Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

02 квітня 2014 року ПАТ КБ «Акцент банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 18742 грн. 22 коп. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору № б/н від 20.02.2008 року [PERSON] 20.02.2008 року отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.02.2014 року має заборгованість 18742 грн. 22 коп., яка складається з наступного: 2270,73 грн. - заборгованість за кредитом; 8697,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6405,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 868,68 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача Клименко Н.С. у судовому засіданні повні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у с удове засідання не з»явився, надав до канцелярії суду заперечення та заяву, в якій просив застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.с. 32-33, 34) Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченні проти позову, просив застосувати до правовідносин, що виникли між сторонами, строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до умов договору, клієнт повинен погасити заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення. Сторони визнали ту обставину, що вказаний кредитний договір діє, так як відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо жодна із сторін на протязі цього строку на проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Дана обставина не потребує доказування, та оцінюється судом, як належний доказ. ( а.с.8 зворот). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 20.02.2014 року має заборгованість 18742 грн. 22 коп., яка складається з наступного: 2270,73 грн. - заборгованість за кредитом; 8697,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6405,00 - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 868,68 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3-5) Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України) Як вбачається із письмової роздруківки руху грошових коштів по кредитному рахунку № [NUMBER], відкритому на ім.»я [PERSON], останній 20.02.2008 року отримав споживчий кредит у розмірі 3000 гривень. Останній платіж з погашення кредитної заборгованості ним було здійснено 13.01.2009 року у розмірі 500 гривень. ( а.с. 62) З цього часу позивач не вчинив жодної дії щодо захисту свого порушеного права в судовому порядку, аж до часу звернення з позовом до суду - 02 квітня 2014 роre/ Відповідно до п. 5.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, та строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній кратці ( а.с.8 зворот) Разом з тим відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Про що заявив відповідач [PERSON], надавши відповідну письмову заяву ( а.с. 34) Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 20 лютого 2008 року погашення кредиту повинно здійснюватись [PERSON] частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Про зазаначене пояснила у судовому засіданні представник позивача, вказавши, що черговий платіж відповідач повинен був здійснювати до 25 числа кожного місяця. з урахуванням документально підтвердженого факту , який також визнали сторони, останній платіж з погашення кредитних зобовязень [PERSON] здійснив 13 січня 2009 року. Тобто, про порушення свого права. повязаного із не виконанням зобов"язання з боку відповідача, банк не позбавлений був можливості дізнатися, починаючи з 26 лютого 2009 року. Трирічний строк позовної давності сплив 26 лютого 2012 року. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Крім того, зі спливом строків позовної давності до основної вимог, вважається, що позовна давність спливла й до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), що застосовується і до додаткових вимог банку. Враховуючи, що представником позивача не надано доказів про збільшення строку позовної у порівнянні із загальним, не надано доказів поважності пропуску строку, встановленого законом для захисту порушеного права, та надана письмова заява відповідача про відмову в позові через пропуск кредитором строку позовної давності, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed