Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

22 листопада 2019 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом, яким просила - стягнути з відповідача на її користь, на утримання малолітнього [PERSON] , аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2014 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] . Останнім часом відповідач не надає їй матеріальної допомоги та не виконує передбачений законодавством обов`язок з утримання дитини. Наведене змусило її звернутись до суду з даним позовом. До суду позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачу судові повістки із викликом до суду надсилались за останньою відомою адресою його реєстрації, однак конверт повернутий суду без отримання адресатом з невідомих причин. Крім того, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Проте відповідач до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2014 року. Шлюб зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 336. Також встановлено, що сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обов`язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на одну дитину є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову (22 листопада 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий у розмірі 768,40 гривень, який розраховано станом на день подання позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved