Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні та просила розділити спільно нажите майно подружжя і визнати за нею право власності на: причіп легковий саморобний, культиватор ВП-3, трактор колісний МТЗ-80, шини з дисками до трактора МТЗ 2од., стінку кухонну меблеву, витяжку, стіл письмовий, килимову доріжку 1,5 м на 1.5 м - 3 шт., стінку меблеву, мякий куток (диван -1, крісла -2, пуфики - 2), шафу, ліжко деревяне, душову кабіну «ВІВІА», бойлер «Арістон», машину пральну «ЕЛДЖІ», умивальник «Керсаніт», унітаз «Керсаніт», стінку кухонну меблеву з мийкою, плиту газову «Кефест», витяжку, котел газовий «Барський», телевізор «Самсунг», а всього на загальну суму 72550 грн., а за відповідачем [PERSON] визнати право власності на: бетонозмішувач саморобний, тракторну фрезу, оприскувач тракторний, розкидач міндобрив, трактор колісний Т-40М, тракторний причіп ПСЕ-12-5, передній міст з шинами і дисками трактора Т-40, диван 1994 року випуску, столик журнальний, килим половий 3 м. на 5,5 м., косметичну тумбу (трюмо), килим половий, комод, дві тумбочки, доріжки килимові (дві), килим половий 2 м. на 2,5 м., пральну машину «Рига», люстро декоративне, килимову доріжку 1,2 м. на 4 м., килимову доріжку 1,5 м. на 2,5 м., холодильник «Норд», стіл кухонний, жалюзі пластикові 8 шт., газову плиту «Дружковка», косарку КС-2, а всього на загальну суму 72450 грн. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 19 лютого 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Спільне подружнє життя у них не склалося і 14 травня 2014 року шлюб був розірваний. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2014 року між ними було розділене нерухоме майно, а саме: житловий будинок і земельні ділянки, та визнано за кожним по 1/2 частині вказаного нерухомого майна. Однак, між ними не досягнуто згоди в розподілі рухомого майна, яке є їх спільною сумісною власністю. Відповідач ухиляється від добровільного розподілу рухомого майна, використовує його самостійно, заявляючи, що все рухоме майно належить лише йому. Поскільки на даний час шлюб між ними розірвано, тому вона бажає, щоб їй було виділено половину спільно нажитого рухомого майна на загальну суму 72550 грн. Враховуючи вказані обставини, вона звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 19.05.2015 р. і 23.05.2015 р., тому суд, враховуючи думку позивачки, матеріали і обставини справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 19 лютого 1994 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-СР №253944. В звязку з тим, що сімейне життя між сторонами не склалося, рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 14.05.2014 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2014 року між сторонами було розділене нерухоме майно, а саме: житловий будинок і земельні ділянки, та визнано за кожним по 1/2 частині вказаного нерухомого майна. Однак, між сторонами не досягнуто згоди в розподілі рухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач ухиляється від добровільного розподілу рухомого майна, використовує його самостійно, заявляючи, що все рухоме майно належить лише йому. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 30 січня 2015 року комісією в складі сільського голови [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON] та [PERSON], в присутності позивачки [PERSON] та матері відповідача [PERSON] було проведено обстеження та опис рухомого майна колишнього подружжя [PERSON] і [PERSON] Судом встановлено, що сторони під час проживання в зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти подружжя та спільною працею відповідно до акту опису майна подружжя придбали: причіп легковий саморобний вартістю 1500 грн., культиватор ВП-3 вартістю 5000 грн., трактор колісний МТЗ-80 вартістю 30000 грн., шини з дисками до трактора МТЗ 2од. вартістю 2000 грн., стінку кухонну меблеву вартістю 2000 грн., витяжку вартістю 500 грн., стіл письмовий вартістю 250 грн., килимову доріжку 1,5 м на 1.5 м - 3 шт. на суму 500 грн., стінку меблеву вартістю 2500 грн., мякий куток (диван -1, крісла -2, пуфики - 2) вартістю 3000 грн., шафу вартістю 500 грн., ліжко деревяне вартістю 1500 грн., душову кабіну «ВІВІА» вартістю 5000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 1800 грн., машину пральну «ЕЛДЖІ» вартістю 3500 грн., умивальник «Керсаніт» вартістю 500 грн., унітаз «Керсаніт» вартістю 500 грн., стінку кухонну меблеву з мийкою вартістю 3500 грн., плиту газову «Кефест» вартістю 2000 грн., витяжку вартістю 500 грн., котел газовий «Барський» вартістю 5000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 1000 грн., бетонозмішувач саморобний вартістю 2000 грн., тракторну фрезу вартістю 5000 грн., оприскувач тракторний вартістю 5000 грн., розкидач міндобрив вартістю 3500 грн., трактор колісний Т-40М вартістю 30000 грн., тракторний причіп ПСЕ-12-5 вартістю 10000 грн., передній міст з шинами і дисками трактора Т-40 вартістю 3000 грн., диван 1994 року випуску вартістю 300 грн., столик журнальний вартістю 250 грн., килим половий 3 м. на 5,5 м. вартістю 1500 грн., косметичну тумбу (трюмо) вартістю 1000 грн., килим половий вартістю 500 грн., комод вартістю 500 грн., дві тумбочки на суму 300 грн., доріжки килимові (дві) на суму 300 грн., килим половий 2 м. на 2,5 м. вартістю 1000 грн., пральну машину «Рига» вартістю 200 грн., люстро декоративне вартістю 100 грн., килимову доріжку 1,2 м. на 4 м. вартістю 500 грн., килимову доріжку 1,5 м. на 2,5 м. вартістю 500 грн., холодильник «Норд» вартістю 2000 грн., стіл кухонний вартістю 500 грн., жалюзі пластикові 8 шт. на суму 1200 грн., газову плиту «Дружковка» вартістю 800 грн., косарку КС-2 вартістю 2500 грн., а всього на загальну суму 145000 грн. Вказане рухоме майно являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Поскільки між сторонами не було домовленості про зміну розмір часток у спільному сумісному майні, тому згідно ст. 70 СК України, частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними. Позивачкою наведений в позовній заяві варіант розподілу рухомого майна, згідно якого вона бажає, щоб їй було виділено майно на загальну суму 72550 грн., а саме: причіп легковий саморобний, культиватор ВП-3, трактор колісний МТЗ-80, шини з дисками до трактора МТЗ 2од., стінку кухонну меблеву, витяжку, стіл письмовий, килимову доріжку 1,5 м на 1.5 м - 3 шт., стінку меблеву, мякий куток (диван -1, крісла -2, пуфики - 2), шафу, ліжко деревяне, душову кабіну «ВІВІА», бойлер «Арістон», машину пральну «ЕЛДЖІ», умивальник «Керсаніт», унітаз «Керсаніт», стінку кухонну меблеву з мийкою, плиту газову «Кефест», витяжку, котел газовий «Барський», телевізор «Самсунг», а відповідачу [PERSON] було виділено майно на загальну суму 72450 грн., а саме: бетонозмішувач саморобний, тракторну фрезу, оприскувач тракторний, розкидач міндобрив, трактор колісний Т-40М, тракторний причіп ПСЕ-12-5, передній міст з шинами і дисками трактора Т-40, диван 1994 року випуску, столик журнальний, килим половий 3 м. на 5,5 м., косметичну тумбу (трюмо), килим половий, комод, дві тумбочки, доріжки килимові (дві), килим половий 2 м. на 2,5 м., пральну машину «Рига», люстро декоративне, килимову доріжку 1,2 м. на 4 м., килимову доріжку 1,5 м. на 2,5 м., холодильник «Норд», стіл кухонний, жалюзі пластикові 8 шт., газову плиту «Дружковка», косарку КС-2. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що сторонами було придбано вищеперелічене рухоме майно в період проживання в зареєстрованому шлюбі, спільною працею та за спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, спільно нажите рухоме майно необхідно розділити між сторонами та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на частину рухомого майна на загальну суму 72550 грн., а за відповідачем [PERSON] визнати право власності на іншу частину рухомого майна на загальну суму 72450 грн. Судовий збір підлягає стягненню з сторін на користь держави пропорційно до вартості виділеного кожному майна. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",

Outcome: approved