Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

25 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, стягнення пені за несплачені аліменти. В позовній заяві зазначає, що з 28.09.2006 року по 24.06.2014 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 24.06.2014 року, справа №451/793/14-ц, шлюб між сторонами був розірваний, з відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, на двох дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із 26.05.2014 р., з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. З того часу, відповідач практично відсторонився від утримання дитини, станом на січень 2019 року розмір заборгованості по аліментам складає 17 719, 55 грн. З часу призначення аліментів, відбувся різкий стрибок цін, збільшився прожитковий мінімум на утримання дитини, зокрема з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на утримання однієї дитини віком від 6 до 18 років складає 2027 гривень (згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік). Оскільки, батьки є рівними в своєму обов`язку щодо утримання дітей; відповідач є здоровою, працездатною людиною, здатний виконувати роботу на рівні мінімальної заробітної плати; з метою забезпечення достатнього рівня проживання для дітей доцільно є змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу в розмірі 1/2 від всіх видів заробітку відповідача, на утримання двох дітей. Відповідач з травня 2014 року по лютий 2019 року не сплачував або сплачував не вчасно аліменти на утримання дітей. Просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 24.06.2014 року, з твердої грошової суми на частку від доходу в розмірі 1/2 від всіх видів заробітку. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] пеню за несплачені вчасно аліменти в розмірі 59 460,65 грн. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився та позовні вимоги визнає повністю. Просить позов задоволити. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Суд встановив, що під час перебування сторін у шлюбі у них народилися сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12,13). Із копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 24.06.2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, 10 жовтня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 12 лютого 2019 року по виконавчому провадженні №45509288, заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.02.2019 р. становить 17 719.55 грн. (а.с.9,10). Позивач здійснила розрахунок пені на прострочену суму аліментів, з якого вбачається, що станом на січень 2019 року пеня за несплачені вчасно аліменти становить 59 560,65 грн. (а.с.6-8). У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. У відповідності до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У правовій позиції Верховного суду України у справі за № 143 цс 13 зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2019 року складає 2027 грн., тому розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років повинен становити не менше 1013,50 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). З правової позиції Верховного Суду, закріпленої у Постанові від 03.05.2018 року по справі № 581/638/17-ц, вбачається, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. До таких підстав суд касаційної інстанції відносить прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», який спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2014 році, їхній розмір, визначений рішенням суду від 24 червня 2014 року, не може задовольнити необхідні потреби дитини, та не в повній мірі відповідає вимогам ст.141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, встановлених рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 24 червня 2014 року з твердої грошової суми на частку від доходу і стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 59 460,65 грн. З наданого позивачем розрахунку вказаної суми неустойки (пені) вбачається, що позивачка розрахувала пеню з травня 2014 року по січень 2019 року включно, помісячна заборгованість за аліментами, покладена в основу її розрахунку, починаючи з травня 2014 року (а.с.6-8), відповідає відповідним значенням помісячної заборгованості за аліментами, які містяться у розрахунку, наданому Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.9,10). З розрахунку заборгованості по аліментах, наданих Радехівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що за період з травня 2014 року по лютий 2019 року відповідач має заборгованість по аліментах в розмірі 17719 грн. 55 коп. Згідно з ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини платника аліментів. Як встановлено судом внаслідок невчасного виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на дітей, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, за ним існує заборгованість по виплаті аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і зроблено висновок, що «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів». Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах від 12.02.2019 р. (а.с.9,10), виконаний державним виконавцем. При цьому, вбачається, що аліменти відповідачем сплачувалися нерегулярно та частково, а заборгованість була погашена, але не повністю. Заборгованість з оплати аліментів почала виникати з травня 2014 року, а період прострочення сплати аліментів є значним, тому загальний розмір пені в даному випадку в силу ч. 1 ст. 196 СК України становитиме 100% суми розміру заборгованості по кожному місячному платежу зі сплати аліментів з травня 2014 року по червень 2016 року та з серпня 2016 року по жовтень 2018 року включно за відрахуванням сплачених відповідачем сум, що в повній мірі відповідає позовним вимогам та не виходить за їх межі. Таким чином, з врахуванням визнання відповідачем позову, загальна сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів за виконавчим провадженням № 45509288 становить 59 460, 65 грн. Відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв"язку з якими зазначена вище сума може бути зменшена. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved