Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

17 листопада 2016 року завідуючий відділенням № 11 КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивував тим, що 16.11.2016 року о 12 год. 35 хв. на санпропускник КЗ СОР 1 ОСЛ у супроводі опікуна [PERSON] була доставлена [PERSON] Остання була оглянута черговим лікарем [PERSON], яка виявила у пацієнтки тяжкий психічний розлад. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка винесла рішення, що у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу пацієнтка неспроможня задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, вона потребує госпіталізації до КЗ СОР 1 ОСЛ в примусовому порядку. Тому просив винести рішення суду про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди. У судовому засіданні представник 11 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни, підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] не заперечувала проти заяви. Заінтересована особа: [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно заяви просила справу слухати без її участі. Представник органу опіки та піклування Роменської міської ради не заперечував проти заяви. Адвокат не заперечував проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР 1 ОСЛ [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді : « Помірна розумова відсталість без порушення поведінки, які вимагають догляду або лікувальних заходів». На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, не в змозі дати згоду на госпіталізацію в добровільному порядку ( а.с.2). Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено\~ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені\~статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Статтею ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено конкретні підстави для примусової госпіталізації осіб і їх лікування в стаціонарних умовах , зокрема необхідно наявність тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого особа вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час згідно висновку комісії лікарів при огляді [PERSON] не було встановлено, що вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно цього висновку психічний стан [PERSON] не характеризується як агресивний та такий, що остання неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Лікар - психіатр [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив, що агресії в діях [PERSON] не було встановлено. Крім того, лікар - психіатр [PERSON] не зміг конкретно пояснити чому [PERSON] неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а посилався лише на те, що [PERSON] потребує періодичного психічного лікування. В порушення ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~представником спецлікарні в судовому засіданні не було доведено та не надано доказів наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання,в звязку з чим остання не спроможна задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та підлягає примусовій госпіталізації. Не надано доказів на підтвердження того, що розлади вказані в експертизі не можна вилікувати амбулаторно. Крім того, не надано доказів, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Згідно частини першої\~статті 29 Конституції України,- кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Суд вважає, що примусова госпіталізація [PERSON] при таких обставинах призведе до порушення ст. 29 Конституції України. Тому суд вважає заяву Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed