Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON], звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що 03 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей, а саме, [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2013 року у справі № 561/160/13-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 50,00 гривень щомісячно на кожну дитину та до досягнення ними повноліття. Позивачка зазначає, що її матеріальний стан погіршився, оскільки вона на даний час не працює а діти перебувають на її утриманні, у звязку з чим не може забезпечити їх усім необхідним та відповідно просить змінити розмір аліментів, який визначений попереднім рішенням суду у справі № 561/160/13-ц та стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей, [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] у розмірі по 1 200,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання прозивачка не з"явилася, проте надіслала на адресу суду заяву в якій просила розглянути заяву без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення йому особисто повідомлення 17 листопада 2018 року, відзиву на позовну заяву не подавав, поважних причин неявки у судове засідання суд не повідомив. За змістом ч. 1 ст. 223 ЦПК України наявні підстави для розгляду справи на підставі наявних у справі документів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 28 березня 2013 року вирішено стягувати щомісячно, починаючи з 06 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 100 (сто) гривень 00 коп. щомісячно на утримання дітей. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 137922 виданого 24 січня 2011 Кухотсько Вільською сільською радою Зарічненського району Рівненської області та І-ГЮ № 153499 виданим Кухітсько Вільською сільською радою Зарічненського району Рівненської області виданого 06 лютого 2012 року підтверджено народження [PERSON] та [PERSON], батьками яких є сторони у справі. Як встановлено у судовому засіданні, згідно довідки № 2540 від 19 жовтня 2018 року виданої Виконавчим комітетом Локницької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, діти проживають разом з позивачкою. Судом також встановлено, що станом на час розгляду справи, діти не досягли повноліття. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 липня 2013 року у справі 561/489/13-ц шлюб між сторонами розірвано. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно позовної заяви вбачається, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення дітей матеріально, а тому позивачка просить збільшити його розмір по 1 200,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто при вирішенні справи повинно враховуватись зазначені критерії. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей. Надаючи оцінку вказаним обставинам, на думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти об'єктивно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. За змістом ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи вище наведене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а сума стягуваних з відповідача аліментів повинна становити по 1 200,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про час з якого повинні бути присуджені аліменти суд враховує, що з 06 лютого 2013 року аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] сплачувались за рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області у справі № 561/160/13-ц, яке є обовязковим до виконання згідно ст. 18 ЦПК України. Відповідно вимога про збільшення розміру аліментів та стягнення їх з дати подання позовної заяви до суду є безпідставною та такою, що не ґрунтується на законі і відповідно задоволенню не підлягає. Як розяснено у ч. 1. 4 п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: approved