Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

08.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], шляхом зміни способу їх присудження з 1/4 частини заробітку (доходу) на тверду грошову суму 600 грн. на мотивуючи свій позов тим, що відповідач має не регулярний та мінливий дохід. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що якщо буде визначено розмір аліментів у вигляді 600 грн на місяць, можливо відповідач буде сплачувати хоча б цю суму. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, оскільки в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України. Зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу І-ЕЛ № 048870 від 16.04.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.11.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. 20.11.2014 року на виконання рішення Деснянським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист (а.с. 5). Відповідно до копії довідки Деснянського ВДВС міста Чернігів від 01.09.2016 року № 245/8 за період з 22.10.2014 року по серпень 2016 року аліменти [PERSON] на користь [PERSON] не сплачувались (а.с. 3). Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам від 08.11.2016 року з жовтня 2014 року відповідач аліментів позивачу не сплачує, з січня 2016 року по жовтень 2016 року, аліменти на дитину нараховувались в сумі 709 грн 80 коп. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Зміна розміру аліментів повязується із змінами, які сталися в матеріальному або сімейному стані сторін, а також у стані їх здоровя. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на утримання дитини їй потрібно більше коштів, фактично просить про менший розмір аліментів 600 грн, ніж визначено державним виконавцем 709 грн. 80 коп. Доводи позивача про те, що якщо буде визначено розмір аліментів в грошовій сумі, то можливо відповідач буде сплачувати аліменти, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається із довідки про заборгованість по сплаті аліментів, жодної суми аліментів відповідачем не було сплачено, ні меншої, ні більшої, ніж визначено державним виконавцем, а отж такі доводи позивача є нічим іншим, як припущенням та не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів Отже враховуючи, що позивачем не доведено зміни в матеріальному, сімейному стані сторін та у стані здоровя платника аліментів та дитини з часу постановлення рішення про стягнення аліментів, враховуючи, що фактично позивач просить зменшити розмір аліментів, що буде шкодити інтересам дитини, а в разі, якщо матеріальний стан, або стан здоровя платника аліментів погіршиться, саме платник аліментів може подати позов про зменшення розміру аліментів, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed