Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

29.03.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON], в якій він просить суд: встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є онучкою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Факт смерті [PERSON] підтверджується медичною довідкою про смерть № 46 від 29.01.2017 р., та свідоцтвом про смерть, виданим 30 січня 2018 року Червоногвардійським відділом запису актів громадського стану м. Макіївка Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки. У березні 2018 року вона звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Проте, у реєстрації смерті [PERSON], яка померла [INFO], та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено з посиланням на те, що документ, який пред'явлено для підтвердження факту смерті [PERSON], виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити, посилаючись на її обґрунтованість та доведеність. Представник Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що заперечень відносно заяви про встановлення факту смерті [PERSON] не має. (а.с. 15) Ухвалою суду від 29 березня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. (а.с. 14) Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представника заявника та заяву представника заінтересованої особи по справі, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заявниця є онучкою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, що підтверджується доданими до заяви копіями документів, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 4-6) Факт смерті [PERSON] підтверджується медичною довідкою про смерть № 46 від 29.01.2018 р., та свідоцтвом про смерть, виданим 30 січня 2018 року Червоногвардійським відділом запису актів громадського стану м. Макіївка Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки. (а.с. 8, 12) У березні 2018 року заявниця звернулася до Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Проте, у реєстрації смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, та видачі відповідного свідоцтва заявниці було відмовлено з посиланням на те, що документ, який пред'явлено для підтвердження факту смерті [PERSON], виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. (а.с. 7) Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940. Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях проти Туреччини (зокрема «Loizidov v. Turkey», «Cyprus v. Turkey», а також Молдови та Росії (зокрема «Mozer v. the Repyblic of Moldova and Rassia», «Ilascu and Oters v. Moldova and Rassia») документи, видані органами та установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, визнанних Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими документами і їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті громадянина України [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, що передбачено ст. 315 ЦПК України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд допускає негайне виконання рішень.

Outcome: approved