Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] 20.12.2013 року звернулась до суду з позовом до ТОВ «Тисячєлєтіє», 3 особа - [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Позивачка [PERSON] зазначала, що вона працювала у ТОВ «Тисячєлєтіє» на посаді менеджера з продажу - згідно наказу №27 від 06.09.2013 року про прийняття на роботу; наказом №33 від 18.11.2013 року вона (позивачка) була звільнена з роботи за власним бажанням - згідно ст.38 КЗпП України; причиною прийняття позивачкою рішення про звільнення стало порушення відповідачем вимог ст.115 КЗпП України щодо строків виплати заробітної плати. При прийнятті на роботу позивачці зі слів керівника товариства - [PERSON] (3 особа) було встановлено заробітну плату 1500,00 грн. на місяць; станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, а також отриманої позивачкою за період роботи у відповідача суми 1300,00 грн., становить (3131,28 - 1300,00) = 1831,28 грн. (до виплати); фактом невиплати заробітної плати відповідачем позивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінює грошовою сумою 1000,00 грн.; оскільки відповідач фактично ухиляється від виплати заборгованості по заробітній платі, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з ТОВ «Тисячєлєтіє» на її користь заборгованість по заробітній платі на день звільнення в сумі 1831,28 грн. та в порядку відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити; представник відповідача - ТОВ «Тисячєлєтіє», а також 3 особа - [PERSON] в судове засідання не зґявилися повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв-клопотань від них не надходило. Судом відповідно до положень ст.224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно наказу №27 від 06.09.2013 року позивачка [PERSON] була прийнята на роботу на посаду менеджера з продажу у ТОВ «Тисячєлєтіє» - з 06.09.2013 року згідно штатного розкладу без випробувального терміну (а.с.4 - копія наказу); наказом №33 від 18.11.2013 року [PERSON] (позивачка) була звільнена з роботи з ТОВ «Тисячєлєтіє» з 18.11.2013 року згідно ст.38 КЗпП України (підстава - особиста заява [PERSON]) - а.с.5 копія наказу; зазначені дані також підтверджуються записами у трудовій книжці позивачки [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з наданої позивачкою [PERSON] довідки Пенсійного фонду України - індивідуальні відомості про застраховану особу, позивачка [PERSON] у ТОВ «Тисячєлєтіє» (код 37960794) мала отримати нараховану у 2013 році заробітну плату: за вересень 607,14 грн., за жовтень 750,00 грн. та за листопад - 428,57 грн., а всього - 1785,71 грн. (а.с.53-54). Відповідачем та 3 особою будь-яких інших даних щодо розміру нарахованої та виплаченої позивачці заробітної плати за весь період її роботи у відповідача до матеріалів справи не надано; ствердження позивачки [PERSON] щодо не проведення відповідачем розрахунку з нею на день звільнення відповідачем та 3 особою не спростовані. Згідно ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць. Згідно ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ТОВ «Тисячєлєтіє» підлягає стягненню на користь [PERSON] (позивачки) 1785,71 грн. - заборгованість по заробітній платі за вересень, жовтень та листопад 2013 року, яка утворилась станом на 19.11.2013 року (в об»ємі заявлених позивачкою вимог). Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивачки [PERSON], суд визначає її розмір в межах заявлених позивачкою вимог, та з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу заподіяних їй фізичних та моральних страждань, вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Тисячєлєтіє» (відповідача) на користь [PERSON] (позивачки) в порядку відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з ТОВ «Тисячєлєтіє» на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі (243,60 + 243,60) = 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial