Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

28 серпня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилась [INFO] донька, [PERSON] . Вказує, що шлюб з відповідачем [PERSON] розірвано 27 червня 2012 року рішенням Артемівського районного суду міста Луганська та 15 липня 2014 року остання взяла шлюб з [PERSON] внаслідок чого їй присвоєно прізвище [PERSON] . Зазначає, що з часу розірвання шлюбу і по теперішній час відповідач з донькою не спілкується, участі у її виховання не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, що шкодить інтересам дитини. Вважає, що відповідач без поважних причин з 2012 року по теперішній час ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно своєї доньки, що відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою позбавлення його батьківських прав.(а.с.1-3) Ухвалою судді від 12 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами повернутими з відміткою "За закінченням терміну зберігання". (а.с.29). Про час, місце та дату розгляду справи відповідач повідомлявся тричі шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с. 27, 35,46) Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без їх участі, надав до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали від 15.01.2020 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.12). Відповідно до довідок від 10.10.2018 року № 690170 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач [PERSON] та її донька, [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8,9) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Артемівського районного суду міста Луганська від 27 червня 2012 року. (а.с.13). Відповідно до довідки від 19.08.2019 року за вих. № 143, виданої директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 10, [PERSON] , який є батьком учениці [PERSON] , яка навчалась в ЗШ І-ІІІ ступенів № 10 в період з 01.09.2016 року по 19.03.2019 року, участі у вихованні доньки не брав. (а.с.17). Згідно свідоцтва про шлюб виданого 15 липня 2014 року, між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб 15 липня 2014 року внаслідок чого останній присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.11). Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради від 11.12.2019 року слідує, що враховуючи інтереси дитини відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 164 СК України, якщо мати чи батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавлені батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року не спілкується зі своєю донькою, не цікавиться її здоров`ям, будь-якої допомоги не надає, вихованням дитини не займається. Пленум Верховного Суду України в п.п.16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов`язки та роз`яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом, але це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку для самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному, для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батька, оскільки він свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Згідно ст. 18 Конвенції з прав дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток, а з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що відповідач ухиляється від обов`язку належного виховання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи всі викладені обставини, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Судом достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, тому його слід позбавити батьківських прав, що є підставою, передбаченою ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved