Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~05 вересня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» в особі представника [PERSON] звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.02.2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач належним чином умов договору не виконував, позивач просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 113\~162,45 грн., яка складається з: 4 484,09 грн. - заборгованість за кредитом та 108\~678,36 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 08.02.2006 по 31.10.2017. \~ \~ \~ \~Представник позивача на розгляд справи не з"явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач заперечив проти задоволення позову, вважає його безпідставним, просив застосувати позовну давність. Суд, дослідивши і надавши оцінку зібраним в справі доказам в цілому та кожному доказу, що міститься в матеріалах справи окремо зробив наступні висновки. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії заяви без номера та дати 08 лютого 2006 року закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» було оформлено [PERSON] кредитну картку типу Універсальна MasterCard, у валюті гривня, тип кредитного ліміту фінансовий фіксований, розмір кредитного ліміту 2\~650,0 грн., базова відсоткова ставка 3 % в місяць, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Одночасно ЗАТ «ПриватБанк» було відкрито відповідачу картковий рахунок, номер картки 5497\~0729\~0478 9265. Відповідно до умов вказаної заяви, вона разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. З боку відповідача вказана заява підписана 01 березня 2006 року. В підтвердження обгрунтованості позову АТ КБ «Приватбанк» в якості письмових доказів додано: розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.02.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30.04.2018, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (картрахунок 4149605323528968 від 16.12.05), заява, умови і правила надання банківських послуг, копія паспорта [PERSON], відомості з ЄДРПОУ, довіреність, видана на представлення інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], копія банківської ліцензії, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг зі Статуту АТ КБ «Приватбанк». Судом досліджені вказані докази в їх сукупності та кожен окремо і надано їм оцінку. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.3.1. Умов і правил надання банківських послуг «для надання послуг Банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту Картки, їх вид та строк дії визначний в Заяві та в Памятці клієнта, підписанням якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви». Згідно з ст. ст.\~526,\~530,\~610\~та ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам'ятку клієнта, що містить основні умови\~обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис. В матеріалах справи відсутня Пам'ятка клієнта, докази на підтвердження того, що підписуючи заяву відповідач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач та вони були надані відповідачу. У заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ЗАТ КБ «ПриватБанк» позичальник просив оформити платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 2 650 грн. Матеріали справи не містять дані про те, що позивачем була видана відповідачу відповідна картка та доказів отримання її відповідачем, а також копії цієї картки. До заяви позивач додав Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, проте зазначена довідка не є підтвердження укладеного з відповідачем договору без номера та його умов, оскільки у довідці зазначено інший номер картки та з її змісту слідує, що вона не стосується відповідача, оскільки клієнтом зазначено іншу особу. Відповідно до змісту частини першої\~статті 1050 ЦК України\~з урахуванням статей\~526,\~527,\~530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. В підтвердження факту отримання відповідачем кредиту, виникнення зобовязальних відносин та існуючої суми боргу позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.02.2006 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом [PERSON], станом на 30.04.2018 року. Надаючи оцінку вказаному доказу суд констатує, що вказаний розрахунок не відповідає вимогам пункту 5.23 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), оскільки не містить належного підпису особи, яка його підписала. Зокрема в розрахунку відсутня назва посади особи-підписанта та її ініціалів і прізвища. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини сьомої даної статті Кодексу суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Постанови правління Національного Банку України від 4 липня 2018 року N 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій При вирішенні питання про застосування норми процесуального закону, якою регламентується питання допустимості доказів, відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц. За таких обставин суд робить обґрунтований висновок, про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку. Вирішуючи спір, суд враховує вимоги статей 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 634 та 1054 ЦК України, на які позивач покликався як на підставу своїх вимог. Разом з цим суд констатує, що в судовому порядку підлягає захисту порушене право або законний інтерес особи, обовязок доведення якого процесуальним законом в даному випадку покладено на позивача. При вирішенні заяви відповідача щодо застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З вказаних норм слідує, що судом може бути застосовано позовну давність тільки у випадку встановлення факту порушення права чи законного інтересу. Оскільки в даному випадку позовні вимоги не доведені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами підстави для застосування позовної давності відсутні. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed