Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

24 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить присудити кошти (аліменти) на утримання дітей - [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) та стягувати їх із [PERSON] в розмірі 30% від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття. Присудити кошти на утримання (аліменти) [PERSON] та стягувати їх із [PERSON] в розмірі 30% від всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] визнав себе батьком дітей: [PERSON] та [PERSON] Позивачка з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають з позивачем знаходиться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На даний час позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати. Діти потребують постійних витрат на одяг, іграшки, харчування. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з позивачем. [INFO] у них народився син - [PERSON] (а.с.4), а [INFO] донька - [PERSON] (а.с.3) батьком яких себе визнав [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що сторони проживають окремо. Діти проживають із позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім"ї (а.с.5). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дитину, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини визначено статтею 84 Сімейного кодексу України. Так, частиною другою, четвертою вказаної статті встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині утримання позивача чоловіком до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved