Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Центральної міської лікарні м.Харцизька, про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди мотивуючи тим, що вона з 1986 року перебуває в трудових відносинах з відповідачем працюючи на посаді лікаря-невролога. Починаючи з 2014 року їй перестали виплачувати заробітну плату і станом на 1 жовтня 2014 року заборгованість складає - 9726 грн., а саме: за червень - 2653 грн., серпень - 4433 грн. та вересень 2638 грн. Відповідач відмовляється виплачувати заробітну плату посилаючись на відсутність грошових коштів на рахунку. Зазначеними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому що вона терпіла гостру недостатність в продуктах харчування та предметах першої необхідності, постійно знаходилася у пригніченому стані, була роздратована та пригнічена і все це вимагало від неї додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 2000 гривень. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча про час і дату слухання справи повідомлявся, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем працюючи на посаді лікаря і ця обставина підтверджується довідкою надаю відповідачем (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, суд розглядає цю справу в межах вимог заявлених позивачкою, оскільки розмір заборгованості по заробітній платі згідно довідки відповідача складає 13232 грн. 81 коп. (ас.10). Згідно з вимогами ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний здійснювати виплату заробітної плати найманим працівникам регулярно в робочі дні у строки, установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними та уповноваженими трудовим колективом). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, тому позов позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсягу. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду у зв'язку з неотриманням заробітної плати, що змусило її обмежувати себе в придбанні продуктів харчування та предметів першої необхідності та інше, що призвело до порушення нормального стану життя позивача і вимагало від неї додаткових зусиль для його нормалізації. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243.60 грн. На підставі ст.115, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст.11,60,212-215,224 ЦПК України, суд

Outcome: approved