Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

18 жовтня 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради до [PERSON]\~ про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги мотивують тим, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 17.05.2015 року №1423019870. На підставі заяви відповідача та зазначених в ній відомостей прийнято рішення про призначення [PERSON] та її малолітнім донькам [PERSON] та [PERSON], адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" з заявою про призначення їй адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. При перевірці інформації, наданої відповідачем в заявах, щодо відсутності у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, було зясовано, що відповідач [PERSON] є власницею 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни від 20.01.1995 року. Таким чином, в ході перевірки позивачем було встановлено, що на дату подання заяви від 02 квітня 2015 року [PERSON]Л володіла житлом, у звязку з чим відповідач, на підставі п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зміни до якого були внесені Постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року, [PERSON] втратила право на отримання щомісячної адресної допомоги. Позивачем було зроблено розрахунок надміру виплачених коштів за період з 02 квітня 2015 року по 16 вересня 2016 року, розмір якої склав 23205,00 грн., яку відповідачем не було погашено, у звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму надміру сплачених державних коштів за період з 02 квітня 2015 року по 16 вересня 2016 року, у розмірі 23205,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 07 листопада 2018 року (а.с.49-50). Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 07 листопада 2018 року підготовче провадження в справі було відкрито та справу призначено до розгляду по суті на 12 грудня 2018 року (а.с.56-57). 20 грудня 2018 року по даній справі було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені у повному обсязі (а.с.65-69). 28 січня 2018 року до Дружківського міського суду була подана заява від [PERSON] про скасування заочного рішення та розгляд справи у загальному порядку (а.с.76-77). 07 лютого 2019 року до Дружківського міського суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.85-86). Ухвалою Дружківського міського суду від 11 лютого 2019 року заочне рішення суда від 20 грудня 2018 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду на 06 березня 2019 року (а.с.89-90). 13 лютого 2019 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнала і просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що у спірний період вона мала власність у зоні АТО (а.с.93). Представник позивача в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявилась, про дату, час та місце розгляду цивільної справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила допустити в якості її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на відзив на позовну заяву. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення переплати бюджетних коштів є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце мешкання [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 23.06. 2016 року(а.с.38 зв.бік). Відповідач [PERSON] зверталася до Управління СЗН із заявами про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 02.04.2015 року по 01.10.2015 року в розмірі 1326,00 грн. щомісячно. Далі позивач також звертався в Управління з відповідними заявами: - від 02 квітня 2015 року, рішенням позивача від 04 квітня 2015 року допомогу призначено на період з 02 квітня 2015 року по 01 жовтня 2015 року у розмірі 1326,00 грн. щомісячно; - від 22.10.2015 року, рішенням позивача від 16 листопада 2015 року допомогу призначено на період з 02 жовтня 2015 року по 01 квітня 2016 року у розмірі 1326,00 грн. щомісячно; - від 18 березня 2016 року, рішенням позивача від 08 вересня 2016 року допомогу призначено на період з 15 серпня 2016 року по 17 вересня 2016 року у розмірі 2210,00 грн. щомісячно. Розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 30 вересня 2016 року [PERSON] було припинено призначення допомоги переміщеними особам на проживання у зв'язку з тим, що [PERSON] володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с.29). Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради було зроблено запит для отримання відомостей щодо наявності відомостей в Державних реєстрах про нерухоме майно, яке перебуває у власності заявника [PERSON] Згідно Інформації № 124359203 від 18 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта фізична особа за ідентифікаційним кодом [NUMBER] (відповідач [PERSON]Л.) має у власності 1/4 квартири загальною площею 67,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Таким чином, судом встановлено, що у відповідача [PERSON] у приватній власності є частка житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до наданої позивачем копії довідки-розрахунку за період надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року було надмірно виплачено кошти в сумі 23205,00 грн. (а.с.28). Управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради на адресу відповідача [PERSON] були направлені повідомлення про відшкодування коштів надміру виплачених коштів допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.25-27). Проте, як зазначив позивач в позовній заяві, відповідачем добровільно сума в розмірі 23205,00 грн. відшкодована не була. 15 листопада 2016 року [PERSON] надала до УСЗН\~ Дружківської міської ради копію договору дарування квартири від 18 жовтня 2016 року, відповідно до якого вона подарувала 1/4 частину квартири [ADDRESS], яка належала їй на праві власності (а.с.30). Тому на підставі заяви [PERSON] про відновлення їй виплат грошової допомоги, було ухвалене рішення від 15.11.2016 року про призначення [PERSON] грошових виплат з 15 листопада 2016 року. Проте, як зазначив позивач в позовній заяві, відповідачем добровільно сума в розмірі 23205,00 грн. відшкодована не була. Суд зазначає, що ч.2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014. При цьому ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. 14 квітня 2014 року відповідно до указу в. о. Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України було розпочато проведення антитерористичної операції. Згідно із наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а Донецька та Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операції з 7 квітня 2014 року. Відповідно до п. 5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. 30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Дружківка включено до вказаного переліку. 2 грудня 2015 року вже розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р знову було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м. Дружківка також включено до такого переліку. Відповідно до абз.2 п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 (далі за текстом Порядок № 505), в редакції, що діяла до 3 червня 2017 року, передбачалось, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у володінні (з 23 квітня 2015 року - у власності) житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Доказів того, що м. Дружківка було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, а також те, що м.Дружківка не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суду представниками позивача не було надано, тому нарахування та виплату відповідачу у період з 02 червня 2015 року по 16 вересня 2016 року щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відбулось на підставі надання [PERSON] достовірних відомостей та відповідно до встановленого законодавством порядку. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), оскільки п.6 Порядку №505 передбачав на момент виникнення спірних правовідносин, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 січня 2014 року встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Порядок надання державної допомоги внутрішньо переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (далі Порядок № 505). Відповідно до п.2 Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 6 Порядку № 505, редакція якого змінювалася за період виникнення спірних правовідносин - з 25 листопада 2014 року по 29 листопада 2016 року - визначалися випадки, коли грошова допомога не призначається, зокрема у разі: коли будь-хто з членів сім*ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції (редакція від 23 жовтня 2014 року). Така редакція діяла до 24 квітня 2015 року, а за змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року №212, він був викладений так: «будь-хто з членів сім*ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення», при цьому слова «у володінні» замінені словами «у власності». Постановою від 08 квітня 2015 року №257 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505», що набула законної сили 15 травня 2015 року, у назві та тексті Порядку слова «територія України та райони проведення антитерористичної операції» в усіх відмінках замінені словами «територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення» у відповідному відмінку. Нову редакцію п.6 Порядку № 505 про те, що грошова допомога не призначається, якщо будь-хто із членів сім*ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції), має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, було викладено тільки після внесення змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року №370. З матеріалів справи вбачається, що допомога відповідачу виплачувалася з 02 квітня 201 року по 16 вересня 2016 2016 року , тобто до внесення змін у вказану постанову в частині щодо обмежень виплат у разі розташування належного житла на території населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому доводи представника позивача, що відповідач не мала права на грошову допомогу, оскільки приховала факт наявності у неї квартири у м.Дружківка, розташованої в районі, де органи державної влади в повному обсязі здійснюють свої повноваження, є неспроможними. Відповідно до п.12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Оскільки райони проведення антитерористичної операції чітко визначені діючим на час виникнення спірних правовідносин розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та 02 грудня 2015 року №1275-р, і відповідач [PERSON] зазначила в своїх заявах про відсутність у будь-кого з членів сім*ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, то наведене не свідчить про приховування нею будь-якої інформації, яку належало повідомити позивачу і яка могла вплинути на призначення грошової допомоги. Будь-яких доказів того, що у [PERSON] або у членів її сім*ї наявне житло, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, суду першої інстанції позивачем не надано. Таким чином суд робить висновок, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed