Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

13 січня 2014 р. Товариство звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 19 жовтня 2011 р. на автодорозі Р-06 Ульянівка-Миколаїв сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю мотоцикла «Мінськ-6», без державного реєстраційного номера, під керуванням відповідача та автомобіля «Hyundai Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказали, що в результаті ДТП пошкоджено застрахований ними автомобіль ««Hyundai Tucson», що підтверджується довідкою ДАІ і страховим актом з відповідним розрахунком страхового відшкодування. Перерахували потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в сумі 42 842,40 грн, цим самим вважають, що отримали право вимоги до [PERSON], як особи відповідальної за завдані збитки, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Посилаючись на ці обставини та статті 993 і 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», просили стягнути з [PERSON] на їх користь страхове відшкодування в розмірі 48 842,40 грн, оскільки він добровільно ці гроші не сплатив та судовий збір. Представник Товариства у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 01 серпня 2011 р. між Товариством та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (№ 228668/05А8), а саме, автомобіля «Hyundai Tucson 2.0», 2008 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], строком на 12 місяців, з лімітом відповідальності в сумі 121 000 грн. 19 жовтня 2011 р., на 225 км. + 500 м. автодороги Ульянівка-Миколаїв сталася дорожньо транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися застрахований автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] і мотоцикл «Мінськ», без державного реєстраційного номера, під керуванням [PERSON] У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана подія підтверджується відповідними відомостями та звітом про цю пригоду. 05 грудня 2012 р. Товариством перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 42 492,40 грн на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Автодом-Н», що здійснювало ремонт застрахованого автомобіля. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України „Про страхування" від 07.03.1996 р. (далі - Закон № 85/96 ВР) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналіз цих правових норм свідчить про те, що шкода завдана транспортною засобу при дорожньо транспортній пригоді відшкодовується особою, з вини якої сталася ця пригода. За такого і Страховик, який здійснив страхове відшкодування за відповідним договором страхувальнику, отримує право вимоги до винної особи у дорожньо транспортній пригоді про відшкодування завданих збитків. Положеннями статей 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом з'ясовано, що 28 жовтня 2011 року Миколаївським міським управлінням УМВС України в Миколаївської області винесено постанову, якою у порушенні кримінальної справи за цим фактом дорожньо транспортної пригоди відмовлено та постановлено скласти на водія [PERSON] адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, зокрема, транспортних засобів. На вимогу суду Товариство не надало суду жодних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин щодо встановлення вини в цій ДТП відповідача [PERSON] Натомість, якщо постанову органу дізнання міліції від 28 жовтня 2011 р. виконано, то до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо транспортної пригоди притягнуто не [PERSON]., а [PERSON] Наведене свідчить про те, що відповідач [PERSON] не є особою, що винна у цій дорожньо транспортній пригоді, в якій завдано шкоди застрахованому транспортному засобу, а відтак, то він і не повинен нести матеріальну відповідальність за це, а отже Товариство не має право вимоги до нього.

Outcome: dismissed