Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої вказала, що вона [PERSON] ( дошлюбне прізвище «Данильченко» ), є дочкою [PERSON], що доводиться копією паспорта Серія [NUMBER] копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] Витягом з Державного реєстру актів громадянського стану громадян про шлюб для підтвердження дошлюбного прізвища від 05 серпня 2014 року за № 00000003470, копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] До недавнього часу заявниця проживала у місті Ялта. Проте була змушена переїхати проживати у місто Хорол, де наразі проживає. Батько заявниці - [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у заявниці вдома, у [ADDRESS]. В судове засідання заявниця [PERSON] не з"явилася, але в заяві до суду прохала розгляд справи проводити у її відсутність. В судове засідання заінтересована особа Хорольський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління у Полтавській області свого представника не направила, звернувшись до суду із письмовою заявою про розгляд справи за відсутності представника , зазначивши, що не заперечує проти заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши позицію сторін, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Ялта відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що після переїзду до м. Хорол Полтавської області заявниця звернулась до Хорольського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для того, щоб зареєструвати смерть батька [PERSON] відповідно до чинного законодавства України. Але 23.05.2017 року заявниця отримала відмову за № 355/12.22-04-33 у проведенні державної реєстрації його смерті, оскільки медичне свідоцтво про смерть [PERSON] 35 № 007493, видане 18.04.2017 року на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і даний документ не може бути підставою для реєстрації смерті, у зв'язку з цим заявниця не може реалізувати свої спадкові права. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. У ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з абзацом 2 пункту 1 ст. 3 цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника і така заява розглядається судами невідкладно, згідно з частинами 1 та 2 статті 257-1 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України судове рішення підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду є підставою для державної реєстрації смерті.

Outcome: approved