Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який на день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі та проживав разом з дружиною [PERSON] . За життя батьками позивачів був збудований, однак не введений в експлуатацію, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та на нього не були оформлені правовстановлюючі документи. [PERSON] за життя заповітів не складав. Після смерті батька всі позивачі звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. [INFO] померла [PERSON] , не залишивши заповіту. Після смерті матері [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В. О. з заявою про прийняття спадщини, однак спадкові права [PERSON] нотаріусом не оформлені через відсутніть правовстановлюючих документів на будинок. Просять суд: визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] (1/6) частина), після смерті матері [PERSON] (1/2 частина); визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/6 частину зазначеного будинку кожному в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справу за їх відсутності та про повну підтримку позовних вимог. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Халімон Н. М. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В. О. надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієва В. В. в судове засідання не з`явилась, справу просила розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву. Позовна заява надійшла до суду 08 травня 2020 року та була залишена без руху. Недоліки позовної заяви виправлені позивачами 03.06.2020. Суддя своєю ухвалою від 05 червня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 01 липня 2020 року, судовий розгляд - на 19 серпня 2020 року. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1957 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 14). Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 60 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР від 29.11.2019 № 299 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 24) У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1960 році (а.с. 26-28). У виписках з погосподарських книг Жуківської сільської ради на 1996-2020 роки вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] , житловий будинок перебуває у приватній власності (а.с. 17-21) Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів та свідоцтвами про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11,12,13,43,43). Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Чернігівської області № 1005 від 30.10.2019 [PERSON] на день своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав разом з дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). 25.03.2008 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , де і була заведена спадкова справа № 202/2008 (а.с. 75). Вказані позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину на належні [PERSON] земельні ділянки, на 1/3 частку кожен (а.с. 78-79). Таким чином, позивачі дійсно є спадкоємцями за законом майна померлого батька [PERSON] у рівних частках, однак при звернені з позовом до суду ними не було враховано, що земельні ділянки були приватизовані спадкодавцем та належали до його особистої власності, у той час як будинок перебував у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . При цьому [PERSON] також належала до спадкоємців за законом першої черги і прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і заяву про відмови від спадщини не подавала. За таких обставин суд має виходити з того, що кожен з позивачів отримав право на спадщину не на 1/6 частку належного батькам будинку, а на 1/8. Згідно з матеріалами спадкової справи № 26/2020, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Тимощуком В. О., після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою 26.02.2020, та отримала свідоцтва про право на спадщину на належні матері земельні ділянки.(а.с. 103, 117). Таким чином, після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] успадкувала належні матері 5/8 частин житлового будинку в [ADDRESS] . Разом з часткою, успадкованою після смерті матері [PERSON] отримала право на спадщину на 1/8 + 5/8 = 6/8 частин цього житлового будинку, однак в межах заявленого позову за нею може бути визнано право на спадщину лише на 2/3 його частини. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , був збудований до 05.08.1992 року, перебував у власності спадкодавців, але за життя [PERSON] та [PERSON] не отримали правовстановлюючого документу на будинок, їх спадкоємцями є позивачі у зазначених вище частках, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши за нею право власності та частку будинку в межах заявленого нею позову, позови [PERSON] та [PERSON] частково - в межах належних їм часток в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial