Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

07 лютого 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що відповідач є батьком їх дочки [PERSON], яка є неповнолітньою, але навчалася в Житомирському інституті медсестринства і продовжує навчання в Шепетівському медичному училищі. Дочка навчається на денній формі навчання, оплачує за навчання та гуртожиток, за станом здоров'я потребує лікування, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач за рішенням суду зобов'язаний платити аліменти на утримання дочки в розмірі 13 частини заробітку (доходу). За навчання дочки позивачка заплатила 20200 грн. Позивачка не має можливості забезпечити на належному рівні матеріальне утримання дочки. Просить стягнути з відповідача 12 частину понесених нею додаткових витрат по оплаті за навчання дочки [PERSON] в сумі 10100 грн., стягувати з відповідача, який зареєстрований як приватний підприємець, отримує пенсію і має доходи від здавання в оренду житлового будинку, витрати на лікування дочки по 500 грн. в місяць згідно рекомендації лікарів і стягувати з нього в подальшому по 12 частині витрат по оплаті за навчання дочки, які будуть нею здійснені з 01 січня 2014 року до закінчення дочкою навчання чи до досягнення віку 23 років: залежно від обставин, що настане першою. В судовому засіданні позивачка підтримує вимоги позову повністю. Відповідач з позовом не погоджується і пояснив, що він здає в оренду житло, пенсіонер по хворобі, отримує пенсію в розмірі 840 грн. Після розірвання шлюбу він віддав позивачці з дочкою житловий будинок з усіма предметами побуту взамін аліментів, але договору не укладали. Третя особа [PERSON] в суд не прибула, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов матері підтримує повністю. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що дочка сторін [PERSON], [INFO], навчалася в Житомирському інституті медсестринства на платній основі і позивачка [PERSON] заплатила за її навчання та проживання в гуртожитку 6185 грн. [PERSON] продовжує навчання на платній основі в Шепетівському медичному училищі і [PERSON] за її навчання заплатила 9898,50 грн. За станом здоров'я [PERSON] потребує лікування, в тому числі вітамінотерапію. Позивачка [PERSON] не має місця праці, перебуває на обліку в центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю. Відповідач зареєстрований як приватний підприємець, а за станом здоров'я визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання. Дані обставини встановлені з письмових доказів. Такими доказами є свідоцтво про народження дочки [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу між сторонами, договори про навчання [PERSON], довідка з центру зайнятості, виписки з історії хвороб [PERSON], квитанції про оплату за навчання та гуртожиток, довідка з податкової інспекції про підприємництво відповідача, довідки Пенсійного фонду про пенсію по інвалідності та довідки лікаря про хворобу та інвалідність відповідача, копія пенсійного посвідчення відповідача. Згідно ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими потребами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням всіх обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до такого висновку. Витрати по оплаті за навчання в інституті та медичному училищі дочки сторін [PERSON] є витратами на розвиток її здібностей. Позивачка не має постійного місця праці, але понесла витрати по оплаті за навчання дочки та проживання в гуртожитку на загальну суму 16 083,50 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями про оплату. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, отримує пенсію як інвалід третьої групи. Тому суд вважає, що він також повинен відшкодувати половину витрат позивачки [PERSON] по оплаті за навчання та проживання в гуртожитку дочки в сумі, що становить 8041,75 грн. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з [PERSON] по 500 грн. щомісячно витрат, пов'язаних з хворобами дочки [PERSON], то ці вимоги позивачкою не підтверджені належними та допустимими доказами. Самі довідки та виписки з хвороб, що надала позивачка [PERSON], не підтверджують позовні вимоги про те, що ці хвороби потребують на підтримання здоров'я [PERSON] щомісячних витрат в сумі 500 грн. Судом роз'яснено право на підставі досліджених доказів заявляти клопотання про витребування нових доказів, в тому числі за потреби спеціальних знань призначати експертизу, але таких клопотань не поступило. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про те, щоб стягувати з [PERSON] на користь позивачки 12 частину витрат, які вона буде здійснювати за навчання дочки з 01 січня 2014 року і до закінчення навчання або до досягнення дочкою віку 23 років під час навчання, суд вважає наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Характер даних позовних вимог дає підстави вважати, що їх відшкодування можливе тільки після здійснення оплати за навчання, тому вони можуть покриватися після їх фактичного понесення. Позовні вимоги в цій частині у зв'язку з їх неконкретністю, а також за відсутності належних доказів, що [PERSON] буде порушувати право позивачки чи дочки [PERSON] на оплату додаткових витрат, викликаних особливими обставинами у вигляді оплати за навчання, суд розцінює як припущення, а тому позов в цій частині також не підлягає до задоволення.

Outcome: partial