overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

23 червня 2021 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 714, мотивуючи позов тим, що подружнє життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, в поданому позові просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 17 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 714 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

24.01.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Михайлівській сільській раді Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 01). До одруження з грудня 1992 року позивачка [PERSON] з відповідачем проживала однією сім'єю та [INFO] року народила доньку [PERSON], батьком якої є та записаний в свідоцтві про народження відповідач. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що через різність характерів та звичок сімейне життя у них з відповідачем не склалося, відповідач негативно ставиться до неї та дитини, застосовує до них фізичну силу, що негативно впливає на психічний стан доньки, не забезпечує матеріально свою сім'ю, оскільки ніде не працює, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, в подальшому позивачка [PERSON] планує позиватись до відповідача про поділ спільного майна подружжя, тому вона наполягає на розірванні їх шлюбу. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, відповідач негативно ставиться до позивачки [PERSON] та їх спільної дитини, застосовує до них фізичну силу , позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім"я розпалася і зберегти її неможливо. При зверненні позивачки до суду з дійсним позовом, останньою було сплачено судовий збір розміром 243,60 грн., які слід стягнути з відповідача на її користь, оскільки відповідно до вимоги ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

24.01.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 10 листопада 2013 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні непорозуміння в сім'ї, сварки спільне проживання та збереження сім'ї є неможливими. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. В разі відсутності відповідача розгляд справи проводити в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. В порядку ст.8 ЦПК України з відповідача на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

24.01.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 6-7). Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 21). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справу, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розлянути без його участі (а.с. 25). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2007 виконкомом Дробишевської селищної ради міста Красний Лиман, Донецької області, відповідний актовий запис № 5 (а.с. 12). Від сумісного життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини у серпні 2018 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини та однією сім"єю не мешкають. Майнового спору та спору відносно виховання та місця мешкання дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "Мошенська", її клопотання слід задовольнити, бо відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

24.02.2014 р. відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 23.01.2014 р. у справі за позовом ТОВ „ОТП Факторинг Україна" про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що жодного поштового повідомлення про проведення судових засідань не отримувала, і лише 13.02.2014 р. отримала копію заочного рішення. Тому із вищевикладених підстав просить суд скасувати заочне рішення та призначити його до нового розгляду. У судове засідання з'явилась представник заявника [PERSON] - [PERSON], яка підтримала дану заяву у повному об'ємі та вказала, що відповідач [PERSON] знаходиться у КНР. Також у судове засідання з'явився представник позивача, яка у свою чергу запропонувала суду відмовити у задоволенні даної заяви, так як у сі відповідачі належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи. Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява відповідача [PERSON], яка підтримана її представником [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві відповідач [PERSON] не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

24.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 19.10.2001 року в Бузькій сільській раді Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 3. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач зловживає спиртним, порушує подружню вірність, тому спільно проживати сім'єю припинили з квітня 2013 року, просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суду надала уточнення до позовної заяви, в якому просила суд присвоїти їй дівоче призвіще «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи був повідомлений належним чином, суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2001 року, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб, виданого Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис № 3 ( а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивачка має право на пред"явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

24.02.2014 року позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила скасувати наказ №62 про її звільнення від 13.02.2014 р., поновити її на роботі у відповідача на посаді провідного юрисконсульта з 13.02.2014 р., стягнути з відповідача середній заробітку за час вимушеного прогулу з 13.02.2014 р. по дату винесення судом рішення, виходячи з середнього заробітку 272,62 грн., та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 19.03.2014 року позов було задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства „Шахта ім. Максима Горького" №62 від 13.02.2014 року про звільнення [PERSON] згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату з 13.02.2014 року, поновлено [PERSON] на посаді провідного юрисконсульта Державного підприємства „Шахта ім. Максима Горького" з 13.02.2014 р., стягнуто з Державного підприємства „Шахта ім. Максима Горького" на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу 6542,88 грн. та моральну шкоду - 3000,00 грн. Ухвалою судді Апеляційного суду Донецької області від 07.04.2014 року справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до вимог підпунктів 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону позовні заяви майнового характеру оплачується судовим збором у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Статтею 8 ЗУ „Про державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2014 року встановлена 1218 року. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 19.03.2014 року з відповідача у дохід держави стягнуто судовий збір у розмірі 243,60 грн. Перевіривши матеріали справи та наданні документи суд дійшов висновку, що на підставі викладеного та відповідно до п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року з відповідача Державного підприємства „Шахта ім. Максима Горького" на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

24.02.2014 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору від 05.04.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 5225,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 03.12.2013 р. має заборгованість - 15875,72 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15875,72 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір з позивачем від 05.04.2008 р. отримав кредит у розмірі 5225 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 03.12.2013 р. заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, складає 15875,72 грн. (а.с.4-6), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 15875,72 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 229,40 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

24.02.2014 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.2-5), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору від 07.06.2010 р. відповідач отримав кредит 0,00 грн. з подальшим його збільшенням до 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 р. має заборгованість - 11250,22 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11250,22 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Відповідач - через оголошення у пресі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір з позивачем від 07.06.2010 р. отримав кредит 0,00 грн. з подальшим його збільшенням до 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 31.10.2013 р. заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, складає 11250,22 грн. (а.с.6-8), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 11250,22 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 229,40 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

24.02.2015 року заступник прокурора м. Чернігова в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратили право на користування житловим приміщенням [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 2008 року та не сплачує нарахування по комунальним послугам. Прокурор прокуратури м. Чернігова в судове засідання не з"явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Позивач [PERSON], через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстровані в [ADDRESS], яка належить позивачу на праві приватної власності, відповідно до Договору дарування зареєстрованого в реєстрі за №1-1144 від 30.04.2004 року. Відповідно до вказаного договору [PERSON] подарував [PERSON] квартиру в [ADDRESS].(а.с. 6-7) Відповідно до акту складеного мешканцями [ADDRESS] та затвердженого керуючим ОЖБК Прокопенко А.П. від 25.11.2014 року [PERSON] 1984 р.н. за адресою [ADDRESS] зареєстрований але не мешкає з 2008 року.(а.с. 9) Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію виданої Обєднанням житлово-будівельних кооперативів від 21.11.2014 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] - власник, [PERSON] [INFO] - син, [PERSON] [INFO] -син. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом вважається доведеним той факт, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість років, у зв'язку з чим втратила своє право на проживання в спірному житлі. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved