Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

03.09.2015р. на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Мончинецької сільської ради, про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказав, що 30.12.2003 року померла його мати, [PERSON], що посвідчено свідоцтвом про смерть. В наслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкового майна входить право на земельну частку (пай), що знаходиться на території КСП "Світанок" в с. Сопин, сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області. За життя [PERSON]Л не скористалась правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і не залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного . Кодексу України, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 12 61 Цивільного Кодексу України, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, так як є дочкою померлої. Син померлої, [PERSON], від прийняття спадщини відмовився, про що надано відповідну заяву (а.с.11). З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, позивач звернулась до суду. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 18). Представник Мончинецької сільської просив провести розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву № 272 від 15.09.2015 року (а.с. 20). З"ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 30.12.2003 року в померла [PERSON], свідоцтво про смерть серія 1-АМ № 217800 (а.с.8), яка була власником земельної частки (паю), що розташована на території КСП "Світанок" в с. Сопин, сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, про що сівідчить сертифікат на право власності на земельну частку (пай) (а.с.9). [PERSON], як єдиний спадкоємець, яка являється дочкою померлої, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-АМ №306418 (а.с. 6) бажає прийняти спадщину. Дані правовідносини регулюються: Згідно ч.2 ст. 548 ЦК Української РСР від 1963р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок неможливості визначити склад спадкового майна, а саме який номер мала спадкова квартира, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене майно.

Outcome: approved