Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 квітня 2001 року і відділі реєстрації актів громадянського стану Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області, мотивуючи його тим, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі з 29.04.2001 р. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Після розлучення дитина також залишиться проживати із позивачем. Спору щодо виховання та утримання дитини між позивачем та відповідачкою немає, також немає між ними спору і щодо майна. Останнім часом сімейне життя у позивача та відповідачки не складається. Між ними постійно виникають сварки, непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призвело до припинення сімейних стосунків. Сім'я фактично розпалася. Близько одного року вони не проживають разом та не підтримують будь-яких стосунків. За таких обставин подальше спільне проживання неможливе та суперечить їх інтересам. Вважає, що їх шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені, примирення неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Просить шлюб із [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, розірвати шлюб між ним та [PERSON], оскільки зберегти його не вдалося, незважаючи на наданий їм для примирення строк, почуття любові та поваги до відповідачки у нього немає. Додатково та на запитання суду пояснив, що тривалий час проживав разом із відповідачкою та дитиною. Причиною розпаду сім»ї стали непорозуміння та проживання відповідачки в м.Києві, де вона працює. Шлюб розпався, більше року подружніх відносин не підтримують. За час, що наданий для примирення відповідачка спроб до примирення не робила, примирення вони не досягли, на розірванні шлюбу наполягає. Просив шлюб розірвати, судові витрати просив віднести на його рахунок, не заперечив щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 27.02.2014 року позов не визнала, пояснила, що вона тривалий час хворіла, чоловіка любить, хоче з ним жити та зберегти сім»ю, за її клопотанням судом надано строк для примирення тривалістю три місяці. У судові засідання на 27.05.2014 та 05.06.2014 року, будучи належним чином повідомленою не з»явилась, позов не оспорила, свого відношення до вирішення спору не висловила. Заяв щодо відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, причин поважності неявки у судове засідання [PERSON] не надала. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд, з врахуванням позиції позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як строк наданий сторонам для примирення не дав позитивних результатів, відповідачка не досягнула примирення та збереження сім»ї, позивач вважає збереження сім»ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу, так як це суперечить його інтересам, спроби відповідачки до примирення не привели. Також судом враховується вік сторін, що є людьми із сформованими поглядами на життя, дійсні причини подачі позову про розірвання шлюбу, а саме те, що позивач 30.01.2014 року звернувся до суду із позовом саме для того, щоб шлюб, який існує лише формально розірвати, а не для того, щоб спонукати відповідачку якимось чином змінити поведінку чи примиритись із нею, тривалість шлюбу, який грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, наявність у сторін малолітньої дитини, те, що розірвання шлюбу не позбавляє батьків обов"язку брати участь у вихованні дочки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2001 року, зареєстрованому у відділі РГС Жмеринського міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №71(а.с.6). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьками якої в свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с.7). Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зі змісту статті 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не підтримують шлюбних стосунків тривалий час, у сторін немає спільного побуту та інтересів. Тримісячний термін, наданий сторонам для примирення позитивних результатів не дав. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам позивача, який не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачкою. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ст.ст. 3 ч. 2, 21 ч.1, 24 ч. 1 , 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved