Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким зобов»язати відповідача по справі [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй майном, яке знаходиться в смт. Делятин по вул. 16 Липня, 309, а саме: мебельною стінкою, диваном і розкладними кріслами, холодильником, пральною машиною, газовою плитою та стягнути з відповідача по справі в її користь 3780 грн. за євровікна. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилася з невідомих суду причин. Про час і місце слухання справи повідомлена вчасно рекомендованою кореспонденцією. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України/ постановляє заочне рішення/. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В судовому засіданні встановлено, що у [ADDRESS] проживає мати позивача - відповідач по справі [PERSON] Позивач по справі [PERSON] народилася в даному будинку, мала окрему кімнату та протягом останніх років придбала за власні кошти майно, а саме: меблеву стінку та диван з розкладними кріслами, що підтверджується накладними від 25.09.2008 року та від 18.10.2008 року, товарним чеком від 18.10.2008 року. Також позивачем по справі 19.03.2012 року придбано чотири вікна на суму 3780 грн., що підтверджено товарним чеком від 19.03.2012 року. У лютому місяці 2015 року помер брат позивачки по справі [PERSON] - [PERSON] Після його смерті між позивачем по справі [PERSON] та її родиною різко погіршилися стосунки. Родичі позивача по справі [PERSON] заборонили її навідуватись до даного будинку і навіть забрали ключі від нього, тим самим чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні належним [PERSON] на праві особистої власності майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] а саме: меблевою стінкою «Фаворит», диваном і двома м»якими розкладними кріслами «Президент», холодильником «Норд», пральною машиною - автомат «Ардо», газовою плитою. З огляду на всі зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 317,321,391 ЦК України та

Outcome: approved