Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

09.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, а 20.10.2014 року з уточненою позовною заявою до [PERSON], третя особа - Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його дід - [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], яка була його бабою. Внаслідок їх смерті відкрилась спадщина, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] Спадкоємцями за законом першої черги після померлих [INFO] [PERSON], та [INFO] [PERSON], є він, оскільки фактично прийняв спадщину шляхом реєстрації та постійного проживання у житловому будинку та відповідач у справі - [PERSON], яка у встановлений законом шестимісячний термін звернулася з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. 17.07.2014 року позивач звернувся до КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» з метою виготовлення технічного паспорту на будинок [ADDRESS] де і дізнався про те, що право власності на спірний будинок в цілому зареєстровано на ім'я [PERSON] [PERSON] вказав, що 17.07.2014 року він звернувся до Зміївської державної нотаріальної контори де просив надати йому роз'яснення про причини та підстави усунення його від спадкування та йому було запропоновано з'явитись та надати необхідні документи для оформлення спадщини. В результаті державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори на ім'я [PERSON] було направлено лист щодо внесення змін у видані їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але остання відмовилася і йому було запропоновано звернутися до суду. З огляду на те, що відповідач умисно приховала той факт, що він є спадкоємцем після померлих [PERSON] та [PERSON], який прийняв спадщину, вважав, що порушені його права, а у позасудовому порядку відповідач відмовляється вирішити спірне питання, просив визнати недійсними видані на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок по [ADDRESS], зареєстровані в реєстрі №1-941 та №1-945. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому зазначивши, що [PERSON], є спадкоємцем померлих з огляду на зміст ч. 2 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) та прийняв спадщину на виконання вимог ст. 549 ЦК України. Враховуючи, що [PERSON], має законне право на спадкове майно, просила позов задовольнити. ( а.с.70-71) [PERSON] заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі про що вказала у поданих до суду письмових запереченнях. (а.с. 40-42) Зазначила, що прийняла спадщину після померлих батьків та є спадкоємицею першої черги за законом. На день смерті батько - [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з нею. В свою чергу позивач не був зареєстрований разом зі спадкодавцями, вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями. Після смерті батьків вона звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, від нотаріуса вона нічого не приховувала, в свою чергу [PERSON] шахрайськими діями намагається позбавити її законних прав на майно померлих батьків. Представник Зміївської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не сповістили. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №110. ( а.с.14) [PERSON] померла [INFO] в м. Зміїв, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 02.07.2014 року, актовий запис №1. ( а.с.15) Факт родинного зв'язку між померлими [PERSON], [PERSON] та позивачем [PERSON], а саме те, що померлі були його дідом та бабою підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. ( а.с.18,19,20) Батько позивача - син спадкодавців [PERSON], помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції, актовий запис №146. ( а.с.16) За життя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Зміївської міської ради та зареєстрованого в КП «Зміївське БТІ» належав будинок [ADDRESS] Харківської області, але вказаний будинок був знесений. У 1969 році на місці старого будинку побудований новий жилий будинок, площею 38,9 кв.м., оформлено право власності на цей будинок на ім'я [PERSON], на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради №164 від 30.04.2002 року №164, що підтверджується довідкою КП «Зміївське БТІ" за № 2048 від 22.07.2014 року. ( а.с.21) З огляду на те, що правовідносини, що є предметом розгляду даної справи, а саме відкриття спадщини (1995-1999 роки), мало місце до 1 січня 2004 року, суд дійшов висновку про необхідність застосування чинного на той час законодавства, зокрема правил Цивільного кодексу Української РСР. ( в редакції 1963 року). Таким чином, відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ч. 2 ст. 529 ЦК України, онуки, правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка б належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. З огляду на зазначене вище, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Так, в судовому засіданні були оглянути спадкові справи, зареєстровані після смерті [PERSON] та [PERSON] Зміївською державною нотаріальною конторою за №265/2009 та №307/2009, відповідно до яких: 11.06.1999 року [PERSON] звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON], що постійно мешкала в [ADDRESS] ( а.с.3 сп.спр. №307/99) 24.04.2004 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON], вказуючи, що спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання з померлими на час їх смерті за однією адресою та відсутність інших спадкоємців, визначених ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року). ( а.с.2 сп. Спр. №307/99 та №265/2009 ) Спадковий зв'язок між померлими та [PERSON], підтверджується копією свідоцтво про народження та свідоцтвом про одруження, відповідно до яких батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу - 18.10.1969 року, [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с. 6,7 сп. Спр. №309/77) 24.04.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-945 на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] Харківської області, після смерті [PERSON] ( а.с.11 сп. Спр. №307/99) 24.04.2009 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване за №1-941 на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] Харківської області, після смерті [PERSON]. ( а.с.11 сп. Спр. №265/2009) Відповідно до копії паспорта [PERSON] та довідки Зміївського РС ГУДМС в Харківській області за №37/902 від 09.07.2014 року він з 19.12.1980 року зареєстрований за адресою [ADDRESS]. ( а.с.12,17) Аналізуючи вищевикладене,суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та [PERSON] в контексті ч. 2 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки його батько [PERSON] помер до часу відкриття спадщини, а тому має право на спадкування поряд із [PERSON], як спадкоємець першої черги. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав у спірному будинку, тобто виконав дії щодо фактичного прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 cт. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванні підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз'яснено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Стаття 1300 ЦК України, встановлює, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. З аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON], були порушені права [PERSON], як спадкоємця першої черги за законом, згоди відповідач на внесення змін до виданих їй свідоцтв про право на спадщину не надала, що вказує на наявність спору між сторонами, а тому вказані свідоцтва підлягають визнанню недійсними. Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог [PERSON] та неохідність їх задоволення у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved