Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

17.04.2015 року позивачка звернулася з позовом до суду, зазначаючи, що 10.09.1963 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Однією родиною проживали до червня 2013 року. За період спільного життя придбали наступне майно: житловий будинок, розташований по [ADDRESS], загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м. Договір куплі-продажу від 31.03.1997 року оформлено і зареєстровано на ім"я відповідача. Оскільки будинок придбаний ними в період спільного проживання у шлюбі, то він є загальною сумісною власністю. Їх частки у спільній сумісній власності рівні. Добровільно через нотаріальну контору виділити її долю відповідач не бажає, вважаючи весь дім його особистою власністю. Тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлоового будинку в [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягає. Відповідач позов не визнав, вважає що житловий будинок є його особистою власністю, позивачка ніякої участі в догляду за будинком не приймає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю, а відповідно до ст. 71 СК України, майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини та чоловіка, що має істотні значення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя", роз'ясняє, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що сторони з 19.09.1963 року перебувають в зареєстрованому шлюбі.Однією родиною проживали до червня 2013 року. За період спільного життя придбали житловий будинок, розташовани й по [ADDRESS], згідно договіру-купівлі продажу будинку від 31.03.1997 року./а.с. 8/. Згідно довідки-характеристики загальна площа будинку складає 48,0 кв.м., житлова площа 23,7 кв.м./а.с.7/. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судовий збір в сумі 308,58 гривень. На підставі ст.ст.328, 368 ч.3, 370, 364 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, Пленуму Верховного Суду України п.п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved