Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

18.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що з 25.01.1997 року вона перебувала з [PERSON] у шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Проживають окремо. Відповідач офіційно не працює, на життя заробляє випадковими заробітками та веденням сільського господарства шляхом вирощування на орендованих земельних ділянках культур пшениці, ячменю та соняшника, іншим особам аліменти не сплачує, утриманців не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, його стан здоров"я дозволяє повноцінно працювати. Матеріальної допомоги на повноцінне утримання та виховання доньки у добровільному порядку відповідач надавати не бажає, життям своєї доньки, її фізичним та моральним розвитком не цікавиться. Заробітна плата позивача становить близько 1900 гривень, тому вона самостійно не може забезпечити для неповнолітньої доньки належний рівень життя. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених в заяві підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В разі визнання позову відповідачем, просила визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених в заяві визнав та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, просив визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, вважає можливим їх задовольнити та визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 61 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти позовних вимог в учасників процесу немає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 ч.1 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей; стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки її дитина [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги, відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, а також враховуючи ту обставину, що він може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу)щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved