Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

17 березня 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, безперервно-прогредієнтна, злоякісна, параноідний синдром. Внаслідок тяжкого психічного захворювання він не може повністю осмислити значення своїх дій, керувати ними, а також ухиляється від нагляду його лікарем- психіатром і надання йому психіатричної допомоги. У зв'язку з тим, що його захворювання обумовлює громадську небезпеку, [PERSON] потребує нагляду та надання йому психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди. У судовому засіданні лікар-психіатр Гриненко Т.В. заяву підтримала, пояснила, що внаслідок психічного захворювання [PERSON] не може повністю осмислити значення своїх дій, керувати ними, а також ухиляється від нагляду його лікарем-психіатром і надання йому психіатричної допомоги. В зв`язку з тим, що захворювання [PERSON] обумовлює громадську небезпеку, він потребує продовження надання психіатричної допомоги без його згоди в примусовому порядку, що підтверджується висновком лікарської комісії. Законний представник хворого, його мати [PERSON], з заявою згодна. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб та думку прокурора, який вважає задовольнити заяву, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України „ Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи при встановленні у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] з Ш кварталу 2005 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра, неодноразово знаходився на лікуванні в психоневрологічних стаціонарах, в 2012 році примусово направлявся на стаціонарне лікування, визнаний інвалідом 2 групи з дитинства. Рішенням Слов`яносербського районного суду від 30 вересня 2013 року [PERSON] була призначена амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку на строк 6 місяців. Згідно з висновком лікарської комісії від 17 березня 2014 року [PERSON] має тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, безперервно-прогредієнтна, злоякісна, параноідний синдром, в силу якого він спричинить значну шкоду своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням психічного стану, в разі ненадання йому психіатричної допомоги, та потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди. Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Тому суд вважає, що необхідно продовжити надання хворому [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved