Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Вказана вище позовна заява надійшла до суду 30.07.18 р.. Позов позивачем обгрунтований тим, що відповідач звернувся до нього як банка з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №: б/н від 17.09.13 р., згідно з якою отримав кредит у розмірі 1 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строкові дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку (далі - Умови та Правила і Тарифи банку), що викладені на банківському сайті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг (далі - договір). Зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі. Встановленому Тарифами банку, що викладені на його офіційному сайті, з розрахунку 360 кал. днів на рік відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Покликаючись на ст. 1 054 ЦК України, зазначає, що свої зобов`язання за договором та угодою він виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит. На підставі п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Покликаючись на ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зазначає, що відповідач згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов несе відповідальність за невиконання зобов`язань. Відповідач зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Покликаючись на ст. ст. 629, 610, 617, 525, ч. 2 ст. 615 ЦК України, зазначає, що відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил відповідач доручив банку списувати з будь - якого рахунка у банку, у т. ч. - з карткового - грошові кошти для здійснення платежів з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1 054, ч. 2 ст. 1 050 ЦК України, порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту надає йому право як банкові достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Зазначає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач за станом на 30.04.18 р. має заборгованість в сумі 62 213 грн, 23 коп., з яких: 951 грн, 27 коп. - заборгованість за кредитом; 54 286 грн, 12 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4 489 грн, 50 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина). 2 986 грн, 34 коп. - штраф (процентна складова). Покликаючись на ч. 1 ст. 598, 599 ЦК України, п. 1.1.7.11. договору, зазначає, що договір діє на протязі 12 міс. з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не поінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу та судові витрати у справі. Провадження у справі відкрито 07.09.18 р. (а. с. 45). Копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачеві надіслано судом у встановленому законом порядку (а. с. 46, 48, 49). За станом на 19.11.18 р. відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. За заочним рішенням суду від 19.11.18 р. позов було задоволено частково (а. с. 53 - 55). За станом на 29.07.19 р. даних про отримання відповідачем копії такого заочного рішення у справі немає. 29.07.19 р. представником відповідача - адвокатом як заявницею було подано до суду заяву про перегляд заочного рішення (а. с. 67 - 70) із підтвердженням поважності причин неприбуття відповідача у судове засідання 19.11.18 р. та з поданням заяви про поновлення пропущеного строку. За ухвалою суду від 29.07.19 р. заяву представника відповідача - адвоката про перегляд заочного рішення було залишено без руху (а. с. 78, 79). 12.08.19 р. представником відповідача - адвокатом було усунуто недоліки її заяви про перегляд судового рішення (а. с. 84). За ухвалою судді від 13.08.19 р. заяву про перегляд судового рішення було прийнято до провадження (а. с. 86). Ухвалою суду від 27.08.19 р. заяву представника відповідача - адвоката про перегляд заочного рішення було задоволено з поновленням пропущеного строку (а. с. 94), справа була призначено до судового розгляду. У судове засідання 14.11.19 р. представник позивача не з`явився, хоча позивач та його представники - належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо зазначено прохання про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судове засідання 14.11.19 р. відповідач також не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились. Представник відповідача - адвокат у судовому засіданні 14.11.19 р. позову не визнала та суду пояснила, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, покликався на Умови та Правила надання банківських послуг. Але вона вважає, що ці документи не можуть бути належних доказом підставності позову з огляду на судову практику та тому, що останній платіж мав місце 31.03.14 р., початок перебігу строку позовної давності згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг - 28.11.14 р.. Тому позивач пропустив як загальний, так і спеціальний строк звернення з розглядуваним позовом до суду. Просить застосування строки позовної давності до цього кредиту. Крім того, зазначає, що відсотки нараховано набагато більші, ніж сама сума боргу, що є несправедливим та нерозумним. Яким є строк дії картки, відповідач не пригадує, але вважає - що він закінчився у 2016 р.. Чи сторони домовились про продовження строків позовної давності у кредитному договорі, їй не відомо. Позивач сам зазначає, що не проводив заходи досудового врегулювання спору, тобто, він не повідомляв відповідача про існування боргу та обов`язок його сплати, що змістило б термін позовної давності. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши представника відповідача - адвоката, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення. Та обставина, що 14.07.11 р. між сторонами було укладено кредитний договір і виникли зобов`язальні правовідносини з кредитування на умовах, визначених Умовами та Правилами надання батьківських послуг позивачем, а також - Тарифами, з якими відповідач ознайомився у письмовому вигляді та з якими погодився, стверджується копією анкети - заяви відповідача від 14.07.11 р. (а. с. 7 - 33). Як зазначено у ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено у ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання, може бути зменшений судом, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення. Представник відповідача - адвокат не заперечила укладення сторонами вказаного вище кредитного договору на умовах, визначених Умовами та Правилами і Тарифами банку і наводила обґрунтування своєї позиції саме умовами, визначеним ними. Суд вважає слушними доводи позивача у тій їх частині, що відповідач зобов`язаний контролювати свій видатковий ліміт та не допускати несанкціонованого овердрафту та погашати всі заборгованості по платіжній картці. Позивачем подано суду копії вказаних вище документів, а саме: анкети - заяви позичальника про приєдання до Умов та Правил надання банківських послуг, копію витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, що і складають кредитний договір № б/н від 14.07.11 р. між сторонами, на що позивач покликається як на правову підставу для стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання саме за цим договором, а також обґрунтовує стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Щодо зміни кредитного ліміту позивач як банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і він надає право банкові в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання такого договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У відповідності до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. У відповідності до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підтвердження існування вище вказаної суми заборгованості, позивачем подано до суду розрахунки загальної заборгованості, що відповідає погодженим сторонами умовам договору та зауважень у суду не викликає. Разом з тим, суд враховує, що ні відповідач, ні його представник - адвокат не надали заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості за кредитним договором. Тому суд приймає розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що наданий позивачем як банком. Суд приймає до уваги, що на момент укладення договору, його сторін влаштовували умови договору та вони скористалися своїм правом свободи договорів. Строк дії кредитної картки - до 28.02.15 р.. За умовами договору дія його пролонговується і картковий рахунок діє до повного виконання зобов`язання (п. 1.1.7.42 Умов та Правил). За умовами кредитного договору сторони домовились про те, що вимога позивача як банка за кредитним договором складає 50 років ( п. 1.1.7.31 Умов та Правил). Тому підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. На час розгляду справи зобов`язання за договором відповідачем не виконані, а тому є підстави для задоволення позовних вимог. Разом з тим суд враховує, що позивач просить стягнути з відповідача 4 489 грн, 50 коп. пені та штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 2 986 грн, 34 коп. (процентна складова). В частині позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно - правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити позивачеві як банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи вище викладене та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафів. Разом з тим суд враховує, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Суд враховує, що сума пені значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту. Тому дотримуючись принципів розумності та справедливості, суд вбачає підстави для відмови у стягненні суми пені. Тому позов слід задовольнити частково, стягнувши на користь позивача з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту, та суму заборгованості про процентах за користування кредитом, а всього - 54 237 грн, 39 коп. Тому в решті позову слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що такі, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: partial