Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

27 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії [NUMBER], виданим за розпорядженням Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року за № 38. Її батько постійно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Вона поховала батька та фактично прийняла спадщину після його смерті, зберігши його документи, розпорядившись речами померлого. На даний час вона має намір оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті батька, але з'ясувалось, що оригінал сертифікату на право власності на земельну частку (пай) був втрачений. Нотаріус в оформленні спадщини після батька відмовила їй, посилаючись на відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), тому позивач і вимушена була звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився, голова сільської ради Глушко І.М. направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Третя особа - приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О.І.в судове засідання також не з'явилася, направила листа про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки були [PERSON] та [PERSON], в сім'ї яких вона народилася [INFO] року, що підтверджується посвідкою про народження Серії [NUMBER] (а. с. 7). Своє дівоче прізвище [PERSON] позивач змінила на [PERSON] після реєстрації шлюбу 09 травня 1960 року з [PERSON], згідно зі свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а. с. 12). Після смерті батька позивача [PERSON], який помер [INFO] року в с.Степанівка Білопільського району Сумської області, як вбачається зі свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а. с. 6), відкрилася спадщина на все його майно. Згідно з довідками відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 28 березня 2018 року, на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38 [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] від 26 березня 1997 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах у землях КСП «Гуринівське», що розташована на території Гуринівської сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки. Вартість вказаної земельної ділянки становить 83 503,00 гривень (а. с. 8, 9). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 05 квітня 2018 року №199, [PERSON] постійно і до дня смерті [INFO] року проживав в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Гуринівської сільської ради не посвідчувався. Донька померлого [PERSON] розпорядилася речами померлого, зберігала правовстановлюючі документи на землю, тому фактично прийняла спадщину (а. с. 13). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08 серпня 2018 року № 52888680 вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO] року, не заводилась (а. с. 24). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті батька, у зв'язку з чим звернулася до нотаріальної контори, але в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 10). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності КСП «Гуринівське», розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved