Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

31 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив в рахунок часткового погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу . В обґрунтування вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит в сумі 24400 доларів США, при цьому відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 25.09.2028року, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі 14,69%. Крім того, між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] грубо порушує істотні умови укладеного кредитного договору , станом на 21.05.2014 рік за ним перед позивачем наявна прострочена заборгованість в сумі 526356,90 грн. Тому, позивач просить суд звернути стягнення, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором, на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ «Укрсоцбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів ні нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки,застосувати заходи щодо збереження предмета іпотеки, шляхом передачі його в управління позивачу на період до його реалізації, стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 22 січня 2015 року від представника відповідача за довіреністю, [PERSON], в своїх запереченнях на позовну заяву просив суд застосувати до вимог по стягненню пені строк позовної давності в один рік,зменшити розмір пені за наявності обставин, які мають істотне значення, а також відмовити в задоволенні позову з підстав дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає позов підлягаючим задоволенню частково. Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 26.09.2008р. був укладений Кредитний договір № ФО81217К, згідно якого банк надав останньому кредит в сумі 24400,00 доларів США, при цьому відповідач зобов'язався повернути кошти у строк до 25.09.2028р., здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитом в розмірі 14,69% на умовах визначених договором. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, до 10 числа місяця наступного за місяцем передбаченому графіком, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Положеннями п. 4.4 зазначеного кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором протягом більше ніж 90 календарних днів , строк користування кредитом вважається таким, що сплив. Та відповідно позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі сплатою відсотків та нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений договір іпотеки № 02-23-Ф081217К-1604, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 13 загальною площею 29,3 м2, житловою площею 16,6 м2, за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена ціна договору іпотеки (ціна предмету іпотеки) становить 148373,00 грн. Згідно ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. П.2.4.3 Договору іпотеки передбачено, право іпотекодержателя у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов»язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 21.05.2014 рік заборгованість становить 526656,90грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 24093,04 дол. США, що еквівалентно 282447,77грн; по процентах - 18874,28 дол. США, що еквівалентно 221267,20 грн; пені за несвоєчасне повернення пені -341,47 дол. США, що еквівалентно 4003,15грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1589,90дол США, що еквівалентно 18 638,78грн. Розрахунок заборгованості у гривні здійснений за курсом НБУ долара США станом на 21.05.2014 рік - 11,7232грн. 03.06.2014 року банк на виконання вимог ст.ст. 35,40 ЗУ «Про іпотеку» направив на адресу відповідача письмову вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, із зазначенням наслідків невиконання цієї вимоги, що підтверджується відповідними документами /а.с.2122/.Направлена банком письмова вимога не була виконана. Під час розгляду справи від представника відоповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності до суми нарахованої пені. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи вищевикладене, суд вирішуючи питання про задоволення вимог в частині стягнення пені враховує строк позовної давності, встановлений законом, і приходить до висновку, що пеня з відповідача має бути стягнута у розмірі 13542,08 грн., тобто з урахуванням строку позовної давності. Що стосується, посилань представника позивача на необхідність зменшення суми пені з підстав ст.. 551 ЦК України, суд вважає їх необґрунтованими. Суд не приймає вимоги представника відповідача щодо відмови у задоволенні позову у зв»язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014року, оскільки, у відповідності до вказаного Закону, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу"» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири. Ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно адресної довідки [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Вимогу позивач про усунення порушень датовану 03.06.2014 року, судову повістку відповідач отримав особисто саме за вказаною адресою. Вказане свідчить , що відповідач проживає за адресою зазначеною вище. Жодних доказів на спростування вказаних фактів відповідачем та його представником не надано. Предметом іпотеки є квартира за [ADDRESS]. Відповідачем не надано доказів, що саме ця квартира використовується ним, як місце його постійного проживання. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань та не сплачує кредитні платежі у строки встановлені договором, то кредитор правомірно відповідно до умов договору, положень ст. 1050 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки належний відповідачу на праві власності, а тому заявлені позовні вимоги ПАТ « Укрсоцбанку» підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», відповідно якої - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При цьому, щодо ціни предмету іпотеки, суд також керується роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.42 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» про те, що в резолютивній частині рішення суду обов'язково має зазначатись початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому, суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ). Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки,застосування заходи щодо збереження предмета іпотеки, шляхом передачі його в управління позивачу на період до його реалізації, так як актами цивільного законодавства, іпотечним договором такий спосіб захисту іпотеко держателем цивільних прав не передбачений. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial