Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи, про стягнення з ФОП [PERSON] заборгованості по заробітній платі, компенсації за її затримку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що між нею та відповідачем по справі, 10 жовтня 2008 року укладено трудовий договір на невизначений строк, який 16 жовтня 2008 року зареєстрований у державній службі зайнятості. Відповідно до укладеного договору вона була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів. Згідно з п. 3 укладеного договору відповідач зобов'язувався оплачувати її працю в розмірі 545 грн. на місяць. Розмір заробітної плати визначався за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. За весь період, що вона працювала по трудовому договору, заробітна плата їй не виплачувалась, в зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 25783 грн. 60 коп. 06 липня 2011 року вона була звільнена з роботи, але розрахунки з нею не проведені. В зв'язку з вищевикладеним просить стягнути з відповідача по справі на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 25783 грн. 60 коп., компенсацію за затримку її виплати в розмірі 2518 грн. 03 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 15928 грн. 60 коп. Позивачка під час розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що дійсно, між ним та [PERSON] 16 жовтня 2008 року був укладений трудовий договір на невизначений строк, який 16 жовтня 2008 року зареєстрований у державній службі зайнятості. Відповідно до укладеного договору позивачка була прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів. [PERSON] кожен місяць отримувала заробітну плату, про що вона розписувалась у платіжних відомостях на видачу заробітної плати. Складався табель виходу на роботу. Заробітну плату вона отримувала з виручки магазину, що відображалося у товарно-касових звітах. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного: З наданого позивачкою трудового договору та копії трудової книжки, вбачається, що з 10 жовтня 2008 року по 06 липня 2011 року [PERSON] працювала у ФОП [PERSON] на посаді продавця продовольчих товарів (а.с. 4, 5). Згідно п.3 Трудового договору відповідач повинен виплачувати [PERSON] за роботу 545 грн. на місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Законами України «Про Державний бюджет на 2008 рік», «Про Державний бюджет на 2009 рік» та «Про Державний бюджет на 2010 рік», розмір мінімальної заробітної був встановлений такий: -з 01.10.08р. - 545 грн. -з 01.12.08р. - 605 грн. -з 01.04.09р. - 625 грн. -з 01.07.09р. - 630 грн. -з 01.11.09р. - 744 грн. -з 01.01.10р. - 869 грн. -з 01.04.10р. - 884 грн. -з 01.07.10р. - 888 грн. -з 01.10.10р. - 907 грн. -з 01.12.10р. - 922 грн. -з 01.01.11р. - 941 грн. -з 01.04.11р. - 960 грн. Таким чином, заробітна плата,належна позивачці за час роботи складе: - за жовтень 2008 року виходячи з середньоденної заробітної плати 23,70 грн. х кількість відпрацьований робочих днів 16 = 379,13 грн. - за листопад 2008 року - 545 грн. - за грудень 2008 року по березень 2009 року - 2420 грн. - за квітень 2009 року по червень 2009 року - 1875 грн. - за липень 2009 року по вересень 2009 року - 1890 грн. - за жовтень 2009 року - 650 грн. - за листопад 2009 року по грудень 2009 року - 1488 грн. - за січень 2010 року по березень 2010 року - 2607 грн. - за квітень 2010 року по червень 2010 року - 2652 грн. - за липень 2010 року по вересень 2010 року - 2664 грн. - за жовтень 2010 року по листопад 2010 року - 1814 грн. - за грудень 2010 року - 922 грн. - за січень 2011 року по березень 2011 року - 2823 грн. - за квітень 2011 року по червень 2011 року - 2880 грн. - за липень 2011 року виходячи з середньоденної заробітної плати 45,71 грн. х кількість відпрацьованих робочих днів 4 = 182,84 грн., а всього 25 791 грн.97 коп. Згідно ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Зі встановлених судом обставин справи, зокрема пояснень сторін, вбачається що заробітна плата позивачці повинна була виплачуватися в готівковій формі за платіжними відомостями. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки виплату заробітної плати, згідно ст.24 Закону України «Про оплату праці», зобов'язаний проводити роботодавець, саме він і повинен довести зазначений факт. З наданих відповідачем платіжних відомостей на видачу заробітної плати начебто вбачається, що за час роботи [PERSON] заробітна плата виплачувалась у встановленому розмірі ( а.с. 25-34). Однак, відповідно до висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів № 5997/5998 від 30.09.2013 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] у: - платіжних відомостях "ЧП [PERSON]" б/н за жовтень, листопад, грудень 2008 року, розташовані в графі "Расписка в получении или отметка о выдаче" - виконані з попередньою технічною підготовкою - копіюванням підписів на просвіт за допомогою графітного олівця з подальшим обведенням штрихів пастами для кулькових ручок; - платіжних відомостях за січень-грудень 2009 року, січень-грудень 2010 року, січень-травень 2011 року виконані без попередньої технічної підготовки - зарисування і копіювання підписів на просвіт за допомогою графітного олівця, передавлювання, копіювання через копіювальний папір, з подальшим обведенням штрихів графітного олівця, удавлених незабарвлених штрихів, штрихів копіювального паперу пастами для кулькових ручок; - питання про виконання [PERSON] підписів від її імені у платіжних відомостях "ФЛП [PERSON]" ("ЧП [PERSON]") за січень-червень 2011 року, січень-грудень 2010 року, листопад - грудень 2008 року, січень-грудень 2009 року розташованих в графі "Расписка в получении или отметка о выдаче" - не вирішувались з причин відсутності вільних та умовно вільних зразків підпису та почерку особи, яка перевіряється (а.с. 153-156). За зазначених обставин суд приходить до висновку,що відповідачем не надано належних доказів виплати позивачці заробітної плати, оскільки той факт,що на платіжних відомостях підписи від імені позивачки виконані шляхом копіювання двома способами: за жовтень-грудень 2008 року з попередньою технічною підготовкою, а за інший період: з січня 2009 року по травень 2011 року без попередньої технічної підготовки вказує на те, що зазначені підписи були виконані одночасно (тобто не у вказані в відомостях датах) і не [PERSON], а іншою особою. Вказане дає суду підстави суду зробити обґрунтований висновок про те, що заробітна плата позивачці за час роботи не виплачувалась, у зв'язку з чим вимоги про її стягнення за вказаний період є законними. Посилання відповідача на те,що факт виплати заробітної плати [PERSON] підтверджується і товарно-касовими звітами (а.с.83-112) суд находить безпідставними, оскільки зазначені звіти,як і книга обліку заробітної плати (а.с.47-62) підтверджують лише нарахування позивачці заробітної плати, однак не підтверджують факт отримання нею заробітної плати, так як відсутній її підтверджувальний підпис в цьому. Крім того, у вказаних Звітах не вказано, хто їх склав та з якою метою. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно ж до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Правові наслідки невиконання даних вимог передбачені ст.117 КЗоТ України, відповідно до частини першої якої, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок розрахунку середнього заробітку встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (з наступними змінами та доповненнями). Так, відповідно до п.8 розділу IV цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Оскільки згідно Трудового договору, укладеного між відповідачем та позивачкою її розмір заробітної плати рівняється розміру мінімальної заробітної плати, яка за останні два місяця становила по 960 грн., її середньоденна заробітна плата при цьому становитиме 43,64 грн. (960+960:44 робочих дня). Позивачка просить стягнути середній заробіток з час звільнення і до 01 грудня 2012 року, в зв'язку з чим суд, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки, виходить з вимог ч.1 ст.11 ЦПК України. Так як з часу звільнення до моменту виплати розрахункових сум, тобто з 07 липня 2011 року по 30 листопада 2012р. робочих днів було 354, а не 365 як вказує позивачка, середній заробіток за цей час складе 15448 грн. 56 коп. (354 дні х 43,64грн.). який і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст..34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Виходячм з п.2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 нарахування компенсації здійснюється у разі затримки строків виплати робітнику заробітної плати на один та більше календарних місяців з вини підприємства на суму такої заборгованості. Суд погоджується з розрахунком компенсації втрати заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати позивачці (а.с.6-8), оскільки він проведений у відповідності з п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159. А тому,

Outcome: partial