overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

19.03.2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що він являється сином [PERSON], який хворіє на ішемічну хворобу серця, атерокардіосклероз, гіпертонічну хворобу. Потребує стороннього догляду. Просить суд обмежити цивільну дієздатність батька та встановити над ним піклування та призначити його піклувальником. Заявник заяву підтримав посилаючись на вказані обставини. Заінтересована особа [PERSON], надіслала до суду заяву , в якій просить розглянути заяву у її відсутність та задовільнити заяву. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутість, проти заяви не заперечив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини. [PERSON] являється сином [PERSON], який хворіє та має діагноз : в наслідок перенесеного ГПМК по ішемічному типу в руслі каротид зправа, різко виражений спастичний лівосторонній геміпарез, порушуючий функцію самообслуговування та ходи, виражений церебростенічний, цефалічний, вестибулоатактичний синдроми, що вбачається з довідки та епікризу виданого Маловисківською ЦРЛ. Згідно висновку судово- психіатричної експертизи № 512 від 16.10.2015 року [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі судинної деменції. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки. Відповідно до ст. ст. 36, 37 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Враховуючи, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними, потребує постійного догляду, суд вважає за необхідне встановити піклування і призначити піклувальником його сина [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

19.03.2020 р. заявник звернулася до Любашівського районного суду з зазначеною заявою, вказавши , що на протязі 10 років проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] 14 [INFO] . вона звернулась до Любашівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину , яка залишилась після смерті [PERSON] . Однак нотаріус відмовив їй у цьому з посиланням на те , що необхідно в судовому порядку встановити факт проживання її та спадкодавця однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується довідками Любашівської селищної ради та поясненнями свідків. Посилаючись на викладене , просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини . Заявник в судове засідання не з`явилась , надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність , у якій вказала , що заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з"явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти , від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення . Судом установлено , що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. - 8) . З довідки Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області від 19.09.2019 р. №3052/07-20 вбачається , що [PERSON] був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою : [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] , 1938 року народження ( а.с. - 5 ) Як видно з домової книги, [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаному будинку та були зареєстровані за місцем проживання. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї , складеного депутатом Любашівської селищної ради Одеської області за участю сусідів заявника , вбачається , що заявник та спадкодавець проживали однією сім`єю протягом десяти років. Як видно з листа нотаріуса від 14.03.2020 р. № 265/01-16 , останній роз`яснив заявнику , що для оформлення спадщини , що залишилась після смерті [PERSON] , на ім.»я заявника , їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В ході судового розгляду знайшло підтвердження те , що встановлення зазначеного факту тягне для заявника юридичні наслідки - прийняття спадщини , яка залишилась після смерті [PERSON] На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

19.04.2021 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.10.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З листопада 2020 року вони припинили шлюбні відносини, оскільки зрозуміли, що збереження сімейних відносин не можливе в зв`язку із систематичними суперечками. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За минулий період часу вони з відповідачем втратили почуття любові та пошани одне до одного. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, просить шлюб розірвати. За заявами строрін справа розглянута без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності по ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 23.10.1999 року зареєстровано шлюб виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, від шлюбу у подружжя є повнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , сімейні відносини між сторонами припинені у листопаді 2020 року, судом вжиті заходи щодо примирення подружжя, але подружжя не примирилося, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. на користь позивача, яке було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

19.05.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 20.12.2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Токівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в 2013 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився надавши суду письмову заяву за якою позов визнав в повному обсязі та просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 20.12.2007 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Токівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11 (а.с.7). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, та інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 15.05.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

19.05. 2015 року заявник орган опіки та піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області звернувся до суду із заявою про призначення опікуном над [PERSON] Кобеляцький психоневрологічний будинок-інтернат. В заяві вказував, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 08 липня 2013 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10.01.2014 року опікуном над нею призначений головний лікар Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева - Денеко Максим Олексійович. 10.03.2015 року головний лікар вищевказаної психіатричної лікарні написав заяву про відмову від опікунства , оскільки [PERSON] переводиться згідно отриманої путівки на постійне місце проживання до Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату. В зв'язку з цим, заявник прохав призначити опікуном над недієздатною [PERSON], яка знаходиться на повному державному утриманні в Кобеляцькому психоневрологічному будинку-інтернаті, його адміністрацію в особі директора. Представник заявника органу опіки та піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути в його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату Шевченко Ю.Г. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. У судовому засіданні прокурор прокуратури Кобеляцького району не заперечував проти задоволення заяви. В зв'язку з відмовою головного лікаря Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева від опікунства над недієздатною [PERSON], суд вважає можливим звільнити його від повноважень опікуна та призначити адміністрацію Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату в особі її директора опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO]. Згідно п. 5.2. Наказу про затвердження Правил опіки та піклування "Органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов'язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

19.05.2015 року заявник орган опіки та піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області звернувся до суду із заявою про призначення опікуном над [PERSON] Кобеляцький психоневрологічний будинок-інтернат. В заяві вказував, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 04 січня 2011 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2011 року опікуном над нею призначений [PERSON],[INFO], який 30.03.2015 року написав заяву про відмову від опікунства за сімейними обставинами. В зв'язку з цим, заявник прохав призначити опікуном над недієздатною [PERSON], яка знаходиться на повному державному утриманні в Кобеляцькому психоневрологічному будинку-інтернаті, його адміністрацію в особі директора. Представник заявника органу опіки та піклування Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області надав суду заяву, в якій прохав справу розглянути в його відсутність, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату Шевченко Ю.Г. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. У судовому засіданні прокурор прокуратури Кобеляцького району не заперечував проти задоволення заяви. В зв'язку з відмовою [PERSON], [INFO], від опікунства над недієздатною [PERSON], суд вважає можливим звільнити його від повноважень опікуна та призначити адміністрацію Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату в особі її директора опікуном над недієздатною [PERSON], [INFO]. Згідно п.5.2. Наказу про затвердження Правил опіки та піклування "Органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов'язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов'язків. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

19.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] в якому вказала, що вона з відповідачем з 11.06.2011 р. перебувають у шлюбі, проживають разом. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає, на півроку їде жити до батьків у Волинську область, вихованням дитини не займається. Відповідач виїжджає в м.Мелітополь або м.Бердянськ на 2 тижні, коштів на утримання дитини не залишає, вихованням не займається. Відповідач на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, отримує пенсію, є інвалідом 3 групи. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку. У зв"язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві позовні вимоги підтримала повністю, просила суд справу розглянути без її участі та без участі відповідача, який перебуває в лікарні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. [PERSON] та [PERSON] одружилися 11.06.2011 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2011 р. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.04.2014 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Довідка до акта огляд МСЕК [NUMBER] від 31.03.2015 р. підтверджує, що [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання, може працювати підсобним працівником, вантажником. Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

19.05.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що що з відповідачем, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, у них народилася [INFO] року донька [PERSON]. Але відповідач не надає допомоги на її утримання, тому, просить суд стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1\\4 частки його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свою доньку, малолітня [PERSON] проживає біля матері та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Хмелівської сільської ради Маловисківського району, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

19.06.2015 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в якій він просить встановити факт спільного проживання зі своєю матірю [PERSON], на момент її смерті 01.04.2004 року, а також визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після її смерті, а також встановити факт належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 01.04.2004 року. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 2,33 га в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Куманівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Також позивач зазначає, що на час відкриття спадщини він проживав разом із спадкодавцем, а отже прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Крім того у свідоцтві про смерть матері її прізвище, ім"я та по-батькові вказане [PERSON], а у сертифікаті [PERSON], тому у нього виникла необхідність звернутись до суду та просити встановити факт належності сертифікату померлій [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, про час та день судового розгляду були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви, якими просять розглянути справу у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, оскільки копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 229018 від 02.04.2004 року доведено, що 01.04.2004 року померла мати позивача [PERSON], після ї смерті залишилось спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 2,33 га в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Куманівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, що належала [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на земельну частку (пай) серії ВН № 0143946 від 24.12.1996 року. Свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЯР № 195799 від 05.02.1958 року, випискою наданою Куманівецькою сільською радою № 180 від 19.05.2015 року доведено, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа, а також те, що [PERSON] є матір»ю позивача. Відповідно до довідки наданої Куманівецькою сільською радою Хмільницького району № 181 від 19.05.2015 року позивач на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею та здійснював догляд за нею, а отже прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, тобто шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

19.07.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 14.09.2016 року він відповідно до кредитного договору № 972/16-А надав відповідачеві кредит в сумі 12 000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,12 % від залишку кредиту за кожен день користування. Відповідач зобовязання належним чином не виконав і станом на 26.06.2017 р. має заборгованість за кредитом 8 535,01 грн., нараховані відсотки за користуванням кредитом у розмірі 1 423,64 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., які просив стягнути з відповідача на його користь. 30 жовтня 2017 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява від представника позивача про стягнення заборгованості за кредитом 8 535,01 грн., нараховані проценти за користуванням кредитом за період з 08.02.2017 року по 30.10.2017 року у розмірі 2 714,13 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., а всього 12 849,14 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, але надала заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи належним чином, але до суду не з"явився, причини неяки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 14.09.2016 року позивач відповідно до кредитного договору № 972/16-А надав [PERSON] кредит в сумі 12 000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,12 % від залишку кредиту за кожен день користування. На 30.10.2017 року сума заборгованості складає 11 249,14 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved