Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому зменшивши позовні вимоги, просив відшкодувати завдану пошкодженням нежитлового приміщення матеріальну шкоду в розмірі 757 706 гривень, моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 серпня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір оренди нежитлового приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до акту- приймання передачі від 4 вересня 2008 року, позивач своєчасно та в строк виконав умови договору та надав ПАТ КБ «Надра» приміщення, яке знаходилося в задовільному стані. На початку 2009 року орендарем розпочато перепланування приміщення; розпочаті та не незакінчені монтажно-будівельні роботи, що призвело до непридатності використання будівлі та її руйнування. Починаючи з 2009 року між позивачем та представниками відповідача велась переписка, в ході якої [PERSON] неодноразово в листах прохав банк виконувати умови договору та дотримуватись його положень. 04 липня 2013 року позивач отримав лист відповідача з повідомленням про намір припинити дію договору у зв'язку з закінченням строку оренди 31 серпня 2013 року. 02 вересня 2013 року був підписаний акт прийому-передачі приміщення, в якому сторони погодили, що приміщення знаходиться в зруйнованому стані, не придатне для користування та зафіксували зауваження щодо цілісності та придатності нежитлового приміщення. 07 жовтня 2013 року [PERSON] уклав договір підряду з фізичною особою-підприємцем [PERSON], згідно кошторисного розрахунку якого, вартість робіт по ремонту приміщення складає 793372 грн. Добровільно відповідач відмовляється відшкодувати збитки у вигляді витрат на відновлювальний ремонт приміщення, тому позивач звернувся з вказаним позовом. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на його незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції вірно зазначивши факт нанесення майнової шкоди [PERSON], погодився з необхідністю визначення її дійсного розміру на підставі висновку експертизи, однак допустив невірне тлумачення приписів ст. 779 ЦК України та прийшов до хибного висновку, що позивач зобов'язаний довести але не довів, що приміщення неможливо відновити, а тому не має права на відшкодування шкоди і вимоги заявлені ним є передчасними. Апелянт також не погоджується з твердженням суду про те, що ним не доведено те, що заявлена в позові вартість відновлювального ремонту відповідає вартості стану приміщення до укладення договору оренди та майже дорівнює його вартості, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані про ринкову вартість об'єкту оренди станом на момент розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 26 серпня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є ПАТ КБ «НАДРА», було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого орендодавець передає орендарю в платне, тимчасове користування на умовах оренди приміщення аптеки загальною площею 155.6 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності орендодавцю. Строк оренди становить п'ять років з дня передачі орендованого майна (а.с.13-16, 18-21 т.1). Позивач своєчасно та в строк виконав умови договору та надав відповідачу приміщення, що підтверджується актом прийому-передачі нежилого приміщення в оренду від 01 вересня 2008 року, який скріплений підписами сторін. Відповідно до даного акту об'єкт оренди знаходиться в задовільному стані та після проведення ремонту (дозвіл на проведення ремонту додається) буде придатний для використання за цільовим призначенням (а.с.17 т.1). На початку 2009 року орендарем розпочато перепланування приміщення; розпочаті та не незакінчені монтажно-будівельні роботи, що призвело до непридатності використання будівлі та її руйнування. Починаючи з 2009 року між позивачем та представниками відповідача велась переписка, в ході якої [PERSON] неодноразово в листах прохав банк виконувати умови договору та дотримуватись його положень.( а.с.109-132, 141-147 т.1) 04 липня 2013 року ПАТ КБ «Надра» листом № 56-15/1777 повідомило [PERSON] про намір припинити дію договору у зв'язку з закінченням строку оренди 31.08.2013 (а.с.22 т.1). 02 вересня 2013 року сторони підписали акт прийому-передачі приміщення за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до якого орендар передав (повернув) з користування приміщення за адресою [ADDRESS], а [PERSON] прийняв з користування (отримав) зазначене вище приміщення. Крім того, в даному акті зазначено, що в результаті перевірки встановлено (зауваження орендодавця): приміщення знаходиться в зруйнованому стані не придатне для користування, оскільки орендарем розпочаті та не закінчені монтажно-будівельні роботи (а.с.33-34 т.1). 07 жовтня 2013 року [PERSON] уклав договір підряду № 68 з фізичною особою - підприємцем [PERSON], згідно якого останній взяв на себе зобов'язання своїми силами, власним обладнанням і засобами, зі своїх матеріалів на власний ризик виконати роботи по ремонту приміщення, площею 155,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.2.1 цього договору, загальна вартість робіт складає 793 372 грн. (а.с.35 т.1). Листом від 23 грудня 2013 року № 12-7-16179 ПАТ «КБ «Надра» повідомив позивача, про те що відповідно до зауважень, що містяться в підписаному 02.09.2013 році акті прийому - передачі орендованого майна, ПАТ «КБ «Надра» здійснив пошук, провів перемовини ти визначив підрядну організацію з метою виконання останньою ремонтних робіт щодо приведення орендованого майна у стан, який існував на момент підписання сторонами Договору оренди та акту прийому передачі приміщення 01.09.2008 року. Примірний кошторис ремонтних робіт, наданий підрядною організацією, склав 302 672 гривні. Банк запропонував укласти тристоронній договір підряду на виконання ремонтних робіт в межах вказаного вище кошторису. (позивач, як замовник, підрядна організація як виконавець, а ПАТ «КБ «Надра», як платник) (а.с.167-168 т.1) Згідно висновку експерта № С-272 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2015, вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для відновлення приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], до попереднього стану, в якому воно передавалося ПАТ КБ «НАДРА» 01 вересня 2008 року відповідно до договору оренди від 26 серпня 2008 року складає: 757 706 грн. (а.с.35-38 т.2). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою покладення на винну особу зазначеної в позові майнової відповідальності є порушення нею зобов'язання, а не позадоговірне відшкодування шкоди, яке передбачене главою 82 ЦК України , а тому прийшов до висновку, що вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є передчасно заявленими, а вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки даний висновок не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне. Відповідно до п.п.6.3 п.6 та п.6.1 Договору оренди укладеного між позивачем та відповідачем, строк дії, якого закінчився, орендар за письмовою згодою орендодавця може проводити перебудову, реконструкцію, добудову, перепланування, модернізацію або інше поліпшення майна та зобов'язаний сумлінно дотримуватись норм та правил експлуатації, технічного обслуговування орендованого майна, протипожежної безпеки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 785, ч.1 ст.779 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі. В разі погіршення речі, яке сталося з вини наймача, він зобов'язаний усунути погіршення. Строк дії договору закінчився, приміщення передане відповідачем позивачу на підставі акту прийому-передачі приміщення від 2 вересня 2013 року, в якому зафіксовано та погоджено сторонами, що приміщення знаходиться в зруйнованому стані не придатне для користування. Відповідач повівся недобросовісно та не приступив до виконання обов'язків по відновленню приміщення в момент користування та володіння ним, а отже після закінчення дії договору та повернення об'єкту оренди зобов'язаний відшкодувати вартість відновлювального ремонту. Застосування такого способу захисту, як відшкодування збитків, та інших способів відшкодування майнової шкоди визначається положенням ст. 22 ЦК України та здійснюється, як у договірних зобов'язаннях (ст. 611 ЦК України), так і в позадоговірних (гл. 82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особі завдано майнової шкоди, заподіяного збитку. Зокрема для відшкодування завданих збитків передбачених за порушення таких договірних зобов'язань, як ст.ст. 766, 768, 776 ЦК України. У цьому контексті слід мати на увазі, що стягнення збитків можливе в разі наявності договірних відносин і неналежного виконання договірних зобов'язань. На вимогу особи, якій завдано збитки та відповідно до обставин справи збитки можуть бути покриті і в інший спосіб, зокрема в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження речі). Визначення способу захисту своїх прав є правом позивача. Не виконання обов'язку відповідача щодо передачі речі у стані, у якому вона передавалась є підставою для звернення до суду позивача з позовом про відшкодування збитків, завданих об'єкту оренди. Виходячи з обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що сторони фактично не досягли згоди щодо суми, яку потрібно витратити на ремонт приміщення надавши суду свої розрахунки, які відрізняються. Для усунення вказаних протиріч судом було призначено судово-будівельну експертизу, за результатами якої визначено вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для відновлення приміщення до попереднього стану, в якому воно передавалось банку 1 вересня 2008 року відповідно до договору оренди від 26 серпня 2008 року, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування, визначаються ст. 23 ЦК України. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових (ст.ст. 386, 396 ЦК), особистих немайнових (ст. 280 ЦК) прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом (ст. 611 ЦК), прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 1167 ЦК), заподіяння каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті особи (ст. 1168 ЦК) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Договором оренди не передбачено відшкодування моральної шкоди. А отже в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Згідно приписів ч.1, п.п.2 ч. 3 статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу, та витрат пов'язаних з проведенням судових експертиз. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України Відповідно до ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оськільки, апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, то з ПАТ КБ «Надра» необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції (а.с.1 том 1) та 1 827 грн. 00 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (а.с.124 т. 2). До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, також, входять витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз ( п.4 ч.2 ст.79 ЦПК України), а тому з ПАТ КБ «Надра» необхідно стягнути на користь [PERSON] витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 5 616 грн. 00 коп. Підтвердженням їх сплати позивачем є оригіналом квитанції до прибутково касового ордеру від 23 жовтня 2014 року (а.с.102 т. 2). Частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги; граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 47 постанови 3 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом з тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Із матеріалів справи вбачається що 29 серпня 2013 року між [PERSON] та адвокатом Кириченко К.О. був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якої є надання правової допомоги, яка включає: консультації, складання документів правового характеру, надання правової допомоги в рамках досудового та судового врегулювання спору, що виник між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» з питань виконання умов, укладеного між ними договору оренди нежитлового приміщення від 26 серпня 2008 року, зокрема щодо стягнення шкоди, завданої пошкодженням ПАТ КБ «Надра» приміщення, що було предметом оренди за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-43 т. 1). Відповідно до калькуляції витрат на правову допомогу до наданих адвокатом послуг входить усні консультації, вивчення документів, надання рекомендацій, складання та подання правових документів (позовної заяви до суду), підготовка до судового засідання (складання необхідних клопотань), участь у судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.46 т. 1). Згідно з оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера від 22 січня 2013 року адвокат Кириченко К.О. прийняла від [PERSON] 2 000 грн. 00 коп. на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.176 том 1). Зазначені витрати підлягають компенсації в повному розмірі, оскільки їх розмір відповідає приписам Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial