Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та усунення перешкод в користуванні власністю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час вона є одноособовим власником житлового будинку [ADDRESS]. 14 лютого 2006 року в будинок на постійне місце проживання були зареєстровані родичі [PERSON], [PERSON] та їх син [PERSON] В подальшому було проведено реєстрацію місця проживання і другого їх сина [PERSON]. Молодій сім'ї родичів необхідна була реєстрація місця проживання в м. Рівне. Фактично вказані особи ніколи в її будинку не проживали. В 2014 році [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] були зняті з реєстрації місця проживання в будинку. Однак, відповідач не зняв реєстрацію місця проживання в її будинку до теперішнього часу. На даний час реєстрація місця проживання відповідача в будинку перешкоджає їй оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, які на даний час складають дуже велику суму. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю і визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак подав нотаріально завірену заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та її мати [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 жовтня 1999 року, виданого [PERSON] державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори за р.№4-312 являлися власниками ? частини житлового будинку [ADDRESS].19 вересня 2014 року [PERSON] подарувала [PERSON] свою частку відповідно до договору дарування, посвідченого Філюк В.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу. На даний час [PERSON] є одноособовим власником вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своє власністю. Право власності є непорушним. Вказане також викладене у ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будучи власниками вказаного будинку позивач позбавлена свого права на користування та володіння ним. Крім того, реєстрація відповідача в будинку позивача призводить до додаткових матеріальних витрат, перешкоджає їй оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи вище наведене суд вважає, що відповідач втратив право користуватись житловим будинком за адресою м. Рівне вул. Кармелюка, 6, власником якого є позивач, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved