Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] в якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником даної квартири, яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування. Відповідач, який є колишнім чоловіком позивача зареєстрований у квартирі, але не проживає ній з 2019 року та не несе ніяких витрат по утриманню квартири, однак знятися з реєстрації добровільно не бажає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28.12.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження та вирішено проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в зв`язку з тим, що з квартири він виселився не добровільно, а його речі винесла позивачка разом з матір`ю та змінила замки, а тому він немав змоги користуватись квартирою з незалежних від нього обставин. Позивачем було подано відповідь на відзив, згідно якого вважає, твердження відповідача викладені у відзиві надуманими та таким, що не відповідають дійсності. Вказує, що [PERSON] перешкоджає їй у користуванні її власністю. Позивач в судове засідання не з"явилася, письвою заяво підтримала позовні вимоги в повному обсязі, справу просила розгляднути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, тричі справа відкладалася за клопотанням відповідача. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», судом визначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенства права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Суд дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є одноосібним власником спірної квартири [ADDRESS] (форма власності приватна, частка ціла), яку вона набула на підставі договору дарування реєстровий номер 1665 від 23.08.2016 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію №66492219 від 23.08.2016 року та договором дарування від 23.08.2016 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , оскільки перебував у шлюбі із позивачем, що встановлено згідно пояснень сторін, будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в квартирі [ADDRESS] та довідки виданої виконавчим комітетом Сарненської міської ради від 30.12.2020 року. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 11.12.2019 року , яке набрало законної сили 10.01.2020 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. За клопотанням відповідача в судове засідання викликалися свідки, однак, відповідач їх явку в судове засідання не забезпечив. Частина 1 ст.15ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином відповідач, який не проживає в спірній квартирі з 03.08.2019 року, що підтвердили сторони в заявах по суті, втратив право на користування будинком, що належить позивачу. Відповідач всупереч ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, посилання відповідача про те, що позивач його виселила з квартири та перешкоджає користуватись нею, не знайшло свого підтвердження в суді. Відповідач не оспорює, факт свого не проживання у квартирі з серпня 2019 року, однак не надав доказів, що вживав заходів для вселення у квартиру. В зв`язку з наведеним є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80коп., які підтверджуються документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved