Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

17.08.2017 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в якій позивач, просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України матеріальну шкоду у розмірі 45625,95 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,0 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до постанови судді Приморського районного суду м. Одеси Крикливого О.М. від 18 травня 2016 року по справі № 522/6942/16-п було встановлено в діях громадянина [PERSON] склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідач [PERSON] займає посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні патрульної поліції у м. Одесі яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Для виконання посадових обов'язків 15 березня 2016 року о 20 год. 00 хв. інспектором [PERSON] було прийнято службовий автомобіль «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER], що підтверджується його особистим, підписом, у графі «Справний автомобіль прийняв» Дорожнього листа на березень 2016 року та відповідно до його особистого підпису під інформацією з Журналу щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водіїв УПП у м. Одесі, що він проходив медичний огляд для прийняття службового автомобіля «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER]. Позивач володіє та користується зазначеним транспортним засобом, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.12.2015 року та спільного наказу МВС України та Національної поліції України «Про затвердження актів приймання - передачі майна зі сфери управління МВС до сфери управління Національної поліції України № 925/ДСК/832/Д від 13.09.2016 року. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 березня 2016 року о 06 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Тоуоta Prius» н/з [NUMBER] по вул. Педагогічна, водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду. Зазначений службовий транспортний засіб отримав механічні пошкодження, відповідно до висновку експертного дослідження від 21.02.2017 року № 17 Одеського науково - дослідного експертно-криміналістичного центра вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER], внаслідок його ушкоджень при ДТП від 16.03.2016 року становить 45655 гривень 95 копійок. Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чим мали місце ці дії та чи вчинені вони цією з особою. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без участі сторони позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, за адресою за місцем реєстрації, але повернено в зв'язку з тим, що відповідач за зазначеною адресою не знайдений, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне: Відповідно до постанови судді Приморського районного суду м. Одеси Крикливого О.М. від 18 травня 2016 року по справі № 522/6942/16-п було встановлено в діях громадянина [PERSON] склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] займає посаду інспектора патрульної поліції в Управлінні патрульної поліції у м. Одесі яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно Закону України «Про Національну поліцію» особа яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові (ч. 1 ст. 64). [PERSON] склав Присягу 07.11.2015 року відповідно до якої, зокрема, присягнув дотримуватися законів України та сумлінно виконувати свої службові обов'язки. Відповідно до п. 2 розділу IV Положення про Департаменту патрульної поліції затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06.11.2015 року Департамент патрульної поліції та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи департаменту патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції. Згідно з п.п. 1.1. Положення про Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції №1/4 від 07.11.2015 року, Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ( далі - Управління) є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який утворюється, ліквідовується та реорганізовується Департаментом патрульної поліції. Виконуючи посадові обов'язки у своїй діяльності інспектор [PERSON] повинен керуватись Конституцією України, Законом України «Про національну поліцію», зокрема, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 якими визначено, що поліцейський зобов'язаний: -неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; -професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва. Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» у своїй діяльності інспектор [PERSON]. повинен керуватись Посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції № 4/1 від 05.01.2016 року яка визначає основні завдання та функції поліцейського патрульної поліції, його права, обов'язки та засади відповідальності. У пунктах 5.2., 5.4. розділу V Посадової інструкції, у разі вчинення протиправних діянь поліцейський несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, та дисциплінарну відповідальність відповідно до законодавства та у випадку завдання поліцейським патрульної поліції матеріальної шкоди транспортним засобам, технічним засобам вимірювання та іншому майну, він несе матеріальну відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 105 Закону України «Про Національну поліцію», фінансування і матеріально-технічне забезпечення поліції здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом. Майно поліції є державною власністю і належить їй на праві оперативного управління. Органи поліції здійснюють володіння, користування та розпорядження майном у порядку, визначеному законом. Поліція для виконання покладених на неї завдань і повноважень може використовувати службові, у тому числі спеціалізовані, транспортні засоби. Для виконання посадових обов'язків 15 березня 2016 року о 20 год. 00 хв. інспектором [PERSON] було прийнято службовий автомобіль «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER], що підтверджується його особистим, підписом, у графі «Справний автомобіль прийняв» Дорожнього листа на березень 2016 року та відповідно до його особистого підпису під інформацією з Журналу щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водіїв УПП у м. Одесі, що він проходив медичний огляд для прийняття службового автомобіля «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER]. Позивач володіє та користується зазначеним транспортним засобом, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 26.12.2015 року та спільного наказу МВС України та Національної поліції України «Про затвердження актів приймання - передачі майна зі сфери управління МВС до сфери управління Національної поліції України № 925/ДСК/832/Д від 13.09.2016 року. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 16 березня 2016 року о 06 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Тоуоta Prius» н/з [NUMBER] по вул. Педагогічна, водій [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив наїзд на перешкоду. Зазначений службовий транспортний засіб отримав механічні пошкодження, відповідно до висновку експертного дослідження від 21.02.2017 року № 17 Одеського науково - дослідного експертно-криміналістичного центра вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER], внаслідок його ушкоджень при ДТП від 16.03.2016 року становить 45655 (сорок п'ять тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень 95 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 131 Кодексом законів про працю України, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді але у супереч покладених на нього посадових обов'язків у трудових правовідносинах, не зберіг ввірений йому службовий автомобіль «Тоуоta Prius» державні номерні знаки [NUMBER] та у добровільному порядку не компенсував збитки, в наслідок чого пряма дійсна шкода, що була завдана діями інспектора [PERSON]. склала 45625 гривень 95 копійок. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, що визначено вимогами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини першої етапі 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2. 2. Правил дорожнього руху України), що роз'яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Також, згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За роз'ясненням, п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386. 395. 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частина 3 ст. 61 ЦПК України вказує, що підставами звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. У відповідності з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відзив на позовну заяву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України стороною відповідача не надавався. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, в матеріалах справи не містяться. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена, а позивачем надано доказ щодо вартості ремонту пошкодженого автомобіля, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1600,0 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved