Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В грудні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню малолітньої дочки [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що вона з відповідачем є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею. Відповідач не виявляв бажання спілкуватись з дочкою та приймати участь у її вихованні, остання в свою чергу теж не цікавиться батьком, оскільки з 2007 року не бачила його взагалі. Починаючи з 31.08.2009 року дитина навчається в гімназії № 48 Шевченківського району, проте батько не виявляє інтерес ані щодо навчального процесу доньки, ані щодо її занять танцями. Позивач твердить, що їй невідоме місцезнаходження [PERSON], зв'язку з ним немає, участі у вихованні та утриманні доньки відповідач не бере з середини 2007 року. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS], однак за даною адресою він не проживає. В травні 20056 року позивачці стало відомо, що відповідач змінив своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Оскільки дитина повинна була їхати на міжнародний конкурс, позивачка звернулася до відповідача про надання згоди батька на тимчасовий виїзд дитини за кордон. 28.05.2015 року [PERSON] направила на адресу відповідача лист, в якому йому було запропоновано з*явитись до Нотаріуса Мудрої О.М. для надання нотаріально посвідченої згоди. [PERSON] в свою чергу не висловив ніякої думки стосовно спільної доньки та її побуту. В результаті чого позивачем було пред'явлено позов до Подільського районного суду м. Києва про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон. 09.02.2016 року позивач звернулася до Служби у справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], органом опіки розглянуто заяву позивача, про що 17.12.2015 року надано висновок про позбавлення його батьківських прав. Оскільки відповідач не виконує батьківського обов'язку щодо участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, позивачка звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що з жовтня 2007 р. вона з дитиною проживає окремо від відповідача, але відповідач жодним чином не бере участі у вихованні спільної доньки, її матеріальному забезпеченні, взагалі не цікавиться життям [PERSON]. При цьому відповідач має можливість виконувати свої батьківські обов'язки, перешкод позивач йому не чинила. Додала, що дитина професійно займається танцями і виступає під прізвищем матері. Просить не стягувати з відповідача аліменти, оскільки має можливість забезпечити дитину та не бажає, щоб дитина взагалі мала якісь зв'язки з відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що на даний час вихованням дитини займається тільки позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, дитиною взагалі не цікавиться. При цьому ніяких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов'язків позивачка не чинила, а дитина взагалі добровільно відмовилася від зустрічей з батьком. Вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому є підстави для позбавлення його цих прав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення. Представник органу опіки та піклування Подільського району м.Києва підтримала позовні вимоги, надала суду висновок від 22.12.2015 року за № 106-10036 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. та пояснила, що органом опіки та піклування були перевірені всі обставини, в т.ч. опитана дитина, яка категорично не бажає спілкуватися з відповідачем, навіть не визнає прізвище батька. Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до таких висновків. Позивач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], народження якої зареєстровано відділом РАЦС Копаківського РУЮ м.Суми 20.05.2003 р. актовим записом № 405, що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER]. Як вбачається зі вказаного свідоцтва про народження, батьком дитини є [PERSON], батьківство якого було встановлено актовим записом № 53 від 20.05.2003 р. з видачею 20.05.2003 р. відділом РАЦС Ковпаківського районного управління юстиції м.Суми свідоцтва [NUMBER]. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO], змінив прізвище змінив прізвище на «[PERSON]» в зв'язку з реєстрацією шлюбу, зареєстрованого відділом Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області актовим записом № 43 від 28.08.2008 р. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Встановлено, що дитина сторін з жовтня 2007 р. постійно проживає разом з матір'ю, з 31.08.2009 року навчається в гімназії № 48 Шевченківського району. Як вбачається з наданих стороною позивача з учбового закладу документів, за час навчання дитиною сумлінно опікується виключно мати - [PERSON], яка приймає участь в тематичних батьківських зборах, цікавиться рівнем розвитку дитини, дотримуються рекомендацій вчителів під час навчально-виховного процесу. Батько [PERSON] участі у вихованні не приймає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], яка є вчителькою початкових класів, та [PERSON]., яка являється рідною сестрою позивачки, вказали, що відповідач ніколи не відвідував дитину, не цікавиться її життям, не бере участі у вихованні дитини, при цьому ніяких перешкод позивачка в цьому не чинила. У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 15.12.2015 р., проведеного фахівцями служби у справах дітей Шевченківської району м.Києва, гарні умови проживання дитини забезпечені позивачкою. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що з жовтня 2007 р. вихованням дитини відповідач не займається, необхідних умов для розвитку дитини не надає, долею та здоров'ям дитини не цікавиться, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, маючи при цьому об'єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов'язками. Відповідачем доказів на спростування доказів позивача не надано. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON]., маючи об'єктивну можливість виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні до малолітньої дочки [PERSON], 2003 року народження, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та ухиляється від їхнього виконання. Також, вищезазначене підтверджуються висновком Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 22.12.2015 р. № 106-10036, згідно якого, вивчивши матеріали справи, поспілкувавшись з дитиною, діючи в інтересах дитини, є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього дочки [PERSON], як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 8 ч.2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (з послід.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.09.1991 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов'язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв'язки. Як вбачається з наданої представником органу опіки та піклування в ході судового розгляду заяви малолітньої [PERSON], що в силу свого віку вже розуміє питання, яке вирішується судом, від 15.12.2015 р. (отримана при опитуванні дитини в ході підготовки висновку), дитина сторін просить про позбавлення батьківських прав свого батька [PERSON] Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, що свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню малолітньої дитини, що згідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, тому позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду і в інтересах дитини підлягають задоволенню. У відповідності до ст.166 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Згідно ст.164 ч.5 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві для внесення відмітки до актового запису № 064525 від 20.05.2003 р. про народження дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487,2 грн. На підставі викладеного, ст.ст.3, 150, 155, 157, 164, 166 СК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved