Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наступними вимогами: усунути їй перешкоди у користуванні належною їй квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням; судовий збір стягнути з відповідача. На обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу, що укладений 22.11.2004, вона є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано 23.12.2004 комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації. У цій квартирі вона не проживає, оскільки має інше житло - будинок в с. Чемужівка Зміївського району. Проте, у належній їй квартирі зареєстрований син [PERSON] та його діти [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Колишня дружина її сина [PERSON] , шлюб з якою було розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2017, справа № 621/2407/17, була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (раніше - 50 років Комсомолу) за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2019 (справа № 621/1409/18). З серпня 2017 року відповідач не проживає в належній їй квартирі - вона пішла звідти добровільно, забрала всі свої речі та поселилася у квартирі баби та діда по матері за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не є членом її сім`ї, спільним побутом з нею вона не пов`язана, ніяких домовленостей щодо найму відповідачем її квартири між ними не укладалось. Вона не оспорює реєстрацію у належній їй квартирі неповнолітньої онуки [PERSON] , проте реєстрація у будинку відповідача, яка є сторонньою для неї особою, створює їй перешкоди, зокрема - унеможливлює оформлення субсидії для утримання цієї квартири. Вважала, що є підстави для вирішення питання про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме належною їй квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2019 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 10.10.2019. 10.10.2019 [PERSON] подала заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності у зв`язку із зайнятістю на роботі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.10.2019. 25.10.2019 під час судового розгляду відповідач [PERSON] проти позову заперечувала мотивуючи тим, що на цей час вона не має іншого житлового приміщення, де вона могла б зареєструвати своє місце проживання. Разом з тим, відповідач визнала фактичні обставини щодо фактичного припинення проживання у спірному житловому приміщенні, відсутності у ньому належних їй речей, а також і відсутності домовленості з власником житла щодо збереження за нею права користування житловим приміщенням. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, спірним є право користування відповідача [PERSON] житловим приміщенням у виді квартири [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В. В., реєстр № 4497, за реєстровим номером № 292046 (а. с. 9, 10). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 05.12.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 жовтня 1999 року Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №123 розірвано. (а. с. 16). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2019 визнано [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17-18). Батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а. с. 12). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області № 4935 від 29.08.2019, інформації Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області № 02-19/1068 від 11.09.2019 та паспорта Серія [NUMBER] вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а. с. 11, 13, 22). Даними актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складених 07.06.2018 та 29.08.2019 депутатом Зміївської міської ради [PERSON] , у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2017 року та не бере участі в її утриманні (а. с. 14, 15). Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрована в належній їй квартирі, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за нею права користування цим житловим приміщенням. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 768 грн 40 коп. (а. с. 1).

Outcome: approved