Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

29.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до її повноліття, вказавши, що під час шлюбу в них народилась дитина - син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка в судове засідання не з*явилась, про місце, час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, просила позов розглянути за її відсутності проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 23 листопада 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 164. (а.с. 4). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). Обовязок батьків утримувати свої неповнолітніх дітей випливає з вимог ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Аліментів на утримання інших осіб відповідач не сплачує, не має постійне місце роботи . З наведеного суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі вищевикладеного з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст.ст.180-183 СК України, суд визначає розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України, п.п. 15,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved