Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

В грудні 2020р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 100000,0 грн.; судовий збір у розмірі 1000,0 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 17 жовтня 2019р. о 10:25 год. в м. Києві на Брест-Литовське шосе (розворот с. Чайки) трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля «AUDI A3» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки та автомобіля «SKODA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/20607/19 від 20 листопада 2019р. [PERSON] було визнано винним в у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «SKODA» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» поліс АМ/9295031 діючий на дату ДТП. На підставі норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка звернулася до відповідача та надала усі необхідні документи, передбачені ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі і заяву про страхове відшкодування. На підставі повідомлення було відкрито страхову справу № 220500 За наслідками розгляду заяви позивачки, відповідачем було відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування, з підстав передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. 37.1.3 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди , причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. В зв`язку з не наданням позивачкою пошкодженого транспортного засобу для огляду. На думку позивачки, відповдіач не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) у строк 10 робочих днів на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В позасудовому порядку, позивачка зверталася до відповідача з вимогою щодо виплати суми страхового відшкодування проте її звернення, відповідачем було проігноровано. Розмір матеріального збитку аргументується Звітом №0205-VV від 24 жовтня 2019р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ завданої власник КТЗ AUDI A3 д.н.з. [NUMBER] , розмір матеріального збитку складає 133699,28 грн. Розмір матеріального збитку перевищує ліміт відповідальності за полісом АМ/9295031, який складає 100000,0 грн. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченкіівськогораойнного суду м. Києва від 07 грудня 2020р. відкрито проадження попсраві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 квітня 2021р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що в зв`язку з не надання позивачкою пошкодженого транспортного засобу для огляду що передбачено ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди , причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди) страховиком було прийнято рішення про відмову в виплаті страхового відшкодування. Крім того відповідачем зазначалось невідповідність звіту вимогам цивільно процесуального законодавства. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. До судового засдіання стороною позивача було подано до суду заяву про розгялд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазчених у позові. Відповідач, про час та місце розгялду справи був повідомлений в установленому законом порядку, представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, поважності причиннеявки не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 17 жовтня 2019р. о 10:25 год. в м. Києві на Брест-Литовське шосе (розворот с. Чайки) трапилась ДТП за участю автомобіля «AUDI A3» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивачки та автомобіля «SKODA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/20607/19 від 20 листопада 2019р. [PERSON] було визнано винним в у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником пошкодженого автомобіля «AUDI A3» д.н.з. [NUMBER] є позивачка, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] . Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, що З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SKODA» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» поліс АМ/9295031 дійсний на час ДТП. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 17 жовтня 2019р. позивачкою було повідомлено ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про ДТП, що підтверджується памяткою від 17 жовтня 2019р. та визнання цих обставин відповідачем у відзиві на позов. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом встановлено, що після повідомлення позивачкою про настання ДТП відповідач протягом 10 робочих днів не здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується електронним повідомленням про призначення огляду поза межами 10 робочих днів (десятим робочим днем приходиться 31 жовтня 2019р.), а саме на 04 листопада 2019р. У зв`язку з чим, позивачка звернулася до ФОП [PERSON] для проведення оцінки вартості розміру матеріальних збитків, які їй, як власнику автомобіля були спричинені, внаслідок ДТП. Згідно Звіту № 0205-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) матеріальний збиток, завданої власник КТЗ, величина вартості матеріального збитку становить 133699,28 грн. ивень. Зазначений Звіт суд вважає належним, достатнім та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди. Відповідачем в ході судового розгляду будь-яких доказів на спростування розміру завданої шкоди суду не надано, як і не клопотала сторона відповідача про призначення по справі автотоварознавчої експертиза. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачка ухилилася від огляду транспортного засобу, оскільки належних доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять. Крім того, суд приймає до уваги те, що огляд транспортного засобу повинен був бути здійснений представником відповідача протягом 10 робочих днів з моменту отримання повідомлення, що не було вчинено, з невідомих суду причин. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встанволено, що 07 травня 2020р. відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовив позивачці у здійсненні виплати страхового відшкодування в зв`язкуз невиконанням останньою своїх обов`язків, що призвело до неможливості визнання розміру заподіяної шкоди. Зазначену відмову суд вважає неправомірною, оскільки як встановлено судом, відповідачем не був виконаний обов`язок, передбачений ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а крім того, відповідачем не спростовані висновки, викладені в Звіті № 0205-VV. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність коного доказу окремо, а також достатність і взаємний звзязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висноку, що заявлен іопзовні вимоги грунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1000,0 грн.

Outcome: approved