Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

25.09.2018 р. [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 26.08.1984 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. У шлюбі у них народилося троє дітей, які на час звернення з позовом до суду є повнолітніми. Життя з відповідачем не склалося через суттєво різні погляди на спільне життя, у зв"язку з чим почали виникати постійні конфлікти, які переростали у сварки. Фактично шлюбні стосунки припинилися більше десяти років назад, спільне господарство вони не ведуть з кінця 2007 року. На сьогоднішній день шлюб носить формальний характер та існує лише на папері. Строк на примирення не принесе жодних результатів зважаючи на тривалий час відсутності шлюбних відносин. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Прізвище просила залишити без змін. [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не надходили, у зв'язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.08.1984 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що складено актовий запис № 202 (а.с. 5). Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, як зазначила позивач з 2007 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору про поділ спільного майна на даний час не має. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не бажають підтримувати подружні стосунки, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved