Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В липні 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 25 липня 2014 року померла бабуся позивача [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.07.2014 р. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на 2/3 частин квартири №15 в будинку №18 в по вул.Жовтнева в м.Вишневому, Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 03.02.2015 року зазначена квартира є 2-х кімнатною, загальною площею 43,7кв.м., житловою площею 27,4кв.м., без самовільних перепланувань. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є її діти: відповідач [PERSON] і батько позивача [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] є пенсіонером за віком, тому вона має право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідач [PERSON] також прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживала з нею у спадковій квартирі на час відкриття спадщини. У січні 2015 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу [PERSON], в якій просив видати мені Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] Проте, своїм листом від 18.02.2015 року №32/02-14 приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що [PERSON] за життя не оформила належним чином право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], успадковану нею від чоловіка [PERSON], який помер 19.01.2014 року. Крім того, нотаріусом у листі зазначається про те, що оскільки вказана квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1997р. належала [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тому неможливо в позасудовому порядку визначити яка частка цієї квартири належала померлій [PERSON] на день смерті. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд: ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 43,7кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. в порядку спадкування після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 25 липня 2014 року. В судове засідання позивач не з»явивсь, звернувсь до суду із заявою до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з"явивсь, звернувсь до суду із заявою про слухання справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечували. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2014 року померла бабуся позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №292625 від 20 січня 2014 року, виданим виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на 2/3 частин квартири №15 в будинку №18 в по вул.Жовтнева в м.Вишневому, Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до технічного паспорту на квартиру від 03.02.2015 року зазначена квартира є 2-х кімнатною, загальною площею 43,7кв.м., житловою площею 27,4кв.м., без самовільних перепланувань. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 27 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] і зареєстрований за №296, яким вона заповіла йому свою частку квартири [ADDRESS], що буде належати їй на день смерті. Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є її діти: відповідач [PERSON] і батько позивача [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] є пенсіонером за віком, тому вона має право на обов'язкову частку у спадщині у відповідності до ст.1241 ЦК України. Відповідач [PERSON] також прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживала з нею у спадковій квартирі на час відкриття спадщини. У січні 2015 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Києво- Святошинського районного нотаріального округу [PERSON], в якій просив видати мені Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] Проте, своїм листом від 18.02.2015 року №32/02-14 приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що [PERSON] за життя не оформила належним чином право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], успадковану нею від чоловіка [PERSON], який помер 19.01.2014 року. Згідно ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право власності на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 1/3 частин квартири [ADDRESS] належали спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право власності на житло від30 вересня 1997 року, яке було видане виконкомом Вишневої міської ради [PERSON], її чоловіку [PERSON] та їх дочці [PERSON] і посвідчувало право їх спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Інші 1/3 частин квартири належали [PERSON] за правом спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 19 січня 2014 року і за життя все своє майно заповідав дружині. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексуу. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та юов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися слідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статею 1297 ЦКУкраїни встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. . Так, згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України передбачають, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved