Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його тато [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А, 1960 року побудови, загальною площею 52,40 кв.м, житловою - 37,70 кв.м, житловий будинок літ. Б, 1989 року побудови, загальною площею 60,20 кв.м, житловою - 30,80 кв.м, а також господарські будівлі та споруди, що розташовані в [ADDRESS] . Він є спадкоємцем за законом, також спадкоємцем за законом є відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують. Позивач спадщину прийняв, але оформити право на спадщину позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, 1989 року побудови, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали письмові заяви про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А, 1960 року побудови, загальною площею 52,40 кв.м, житловою - 37,70 кв.м, житловий будинок літ. Б, 1989 року побудови, загальною площею 60,20 кв.м, житловою - 30,80 кв.м, а також господарські будівлі та споруди, що розташовані в [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] , [PERSON] , а також дружина - [PERSON] . [PERSON] спадщину прийняв, [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно не претендують і відмовляються від нього в користь позивача. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок 1989 року побудови, у зв`язку із відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог відповідачами, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1225, 1258, 1262, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved