Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

10 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось з зазначеним позовом до суду, посилаючись на ті обставини, що 21 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800005959, відповідно до умов якого, позичальнику [PERSON] був наданий кредит у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою 20,25 % річних та строком повернення кредиту до 21 липня 2023 року. Кредит надався на власні потреби без будь-яких обмежень. З метою забезпечення виконання зобов'язання 21 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 800005959 - И, посвідчений в нотаріальному порядку та зареєстрований в реєстрі за № 5787. Відповідно до умов іпотечного договору [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Заставна вартість предмету іпотеки складає 485 726 грн. Відповідно до п.6.1 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання основного зобов'язання, невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов цього договору, а також у інших випадках, передбачених законодавством України. Крім того, 21 липня 2009 року внесено зміни і доповнення до кредитного договору від 21 липня 2008 року, відповідно до яких, [PERSON] додатково отримав у тимчасове користування на умовах, визначених в основному договорі, грошові кошти в сумі 7 081,59 доларів США. В порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 05 квітня 2013 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 304, 40 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 633 880 грн.07 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 66 578,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 532 162 грн. 99 коп.; заборгованість за відсотками - 11 830,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 94 562 грн.23 коп.; пеня в розмірі 7 154 грн.85 коп. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позивачем було направлено листа [PERSON] про усунення даних порушень, проте вимогу він не виконав. Крім того, 18 квітня 2013 року позивач направив письмову вимогу про виселення відповідачів з іпотечного житла, яка була проігнорована. Враховуючи викладене, ПАТ «Альфа-Банк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 633 880 грн.07 коп., виселити відповідачів з вищевказаної квартири зі зняттям їх з реєстраційного обліку та стягнути з них судовий збір у розмірі 3 555 грн. 70 коп. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 січня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Виконком Пролетарської районної в м. Донецьку ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового приміщення задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 05 квітня 2013 року становить 633 880 грн.07 коп., звернено стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на користь ПАТ «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 3 441 грн. З вказаним рішенням не погодилась законний представник малолітнього [PERSON] та представник неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] і подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування доводів скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності відповідача [PERSON], якого не було повідомлено належним чином про час розгляду справи. У матеріалах справи є заява [PERSON] та [PERSON], про те, що малолітніх, неповнолітніх дітей, або інших осіб, за якими зберігається право на користування, або які б могли пред'явити вимоги щодо права власності на предмет іпотеки, немає. Однак малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] на час підписання договору іпотеки не мали іншого житла, а батьки не отримали дозвіл органів опіки та піклування на це. При підписанні кредитного та іпотечного договорів ПАТ «Альфа-Банк» було порушено п.п. 2.1., 2.2., 2.3.,2.4.,3.3. Правил для банків, затверджених НБУ від 10 травня 2007 року № 168. Суд не перевірив розрахунок заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» та не залучив до матеріалів справи квитанції про здійснення платежів по сплаті заборгованості за кредитним договором. Законний представник малолітнього [PERSON] і представник неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] та представник останньої - адвокат [PERSON] в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Альфа-Банк» - Лавренова О.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явився, але про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання, яку отримала дружина (а.с. 243). Виконавчий комітет Пролетарської районної в м. Донецьку ради просив розглянути справу за відсутності їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 241). Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду. Відповідно до п.п.1, 3 і 4 ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Частиною 2 ст.309 ЦПК передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Як зазначено в ч.3 ст.309 ЦПК, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800005959 про надання кредиту позичальнику-відповідачу у розмірі 70 000 доларів США зі сплатою 20,25 % річних та строком повернення кредиту до 21 липня 2023 року. Кредит надавався на власні потреби без будь-яких обмежень (а.с. 8-18). 21 травня 2009 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 800005959 від 21 липня 2008 року, відповідно до якого позивач додатково надав [PERSON] грошові кошти в сумі 7 081 доларів США, які спрямовуються для сплати платежів з виконання зобов'язання за кредитним договором (а.с. 19-30). Відповідно до іпотечного договору № 800005959-И, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 5787, який був укладений 21 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], останній в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, включаючи всі додаткові угоди до нього, передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] в .м Донецьку, що складається із трьох кімнат, загальною площею 58,5 кв. м та житловою площею 35,7 кв. м. Заставна вартість предмету іпотеки 485 726 грн. (а.с. 31-37). Із копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та статуту вбачається, що з 19 серпня 2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» змінив назву на ПАТ «Альфа-Банк» із повним правонаступництвом усіх прав і обов`язків попередника (а.с. 64-65). Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, виписок по особовому рахунку загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 800005959 станом на 05 квітня 2013 року становить 79 304,40 доларів США, а курсом НБУ - 633 880 грн. 07 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 66 578,63 доларів США, а за курсом НБУ на дату розрахунку - 532 162 грн. 99 коп.; заборгованість за відсотками - 11 830,63 доларів США, а за курсом НБУ - 94 562 грн. 23 коп. та пені, що на дату розрахунку складає 7 154 грн. 85 коп. (а.с. 44, 45-46,47-48, 107-172). Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 27 квітня 2010 року постановлено стягнути із [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 603 762 грн. 25 коп., по процентах - 37 955 грн. 73 коп., по пені - 59 930 грн. 70 коп. (а.с. 83-89). Можливість вирішення такого спору у даному третейському суді узгоджено сторонами у п. 10.3 кредитного договору № 800005959 від 21 липня 2008 року та п. 7.1. договору іпотеки № 800005959-И від 21 липня 2008 року. Як убачається з довідок Комунального підприємства «ЖЕК № 2» від 20 грудня 2012 року та 09 січня 2014 року, разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані його діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 38, 195). Частково задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк», суд виходив з доведеності і обґрунтованості заявлених вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] і [PERSON] із житлового будинку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка утворилась у позичальника [PERSON] станом на 05 квітня 2013 року на суму 633 880 грн.07 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 66 578,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 532 162 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками - 11 830,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 94 562 грн. 23 коп. та пені в розмірі 7 154 грн. 85 коп. Відмовляючи в задоволенні вимоги про зняття з реєстрації відповідачів за рішенням суду, суд виходив з того, що ця позовна вимога є зайвою, оскільки відповідно до положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, у тому числі, і на підставі рішення суду про виселення, яке набрало законної сили. При вирішенні справи суд правильно посилався на норми Закону України «Про іпотеку», ч.3 ст.109 ЖК України, ст. 177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623-IV та норми ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2008 року та виселення із житлового приміщення на підставі ст. 40 цього ж Закону. Однак, повністю погодитись з рішенням суду в частині визначення розміру пені та загальної суми заборгованості за кредитом неможливо через наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, пеня може бути стягнута лише з застосуванням строку позовної давності в один рік, починаючи з 04 липня 2012 року по 05 квітня 2013 року. Відповідно до штемпелю поштового конверту позовну заяву ПАТ «Альфа -Банк» здав на пошту 04 липня 2013 року та просив стягнути заборгованість станом на 05 квітня 2013 року (а.с. 1-7, 68). Кількість днів прострочки за вказаний період складає 276. Пеня, відповідно до п.3.6 умов кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується в розмірі 1 % від простроченої суми, що за остаточними підрахунками за період з 04 липня 2012 року по 05 квітня 2013 року складає 6 242 грн.98 коп.(а.с. 8-13, 252). Вказаних вимог ЦК України суд першої інстанції не врахував та помилково виходив з розміру пені, визначеного позивачем в сумі 7 154 грн.85 коп. Тому рішення суду в частині визначення розміру пені підлягає зміні - зменшенню останньої з 7 154 грн.85 коп. до 6 242 грн.98 коп., та як наслідок підлягає зменшенню на 911 грн. 87 коп. (7 154 грн.85 коп. - 6 242 грн.98 коп.) і загальний розмір заборгованості за кредитом з 633 880 грн. 07 коп. до 632 968 грн.20 коп., з врахуванням зменшення пені на вказану суму. Інші розрахунки заборгованості за кредитним договором № 800005959 щодо визначення заборгованості за кредитом та за відсотками проведені судом правильно, відповідно до наданих документів позивачем і підстав для зміни або скасування рішення в цій частині не вбачається. Доводи апеляційної скарги [PERSON] стосовно того, що несвоєчасним повідомленням останнього про час та місце розгляду справи судом першої інстанції були порушені права відповідача [PERSON], апеляційний суд відхиляє, оскільки апеляційну скаргу останній не подав. Як роз'яснено в п. 20 постанови Пленуму верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, не може бути підставою для застосування пункту 3 частини першої статті 311 ЦПК розгляд справи за відсутності особи, належним чином не повідомленої про час і місце судового засідання, яка не оскаржує рішення суду. Твердження апелянта про те, що укладанням іпотечного договору були порушені житлові права малолітніх на той час [PERSON] і [PERSON] та потрібно було отримати згоду органу опіки та піклування на укладення вказаного правочину, апеляційний суд також відхиляє за їх безпідставністю. Як убачається з довідки Комунального підприємства «ЖЕК № 2» від 14 липня 2008 року, в квартирі [ADDRESS] на той час був зареєстрований один [PERSON], а відповідно з довідкою Комунального підприємства «ЖЕК № 1» від 14 липня 2008 року син [PERSON],2005року народження, та донька [PERSON],[INFO], були зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 39, 40). Відповідно заяви [PERSON] та [PERSON], посвідченої нотаріусом, останні зазначили, що їх малолітні діти - [PERSON] та [PERSON] користуються квартирою за адресою: [ADDRESS] і правочин щодо передачі в іпотеку ЗАТ «Альфа - Банк» квартири, розташованої за іншою адресою: [ADDRESS], не порушує права та інтереси їх малолітніх дітей (а.с. 39, 40, 41). Окрім цього, відповідно до абзацу 2 п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодавця після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави не виконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, діти не мали право власності на предмет іпотеки та на момент укладення договору іпотеки користувались іншим житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS], а тому їх права укладенням договору іпотеки - не порушені. Апеляційний суд вважає, що всупереч тверджень апелянта, при укладенні договору іпотеки не було порушено майнових або житлових прав неповнолітніх дітей [PERSON], оскільки останні не мали таких прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири. Відтак, для укладання цього договору дозвіл органу опіки і піклування, передбачений ст. 17 Закону України „ Про охорону дитинства ", не вимагається. Твердження апелянта про порушення вимог законодавства при укладанні договору іпотеки - є безпідставним. Доводи апелянта [PERSON] щодо порушення ПАТ «Альфа-Банк» чисельних пунктів Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту від 10 травня 2007 року № 168 апеляційний суд відхиляє, оскільки позичальник [PERSON] у повній мірі був ознайомлений з умовами кредитування, особисто підписав кредитний договір, певний час виконував їх та кредитний договір не оспорював. Втім, апеляційний суд вважає, що оскільки при ухваленні рішення в частині визначення загальної суми заборгованості і пені, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив невідповідність висновків обставинам справи та порушив норми матеріального права, в цій частині рішення не може залишатися без змін і відповідно до вимог ст.309 ч.1 п.п.1, 3, 4 ЦПК та підлягає зміні, зазначивши, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800005959 від 21 липня 2008 року, яка станом на 5 квітня 2013 року становить 632 968 грн. 20 коп. та складається із: заборгованості за кредитом - 532 162 грн. 99 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 94 506 грн. 23 коп. та пені 6 242 грн. 98 коп., слід звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 35,7 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна 4/6, МФО 30046, код ЄДРПОУ 23494714, п/р 37396000000004) шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін. Таким чином апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial