Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПАТ СК ) та [PERSON] в порядку захисту прав споживачів з позовом, в якому вказує, що має на праві власності легковий автомобіль марки «Шевроле авто». 24 лютого 2013 року в м. Полонному на вул. Говорун під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав пошкоджень з вини [PERSON], транспортний засіб якого був застрахований в ПАТ СК. Відповідач ПАТ СК визначив розмір збитку автомобілю позивача в сумі 5566, 25 грн., але не виплатив франшизу в сумі 500 грн., частково виплатив страхове відшкодування тільки в сумі 2283,12 грн., мотивуючи, що шкода завдана також з вини автотранспортної служби, що здійснює обслуговування вулиці. Просить стягнути з ПАТ СК страхове відшкодування в сумі 3283,13 грн. Також позивач вказує, що фактично на відновлення автомобіля він витратив 6222,38 грн., що на 566,13 грн. більше, ніж було визначено страховою компанією ПАТ СК. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано шкоду його здоров'ю, тому завданням шкоди здоров»ю він зазнав моральної шкоди, яку визначив в сумі 1000 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] 500 грн. франшизи, 566,13 грн. витрат на ремонт автомобіля та моральну шкоду в сумі 1000 грн. В суді позивач та його представник підтримують вимоги у повному обсязі. На обґрунтування позовних вимог про моральну шкоду [PERSON] пояснив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, хоча він не був її безпосереднім учасником, попав в лікарню, не мав можливості користуватись автомобілем. Відповідач [PERSON] та його представник в суді не погоджуються з позовом, тому що докази, які надав [PERSON] про затрати на ремонт автомобіля, недостовірні, а мотиви, з яких позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду, пов'язані із завданням шкоди здоров'ю. Позивач не надав доказів, що цукровий діабет він отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник відповідача ПАТ СК Гайдамащук О.В. направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких просить розглядати справу без участі представника. Мотив заперечення пояснив тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася також частково з вини представника організації, що обслуговує вулицю, [PERSON], тому ПАТ СК виплатив тільки половину суми страхового відшкодування. Також зазначає, що надані позивачем документальні докази на підтвердження його витрат по ремонту автомобіля не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є недостовірними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ПАТ СК. 24 лютого 2013 року [PERSON] під час керування забезпеченим страхуванням автомобілем порушив Правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем, що належить [PERSON], внаслідок завдав пошкодження автомобілю [PERSON] на суму 5566, 25 грн. ПАТ СК виплатила [PERSON] на відшкодування шкоди автомобілю 2283,12 грн. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо майстра Полонського підприємства теплових мереж [PERSON], що відповідає за утримання вулично-шляхової мережі м. Полонного, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП. [PERSON] отримує пенсію як інвалід 3 групи загального захворювання з 01 березня 2013 року, хворіє на цукровий діабет, 25 лютого 2013 року звертався до лікаря-ендокринолога. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів - довідкою управління Пенсійного Фонду України від 14 травня 2013 року про призначення пенсії [PERSON], довідкою лікарсько-консультативної комісії Полонської центральної районної лікарні від 27 травня 2013 року про хворобу [PERSON], довідкою лікаря від 27 травня 2013 року про звернення [PERSON] до лікаря - ендокринолога 25 лютого 2013 року, постановами Полонського районного суду від 06 та 14 березня 2013 року щодо [PERSON] та [PERSON], повідомлення ПАТ СК про виплату [PERSON] страхового відшкодування, страховим актом від 01 квітня 2013 року, полісом обов'язкового страхування [PERSON] від 12 грудня 2012 року, заявою [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 25 лютого 2013 року, актом огляду транспортного засобу від 25 лютого 2013 року, розрахунком матеріального збитку, калькуляцією вартості робіт. Відповідно до ч.1.3 ст. 1 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-4 „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961) у редакції, що була чинною станом на 24 лютого 2013 року на час вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, потерпілою визнавалася фізична особа, життю, здоров»ю таабо майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяна шкода з використанням транспортного засобу. Згідно ч.22.1 ст.22 Закону №1961 в редакції, що була чинною станом на 24 лютого 2013 року, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч.ч.9.2, 9.3 ст.9 Закону №1961 в редакції, чинній на час дії полісу обов'язкового страхування [PERSON], розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ч.12.1 ст.12 Закону №1961 розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, завданої майну потерпілих, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст..1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.23 Закону №1961 в редакції, чинній на час вчинення порушення Правил дорожнього руху [PERSON], шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст.26-1 Закону №1961 страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що ПАТ СК зобов'язана виплати [PERSON] оцінену шкоду, що отримав його автомобіль внаслідок дорожньо-транспортної пригоді, що сталася з вини [PERSON], в сумі 5066,25 грн. Оскільки ПАТ СК виплатила із цієї суми частину в сумі 2283,12 грн., тому вона повинна здійснити доплату в сумі 2783,13 грн. (5066,25 грн. - 2283,12 грн. = 2783,13 грн.). Франшизу в сумі 500 грн. повинен відшкодувати позивачу [PERSON] відповідач [PERSON], оскільки з його вини було завдано майнову шкоду в дорожньо-транспортній пригоді і відповідно до ст.1194 ЦК України він повинен виплати [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в сумі 656,13 грн. понесених ним витрат на ремонт автомобіля понад суму страхової виплати та моральної шкоди в сумі 1000 грн. завданої пошкодженням здоров'я, суд вважає наступне. [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ СК та [PERSON] за захистом свого права як споживач, оскільки під час звернення до суду з позовом в заяві вказав, що звільнений від сплати судового збору як особа, яка є споживачем і порушено його інтереси як споживача . Законом №1961 не передбачено стягнення матеріальної шкоди з особи, яка спричинила шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, понад отриману страхову виплату. Крім того, на підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля [PERSON] надав суду видаткову накладну № РН-0004158 від 21 березня 2013 року про придбання підкрилка, фари і крила на загальну суму 2623,38 грн. Вивченням змісту даної накладної не вбачається, що вказані запчастини придбав саме [PERSON] Тому наданий суду доказ суд не сприймає як належний і не враховує суму в розмірі 2623,38 грн. понесених витрат на придбання зазначених в накладній запчастин як такі, що [PERSON] використав для ремонту свого автомобіля. А інші докази, що підтверджують понесені [PERSON] витрати на ремонт автомобіля - акт виконаних робіт, накладну від 20 березня 2013 року, видаткову накладну та квитанцію від 19 березня 2013 року - суд вважає належними та достовірними доказами, але сума понесених витрат за цими доказами становить 4599 грн., що менше від суми страхового відшкодування, яке зобов'язана виплатити йому ПАТ СК. Тому з вказаних процесуальних та правових положень матеріального права в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки між позивачем та відповідачем [PERSON] не існують відносини як між споживачем на особою, яка надає послуги споживання. З таких же процесуальних та правових положень матеріального права не підлягає задоволенню позов в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди, тому що [PERSON] пред'явив позов до нього в межах законодавства про захист прав споживача, а Законом України №1961 не передбачено виплату моральної шкоди, завдану здоров'ю потерпілому особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, [PERSON] не надав доказів, які свідчать про те, що на цукровий діабет він захворів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 24 лютого 2013 року. Як вбачається із довідки управління Пенсійного фонду України в Полонському районі, пенсію по 3 групі інвалідності [PERSON] призначено з 01 березня 2013 року, що свідчить про те, що протягом п'яти днів після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] здійснив оформлення пенсії внаслідок захворювання, отриманого від цієї пригоди. Також жодного достовірного належного доказу про причинний зв'язок між його захворюванням та дорожньо-транспортною пригодою [PERSON] суду не надав, клопотання про призначення відповідної експертизи для встановлення такого причинного зв'язку в суді не заявляв. Судові витрати по сплаті судового збору на користь держави відповідачі повинні сплатити пропорційно до задоволеної частини позовних вимог виходячи з такого розрахунку: загальна сума задоволеного позову становить 3283,13 грн., 500 грн. від цієї суми становить 15,22%, 2783,13 грн. становлять 84,78%, загальна сума судового збору повинна бути стягнена на користь держави в розмірі 243,60 грн., тому ПАТ СК повинна виплатити 206,52 грн. (що становить 84,78 % від всієї суми судового збору), а [PERSON] - 37,08 грн. ( що становить 15,22% від всієї суми судового збору).

Outcome: partial