Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, виключення з державного реєстру речових прав відомостей про реєстрацію права власності та визнання, права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2006 року за [PERSON] в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Право власності на частину домоволодіння було зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН», під реєстраційним номером 14159844 у реєстрі власності. Позивачка стверджує, що вона є інвалідом 2-ої групи, вдова, дітей не має. Будучи одинокою людиною, вони прийняла пропозицію від [PERSON], доньки її доброї знайомої, отримати догляд та турботу на старості літ, взамін чого її житло після смерті перейде до неї у власність. [PERSON] запропонувала позивачці [PERSON] скласти розписку, за якій вона нібито отримала від неї гроші в розмірі 120 000 гривень, який вона справді не отримувала. Факт безгрошовості розписки підтверджується ж розпискою [PERSON] від 25.11.2016р. складену під час добровільного виселення. Крім того, відповідачка [PERSON] взялася допомагати позивачці у приведені її правовстановлюючих документів у відповідність до закону. Позивачка стверджує, що вона у 2007 році розпочала реконструкцію своєї частини будинку та переобладнала у приміщенні житлового будинку під літ. «Б» приміщення 2-2 і 2-5. Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 12.03.2012р. за ОД 18212036509 була введена в експлуатацію належна позивачці реконструйована частина домоволодіння. 23.08.2012р. розпорядженням Суворовської районної адміністрації за №492 «Про затвердження висновку щодо можливості виділу частки з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна, з подальшим встановленням нумерації» належна позивачці частина домоволодіння була виділена у окреме домоволодіння із присвоєнням нової адреси. У п.1 розпорядження вказується наступне:Виділити з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна частину, яка складається з:Житлового будинку літ. «А» у складі приміщень: 2-2 житлова, площею 9,8 кв.; 2-3 кухня площею 5,7 кв.м; 2-4 санвузол, площею 5,4 кв.м.; 2-5 вітальня, площею 16,1 кв.м.;2-6 веранда, площею 9,1 кв.м. та житлового будинку літ. «Б», у складі приміщень: 4-1 кухня, площею 10,3 кв.м.; 4-2 санвузол, площею 2 кв.м; 4-3 житлова площею 16,1 кв.м. які належать [PERSON] та розташовані за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2 встановлено нумерацію об'єкту нерухомого майна - житловому будинку та вважати його за адресою [ADDRESS]. У 2013 році відповідачка звернулася до суду з позовом до позивачки про звернення стягнення на її домоволодіння з підстав неповернення їй суму у розмірі 120 000 гривень, які позивачка в дійсності не отримувала. 25.02.2013р. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі. Суд звернув стягнення на будинок, шляхом визнання права власності за [PERSON] на частку будинку за адресою м. Одеса, вул. [ADDRESS]-А, що належала позивачці. Рішенням Апеляційного суду Одеської області 19.10.2016 року рішення було скасовано, (справа № 22ц/785/5611/16), а в позові [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Сторони досягнули мирної домовленості щодо вирішення суперечок, після чого родина [PERSON] виїхала з будинку в листопаді 2016р . Позивачка з метою повернення свого права власності на будинок звернулась до державного реєстратора та з'ясувала, що відповідачка [PERSON] продала будинок по ? частки відповідачу [PERSON]. Так, згідно з договором купівлі-продажу домоволодіння від 19.05.2016р., [PERSON] передала у власність (продала), [PERSON] прийняв у власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м. В договорі є посилання на те, що вищевказана ? частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013р.. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Ткаченко О.В. у реєстрі № 866. Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 03.08.2016р., [PERSON] передала у власність (продала), [PERSON] прийняв у власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м. Пунктом 2 договору вказано, що вищевказана ? частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013р. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Юшиним А.Ю.. у реєстрі № 1663. Позивачка вважає, що дані договори є фіктивними, оскільки не переслідували мети правові наслідки, а були бажанням відповідачки [PERSON] уникнути можливого позбавлення її права власності, оскільки на той час, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013р. та ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013р. переглядались апеляційним судом Одеської області. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, (висновок ВСУ по справі № 6-1382цс16 від 26.10.2016 р.) Таким чином, дані договори повинні бути визнані недійсними на підставі п. 1 ч. 1 ст.203 ЦК України ,ч.1 ст. 215 ЦК України. Крім того, позивачка також просить виключити з державного реєстру речових прав відомості (запис № 6203431) про реєстрацію права власності за [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] який складається з літ. «А» житловий будинок, літ. «Б» житловий будинок, огорожа №1,6, вимощення І, загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 257кв.м., а також визнати [PERSON] право власності на домоволодіння по [ADDRESS] який складається з літ. «А» житловий будинок, літ. «Б» житловий будинок, огорожа №1,6, вимощення І, загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 257кв.м. В судове засідання представник позивачки не з'явився, проте подала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, а також справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив справу розглянути у його відсутність. Представники реєстраційної служби до суду не з'явились. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2006 року за [PERSON] в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS]. Право власності на частину домоволодіння було зареєстроване у КП «ОМБТІ та РОН», під реєстраційним номером 14159844 у реєстрі власності. В період з 1997р. по 2007р. позивачкою була здійснена реконструкція будинку, а саме переобладнання у житлового будинку літ. „Б", приміщень літ. 2-2, 2-5. Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 12.03.2012р. за ОД 18212036509 була введена в експлуатацію належна позивачці реконструйована частина домоволодіння. 23.08.2012р. розпорядженням Суворовської районної адміністрації за №492 «Про затвердження висновку щодо можливості виділу частки з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна, з подальшим встановленням нумерації» належна [PERSON] 1/2 частина домоволодіння була виділена у окреме домоволодіння із присвоєнням нової адреси. У п.1 розпорядження вказується наступне:Виділити з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об'єкт нерухомого майна частину, яка складається з:Житлового будинку літ. «А» у складі приміщень: 2-2 житлова, площею 9,8 кв.; 2-3 кухня площею 5,7 кв.м; 2-4 санвузол, площею 5,4 кв.м.; 2-5 вітальня, площею 16,1 кв.м.; 2-6 веранда, площею 9,1 кв.м. та житлового будинку літ. «Б», у складі приміщень: 4-1 кухня, площею 10,3 кв.м.; 4-2 санвузол, площею 2 кв.м; 4-3 житлова площею 16,1 кв.м. які належать [PERSON] та розташовані за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2 встановлено нумерацію об'єкту нерухомого майна - житловому будинку та вважати його за адресою [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одесивід 25.02.2013р., а також ухвалою суду від 05.03.2013р. по цивільній справі № 523/2174/13-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі. Рішенням було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Вищевказані рішення були оскаржені [PERSON] до апеляційного суду Одеської області. Рішенням Апеляційного суду Одеської області 19.10.2016 року рішення Суворовського районного суду м. Одесивід 25.02.2013р., а також ухвала суду від 05.03.2013р. по цивільній справі № 523/2174/13-ц було скасовані, (справа № 22ц/785/5611/16), а в позові [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Однак, відповідачка [PERSON], знаючи про наявність апеляційного провадження, вирішала відчужити належній їй будинок. Так, згідно з договором купівлі-продажу домоволодіння від 19.05.2016р., [PERSON] передала у власність (продала), [PERSON] прийняв у власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м. В договорі є посилання на те, що вищевказана ? частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013р.. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Ткаченко О.В. у реєстрі № 866. Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 03.08.2016р., [PERSON] передала у власність (продала), [PERSON] прийняв у власність ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м. Пунктом 2 договору вказано, що вищевказана ? частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013р. та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 05 березня 2013р. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Юшиним А.Ю.. у реєстрі № 1663. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такого висновку щодо застосування положень ст. 388 ЦК України дійшов суд Верховний Суд України в постанові від 16.04.2014р. по справі 6-146цс13. Необхідно також відзначити, що норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК. Зазначена правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України у справі № 3-103 гс11. Таким чином, суд вважає, що необхідно витребувати майно у [PERSON], шляхом припинення права власності [PERSON] (іпн. [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS]) на ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м., яке було набуто на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 19.05.2016р., який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Ткаченко О.В. у реєстрі № 866, реєстраційний номер майна № 398129751101, номер запису про право власності №14661222; на ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що складається з житлових будинків - літера А,Б.; №1-6-огорожі, І- вимощення, яке розташоване на земельній ділянці розміром 257 кв.м., яке було набуто на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 03.08.2016р., який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Юшиним А.Ю.. у реєстрі № 1663, реєстраційний номер майна № 398129751101, номер запису про право власності №15740260; а також визнанням за [PERSON] (іпн. [NUMBER]) право власності на домоволодіння в цілому по [ADDRESS] який складається з літ. «А» житловий будинок до складу якого входять: 2-2 - житлова площею 9,8 кв.м., 2-3 - кухня площею 5,7 кв.м.; 2-4 - санвузол площею 5,4 кв.м., 2-5 - вітальня, площею 16,1 кв.м., 2-6 веранда площею 9,1 кв.м; літ. «Б» житловий будинок до складу якого входять: 4-1 кухня площею 10,3 кв.м., 4-2 санвузол площею 2 кв.м, 4-3 - житлова площею 16,1 кв.м.; огорожа №1,6, вимощення І, загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 257 кв.м.. В решті вимог суд вважає, що необхідно відмовити, оскільки в даному випадку такий захист права власності є необґрунтований. На підставі викладеного та

Outcome: partial