Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

08 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення заробітньої плати, та просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 56288,50 грн., яка складається з заборгованості по заробітній платі в сумі 28700.00; вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку у сумі 13500.00 грн., індексу інфляції за час затримки розрахунку у сумі 9588,50 грн; середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку у сумі 4500.00 грн., та моральної шкоди в сумі 20000.00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 22.08.2014 року він перебував в трудових відносинах з КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на посаді заступниеа генерального директора з правових питань, з 17.11.2014 року по 01.12.2014 року на посаді директора з правових питань, з 01.12.2014 року по 06.05.2015 року на посаді директора з правових питань та міжнародного співробітництва. 06.05.2015 року позивача звільнено на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України у звязку з невиконанням адміністрацією КП «МАМ» законодавства про працю, умов колективного договору. Запис у трудову книгу зроблено на підставі наказу № 81/к від 30 квітня 2015 року генерального директора КП «МАМ» - [PERSON] Невиконання адміністрацією КП «МАМ» законодавства про працю полягає у стійкій заборгованості по виплаті заробітньої плати з 01.10.2014 року по 06.05.2015 року. Відповідно до штатного розкладу КП «МАМ» посадовий оклад позивача у період з 22.08.2014 року по 01.12.2014 року складав 3100.00 грн., 01.12.2014 року між [PERSON] та КП «МАМ» було укладено трудовий договір, відповідно до якого розмір заробітньої плати встановлено у розмірі 4500.00 грн. 09.07.2015 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, підставою їх збільшення стало збільшення розміру інфляції у червні 2015 року на 0,4 відсотки та відшкодування відпустки. Крім зазначеного уточнюючи розмір позовних вимог з урахуванням податків: 3,6% -ЄСВ та 15% податку на прибуток, так заробітна плата за жовтень та листопад з урахуванням податків становить 2540.14 грн в місяць; за грудень 2014 року квітень 2015 року 3687,3 грн. в місяць, та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 79647,87 грн., що складається з заборгованості по заробітній платі та компенсації по індексу інфляції в сумі - 59674,87 грн.; моральної шкоди в сумі 20000.00 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити його в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ([PERSON]О.) визнаd позовні вимоги в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 22.08.2014 року. У звязку з невиконанням адміністрацією КП «МАМ» законодавства про працю 06.05.2015 року позивача звільнено з підприємства. на підставі ч.3 ст.38 КЗпП. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення провести з працівником повний розрахунок у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення позивача [PERSON] відповідачем не було проведено повного розрахунку з останнім. Відповідно до довідки № 351 від 08.07.2015 року виданої КП «МАМ» заборгованість по заробітній платі після відрахування належних податків та зборів становить 23516,78 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню невиплачена позивачу відповідно до вимог ст.44 КЗпП вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, який складає 13500,00 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягунти середній заробіток за час затримки розрахунку відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП. Оскільки відповідач Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Миколаїв», своєчасно не провів із звільненим працівником кінцевий розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути (в межах позовних вимог) середній заробіток за час затримки розрахунку. Що стосується стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів в звязку з інфляцією, то вона підлягає задоволенню частково в сумі 7017,20 грн. яка розрахована відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. № 159. Також стягненню підлягають компенсація за невикористану відпустку, яка представником відповідача не оспорювалась. Крім того, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч. 3 ст.\~23 ЦК України та роз'яснень, викладених у\~\~п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з наступними змінами та доповненнями) ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, враховуючи обставини справи, глибину і характер моральних страждань, завданих позивачу внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, період та систематичність порушення прав позивача, ту обставину, що це сталось внаслідок фактичної фінансової неплатоспроможності відповідача, яке є комунальним підприємством, суд вважає, що 2000,00 грн. буде достатньою сатисфакцією для відшкодування позивачу моральної шкоди. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрат.

Outcome: partial