Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

30.06.2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул..Шевченко, 128 в с.Кардашинка Голопристанського району Херсонської області з 2014року. В даному будинку з 11.11.2013 року були зареєстрована відповідачка, яка не є членом сімі та жодного дня не проживала у зазначеному будинку, через що вона як власник житла не може реалізувати своє право на отримання субсидії, користуватися пільгами та розпорядитися своїм будинком в разі потреби. Вважає, що на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Просить усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачки за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву, в які просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи повідомлений у передбаченому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та за відсутності позивача, що не суперечить положенням ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Шевченко 128 в с.Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, який вона успадкувала після смерті чоловіка, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2014 року (а.с.4). З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що право власності позивача на спірний житловий будинок зареєстроване 01.07.2014 року (а.с.5). Як власник будинку позивач зареєстрована та проживає в ньому, що підтверджується довідками Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №02-29/982 від 11.06.2015 та №02-29/981 та відмітками про реєстрацію в паспорті позивача (а. с. 7,8,10). Окрім позивача у належному їй будинку в с.Кардашинка по вул..Шевченко, 128 зареєстрована відповідачка [PERSON], що підтверджується довідками Великокардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №02-29/982 від 11.06.2015 та №02-29/981 та відміткою про реєстрацію в паспорті відповідачки (а.с.7,8,9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.06.2015 року № 02-20/106, складеного комісією в складі інспектора ВОС [PERSON], соціального працівника [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [INFO], але фактично за даною адресою не проживає (а.с.6) Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 6 ЖК України жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла За ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, заяви особи або її законного представника або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. [PERSON] не покладає на суди повноваження зняття з реєстрації місця проживання осіб, а тому обраний позивачами спосіб захисту цивільного права у вигляді зняття відповідачів з реєстрації за вказаною в позові адресою не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та не може бути застосований судом, а тому вимога позивачів про зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивача, використовує будинок не за цільовим призначенням, тобто не для проживання, а виключно для реєстрації місця проживання, що порушує права позивачів як власників будинку, зазначені у ст. 150 ЖК України та ст. ст. 317, 319 ЦК України, а іншого порядку, результатом якого є зняття відповідачів з реєстрації в будинку позивачів, законодавством не передбачено (окрім зняття з реєстрації в добровільному порядку). Оскільки позивач як власник будинку, може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, а тому його вимога про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: partial