Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

13.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку №197 по вул. Генерала Подзігуна (до перейменування Щорса) в смт. Олександрівка, Вознесенського району Миколаївської області, укладеного 20.03.2001 року та зареєстрованого за №13 на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» дійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що даний договір був укладений між нею та [PERSON], інтереси якої за довіреністю представляв [PERSON] в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь», ніхто із сторін угоди її не оспорює і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а також на те, що всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, судом повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 20.03.2001 року між [PERSON] (на час укладення договору [PERSON]Г.) та [PERSON], який діяв на підставі доручення від імені [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку №197 по вул. Генерала Подзігуна (до перейменування Щорса) в смт. Олександрівка, Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрований в той же день на Універсальній товарно-сировинній біржі «Південь» за реєстровим №13. Право власності зареєстровано у КП "Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації 22 березня 2001 року за р.№632. Сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобовязання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально посвідчити договір неможливо, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки покупець по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконав свої обовязки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved