Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди у розмірі 10200,00 при та моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. (а.с.2-4). Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що, по-перше, 18.12.2012 року близько 09 год. 15 хв. у пров. Мукачовському в м. Одесі сталось зіткнення автомобілів «Daihatsu Terios», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], з належним йому автомобілем «Honda Accord», д/н [NUMBER], під його керуванням, в результаті чого належний йму транспортний засіб отримав механічні пошкодження; по-друге, винною у скоєнні цього ДТП було визнано [PERSON]; по-третє, в зв'язку з цим ДТП 18.12.2012 року він повідомив СТзДВ «ГАРАНТІЯ», яким було застраховано автомобіль «Daihatsu Terios», д/н [NUMBER], й 25.12.2012 року аварійним комісаром був проведений огляд його транспортного засобу і встановлена калькуляція № 02166 від 03.01.2013 року, згідно з якою вартість ремонту його транспортного засобу складає 10398,71 грн., але в результаті настання цього ДТП йому заподіяні матеріальні збитки, а саме витрати, пов'язані з відновленням та заміною пошкоджених деталей автомобілю, у розмірі 11200,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 7х від 01.04.2013 року та актом виконаних робіт № 7х від 01.04.2013 року; і, по-четверте, на погашення вищевказаної суми завданих йому збитків він отримав лише 1000,00 грн. від відповідача [PERSON], а іншу частину завданих йому збитків, яка становить 10200,00 грн., він не отримав до теперішнього часу. Також позивач вказує, що з вини [PERSON] йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у його душевних переживаннях, пов'язаних з ДТП, нервових напруженнях, викликаних необхідністю використання транспорту загального користування у години пік, погіршенням стосунків у сім'ї через неможливість використання транспортного засобу у період новорічних свят, необхідністю позичати гроші у друзів і сусідів на ремонт автомобіля, а у зв'язку з впливом економічної кризи він не мав необхідних коштів і, як наслідок, відбулось погіршення відносин з його позикодавцями - друзями і сусідами, внаслідок чого він відчував сильні моральні хвилювання, йому довелось змінити уклад життя, через що він погано спить та бачить жахи, та, окрім цього, він регулярно зазнавав складнощі у пересуванні, оскільки його робота нерозривно пов'язана з володінням автомобілем. Під час судового розгляду справи суд залучив до участі у справі Страхове товариство з додатковою відповідальністю «ГАРАНТІЯ» (далі СТзДВ «ГАРАНТІЯ») в якості співвідповідача (а.с.49). Позивач веде дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали адресовані суду письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи, та просили розглянути справу без їхньої участі, про що подали адресовану суду свою спільну письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник СТзДВ «ГАРАНТІЯ» - Пономарьов А.О. п одав адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи, але направлена судом судова повістка СТзДВ «ГАРАНТІЯ» про виклик його до суду на 18.02.2015 року, за останньою відомою судові адресою його місцезнаходження, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 18 грудня 2012 року близько 09 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Daihatsu Terios», д/н [NUMBER], у пров. Мукачовському в м. Одесі, рухаючись заднім ходом, не впевнилася у безпечності свого маневру, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Honda Accord», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Приморського районного суду м Одеси від 24.01.2013 року у справі про адміністративне правопорушення № 522/428/13-п (провадження № 3/522/639/13), яка набрала законної сили 04.02.2013 року, винною у скоєнні вищевказаного ДТП визнано [PERSON] У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На день вищевказаного ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daihatsu Terios», д/н [NUMBER], була застрахована у СТзДВ «ГАРАНТІЯ» на підставі полісу № АВ/5181860 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 04.04.2012 року по 03.04.2013 року, за умовами якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн. Позивач [PERSON], який є власником автомобіля «Honda Accord», д/н [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ-1 при УДВШ ГУМВС України в Одеській області, 18 грудня 2012 року письмово повідомив СКзДВ «ГАРАНТІЯ» про настання страхового випадку, а 25.12.2012 року представником СКзДВ «ГАРАНТІЯ» - аварійним комісаром було здійснено огляд пошкодженого при ДТП автомобіля позивача, за результатами якого складено протокол огляду транспортного засобу. Статтями 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постаново. Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року. Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедура оцінки майна встановлюється нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Згідно приписів п. 9 ч. 2 ст. 7 цього Закону, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. На замовлення СТзДВ «ВГАРАНТІЯ» було проведено автотоварознавче дослідження суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «АТОПАРТНЕР-ЦЕНТР», за результатами якого складено звіт № 02166, відповідно до якого сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Honda Accord», д/н [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу цього транспортного засобу, складає 7487,60 грн. Позивач не спростував в суді згаданий звіт № 02166 суб'єкта оціночної діяльності. Відповідно до п. 12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилам цього пункту. Враховуючи встановлену полісом № АВ/5181860 франшизу, що становить 1000,00 грн., та ту обставину, що позивачем не було надано документів про витрати, пов'язані з ремонтом автомобіля з урахуванням ПДВ (551,53грн.), СТзДВ «ГАРАНТІЯ» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 5,936,07 грн. відповідно до платіжного доручення № 15631 від 24.05.2013 року. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що СКзДВ «ГАРАНТІЯ» виконало взяті на себе зобов'язання у повному обсязі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язанна сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 21.03.2013 року позивач одержав від [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 грн., тобто у розмірі франшизи передбаченої полісом № АВ/5181860, на підтвердження чого позивач видав [PERSON] письмову розписку. Крім того, суд погоджується з доводами представника [PERSON] стосовно того, що позивач не обґрунтував заявлену суму у розмірі 10200,00 грн. належними доказами та не надав докази на підтвердження того, що відновлювальний ремонт його транспортного засобу реально мав місце, оскільки надані рахунок № 7х від 01.04.2013 року та акт виконаних робіт № 7х від 01.04.2013 р. не містять відомості про державний реєстраційний номер відремонтованого автомобіля та його володільця, а прибутковий касовий ордер № 7х від 01.04.2013 року не містить відомості про марку і державний реєстраційний номер відремонтованого автомобіля. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що позивач не довів в суді свої позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди та не спростував доводи відповідачів, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Пунктом 22.3 ст. 1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що з вини [PERSON] йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у його душевних переживаннях та нервових напруженнях, пов'язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу, в зв'язку з чим він зазнавав складнощі у пересуванні через неможливість використання свого автомобіля. Разом з тим, позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що неможливість використання ним свого транспортного засобу призвело до погіршення його стосунків з членами сім'ї, що він позичав гроші у друзів і сусідів на ремонт автомобіля, та що його робота нерозривно пов'язана з володінням автомобілем, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 2500,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial