Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання. Первинним оглядом МСЕК 28 квітня 2015 року йому встановлено 40% втрати професійної працездатності. Під час повторного огляду 15 квітня 2019 року встановлено 65% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 169000,00 гривень, яку просив стягнути з відповідача, без утримання податку з доходів фізичних осіб. 22 жовтня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06 листопада 2020 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву. У якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що вимоги позивача про відшкодування його моральної шкоди є протиправними, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного трудового законодавства України, оскільки у позові позивач зазначає, що він працював у шкідливих умовах праці, перебуваючи у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК» протягом 19 років 11 місяців, при цьому не зазначаючи, які шкідливі умови праці мали місце, в чому вони виразилися, який був їх прояв і з якого саме часу, та в яких саме умовах він перебував під час трудової діяльності в АТ «Марганецький ГЗК». При працевлаштуванні на роботу до АТ «Марганецький ГЗК» [PERSON] було проведено первинний інструктаж та ознайомлено з умовами праці та специфікою роботи на виробництві. Позивач самостійно прийняв рішення працювати на виробництві. Крім того із трудової книжки позивача видно, що він працював у відповідача з перервами та приймався на роботу до АТ «Марганецький ГЗК» тричі. У період з 2002-2003 року [PERSON] здійснював свою трудову діяльність в районах Крайньої Півночі та працював в ТОВ «Артель старателей «Новая» (Магаданська область, Російська Федерація). Відповідно виписки акту медико-соціальної експертної комісії від 28.04.2015 року позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, під час повторного огляду МСЕК встановлено 65% втрати працездатності до 01.03.2021 року. позивач лише через 5,5 років після встановлення первинного ступеню втрати працездатності в розмірі 40% звернувся до суду з позовною заявою. На виконання норм з охорони та безпеки праці, забезпечення дотримання санітарно-гігієнічних умов, а також з метою запобігання виробничого травматизму і виникненню професійних захворювань працівників, АТ «Марганецький ГЗК» постійно проводить відповідні заходи. На виконання встановлених норм з охорони праці, працівникам, задіяним та зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці безоплатно видаються молочні продукти, крім того здійснюється забезпечення робітників спецодягом, спецвзуттям та засобами індивідуального захисту. Також зазначили, що згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи за якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.. щодо переліку фізичних болів та страждань позивача, які зазначені у позовній заяві, то це діагнозом захворювання та не відноситься до моральних страждань, а саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.. позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без утримання податку з доходів фізичних осіб в розмірі 169000,00 гривень. Застосування позивачем величини в 2600,00 гривень (1% ступеню втрати професійної працездатності), яка є неофіційною та жодним чином не підтверджена, є передчасною та необґрунтованою. Стосовно вимог позивача щодо стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб, то відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди є доходом позивача, який є об`єктом оподаткування, відповідно до п.п.164.2.14 Податкового кодексу України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 16.06.1988 року по 06.11.1988 року, з 24.06.1991 року по 24.10.2001 року, з 26.01.2004 року по 24.12.2014 року поверхневого постачальника кріпильних матеріалів, підземного прохідника 4, 5 розрядів, ГРОВ -5 р. (а.с.10-15). Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 28.04.2015 року [PERSON] первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями 20% вібраційна хвороба, 10% радикулопатія, 5% - хронічний бронхіт, 5% туговухість (а.с.16). Відповідно виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 15.04.2019 року [PERSON] при повторному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності, у зв`язку із професійними захворюваннями 30% ХОЗЛ, 20% вібраційна хвороба, 10% туговухість, 5% радикулопатія, та третю групу інвалідності з 01 квітня 2019 року до 01 квітня 2021 (а.с.17). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.04.2015 року встановлено причини виникнення професійного захворювання [PERSON] : підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни 37,2 кг при нормі до 30 кг); робоча поза (вимушена) 26,8% (при нормі до 25%); нахили корпусу 282 рази (при нормі 51-100 разів); рівень вібрації 121 дБ (ПДУ 109 дБ); рівень пилу 4,57 мг/куб.м (ПДК 2,0 мг/куб.м); рівень марганцю 0,35 мг/куб.м (ПДК 0,3мг/куб.м); рівень шуму 89 дБ (ПДУ 80 дБ) (а.с.25). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Доводи АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Крім того, доводи відповідача щодо факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичним висновком про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач відчуває болі у шийному та поперек-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у ліву ногу, біль і обмеження руху у ліктьових, плечових та колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель сухий та з харкотинням, підвищення АТ, зниження слуху, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Таким чином, встановивши, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджено висновками МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, який відчуває болі у шийному та поперек-крижовому відділах хребта, з іррадіацією у ліву ногу, біль і обмеження руху у ліктьових, плечових та колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель сухий та з харкотинням, підвищення АТ, зниження слуху, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65%, період роботи у відповідача на протязі 19 років 11 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, що також призвело до інвалідності ІІІ групи, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 65000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. В частині позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди без утримання податку з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, суд виходить з наступного. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Закону №466\~внесено зміни до п.п.164.2.14 а\~статті 164 Податкового кодексу України\~щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). \~\~\~\~\~\~ До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених\~Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14\~п.164.2\~ст.164 Податкового кодексу України). \~\~\~\~\~\~ Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~ Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. \~\~\~\~\~\~ В зв`язку з вищевикладеним, розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840 гривень 80 коп.

Outcome: partial