Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

03 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.1996 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають трьох дітей, в тому числі неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки відповідач систематично зловживає спиртними напоями і на цьому грунті між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. З 15.11.2018 року подружжя припинило стосунки та проживають окремо. За таких обставин подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Дитина на даний час проживає з позивачкою. [PERSON] вважає, що збереження сім`ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] " та судові витрати з відпповідача не стягувати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач також надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутнісь, позов визнає. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 21 грудня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб (актовий запис № 166); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 17 жовтня 2014 року. (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису 96 (а.с.6). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, систематичне вживання спиртних напоїв відповідачем, сварки в сім`ї; дитина проживає з позивачем, що також не заперечує відповідач. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на її користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved