Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

15.05.2018 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. На його обґрунтування послався на те, що [PERSON] разом із малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Мати дітей - [PERSON] зареєстрована за адресою: с. Волсвин, Сокальський район, Львівська область. Відповідно до рішення виконавчого комітету ЧМР від 17.03.2016 року №69 п.20 діти були направлені у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» м. Великі Мости, як діти, які опинились у складних життєвих обставинах, де і перебувають на вихованні на даний час. Батьки вихованням дітей не займались. Батько дітей [PERSON] знаходився за кордоном. Сім'я [PERSON] з 06.11.2015 року перебуває на обліку та під соціальним супроводом в Червоноградському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Стверджує, що у процесі здійснення соціального супроводу жодного пункту плану з матір'ю [PERSON] не було виконано. Ні поради, ні рекомендації мати до уваги не брала та ігнорувала роботу усіх соціальних служб, зловживала спиртними напоями, у квартирі постійно були сторонні люди, які в присутності дітей пиячили та палили. Діти були голодні, не доглянуті. Житлово-побутові умови проживання дітей незадовільні. У квартирі, антисанітарні умови. Останню було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.184 КУпАП. Мати дітей - [PERSON] 20.01.2016 року вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на «[PERSON]». Вказує, що поведінка останньої загрожувала здоров'ю та життю дітей, тому останніх у березні 2016 року діти були направлені у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей "Дитячі стежинки» терміном до 1 року. Зазначає, що батькам було надано можливість змінити своє життя, виправитись і повернути собі дітей, однак за весь час перебування дітей у Центрі, а саме: з березня 2016 року батьки дітей жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надали, лише кілька разів провідали синів, спілкування носило формальний характер, життям дітей, їхнім станом здоров'я, навчанням не цікавились, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, тому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення про їх виклик до суду на Web-сторінці Червоноградського міського суду Львівської області, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, заперечень, відзиву не подали. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Як передбачено ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Ухвалою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2018 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі по справі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, наявними у матеріалах справи. Згідно з повідомленням Червоноградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 10.03.2016 року № 123/02 сім'я [PERSON] з 06.11.2015 року перебувала на обліку та під соціальним супроводом в Червоноградському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Батьки розлучені. Батько дітей - [PERSON] з грудні 2015 року знаходиться на заробітках у Польщі. З того часу не приїжджав, до дітей не навідувався, матеріально не допомагає, дітей не забезпечує, не цікавиться їхнім життям і здоров'ям. Мати дітей - [PERSON] 20.01.2016 року вдруге одружилася. У процесі здійснення соціального супроводу з матір'ю дітей системаично продиться роз'яснювальна робота щодо виконання батьківських обов'язків та дано поради щодо догляду за дітьми. Ні порад, ні рекомендацій [PERSON] не бере до уваги та ігнорує їх. Жодного впливу на поведінку даної особи нема. Вона байдуже ставиться до виховання своїх дітей, відсутні навики догляду за дітьми. Допомогу при народження дітей мати витрачає на свої потреби, зловживає алкогольними напоями. Під час візитів у сім'ю, у її квартирі постійно присутні сторонні особи, які в присутності діей розпиваюь спиртні напої, палять. Часто мати залишає дітей самих вдома. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП (а.с. 9). Згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 17.03.2016 року № 69 малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], направлено у соціально-реабілітаційний центр піки дітей «Дитячі стежинки», як дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах терміном до 1 року. Як видно з повідомлення Благодійного фонду «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» № 17 від 26.04.2018 року з часу влаштування дітей у центр мати дітей - [PERSON] відвідувала дітей 3 рази: 12.10.2016 року, 19.12.2016 року та 01.02.2017 року. Батько дітей - [PERSON] відвідав дітей 11 разів: 30.03.2016 року, 03.04.2016 року, 13.08.2016 року, 20.09.2016 року, 12.10.2016 року, 19.12.2016 року, 01.02.2017 року, 16.03.2017 року, 27.09.2017 року, 01.10.2017 року та 08.10.2017 року. За вищевказаний період спілкування [PERSON] та [PERSON] з дітьми носило, як правило, формальний характер. Розмов з вихователями у площині морального, етичного та фізичного розвитку їх малолітніх дітей ніколи не вели, життям дітей у цій площині не цікавились. Відповідно до повідомлення Червоноградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 25.04.2018 року № 135/02 на даний час сім'я [PERSON] продовжує перебувати на обліку в Червоноградському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Батьки дітей не здійснюють заходів щодо повернення дітей у біологічну сім'ю, рекомендацій та порад працівників центру не виконують (а.с. 8). Як видно з висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 03.04.2018 року № 43 [PERSON] та [PERSON] не займалися вихованням дітей, діти були голодні і не доглянуті. Житлово-побутові умови проживання дітей були незадовільні, у квартирі антисанітарні умови. Діти були направлені до Благодійного фонду «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки». За весь час перебування дітей у центрі, батьки матеріально їх не забезпечували, відвідали декілька разів. Останні ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, тому комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно з витягом з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 26.04.2018 року № 93 вирішено направити до Червоноградського міського суду Львівської області позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.3). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦК України). За положенням п.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противиться неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок» схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІV від 05.03.1999 року, зазначено, що держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надано роз'яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16). Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Ураховуючи доводи та мотиви позовної заяви, висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхніх трьох малолітніх дітей, суд дійшов до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, тому з метою захисту їх прав та інтересів, відповідачів слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України. Водночас, згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, незалежного від наявності позовної вимоги про стягнення аліментів з осіб, позбавлених батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, суд,

Outcome: approved