Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

25.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська область, Балаклійський район, с. Морозівка, вул. Миру, буд.1, в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом з чоловіком та дітьми з 2003 року фактично проживає за адресою: [INFO]. На даний час право власності на зазначений житловий будинок не зареєстроване. Власником вказаного будинку згідно довідки від 18.04.2016 року №186, виданої Морозівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, є [PERSON]Є.(згідно погосподарської книги №5 номер погосподарського обліку №248), який і дозволив в 2003 році їй проживати у житловому будинку. Вже 13 років вона фактично проживає у даному будинку, добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується житловим будинком, ніхто крім неї не здійснює витрати по утриманню будинку, не цікавиться будинком та не сплачує комунальні послуги. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, враховуючи думку відповідача та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки №186 від 18.04.2016 року, виданої Морозівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, власником житлового будинку за адресою: село Морозівка, вул.. Миру, буд.1, Балаклійського району Харківської області є [PERSON]Є.(погосподарська книга №5 номер обєкта погосподарського обліку 248).(а.с.8) Згідно довідки №72 від 07.04.2016 року, виданої Балаклійським БТІ, за даними архівних матеріалів станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок №1 по вул. Миру в с. Морозівка не зареєстровано.(а.с.9) Як вбачається із копій квитанцій ТОВ «Харківгаз збут» Чугуївський ВР Балаклійська дільниця, АК «Харківобленерго» споживачем послуг за адресою: с. Морозівка, Балаклійський район, Харківська область, вул. Миру, буд.1 зазначена [PERSON]А.(а.с.14) За положеннями частин 1, 2, 4\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, згідно до\~ст. 344 ЦК України\~набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Окрім того, в п. 6 Листа ВССУ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне. Так, при вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~статті 344 ЦК\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. В зв'язку з наведеним суд вважає, що є підстави для набуття позивачем права власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач по справі добросовісно заволоділа житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Балаклійський район, с. Морозівка, вул. Миру, буд.1 відкрито та безперервно ним володіє, а тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказаний будинок, в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved