Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

11 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 07 липня 2017 року малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були відібрані від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. На теперішній час малолітні діти влаштовані до комунального заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». [PERSON] дітей відвідує не систематично, матеріальну або іншу допомогу не надає, не виявляє бажання повернути дітей до родини. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в підготовчому судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, в подальшому у судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила провести без її участі. Відповідачка [PERSON] 21 лютого 2019 року у підготовче судове засідання з`явилася, надавши заяву про відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та зверненням за правовою допомогою. Однак у подальшому у судові засідання не з`явилася. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за місцем реєстрації та останньою відомою адресою її проживання, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. Достовірно знаючи про судовий розгляд її справи не виконала позитивного обов`язку з`явитись до суду та в жодний спосіб не проявила комунікації з судом. Представник третьої особи Лівобережного районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи Комунальний заклад «Маріупольський Дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради, в судове засідання, не з`явилась надавши заяву з проханням розглянути справу без її участі. Не заперечує проти задоволення позову. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених частиною 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO] , про що 09 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис № 462. Матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018511668 від 11 серпня 2017 року, державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] народилася [INFO] , про що 09 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис № 463. Матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018511723 від 11 серпня 2017 року, державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №179 від 23.08.2017 року [PERSON] , [INFO] , позбавленого батьківського піклування, влаштовано на повне державне забезпечення до державного закладу. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №178 від 23.08.2017 року [PERSON] , [INFO] , позбавленого батьківського піклування, влаштовано на повне державне забезпечення до державного закладу. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №173 від 23.08.2017 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №172 від 23.08.2017 року малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 07 липня 2017 року, від [PERSON] , відібрано її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, та передано останніх Органу опіки та піклування Лівобережній районній адміністрації Маріупольської міської ради. Також вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на утримання малолітніх дітей на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані діти, аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до інформації КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 21.05.2018 року за № 802, [PERSON] , відвідала дітей 30 разів, останній раз 14 лютого 2018 року. З моменту останнього візиту, [PERSON] , станом здоров`я дітей не цікавиться, не телефонує, аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] не сплачує. З витягу з протоколу №3 (8) засідання Лівобережної районної в місті Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16.03.2018 року, вбачається, що комісія вважає за доцільне винести на розгляд суду питання щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своїх малолітніх дітей. Не дивлячись на ті обставини, що судом було прийнято рішення про відібрання дітей без позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, таким чином надалася можливість змінити своє ставлення до виховання дітей, відповідачка не зробила належні висновки, інтересу до життя своїх малолітніх дітей не виявляє, матеріально та морально не підтримує їх, що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що мати взагалі проявляє інтересу до життя дітей, та їх внутрішнього світу, не проявляє до них батьківської турботи, не намагається повернути дітей після відібрання останніх за рішенням суду, та створити належні умови для їх життя та виховання, що свідчить про свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Відповідач достовірно знаючи про звернення Органу опіки та піклування до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, не надала будь-яких заперечень з цього приводу, і враховуючи особливості предмету спору та належність доказів, які беруться судом до уваги при вирішенні цієї категорії спав, суд вважає, що відповідач повністю погодилася із позовом і не заперечувала викладені в ньому обставини та не наполягала на їх доведенні згідно вимог статті 81 ЦПК України. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд вважає можливим позбавити відповідачку батьківських прав відносно них. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved