Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

25 вересня 2020 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася з позовом [PERSON] до Центрального відділення Ощадбанку, третя особа: державний нотаріус Хмельницької районної державної нотаріальної контори Макаренко Тетяна Генадіївна про скасування запису про заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В позові зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Відповідно до заповіту [PERSON] позивач є спадкоємцем на все майно померлої. З метою оформлення права на спадщину вона вчасно звернулась до державного нотаріуса Хмельницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва на право спадщини за померлою [PERSON] . Як випливає з змісту листа Хмельницької державної нотаріальної контори від 10.12.2019 року № 3216/02-14, під час підготовки видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, за повідомленням Центрального відділення Ощадбанку № 7902, що 06.07.1988 року було накладено заборону (реєстр, номер обтяження в ДРРП -5125736. Об`єктом обтяження визначено окреме майно, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Бережанка. На запит державного нотаріуса про актуальність накладеного обтяження банк не надав конкретної відповіді, пославшись на вимоги ст. 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність". Разом з цим, банк не заперечує про надання такої інформації на запит суду. Інших джерел отримання інформації про умови накладання заборони у позивача немає. Вважає дії\~відповідача такими,\~що суперечать\~вимогам діючого\~законодавства та\~порушують правапозивача,\~ як спадкоємця, за таких підстав. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду 08.10.2020 року відкрито провадження у даній справі, та призначено її до підготовчого судового засідання в порядку загальному позовному провадженні. 27.01.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду 24.03.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач подала заяву у якій позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач та представник в судове засідання не з`явився проте, направив до суду відзив про заперечення проти позову. Третя особа належним чином повідомлена, у судове засідання не з`явилася представника не направила та не повідомила про причину неявки. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Відповідно до заповіту [PERSON] позивач є спадкоємцем на все майно померлої. З метою оформлення права на спадщину вона вчасно звернулась до державного нотаріуса Хмельницької державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва на право спадщини за померлою [PERSON] . Як випливає з змісту листа Хмельницької державної нотаріальної контори від 10.12.2019 року № 3216/02-14, під час підготовки видачі свідоцтва про право на спадщину було встановлено, за повідомленням Центрального відділення Ощадбанку № 7902, що 06.07.1988 року було накладено заборону (реєстр, номер обтяження в ДРРП -5125736). Об`єктом обтяження визначено окреме майно, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Бережанка. На запит державного нотаріуса про актуальність накладеного обтяження банк не надав конкретної відповіді, пославшись на вимоги ст. 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність". Разом з цим, банк не заперечує про надання такої інформації на запит суду. Інших джерел отримання інформації про умови накладання заборони у позивача немає. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та за повідомленням Центрального відділення Ощадбанку № 7902 заборону було накладено 06.07.1988 року. Разом з цим, в період з 1988 року по 1999 рік існував спочатку як Сбербанк СРСР, а потім як Державний спеціалізований комерційний банк України, в 1988 році юридичної назви Ощадбанк не існувало, тобто довести, що в той період було накладено заборону саме їх банком неможливо. Відповідно до п 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також :собою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що позивач позбавлена права вільно розпоряджатися власним майном, оскільки неможливо скасувати накладений арешт в позасудовому порядку. Відповідно до вимог ст. 62 Закону України "Про банки та банківську діяльність банківська таємниця розкривається банками за письмовим запитом відповідної особи або а рішенням суду. Приймаючи до уваги, що [PERSON] померла, то отримати документи щодо накладеної у 1988 році заборони позивач, не має можливості. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 1 ст 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.391 Цивільного кодексу України, Власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь- якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд вважає\~дії відповідача\~такими,\~що суперечать\~вимогам діючого\~законодавства та\~порушують правапозивача,\~ як спадкоємця. За таких обставин вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved