Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» про стягнення 14675 грн. 04 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30 вересня 2016 року по 05 червня 2017 року, та 793 грн. 04 коп компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати. Позов обгрунтований тим, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем на посаді провідника пасажирських вагонів, остання звільнена 31 липня 2013 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2013 року позивача поновлено на роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 16 червня 2014 року позивача звільнено з роботи по закінченню строку трудового договору. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року на користь позивача стягнуто із відповідача 49059 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17 червня 2014 року по 29 вересня 2016 року, даним рішенням встановлена невиплата позивачу 1101 грн. компенсації за 12 календарних днів невикористаної відпустки, середньоденний заробіток позивача-85 грн. 32 коп. На звернення від 07 квітня 2017 року щодо виплати компенсації відповідач належним чином не реагує. Просить позов задовольнити. Згідно заяви від 20 вересня 2017 року представник позивача адвокат [PERSON] просить стягнути 20818 грн. 08 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30 вересня 2016 року по 19 вересня 2017 року, та 827 грн. 86 коп компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати. Відповідно до заяви від 27 серпня 2018 року представник позивача адвокат [PERSON] просить стягнути 38991 грн. 24 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30 вересня 2016 року по 27 липня 2018 року, та 936 грн. 39 коп компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати за період з серпня 2014 року по червень 2018 року, просить розглянути справу за відсутності. Згідно заяви від 09 грудня 2018 року представник позивача адвокат [PERSON] підтримує позов, просить розглянути справу за відсутності. Представник відповідача Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця» в судове засідання не з»явився без повідомлення причин, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений, про що свідчить повідомлення від 06 грудня 2018 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням. Фіксування судового процесу 18 грудня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.\~ Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON]) О.Г. працювала на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця». Наказом № 1905/ос від 31 липня 2013 року її звільнено з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року визнано наказ № 1905/ос від 31 липня 2013 року «Про звільнення [PERSON]Г.» незаконним, поновлено останню на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19708 грн. 92 коп. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 18 лютого 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року змінено, поновлено [PERSON] на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 14 січня 2013 року, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Наказом № 979/ос від 16 червня 2014 року позивача поновлено на посаді провідника пасажирських вагонів у відокремленому підрозділі вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 14 січня 2013 року, а наказом №980/ос від цієї ж дати звільнено по закінченню строку трудового контракту відповідно до п.4 ч. 36 КЗпП України. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу прізвище позивача після державної реєстрації розірвання шлюбу змінилося з «Білова» на «Щербина». Рішенням Ніжинського\~міськрайонного суду\~Чернігівської області\~від 23\~лютого 2017\~року,\~яке набрало\~законної сили,\~стягнуто із\~Державного територіально-галузевого\~об»єднання «Південно-Західна\~залізниця» на\~користь [PERSON]\~49059\~грн.\~затримки розрахунку\~при звільненні.\~Даним рішенням\~встановлено,\~зокрема,\~що при\~звільненні провідника\~пасажирського вагона\~[PERSON]\~\~по закінченню\~строку трудового\~договору на\~підставі п.2\~ст.\~36\~КЗпП України\~згідно наказу\~від 16\~червня 2014\~року №\~980/ос\~була виплачена\~компенсація за\~28\~календарних днів\~відпустки,\~при цьому\~мало бути\~оплачено 40\~днів.\~Отже відповідачем\~позивачу при\~звільненні,\~компенсацію в\~розмірі 1101\~грн.\~за 12\~календарних днів\~невикористаної відпустки,\~не виплачено.\~Як видно\~з мотивувальної\~частини рішень Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року та Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2016 року\~ середньоденний заробіток позивача складає 85 грн. 32 коп. Дані обставини враховуються судом в порядку п.4 ч.1 ст.82 ЦПК України, згідно якого обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.116\~КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в\~статті 117 КЗпП України\~відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117\~КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виплати позивачу компенсації в розмірі 1101 грн. за 12 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідачем по справі є Державне територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця», місцезнаходження-01034, м.Київ, Шевченківський район, вул.Лисенка, 6, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-04713033, що підтверджується повідомленням Головного управління статистики у м.Києві від 06 вересня 2018 року №10.2-275, наданої на запит суду. Відомості про припинення даної юридичної особи не зазначені. Згідно постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 03 травня 2018 року відповідачем у справі є Державне територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця», [PERSON] не наділений повноваженнями щодо представництва Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-Західна залізниця». Відповідно до копії наказу вагонної дільниці ст.Київ-Пасажирський від 15 березня 2017 року №230 наявні відомості щодо додаткового проведення оплати [PERSON] за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 12 календарних днів, підстава-рішення Ніжинського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року по справі №740/3668/16-ц. У копії повідомлення вагонної дільниці ст.Київ-Пасажирський від 27 березня 2017 року запропоновано [PERSON] прибути до каси даного виробничого підрозділу для отримання грошових коштів. Згідно копії заяви від 07 квітня 2017 року позивач надає відповідачу реквізити для перерахування коштів в банківській установі. В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення №1718 від 28 листопада 2017 року щодо перерахування [PERSON] 919 грн. 33 коп. Дана копія, яка належним чином не засвідчена, і не містить обов»язкових реквізитів щодо підписів платника та банку, відповідних печаток, подана суду з недотриманням вимог ст.95 ЦПК України, згідно якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Станом на час розгляду справи належні та допустимі докази на підтвердження виплати позивачу компенсації у розмірі 1101 грн. за 12 календарних днів невикористаної відпустки,-відсутні, що є підставою для для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних позивачу при звільненні сум. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та святкових днів) розрахунку при звільненні з 30 вересня 2016 року по 27 липня 2018 року складає 455 днів. Середньоденний заробіток позивача становить 85 грн. 32 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 38820 грн. 60 коп (455 днів*85,32 грн.=38820,60 грн.). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, зокрема, щодо компенсації у розмірі 1101 грн. за 12 календарних днів невикористаної відпустки, у звязку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені, при цьому застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню 38820 грн. 60 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Підстави для стягнення 38991 грн. 24 коп згідно заявлених позовних вимог не встановлені. \~Відповідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Розмір компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, становить 936 грн. 39 коп. Вказана сума компенсації підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Враховуючи, що позивач по даній справі звільнена від сплати судового збору, 640 грн. судового збору згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача в дохід держави.

Outcome: partial