Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

18 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, а саме просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј усіх його доходів, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2019 року було відкрито провадження за позовною заявою і розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 25 листопада 2019 року [PERSON] через канцелярію Ленінського районного суду м. Харкова надав заяву в якій зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина утвердій грошовій сумі і(або)у частці від заробітку(доходу)платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1ст.182 СК Українипри визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року„Про застосування судами окремих нормСімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи свідчать, що відповідач є особою працездатного віку,тому може надавати таку допомогу. Обов`язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання покладений на обох батьків. Відтак, можливо зробити висновок, що дочка сторін у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, позов визнає, враховуючи право повнолітньої доньки, яка продовжує навчання на матеріальну допомогу від батьків, та з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 його доходу, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставіст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved