Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON], [INFO], звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження в порядку статті 257-1 ЦПК України, яку мотивував тим, що з 30.12.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] Після одруження вони весь час проживати і проживають в [ADDRESS] де забезпечені житлом. [INFO] року [PERSON] в одному з пологових будинків м.Севастополя народила дівчинку - [PERSON]. Даний факт був підтверджений відповідною медичною довідкою, яку вони віддали у місцеві органи РАЦС для реєстрації народження дитини. Наголосив, що даний документ видавався медичним закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України і містить печатку Уряду Російської Федерації, не міг би бути прийнятий органами ДРАЦС України як підстава для народження їх дитини. Оскільки після народження доньки продовжили проживати на тимчасово окупованій території, вони змушені були зареєструвати народження дитини за законами окупаційної влади і 23.02.2016 року у відділі ЗАГС Балаклавського району м. Севастополя Управлінням запису актів цивільного стану м. Севастополя був вчинений актовий запис № 154 про народження їх доньки - [PERSON], [INFO]. При цьому, свідоцтво про народження видане російського зразка, а громадянство батьків дитини зазначене Російської Федерації, хоча вони з дружиною залишаються громадянами України. Зауважив, що місце народження дитини вказане невірно: «м. Севастополь, Російська Федерація", замість «місто Севастополь, Україна». Фактично дитина є громадянкою України, але її народження не зареєстроване за українськими законами. Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області було відмовлено в реєстрації народження та видачі відповідного свідоцтва з посиланням на те, що для підтвердження факту народження дитини заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 257-1 ЦПК України, ст. 144 СК України, [PERSON] просив суд встановити факт народження на тимчасово окупованій території України доньки [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Севастополь АР Крим. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав за викладених у ній обставин, просив встановити факт народження на тимчасово окупованій території України його дитини - [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Севастополь АР Крим, батьками зазначити [PERSON] та [PERSON]. Також повідомив, що дитина зареєстрована та проживає в [ADDRESS], перебуває на обліку у дільничного лікаря. Вони з дружиною є громадянами України і бажають, щоб дитина отримала свідоцтво про народження відповідно до законів України. Представник заінтересованої особи - Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог ст. 256-2571 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], уродженцем м. Котовськ Одеської області та [PERSON], [INFO], уродженкою с. Колодязне Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, був зареєстрований 30.12.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис № 391. [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Севастополі. Про народження дитини медичним закладом м. Севастополя було видано відповідний медичний документ, який заявник пред'явив до відділу ЗАГС Балаклавського району м. Севастополя при оформленні свідоцтва про народження дитини. «Свідоцтво про народження» [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Севастополі Російської Федерації, було видане 23.03.2016 року «відділом записів актів громадянського стану Балаклавського району м. Севастополя Управління записів актів громадянського стану м. Севастополя Російської Федерації, актовий запис про народження № 154». Батьками вказані [PERSON], [PERSON]. Місце проживання [PERSON], [INFO] року народження, зареєстроване за місцем реєстрації проживання її батьків: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 134 Конституції України та статей 1, 3 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МУЮ від 18 жовтня 2000 року №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоров`я або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоров'я. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно пунктів 1, 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, документ, що підтверджує факт народження дитини на території Автономної Республіки Крим, був виданий медичним закладом, але за формою та змістом не відповідав вимогам українського законодавства, а тому не міг бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах ДРАЦС Міністерства юстиції України. В свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданому 23.03.2016 року (далі російською): «отделом записи актов грожданского состояния Балаклавского района города Севастополя Управления записи актов состояния Балаклавского района города Севастополя», зазначено (далі російською): «[PERSON] родилась [INFO] года в г. Севастополь, Российская Федерация, о чем 23.03.2016 года составлена запись о рождении № 154. Отец - [PERSON], гражданин Российской Федерации, мать - [PERSON], гражданка Российской Федерации». Даний документ виданий органом, який утворено на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону є недійсним і не створює правових наслідків. Проте, виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozerv. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», а також значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав у даному випадку, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16). Отже, відомості про факт народження [INFO] року [PERSON] в місті Севастополь АР Крим та дані про її батьків - [PERSON] та [PERSON] підтверджено даними, зазначеними у свідоцтві про народження дитини і даний факт встановлений в судовому засіданні на підставі сукупності інших доказів, тому є підстави для задоволення заяви [PERSON] в порядку ст. 257-1 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved