Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить суд стягнути з [PERSON]\~ аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Крім того просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п"ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23 серпня 2016 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Наприкінці 2017 року, стосунки між ними фактично припинилися. За час спільного життя у них 07 березня 2017 року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач. На її звернення до колишнього чоловіка щодо сплати аліментів він не реагує, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку, як на дитину так і на себе до досягнення дитиною трирічного віку. Також посилаючись, на те, що на даний час вона ніде не працює, проживає з батьками у с. Догмарівка, Генічеського району, Херсонської області, сама здійснює догляд за малолітньою дитиною донькою [PERSON] та отримує лише 850 грн. державної соціальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку, а також потребує матеріального утримання від свого чоловіка відповідно до вимог Сімейного Кодексу України, а відповідач в свою чергу має можливість надавати таку допомогу. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заявлені вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Вказує, що відомості зазначені позивачем у своєму позові не відповідають дійсним обставинам справи. Суду пояснив, що дійсно проживає з позивачем з 23 серпня 2016 року та перебуває в зареєстрованому шлюбі. Наприкінці 2017 року, стосунки між ними погіршилися. За час спільного життя у них 07 березня 2017 року народилася донька [PERSON]. Відповідно до трудової книжки (АВ №924722), відповідач звільнений з останнього місця роботи 29 вересня 2017 року, та на теперішній час є безробітнім. Також відповідачем було подано відзив на позовну заяву, де він просить суд, позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю, а позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково, а саме в розмірі 300 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, доводи відповідача, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України, зокрема ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України. Відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 23 серпня 2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-КГ №235202. Відповідно до вказаного свідоцтва про народження сторони [PERSON] та [PERSON] вказані матірю та батьком дитини відповідно. Як встановлено судом та визнається сторонами наприкінці 2017 року стосунки між сторонами погіршилися та відповідач проживає окремо від позивача. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утримання. Звертаючись до суду з вказаним позовом [PERSON] посилається на те, що після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач не надає їй допомогу у розмірі, що забезпечував би належний рівень проживання їй та їхній доньці. Позивачка на даний час не працює, доглядає за дитиною. Прибутків та заощаджень не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Суд вважає, що позивачем доведено наявність обставин, які свідчать про те, що вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини та на своє утримання, оскільки вона на даний час ніде не працює, єдиним джерелом її доходу є державна соціальна допомога на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку. Вказані обставини спільно в системним аналізом ст. 91, 84 СК України, свідчать про наявність підстав для задоволення вимог [PERSON], щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та дружини. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач інших осіб на своєму утриманні не має. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні положення містить п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». При цьому визначаючи розмір аліментів, з урахуванням заперечень відповідача, щодо вимоги про розмір аліментів, що підлягають стягненню суд виходить з того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Проживання батька окремо від дитини не звільняє його від обов'язків щодо утримання та виховання дитини, однак не вимагає позбавлення його засобів до існування, шляхом виплати аліментів в розмірі, що перевищує його дохід. З урахуванням викладеного, враховуючи, що [PERSON] на даний момент звільнений з останнього місця роботи та може надавати допомогу на утримання дитини, а на утримання дружини лише частково, а також враховуючи часткове визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, а також на утримання дитини у розмірі, що забезпечить нормальні життєві умови, як і дитини так і позивачки. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial