Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

07 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2012 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Проживаючи у шлюбі з дружиною погіршилися стосунки, зникло взаєморозуміння, повага один до одного, в результаті чого подружнє життя не складається. Кожен з подружжя живе окремим життям, спільне господарство не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, на примирення не згоден, тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач також надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутнісь, позов визнає, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 09 жовтня 2012 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 854); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 21 лютого 2020 року. (а.с.20). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на підставі актового запису 9 (а.с.7) Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, втрати поваги один до одного; дитина проживає з позивачем, що також не заперечує відповідач Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved