overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації в будинку [ADDRESS] в зв"язку з закінченням договору найму та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що в лютому 2011 року на прохання свого керівництва вона дала дозвіл на реєстрацію з укладенням договору найму [PERSON] Проте, жодного дня після укладення вказаного договору відповідач не проживав у будинку і не засилявся в нього. Строк дії договору закінчився 11 лютого 2012 року, однак відповідач в добровільному порядку не знявся з реєстрації, чим порушує її право власності на вказаний будинок і продовжує бути зареєстрованим в будинку позивачки, у зв'язку з чим позивачка просить задоволити її позов. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить суд виселити відповідача з будинку [ADDRESS] з підстав закінчення терміну дії договору. Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомляв. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 20 березня 1993 року (а.с. 7-8). В силу ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 11 лютого 2011 року [PERSON] здала у найм [PERSON] кімнату в будинку [ADDRESS] терміном на 1 рік. Термін дії договору сторони визначили до 11 лютого 2012 року (а.с.6). В силу ч. 1 ст. 168 ЖК Української РСР, укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Згідно ст. 169 ЖК Української РСР у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач підлягає виселенню із займаного ним житлового будинку в зв»язку із закінченням 11 лютого 2012 року терміну дії договору найму житла без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не надає, обов'язків по її вихованню не виконує, тому позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Сторони по справі надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, що підтверджується його заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 травня 2013 року, внаслідок чого [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої згідно свідоцтва про народження записано відповідача. На день звернення до суду сторони припинили спільне проживання, дитина знаходиться на утриманні матері. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 1032 грн., від 6 до 18 років складає 1286 грн. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, і будучи працездатним, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість працювати, та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не надає, обов'язків по її вихованню не виконує, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, погоджується виплачувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 1991 по 2013 рік і в їхній сім'ї народилися син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьком яких згідно свідоцтва про народження записано відповідача. Неповнолітня дочка [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 1032 грн., від 6 до 18 років складає 1286 грн. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, і будучи працездатним, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість працювати, та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки їх сімейне життя не склалося, відсутнє взаєморозуміння, шлюбні стосунки вони припинили. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2001 року. Від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки у них виявились зовсім суперечливі погляди на подружнє життя та обов'язки подружжя, відповідальність за долю сім'ї. Шлюбні стосунки вони припинили. Вважає, що примирення між ними не можливе, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи. В адресованій суду заяві позивач підтримав позов, просить справу розглянути без його участі. Відповідачка зазначила, що позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів та даних. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі з 2001 року. Від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки у них виявились зовсім суперечливі погляди на подружнє життя та обов'язки подружжя, відповідальність за долю сім'ї. Шлюбні стосунки вони припинили. Подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, суперечать інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" про закриття банківського рахунку та стягнення коштів та посилався на те, що відповідно 26.02.2015 року він уклав з відповідачем договір № 22486 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в іноземній валюті для можливості зняття грошових коштів з депозитних вкладів. В зв'язку з тим, що банк не видавав належні [PERSON] кошти з даного рахунку мотивуючи наявністю внутрішніх обмежень то 23.03.2015 року він звернувся до відповідача із заявою про закриття даного рахунку. В своєму позові [PERSON] мотивував відсутність у відповідача можливості закрити рахунок так як на ньому маються грошові кошти у розмірі 50,04 дол. США, а в банка в свою чергу маються внутрішні обмеження щодо видачі коштів. Позивач позовні вимоги в суді підтримав та надав суду аналогічні пояснення викладені в позові. Відповідач не з'явився до суду будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача з по становленням по справі судового рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини по справі та вимоги на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 26.02.2015 року позивач уклав з відповідачем договір № 22486 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в іноземній валюті. Відповідно до п. 3.2.2. даного договору клієнт має право як вносити так і знімати належні йому кошти з даного рахунку. Відповідно до п. 8.2. договору даний договір припиняє свою дію у випадку закриття рахунку на підставі заяви клієнта. Відповідно до п. 8.3. договору у разі закриття рахунку залишок грошових коштів на ньому видається клієнту готівкою. 23.03.2015 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до банку в якій прохав закрити належний йому рахунок та видати готівкою залишок коштів. Відповідно до виписки відповідача рахунок так і не закритий, а залишок належних [PERSON] коштів становить 50,04 дол. США. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Судовий збір відповімо до вимог ст. 88ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки їх сімейне життя не склалося, відсутнє взаєморозуміння, шлюбні стосунки вони припинили. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1999 року. Від подружнього життя вони мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки у них виявились зовсім суперечливі погляди на подружнє життя та обов'язки подружжя, відповідальність за долю сім'ї. Шлюбні стосунки вони припинили. Вважає, що примирення між ними не можливе, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи. В адресованій суду заяві позивачка підтримала позов, просить справу розглянути без її участі. Відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових доказів та даних. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі з 1999 року. Від подружнього життя вони мають дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Створити міцну сім'ю не вдалося, оскільки у них виявились зовсім суперечливі погляди на подружнє життя та обов'язки подружжя, відповідальність за долю сім'ї. Шлюбні стосунки вони припинили. Подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, суперечать інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що сторони 1 листопада 2010 року розірвали шлюб, який був укладений 28 вересня 2002 року у Вапнярській селищній раді Томашпільського району Вінницької області .[INFO] у них народилась донька [PERSON]. Донька знаходиться на утриманні позивачки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Відповідач матеріально забезпечений і має таку змогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на дитину і до її повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, а надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх у твердій грошовій сумі в сумі по 500 грн. щомісячно на дитину, починаючи з 10 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог він посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 29 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 53. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого між подружжям виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та питань про утримання дітей у сторін не має. Судом також з'ясовано той факт, що відповідач має намір залишити прізвище "[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] вихованням сина не займається, не допомагає ні морально, ні матеріально, не цікавляться здоров'ям, успіхами та навчанням дитини. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі та пояснила, що вихованням сина відповідач не займається, не допомагає ні морально, ні матеріально та зі слів матері відповідача він знаходиться в виправній колонії Російської Федерації. Відповідач [PERSON], який повідомлений належним чином, до суду не з'явився. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно висновку комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Марганецької міської ради, батько [PERSON] вихованням сина не займається, не допомагає ні морально, ні матеріально, не цікавляться здоров'ям, успіхами та навчанням дитини. Відповідно ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьківських прав являється ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Суд вважає, що відповідач не має можливості виховувати дитину, оскільки не з"являється в судові засідання для надання пояснень та згідно твердженням позивача відповідач відбуває покарання в Російській Федерації. При таких обставинах суд вважає не доведеним, що відповідач має можливість на виконання батьківських обов'язків. Згідно з ст. ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Аліменти можуть буть стягнуті судом в частці від заробітку, або в твердій грошовій суммі. Але з відповідача вже стягуються аліменти на підставі рішення Марганецького міського суду, про що в матеріалах справи є довідки державного виконавця. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на своє утримання, посилаючись на те, що 14 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Терешпільській сільській раді Хмільницького району Вінницької області. Під час спільного проживання, [INFO] року у них народилася дочка [PERSON], яка перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, яка не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним 3-х років. Їй важко утримувати себе та дитину. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання позивачки не надає, обов'язків по вихованню дитини не виконує, є працездатним, не хворіє ніякими хронічними захворюваннями, тому позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. За наведених вище обставин та враховуючи, що передумов для відкладення розгляду справи немає, суд вирішує справу на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи у відсутність сторін та їх представників. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 1032 грн., від 6 до 18 років складає 1286 грн. Прожитковий мінімум з 1 січня 2015 року для працездатних осіб складає 1218 гривень, для осіб, які втратили працездатність складає 949 грн.. При цьому суд враховує ту обставину, що доказів, які б спростовували вимоги позивача відповідачем не надано. Більше того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя (або) у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач дійсно являється батьком дитини, в даний час ніякої матеріальної допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку не надає, хоча зобов'язаний її надавати згідно закону. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved