Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] 30.10.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3 особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] зазначала, що в період з березня по 26.09.2012 року вона перебувала разом з відповідачем [PERSON] за кордоном - на території Республіки Ліберія, при цьому, відповідач проходив службу в Місії ООН в Ліберії, а позивачка працювала в приватній компанії. Перебуваючи у робочих відрядженнях, сторони познайомилися у січні 2012 року, далі між ними виникли романтичні відносини, які згодом переросли у фактичні сімейні стосунки, внаслідок яких наприкінці липня 2012 року позивачка завагітніла, про що поставила до відома відповідача; 26.09.2012 року Позивачка разом з Відповідачем повернулися до України одним літаком. Однак, після повернення до України відносини між сторонами стали напруженими у зв»язку з вагітністю Позивачки і небажанням Відповідача офіційно визнати себе батьком зачатої дитини; в той час позивачці вже було відомо про наявність у відповідача сім»ї та двох неповнолітніх дітей. [INFO] року Позивачка народила дитину - доньку [PERSON], реєстрацію народження дитини нею було проведено відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві), оскільки відповідач відмовився подавати спільну заяву про реєстрацію свого батьківства, хоча і не заперечував цей факт та обіцяв допомагати матеріально. Оскільки позивачка абсолютно впевнена щодо батьківства відповідача відносно дочки [PERSON], [INFO], відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: визнати батьківство [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]), громадянина України відносно дитини - [PERSON], [INFO], громадянки України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві); зобов»язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести до актового запису про народження дані відповідача як батька дитини, а також стягнути з Відповідача на її (позивачки) користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зменшивши розмір аліментів на дитину до ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно; відповідач [PERSON], вважаючи, що позов в частині визнання його батьківства відносно дитини - доньки [PERSON], [INFO] підлягає задоволенню відповідно до висновку судово-медичної генетичної ідентифікації №147 від 13.07.2015 року, просив встановити розмір аліментів на дитину - 1/8 частину його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що він (відповідач) вже має на утриманні двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]; також він матеріально допомагає непрацездатній матері - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, проживає в Івано-Франківській області і за станом здоров»я потребує матеріальної допомоги від нього (відповідача). Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з"явився, своєю заявою-поясненнями від 07.10.2015 року просив справу розглядати у відсутність представника відділу (а.с.174). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено: згідно копії актового запису про народження №973 від 03.05.2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві відносно дитини - [PERSON], [INFO], матір»ю дитини є [PERSON], [INFO], громадянка України (позивачка); запис про батька дитини - «[PERSON], громадянин України» у Книзі реєстрації народжень зазначено Позивачкою та вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (а.с.67-69). Відповідач [PERSON], [INFO], громадянин України не заперечує факт спільного проживання разом із [PERSON] (позивачкою) у період березень - вересень 2012 року у Республіці Ліберії та підтримання ними у цей період фактичних стосунків, внаслідок яких [PERSON] завагітніла, а [INFO] року в м. Києві (після повернення на територію України у вересні 2012 року разом з [PERSON].) вона народила дитину - дочку [PERSON] (а.с.100, 67-69). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає разом з донькою [PERSON], [INFO] - за адресою [ADDRESS], не одружена (а.с.14). Згідно висновку судово-медичної генетичної ідентифікації (експертизи) за №147 від 13.07.2015 року, яку проведено за клопотанням (згодою) сторін відповідно до ухвали суду від 14.04.2015 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] (відповідача) відносно [PERSON] (дитини) складає величину не менш ніж 99,99%; таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] (дитини) практично доведено (а.с.143-146); зазначений експертний висновок відповідачем [PERSON] також не заперечується. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що фактичне визнання відповідачем [PERSON] позову в частині визнання його батьківства відносно дитини - [PERSON] [PERSON], [INFO], матір»ю якої є [PERSON] (позивачка), відповідно до положень ст.174 ЦПК України може бути прийнято судом та покладено в основу рішення суду у даній справі. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер - [NUMBER]), громадянина України відносно дитини - [PERSON], [INFO], громадянки України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві) - підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тобто, вимога позивачки в частині зобов»язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести до актового запису про народження дані відповідача як батька дитини, та видати нове свідоцтво про народження дитини - є зайвою, отже задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком дитини - дочки [PERSON], [INFO]; дитина проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON]; відповідач [PERSON] також не заперечує свій обов»язок, як батько, щодо матеріального утримання дитини - дочки [PERSON], у виді сплати аліментів щомісячно; будь-яких утримань із заробітної плати (грошового забезпечення) відповідача на користь третіх осіб за виконавчими документами не відбувається (а.с.75). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини - дочки [PERSON], [INFO], а також - матеріальне становище відповідача; те, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей - син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.156-157), і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - 1/6 частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону. Заперечення відповідача [PERSON] в частині встановлення розміру аліментів - 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно та стягнення аліментів з дати постановлення рішення - є необгрунтованими, тому судом не приймаються. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою судові витрати в сумі (243,60 + 121,80) = 365 грн. 40 коп. (а.с.1-2).

Outcome: partial