Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

09 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з ? частки двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Співвласником іншої ? частки житлової квартири є позивачка. Право спільної часткової власності на вищевказану квартиру належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Білопільської міської ради 26 липня 1993 року. Дана квартира позивачкою була придбана ще до шлюбу. Позивачка вважає, що вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері, в тому числі й на вищезазначену квартиру. Як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем, позивачка вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 04 лютого 2015 року [PERSON] було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності, яке б підтверджувало її право на спільну часткову власність було втрачено. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просила визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився. Міський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника міської ради (а. с. 37 ). Заслухавши представника позивачки [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Зокрема, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника. Крім того, ч. 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що передбачено ч. 1 ст. 356 ЦК України. Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року в м. Білопілля Сумської області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 18 березня 2004 року (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження 02 березня 1977 року зроблено відповідний запис за № 45 (а. с. 14). У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивачці [PERSON] після укладення шлюбу було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 5). З свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] розірвано 27 березня 1985 року, прізвище після розірвання шлюбу залишено - [PERSON] (а. с. 16). [PERSON], тобто мати позивачки, померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). З наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Білопільської міської ради 26 липня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 52, [PERSON] та [PERSON] належить право спільної часткової власності, а саме : кожній по 50 % квартири [ADDRESS] Згідно довідки, філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» двохкімнатна житлова квартира [ADDRESS] зареєстрована на право власності в БТІ за [PERSON] - 50/100 та [PERSON] - 50/100 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Білопільської міської ради 26 липня 1993 року, записано в реєстраційну книгу за № 52, реєстраційний № 4784 (а. с. 8). У відповідності до зведеного акту вартості квартири [ADDRESS], інвентаризаційна вартість зазначеного нерухомого майна станом на 05 лютого 2015 року складає 71 745 грн. (а. с. 9). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] в м. Білопілля Сумської області, виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» власниками квартири є [PERSON] - 50/100 та [PERSON] - 50/100 (а. с. 10-12). На підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру та наданої копій спадкової справи, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що спадкова справа відносно [PERSON], яка померла [INFO] року, заведене за № 75/2014 за заявою [PERSON] (а. с. 36 ). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 04 лютого 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] в м. Білопілля Сумської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначену вище квартиру (а. с. 17). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка має право на спадщину на 50/100 квартири [ADDRESS] в м. Білопілля Сумської області після матері [PERSON], однак через відсутність правовстановлюючих документів вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved