині першій цієї статті страхових випадків, в тому числі, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Відповідно з ч. 2 ст.22 цього Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Протягом усього періоду перебування у трудових відносинах (включаючи і день звільнення) працівник є застрахованою особою. Відповідно до Порядку оплати перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого Постановою КМУ від № 439 від 06.05.2001 р., яка була чинною на момент настання страхових випадків з тимчасової втрати працездатності, оплата днів тимчасової непрацездатності застрахованій особі проводиться за основним місцем роботи у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності. Витрати, пов»язані з оплатою днів тимчасової непрацездатності найманих працівників, відноситься згідно з п.п.5.6.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» на валові витрати, а для бюджетних установ та організацій - на їх видатки за кодом економічної класифікації 1111 «Заробітна плата». Згідно Порядку оплати перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого Постановою КМУ № 440 від 26.06.2015 р., цей Порядок визначає умови оплати перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов»язаної з нещасним випадком на виробництві, застрахованій особі за рахунок коштів роботодавця. Оплата днів тимчасової непрацездатності здійснюється за основним місцем роботи застрахованої особи та за місцем роботи за сумісництвом у формі матеріального забезпечення, що повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу). Таким чином, оскільки страховий випадок - тимчасова втрата працездатності [PERSON] настала до моменту звільнення, позивач вважається застрахованою особою, а допомога по тимчасовій непрацездатності повинна бути виплачена йому за весь період до відновлення працездатності у розмірі, який вище розрахований позивачем. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення недоплаченої суми за листками непрацездатності в розмірі 245,64 грн. законними та обґрунтованим. Відповідно до ст..116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП). За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постановах від 07 листопада 2012 року в справі за №6-135цс12 та від 14 листопада 2012 року в справі за №6-139цс12). Разом з тим, за положеннями ст..117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1093 цс15. Згідно із ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Ст.2 цього закону визначає структуру заробітної плати, що включає в себе: основну заробітну плату. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз зазначених вище норм права дає підстави вважати, що допомога по тимчасовій непрацездатності входить до структури заробітної плати, а тому на вимогу про стягнення компенсації за листками непрацездатності також поширюються норми ст..117 КЗпП України. Разом із цим, суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, згідно якої при розгляді справи про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно брати до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Отже, враховуючи наведені вище обставини, а також те, що судом встановлено, що в день звільнення роботодавцем було виплачено позивачу інші виплати, приймаючи до уваги розмір середньоденної заробітної плати [PERSON], дії відповідача в період розгляду справи направлені на відшкодування виплат за листками непрацездатності, зважаючи на суму заборгованості, на яку поширюються правила ст..117 КЗпП, у порівнянні із тим середнім заробітком, на який претендує позивач, суд вважає справедливим застосувати принцип співмірності та зменшити, за таких обставин, розмір компенсаційної виплати працівникові за затримку розрахунку до суми 28735 грн., яка складається із суми заробітних плат [PERSON] за лютий та березень 2017 р. (13819,95 + 14914,52). Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо пропуску встановленого ст..233 КЗпП України строку звернення позивача до суду, що є підставою для відмови в позові з наступних підстав. Відповідно до ст..233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно зі ст..2 ЗУ «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Роз'яснення цієї норми права надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст.233 КЗпП України, ст..1, 12 ЗУ «Про оплату праці». Так, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Таким чином позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню в сумі 28735 грн. В порядку ст.ст.86, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial