Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

08.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача борг за договорами позики у розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 02.07.2014 року становить 5916,70 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот шістнадцять гривень сімдесят копійок). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 19.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач позичив відповідачу гроші в сумі 500,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики позичальником [PERSON] (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку в присутності двох свідків. Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути позичені кошти у строк до 30.03.2014 року, однак, до даного часу борг не повернув. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду 18.08.2014 року та 20.10.2014 року подав заяви про розгляд справи за його відсутності, у яких одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 12, 20). Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином - копію ухвали про відкриття провадження у справі від 11.07.2014 року та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 03.08.2014 року, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, однак, в судові засідання 18.08.2014 року та 20.10.2014 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно письмової розписки від 19.03.2014 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг 500,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 30.03.2014 року (а.с. 4). У матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем суми боргу позивачеві. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, суд враховує роз'яснення, надані судам у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до яких згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю")". Оскільки в ході розгляду справи встановлено порушення прав позивача з боку відповідача щодо неповернення суми позики позовні вимоги підлягають задоволенню. Станом на день ухвалення рішення - 20.10.2014 року Національним банком України встановлено офіційний курс гривні щодо долару США з розрахунку 1295,1166 грн. до 100 доларів США. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, еквівалентна 500 доларів США, що у грошовій одиниці України - гривні станом на день ухвалення рішення становить 6475,58 грн. = 500 х 12,951166. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved