Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» просив визнати незаконним наказ ( розпорядження) про припинення трудового договору ( контракту) № 268-к від 23.12.2016 року та поновити його на посаді юрисконсульта іі категорії юридичного відділу ДП «Криворізька теплоцентраль». В судове засідання позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зокрема зазначив в позовній заяві, що істотних змін праці на підприємстві не відбувалося, його не було повідомлено (та не зазначено в наказі ) які ж власне умови праці змінюються. Представник відповідача Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» [PERSON] до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та надав письмові заперечення. Зокрема, вважають, що на підприємстві змінилися істотні умови праці, звільнення проведено відповідно до законодавства. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що на виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України № 579-р від 04.06.2015 року Деякі питання приватизації об'єктів паливно-енергетичного комплексу, ДП «Криворізька теплоцентраль» включено до переліку підприємств, що підлягають приватизації у 2015 році. Фондом державного майна України (надалі - ФДМУ) 08.12.2015 р. видано наказ № 1869 «Про прийняття рішення про приватизацію ДП «Криворізька теплоелектроцентраль», відповідно до якого прийняте рішення про приватизацію Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль шляхом перетворення його у публічне акціонерне товариство - Державне підприємство Криворізька теплоцентраль (а.с. 7). ФДМУ листом № 10-57-20154 від 21.10.2016 р. погодив організаційну структуру управління ДП Криворізька теплоцентраль станом на 21.10.2016 р. - Наказами № 493 від 24.10.2016 р. Про внесення змін до організаційної структури управління ДП Криворізька теплоцентраль та № 496 від 24.10.2016 р. Про внесення змін до штатного розкладу внесені зміни до. організаційної структури та штатного розпису ДП , Криворізька теплоцентраль, з якого виведена посада юрисконсульта II категорії юридичного відділу, яку займав позивач, і одночасно з цим, введена посада спеціаліста з претензійно-позовної роботи групи по претензійно-позовній роботі, яку в порушення вимог ч.3 ст.32 КЗпІІ України, було запропоновано - яка відноситься до професіоналів в галузі економіки (а.с. 10-12). 25.10.2016 р. на підприємстві був виданий наказ № 500 Про зміну істотних-умов праці, в якому з посиланням на ст. 32 КЗпПУ зазначено, що у Вас, як у юрисконсульта II категорії юридичного відділу, змінюються істотні умови праці, які настануть через 2 місяця з моменту ознайомлення з даним наказом. При цьому, в наказі № 500 від 25.10.2016 р. адміністрацією не зазначено, в чому полягають зміни істотних умов праці (а.с 14). Наказом (розпорядження) Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про припинення трудового договору (контракту) № 268-к від 23.12.2016 року [PERSON] звільнено підставою звільнення зазначено відмову від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці ст. 36 п.6 КЗпП України (а.с. 15). У відповіді на звернення [PERSON] Управління з витань праці ДЕРЖАВНА СЛУЖБА УКРАЇНИ З ПИТАНЬ ПРАЦІ (ДЕРЖПРАЦІ) ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖПРАЦІ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ від 27.12.2016 року № 6691-13/04 зазначено, що На підставі направлення на позапланову перевірку №549/4.7-8 від 20.12.2016р. з 21.12.2016р. по 23.12.2016р. на ДП «Криворізька теплоцентраль» було проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про працю за зверненням позивача. Зокрема, зазначено, що наказ по суті не відповідає змісту і механізму провадження його в дію, посилання на ч. З ст.32 КЗпП України некоректне. За результатами перевірки складено акт перевірки (акт перевірки №624/4.7-8 від 26.12.2016р.'), складено протокол про адміністративне правопорушення на відповідальну посадову особу та внесено припис на усунення виявлених в ході перевірки правопорушень (а.с.36-39). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з пунктом 6 частини\~першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Пунктами третім та четвертим статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж\~;спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці\~систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших\~працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів тощо (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв'язку із зміною організації виробництва праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Вказана позиція викладена в постанові Верховного суду України по справі № 6-2748цс15 від 23.03.2016 року і суд не бачить правових підстав відходити від цієї позиції. Оскільки відповідач не довів, що вказані зміни відбулися і оскаржуваний наказ не містить які ж саме істотні умови праці змінилися, позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши письмові докази суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд переконаний, що задоволення позовних вимог позивача про поновлення на роботі буде відповідати такому, передбаченому ст.1 ЦПК України, завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ. Відповідно до ст.\~65 Закону України про виконавче провадження, рішення суду про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Тобто, за змістом даної норми Закону\~наказ або розпорядження про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника видається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. За змістом частини першої статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» на виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення, видається наказ або розпорядження. Суд, діючи відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.4 ЦПК України допускає рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі до негайного виконання. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави\~підлягає стягненню судовий\~збір за дві позовні вимоги\~немайнового характеру в загальній сумі 974,40 грн.

Outcome: approved