Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

02.04.2021 р адвокат Мукомел Л.А. звернулась в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Берездівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку, достатнього для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . В позовній заяві представник позивачки в обгрунтування позовних вимог вказала, що 11.06.2008 р [PERSON] склала заповіт на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось в користь дочки - позивачки [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в м. Нетішин Хмельницької області. На час її смерті заповіт не змінений і не скасований. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , однак, нотаріус відмовив у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для прийняття спадщини. Строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, так як не знала про існування заповіту складеного на її користь. Просить позов задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У заяві заяві до суду представник позивача просить розглянути справу в судовому засіданні за його відсутності та за відсутності [PERSON] на підставі письмових доказів, що долучені до позовної заяви. Представник відповідача - Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. У заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності, відзив на позов не подав. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. [PERSON] , [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] одна (а.с.12). 11 червня 2008 року на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, в користь позивачки [PERSON] (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] в місті Нетішин Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20 грудня 2019 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.11). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У поданій до суду позовній заяві представник позивачки - адвокат Мукомел Л.А. вказує на те, що позивачка не знала про існування складеного на її користь заповіту, а тому пропустила строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші поважні причини відсутні. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як незнання про існування заповіту. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 20\~січня 2021\~року у справі № 752/11156/18 (провадження № 61-14082ск20). Крім цього, позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем її майна першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. А отже, могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері за законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] оскільки не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Outcome: dismissed