Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

10 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до відповідача з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 15 вересня 2017 року, якийносить формальний характер. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відносини між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, вони віддалилися один від одного, стали чужими людьми, немає спільних інтересів, виявилися різні погляди на сімейні відносини та відносини з ведення спільного господарства і виховання дитини. Між ними часто виникають сварки та скандали, які інколи відбуваються на очах їхньої дитини. Вона неодноразово змирювалася з такою ситуацією задля збереження сім`ї та батька для дитини, але відносини не покращилися. Тому не має наміру проживати у таких стосунках і травмувати дитину, і тому шлюбні відносини між ними припинені, з жовтня 2020 року проживають окремо. 11 серпня 2021 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Будучи допитаною в якості свідка позивач вказала, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки відповідач не є чоловіком, який може забезпечити спокійне сімейне життя для неї та дитини. При цьому вказувала, що відповідач не працював, а жив за коштів її батьків, а всі кошти, які деколи заробляв, витрачав на алкоголь і друзів. Він часто пропадав з дому на 1-2 дні і коли вона телефонувала, він не відповідав на її дзвінки, а коли повертався не цікавився ні її справами, ні їхньої дитини. Приходив в стані алкогольного сп`яніння і часто вчиняв скандали. Вона не хоче щоб дитина росла і бачила ці скандали. З жовтня 2020 року не проживають разом, відповідач не сплачує аліменти, не часто приходить до дитини та не забезпечує дитину, не цікавиться здоров`ям дитини. Примирення є неможливе, оскільки вона немає почуття любові до відповідача, а є тільки ненависть. Відповідач в судовому засіданні спочатку позов не визнав та вказав, що необхідно зберегти сім"ю задля дитини. Однак згодом, вислухавши категоричне небажання позивача проживати з ним, визнав позовні вимоги . Суд, заслухавши пояснення позивача, в якості свідка, вступне слово позивача та відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 2017 року у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №35 (а.с.4). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум ВСУ у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз"яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановив суд, сторони перебувають в неприязних стосунках і з жовтня 2020 року проживають окремо. Встановлено, що причинами розладу подружніх відносин є те, що із-за частих скандалів, які вчиняв відповідач, позивач втратила почуття любові, поваги до нього. І подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивача, яка потребує спокою, але й малолітню дитину. Так, згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч.7 ст.240 ЦПК України). При цьому, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До того ж, здійснення процедури примирення виявляється можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу. Проте, як свідчать матеріали справи, позивач категорично не згодна на примирення, не бажає спілкуватися з відповідачем через побоювання постійних скандалів, як основну причину розірвання шлюбу між ними, вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує, спільно не проживають, шлюб існує формально і суперечить її інтересам та дитини, чим висловила своє небажання зберегти цей шлюб. Слід зазначити, що заявлена спочатку незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження. З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, їх малолітньої дитини, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з матір`ю. Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона мало до укладення шлюбу не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому за бажанням позивача суд відновлює їй дошлюбне прізвище - [PERSON] . Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved