Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

04 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька - [PERSON]. На час придбання спадщини, у вказаному будинку з 1954 року зареєстрований відповідач. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 16 березня 2011 року. У зв'язку з цим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував, просив справу розглянути за участі його представника. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні свого довірителя підтримала в повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] яваляється братом її довірителя, після смерті батька відмовився від спадщини на користь позивача. Після смерті [PERSON], сторони продовжували проживати разом, вели спільне господарство, однак відповідач став зловживати спиртними напоями, і 16 вересня 2011 року виїхав у гуртожиток по [ADDRESS]. Позивач через деякий час запропонував йому повернутися до будинку, однак відповідач відмовився. На даний час відповідач не проживає у будинку позивача понад рік, у будинку відсутні його речі, документи. Вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловою площею, як члена сім'ї власника, який без поважних причин відсутній у житлі понад один рік. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що вони проживають по сусідству із позивачем, добре знають відповідача, який є братом позивача, можуть ствердити, що відповідач з 2011 року не проживає у будинку позивач. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2011 року, право власності на будинок, розташований по [ADDRESS] має позивач [PERSON] (а.с.6) У відповідності до домової книги, сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-17 ). У відповідності до акту обстеження житлового приміщення, виданого депутатом Миколаївської міської ради від 26 лютого 2014 року, за адресою: [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає з 16 березня 2011 року та особистих речей не має (а.с. 18). На момент проживання спільно з позивачем відповідач [PERSON] є членами сім"ї, зазначене відповідає приписам ч.2 ст.64 ЖК УРСР, в якій зазначено, що членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, також ст.. 3 СК України,зазначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Та обставина, що відповідач постійно проживав у будинку позивача як член його родини , визнається позивачем та підтверджується показаннями свідків у судовому засіданні. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач понад рік не проживає у будинку позивача стверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також актом від 26 лютого 2014 року(а.с.18). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Суд також стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору(а.с.1).

Outcome: approved