Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

03.10.2016 року позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до ПАТ «Українська транспортно страхова компанія», який в процесі судового розгляду уточнила та в якому просить стягнути з відповідача на користь суму страхового відшкодування в розмірі 2304,87 грн., витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 350 грн., пеню в розмірі 4858,35 грн., три відсотки річних у розмірі 507 грн. за загальний період з 13.09.2016р. - до 20.04.2017р., інфляційні втрати у розмірі 3589,12 грн. за загальний період з 13.09.2016р. - до 31.03.2017р., витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 1000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судовий збір в розмірі 551,21 грн., а разом 16160,55грн. В обґрунтування заявлених вимог, покликається на те, що 11 березня 2016 року близько 17 год. 70 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова М-10-01 13км + 200 м., при виїзді з с. Сокільники відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ГАЗ 2410 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та [PERSON] д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортний засіб [PERSON] д.н.з. [NUMBER] зареєстрований на імя [PERSON]. [PERSON] постановою Галицького районного суду м. Львова визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент настання ДТП була застрахована відповідачем, обовязок щодо відшкодування завданої потерпілому покладається на Відповідача як страховика, то останньому було подано всі документи для одержання страхового відшкодування, у тому числі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15.03.2016 р. та заяву про отримання страхового відшкодування від 07.06.2016 р., яку Відповідач отримав 14.06.2016 р. Таким чином, відповідач зобовязаний був здійснити виплату страхового відшкодування до 12.09.2016 р. включно. Однак відповідач у встановлений законом термін, так і не виплатив суму страхового відшкодування, чим прострочив покладене на нього Законом зобовязання та порушив її право. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, однак представник подала на адресу суду заяву в якій уточненні позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити та розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання, не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак скерував на адресу суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано жодного доказу, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу із державним номерним знаком ВС 0812СА була застрахована у ПрАТ «УТСК». Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Судом встановлено, що [PERSON] 11.03.2016 року близько 17 год. 40 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова М-10-01 13 км. + 200 м., керуючи автомобілем [NUMBER], при виїзді з с. Сокільники був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та не надав перевагу у русі водію автомобіля Chevrolet Aveo SF 69 X, д.н.з. ВС 7226СЕ [PERSON], який рухався на автодорозі Західний обхід м. Львова і скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, яим порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.2 ПДР України, що стверджується копією постанови Галицького районного суду м. Львова від 30.03.2016 року. Також судом встановлено, що транспортний засіб Chevrolet Aveo SF 69 X, д.н.з. ВС 7226СЕ зареєстрований на імя [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно полісу № АЕ/3584988 обовязкового страхування, цивільно-правової відповідальності [PERSON], як водія транспортного засобу ГАЗ 2410 д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ "Українська транспортна страхова компанія», що стверджується полісом та схемою ДТП від 11.03.2016 року. У відповідності до висновку № 5216 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві [PERSON] від 02.04.2016 року, визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Chevrolet Aveo SF 69 X, д.н.з. ВС 7226СЕ становить 49, 812 грн. частково з врахуванням ПДВ, 43\~770, 97 грн. без ПДВ. Позивачем було подано відповідачу ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» повідомлення потерпілого про подію ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, з необхідними документами, яку представником відповідача було отримано, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Судом встановлено, що відповідачем сума страхового відшкодування позивачу виплачено частково, а саме у розмірі 40\~466, 10 грн. Тому невиплачена сума страхового відшкодування підлягає стягненню із страховика, згідно ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у якій ідеться про те, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано шкоди у результаті порушення її цивільного права має право на її відшкодування. Збитками, зокрема є витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст. 979, 988 ЦК України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Заяву про отримання страхового відшкодування Відповідач отримав 14.06.2016 р., що підтверджується відміткою в поштовому «Повідомленні про вручення», таким чином, відповідач зобовязаний був здійснити виплату страхового відшкодування до 12.09.2016 р. включно. Згідно полісу № АЕ/3584988 обовязкового страхування, розмір франшизи становить 1000 грн. Враховуючи наведене, та те, що відповідачем частково здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірів 40\~466, 10 грн., розмір невиплаченого страхового відшкодування становить 2\~304, 87 грн. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно товарного чеку № 4 від 11.03.2016 року витрати на евакуацію автомобіля Chevrolet Aveo SF 69 X, д.н.з. ВС 7226СЕ з місця ДТП становить 350 грн. Згідно акту надання послуг від 02.04.2016 року вартість проведеного автотоварознавчого дослідження становить 1000,00 гривень. У відповідності до положень ст. 34 п. 34.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Таким чином витрати, повязані із визначенням розміру завданих збитків належать до звичайної господарської діяльності страховика і покладаються на нього, а не на інших осіб. Оскільки відповідачем не направлявся аварійний комісар для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а експертний висновок замовлений та оплачений позивачкою, тому вимога про стягнення витрат на проведення авто товарознавчого дослідження є обґрунтованою та законною. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період з 13.09.2016 20.04.2017 рік : пеня в розмірі 4858,35 грн. та три відсотки річних у розмірі 507 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3589,12 грн. за загальний період з 13.09.2016р.- до 31.03.2017р., що стверджується розрахунком долученим до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Позивачем, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представлено суду договір про надання правової допомоги, укладений 23.09.2016 року між [PERSON] та ТзОВ «Автопоміч» в особі директора [PERSON], свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000317, акт виконаних робіт від 23.09.2016 року та рахунок фактуру № 23-09/1 від 23.09.2016 року, що підтверджує розмір витрат позивача на правову допомогу у розмірі 3000, 00 грн. Такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved