Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

05.02.2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня 1988 року по 06 листопада 1990 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1988 року з відповідачем проживали однією сімєю, разом придбали кооперативну квартиру в житлово - будівельному кооперативі «Залізничник», грошові внески за яку відповідач сплачувала на своє імя. 06.11.1990 року зареєстрували шлюб та переїхали в кооперативну квартиру [ADDRESS], яка була оформлена на імя відповідача. Встановлення факту проживання однією сім'єю з відповідачем позивачу необхідно для доведення факту внесення плати за кооперативну квартиру в період проживання без реєстрації шлюбу та його подальшого розподілу. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] пред'явлено вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу з липня 1988 року по 06 листопада 1990 року. При цьому позивач посилається в позові на положення ст. 74 СК України та п.5 ч.2 ст.234, п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України згідно якої він просить встановить факт проживання однією сім'єю чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 06 листопада 1990 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.4). Під час розгляду справи на підтвердження своїх доводів про проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем заявлено клопотання про допит свідків. Так, свідки позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та матір позивача - [PERSON] в судовому засіданні стверджували, що до реєстрації шлюбу позивач проживав разом з відповідачем [PERSON] Водночас, свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та матір відповідача - [PERSON] пояснили, що відповідач до шлюбу проживала разом із своєю тіткою в смт. Новогуйвинське, а позивач поїхав на навчання до м. Києва. І тільки після одруження в 1990 році розпочали жити разом. Відповідно до частини 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3, за якими дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України (254к/96-ВР) норми Сімейного кодексу України (2947-14) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК (2947-14) застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК (2947-14) норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "[PERSON] громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України (2006-07), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.256 ЦПК України, який набрав чинності з 01.09.2005 року, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Тому, суд може прийняти рішення про встановлення факту спільного проживання лише щодо обставин, які існували з 01.09.2005року. Виключення становить випадок, зазначений у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 з подальшими змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", а саме встановлення судом в порядку окремого провадження факту перебування у фактичних шлюбних відносинах може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі безвісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Що стосується доводів позивача про необхідність встановлення факту проживання з відповідачем для доведення його права на придбане майно квартиру з посиланням на ст.74 СК України, то суд зазначає, що чинним сімейним Кодексом України закріплені права чоловіка та жінки, що проживають у незареєстрованому шлюбі на рівне право на придбане майно у період цього шлюбу. Так, ст.74 СК України передбачає, о якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У цьому випадку заінтересована особа повинна довести, що вона була членом сім»ї. Єдиний для цього шлях-встановлення спільного проживання. Однак, оскільки Сімейний Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року і, законодавець не надав йому зворотної сили, то положення ст.74 СК України можливо застосувати до правовідносин, що виникли після цієї дати, а тому встановлення даного факту повинно здійснюватися, якщо він виник після 01.01.2004 року. Враховуючи викладене, вимоги позивача про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу до 06 листопада 1990 року задоволені бути не можуть.

Outcome: dismissed