Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

13 червня 2018 року позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] та [INFO] помер їхній батько [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді: земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7801 га та 3,8199 га, які розташовані на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області та житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. На час смерті батька з ним проживала їхня сестра - відповідач [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] Також зазначали, що [PERSON] зловживала алкогольними напоями, про дітей не дбала, не створювала належних умов для виховання та проживання дітей. Вони, позивачі, змушені були піклуватися про дітей. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 30.03.2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей та стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну дитину. З часу винесення зазначеного рішення і до цього часу [PERSON] аліменти не сплачує. Розпорядженням № 233 від 04.05.2017 року Згурівської РДА [PERSON] призначено опікуном над дітьми, діти проживають разом з нею. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача з проханням надати їм правовстановлюючі документи на спадкове майно з метою звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але остання категорично їм відмовляла. Лише після отримання позовної заяви від 01.12.2017 року за позовом [PERSON] до них про визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок в порядку спадкування їм було направлено судом копії всіх правовстановлюючих документів на зазначене майно. 14.12.2017 року вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але їм було відмовлено через пропуск строку для подачі заяв про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Вважають, що строк для подання таких заяв був пропущений з поважних причин, тому просили суд визначити їм додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяв про прийняття спадщини. 18.06.2018 року Ухвалою Згурівського районного суду Київської області відкрито провадження у справі, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, зобов'язано приватного нотаріуса Згурівського районного нотаріального округу Київської області надати суду інформацію про заведення спадкових справ до майна померлих [PERSON] та [PERSON] 13.07.2018 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про поновлення строку на прийняття спадщини, в якому відповідач зазначила, що позов не визнає повністю. За життя батьків вона та її діти проживали за адресою: [ADDRESS]. ЇЇ сестри проживали окремо та мали своє житло. За життя батьки зробили розпорядження про те, що своє майно вони передадуть їй як спадок, про що було відомо позивачам. [INFO] померла мати, вона [PERSON] та її батько прийняли спадщину шляхом спільного проживання з покійною матір'ю. Батько хворів, вона здійснювала за ним догляд. [INFO] помер батько. Позивачам було відомо про смерть батьків, що вони не заперечують. Спадковий будинок є її єдиним місцем проживання, із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась, так як прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент смерті. Заперечує факт відмови надати позивачам правовстановлюючі документи, вважає, що із заявою про прийняття спадщини позивачі могли звернутись і без неї, оскільки копії таких документів є в різних державних органах. Технічна документація на будинок станом на [INFO] була взагалі відсутня, вона її почала оформляти у 2017 році. Дійсно її було позбавлено батьківських прав, але вона усвідомлює наслідки своєї негативної поведінки та має намір звернутися до суду з ініціативою щодо їх поновлення. З часу смерті матері минуло майже 9 років, а з часу смерті батька - майже 6 років. Позивачі опікуються дітьми 2 роки. Вважає, що у відповідачів відсутні підстави та докази, що свідчили б про поважність причин пропуску ними строку для звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав повністю, зазначав, що поважними причинами пропуску позивачами строку для подання заяви про прийняття спадщини є те, що у позивачів на момент смерті батька не було правовстановлюючих документів на спадкове майно, вони перебували у скрутному фінансовому становищі, вони не мали доказів щодо вартості спадкового майна, яке необхідне для визначення державного мита для звернення до нотаріуса, а також те, що вони постійно опікувалися дітьми відповідача та не хотіли їм шкодити. Лише після отримання позовної заяви [PERSON] про визнання право власності на майно в порядку спадкування вони отримали копії правовстановлюючих документів. Пояснив, що позивачі за свої кошти похоронили батьків, на сьогоднішній день відповідач не працює, аліментів на дітей не сплачує. Не заперечував того, що позивачам відомі дати смерті батьків, що [PERSON] на момент смерті батьків проживала разом з ними. Просив суд визначити позивачам додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні поясненням представника позивача. Зазначила, що перебувала у скрутному матеріальному становищі, мала складні сімейні обставини, а саме її син потрапив в аварію, залишився інвалідом. До нотаріуса не звернулася вчасно через відсутність коштів і незнання того, що це потрібно було вчинити, не знала вона і про встановлений законом шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, вона не мала правовстановлюючих документів на спадкове майно. Всі витрати по похованню батьків і витрати на лікування за життя батька вона взяла на себе, відповідач не допомагала, оскільки ніде не працювала і не мала коштів. Відповідач [PERSON] на момент смерті батьків проживала з ними, з нею проживали її діти. Вона - позивач, постійно піклувалася про дітей відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є братом померлого [PERSON], на час смерті якого із ним проживала відповідач [PERSON] та її діти. [PERSON] зловживала спиртними напоями. Хоронили брата за рахунок позивача [PERSON] Яке фінансове становище позивачів він не знає. Вважає, що позивачі зробили помилку, оскільки не звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У [PERSON] були проблеми у сім'ї, оскільки її син потрапив у аварію. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що у будинку з батьками проживала відповідач. Витрати, пов'язані із утриманням батьків і їх похованням були покладені на позивачів, вважає, що причиною пропуску звернення до нотаріуса були проблеми фінансового характеру та те, що у [PERSON] син потрапив двічі у аварію. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що відповідач ніде не працювала, грошей немала, похоронами батьків займалися позивачі, яким було важко. Діти відповідача жили за рахунок позивача [PERSON] Чи були правовстановлюючі документи у позивачів їй невідомо, оскільки вона таких документів взагалі не бачила. Чому не звернулися із заявою про прийняття спадщини вона не знає, але їй відомо, що позивачам після похорону було важко. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивачі пропустили строк для прийняття спадщини без поважних причин, оскільки знали про відкриття спадщини та могли звернутися до нотаріальної контори із заявою без правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки вже нотаріус виконує всі відповідні дії по виявленню спадкового майна. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Згідно із свідоцтвами про смерть Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] відповідно [PERSON] померла [INFO] та [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9, 19). У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батьків, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON]. (а.с. 11,16) та [PERSON] (а.с. 10-14). Також спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], що не заперечується сторонами. Згідно із довідкою № 1129 виданою 14.12.2017 виконавчим комітетом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області на час смерті [PERSON], яка померла [INFO], з нею проживали її чоловік [PERSON], дочка [PERSON], внучки: [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно із довідкою № 1130 виданої 14.12.2017 виконавчим комітетом Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області на час смерті [PERSON], який помер [INFO], з ним постійно проживала його дочка [PERSON] та його внуки: [PERSON] та [PERSON] за тією ж адресою (а.с. 22, 23). Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) наданих суду приватним нотаріусом Згурівського районного нотаріального округу Київської області за параметрами пошуку [PERSON] та [PERSON] інформація відсутня. Доводи представника відповідача щодо розпорядження, яке зробили спадкодавці за життя щодо спадкового майна, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. У судовому засіданні учасники цивільного процесу вказали, що до складу спадкового майна входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 30.03.2017 [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29-30). Розпорядженням № 233 від 04.05.2017 Згурівської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] та піклувальником над неповнолітньою [PERSON].(а.с. 27). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачів не заперечував проти того, що позивачі на час відкриття спадщини із спадкоємцями не проживали. У встановлений законом строк не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, звернулися із такими заявами 14.12.2017, тобто після спливу 8 років після смерті матері та після спливу 5 років після смерті батька. У зв'язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 33, 34). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачі у встановлений законом строк не звернулись із заявами про прийняття спадщини без поважних причин, оскільки зазначені ними причини пропуску строку не пов'язані з об'єктивними та істотними труднощами для них. Суд не вбачає підстав для визнання поважними причинами пропуску строку майновий стан позивачів та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Назаком Міністерства Юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 у п. 2, 3.29 Глави 10. «Видача свідоцтв про право на спадщину» зазначено, що Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. У разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна нотаріус надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій, яка визначена державним нотаріусом або щодо якої було досягнуто домовленості між приватним нотаріусом та спадкоємцем до заведення спадкової справи. Така довідка має бути підписана нотаріусом та скріплена його печаткою. Крім того, суд не вбачає підстав для визнання поважними причинами пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і те, що позивачі постійно опікувались дітьми відповідача, займалися їхнім вихованням та розвитком. Оскільки, відповідач була позбавлена батьківських прав у 2017 року. У період від смерті спадкодавців і до призначення [PERSON] опікуном позивачі у нотаріальну контору не звертались. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (п. 2 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Аналізуючи норми чинного законодавства, вбачається, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця. Крім того, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини закон не вимагає одночасного подання із такою заявою документів щодо спадкового майна і сплати державного мита за вчинення нотаріальних дій. Заслухавши пояснення учасників цивільного провадження, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю, так як в судовому засіданні не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про прийняття спадщини пропущений позивачами з поважних причин, оскільки зазначені ними причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними у розумінні ст. 1272 ЦК України, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачам у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. При цьому суд бере до уваги тривалість пропущення такого строку, а саме, пред'явлення позову через 8 років після відкриття спадщини після смерті [PERSON] та 5 років після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed