Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

22.01.2020 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник подали заяви про розгляд справи без її участі, позов підтримали та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій погодився із поданим позовом. Представник Органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.12.2010 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка №1» Чернігівської міської ради№ 01-16/1127 від 26.12.2019 підтверджується, що [PERSON] , 2003 року народження перебувала під наглядом КНП «ДП №1» ЧМР з народження до 2018 року, на даний час під наглядом КНП «ДП №1» ЧМР не перебуває, за інформацією дільничого лікаря до КНП «ДП №1» ЧМР на медичні огляди приходила в супроводі матері (а.с. 6). Відповідно до довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 Чернігівської міської ради Чернігівської області № 22 від 11.12.2019 батько - [PERSON] починаючи з першого класу навчання доньки і по даний час до школи жодного разу не з`являвся, успіхами та вихованням дочки не цікавився (а.с. 7). Матеріальним утриманням [PERSON] займалася мати - [PERSON] . Батько матеріальної допомоги не надавав, аліменти на утримання дитини не сплачував. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved