Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської РДА у місті Києві про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надавши відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без його участі. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, попередньо надавши пояснення, відповідно до яких проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 07.08.2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 07.08.2010 року. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12.06.2017 року шлюб між сторонами розірваний ( а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що Відділом ДРАЦС Дніпровського РУЮ у м.Києві 14.08.2013 року складено актовий запис 2199. Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2018 року постановлено стягнути із [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі однієї чверті частини його заробітку (доходу). В зв'язку із недосягненням з відповідачем згоди на надання дозволу на виїзд дитини за кордон позивачка була вимушена звернутися до нього із письмовою заявою від 03.04.2018 р. щодо надання дозволу на виїзд сина на відпочинок та оздоровлення у супроводі матері в наступні країни (території) та періоди: тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим та місто Севастополь у період з 01 червня 2018 року по 31 липня 2018 року, а також до Республіки Туреччина у період з 20 серпня 2018 року по 20 вересня 2018 року. Натомість відповідач не надав дозвіл на виїзд дитини. Статтею 141 СК України передбачені рівні права батьків, щодо виховання дітей. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно з ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ч. 1 ст.3, ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована постановою ВРУ від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від їх порушень. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначаються Сімейним кодексом України. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом, зокрема, з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ч.ч. 7, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України": за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18- річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. З огляду на викладене, оскільки відповідач не має заперечень щодо оздоровлення та відпочинку сина в супроводі матері та враховуючи пояснення третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, відповідно до яких просить розв'язати даний спір на підставі зібраних доказів та вказує, що відповідно до чинного законодавства України та з якнайкращим забезпеченням інтересів малолітнього [PERSON], з урахуванням того, що оздоровлення, відпочинок, розширення кругозору, моральний та духовний розвиток дитини є в його інтересах. Тому суд вважає за необхідне надати тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України [PERSON], [INFO], за кордон до Республіки Туреччина у період з 01.10.2018 року по 15 листопада 2018 року з метою відпочинку у супроводі матері [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]), без згоди та супроводу батька [PERSON]. Суд вважає, що надання такого дозволу буде в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO].

Outcome: approved