Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, мотивуючи тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та фактично прийнявши спадщину, вона наразі не має можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса по причині відсутності документального підтвердження свого фактично проживання з померлою, оскільки місця проживання спадкоємця та спадкодавця зареєстровані за різними адресами. Вказана заява надійшла до суду до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. У судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву і просила її задовольнити з вищевикладених підстав та додатково пояснила, що вона разом з [PERSON] проживала в [INFO] з лютого 2004 року по день смерті останньої; вона змушена була забрати [PERSON] до себе, оскільки остання потребувала стороннього догляду; вони разом вели сумісне господарство та були пов»язані спільним побутом; родичів у [PERSON] не було; все своє майно остання заповіла їй; після смерті [PERSON] заявник здійснила її поховання, проте відсутність документального підтвердження спільного проживання з померлою перешкоджає їй прийняти спадщину. Представник заявника також підтримав подану [PERSON] заяву і просив її задовольнити, оскільки встановлення вказаного факту надасть заявнику можливість реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є односельцем заявника і йому добре відомо, що [PERSON] з лютого 2004 року постійно проживала разом з [PERSON] в с.Красилівка, по вул.Перемоги,43 до дня смерті останньої; вони були пов"язані спільним побутом, вели сумісне господарство; після смерті [PERSON] заявник здійснила її поховання; інших родичів померла не мала. Аналогічні покази дала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка також проживає із заявником в одному населеному пункті. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, пояснень з приводу заяви [PERSON] та заперечень проти встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] не надіслав. Заслухавши пояснення заявника, її представника та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2004 року померла [PERSON] (а.с.8). За життя [PERSON] залишила заповіт від 02.11.2004 року, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідками, виданими виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 271, № 272 від 06.07.2017 року та №395 від 07.12.2017 року [PERSON] до дня смерті була одна зареєстрована та проживала в [INFO]. Догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] та після смерті [PERSON] здійснила її поховання (а.с.11,12,24,30). Згідно з копією паспорта [PERSON] місце її проживання зареєстровано в [INFO] (а.с.3 зворотня сторона). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 07.12.2017 року № 2990/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців із заявами до нотаріуса не звертався (а.с.22). Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно з п.23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 05.07.2017 року №1665/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] зокрема і у зв»язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.14). У судовому засіданні встановлено, що заявник не має можливості документально підтвердити факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, але встановлення такого факту породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням її місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані між собою та показами свідків і підтверджують факт спільного проживання заявника з [PERSON]; при цьому спір про право у даному випадку відсутній. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved