overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

09.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 18 жовтня 2009 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки він веде розгульний спосіб життя, проявляє неповагу до неї, ухиляється від матеріального утримання сім»ї подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що з відповідачем спільно не проживають. Просила не надавати строк для примирення, шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився. [PERSON] направив до суду клопотання про зупинення провадження по справі у зв'язку із тривалою хворобою, проте належних доказів, які б свідчили про неспроможність присутності в судовому засідання не надав. Позивачка [PERSON] категорично заперечила відносно зупинення провадження у справі. Наголосила, що жодних дій відповідач до примирення не вчинив, а навпаки порушував їх з дочкою спокій, посеред ночі вривався до квартири батьків, де вони наразі проживають, порушував їх спокій та спокій сусідів. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю позивачка не бажає. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

09.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем з 22.07.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.04.2009 року шлюб розірвано. 25.09.2013 року розірвання шлюбу зареєстровано у відділі ВДРАЦ по Вознесенському району Миколаївської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає з позивачкою, а відповідач не надає матеріальної допомоги, позивачка просила стягнути на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 від всіх доходів відповідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.09.2013 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що відповідно підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.04.2006 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач - [PERSON] (а.с.3). Неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 06.12.2014 року (а.с.7). Відповідно до ст. 180, ч 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та кошти на їх утримання присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що [PERSON], який є батьком неповнолітньої дитини зобов'язаний до утримання дитини, тому вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з положень ст. 79 СК України час з якого слід присудити аліменти визначається з дня пред'явлення позову, тобто з 09.12.2014 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК Українирішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 80, 88 ЦПК Україниз відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

09.12.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 11 жовтня 2008 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через сімейні сварки, відсутність поваги та взаєморозуміння подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

09.12.2014 року позивачка звернулася у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що [INFO] року, помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 38,0 кв.м., з надворними будівлями та спорудами, який належав [PERSON] згідно договору дарування від 16.08.2000 року,АВН №538079, розташованого по [ADDRESS], та транспортний засіб автомобіль ВАЗ 210934-20 державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER].Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок та вказаний транспортний засіб автомобіль ВАЗ 210-934-20, оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем, тобто фактично прийняла спадщину, від спадщини не відмовлялася. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину нема. Позивачка надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають. Суд, вислухавши прокурора який не заперечував проти заявленого позову дослідивши матеріали справи, встановив, що [INFO] року, помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 38,0 кв.м., з надворними будівлями та спорудами, який належав [PERSON] згідно договору дарування від 16.08.2000 року, АВН №538079, розташованого по [ADDRESS], та транспортний засіб автомобіль ВАЗ 210934-20 державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Позивачка фактично прийняла спадщину тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та транспортний засіб автомобіль ВАЗ 210-934-20. Згідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]./а.с.5/ Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], [PERSON]. зареєструвала шлюб з [PERSON]./а.с.4/, Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Суд, дослідивши усі докази у їх сукупності, вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню оскільки ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи. На підставі ст.1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

09.12.2014 р. року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 18.10.2013 р.у виконкомі Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Від шлюбу дітей немає, але сторони не дійшли згоди про розірвання шлюбу через органи РАЦС. Свій позов позивачка мотивує тим, що у вересні 2014 року їх сім»я розпалася через несумісність характерів, різних поглядів на подальше життя, в результаті чого подальше спільне проживання сторін стало неможливим. У судове засідання позивачка з»явилася, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав і також просить суд шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наступного. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). У вересні 2014 року сім"я розпалася і з того часу сторони живуть окремо, кожен своїм життям, заперечують проти надання строку на примирення і обоє просять шлюб розірвати. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивачки після розірвання шлюбу суд відновлює їй дошлюбне прізвище « [PERSON]». Спору за поділ майна сторони на момент розгляду даної справи не мають. Суд не стягує з відповідача в користь позивачки понесені судові витрати у справі, у сумі 243.60 грн., відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачка від таких стягнень відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

09.12.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме житловий будинок з господарськими будівлями розташований в с. Ольгопіль по вул. 1-го Травня,315, Чечельницького району Вінницької області після покійної матері [PERSON]. При звернені до нотаріальної контори йому було відмовлено в оформелені будинку в зв"язку з відсутністю на нього правоустановлюючих документів, на попереднього власника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі по мотивах вказаних в позовній заяві. Представник Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області до суду не з`явився, однак надав заяву в якій просить, щоб справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про народження серія 1-АМ № 020843 батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія 111-СГ № 442783 [PERSON] померла 15 грудня 1993 року. Згідно виписки із погосподарської книги № 12, особовий рахунок № 1005 головою домогосподарства являється [PERSON]. Згідно технічного паспорта на житловий будинок розміщеного в с. Ольгопіль по вул. 1-го Травня, 315 право власності на покійну [PERSON] не зареєстровано. Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, що підтверджено матеріалами справи, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

09 березня 2016 року [PERSON] \~отримала у \~позивача \~кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду позов до [PERSON] \~з вимогою стягнути з відповідача \~заборгованість \~за кредитом в сумі 14972,61 грн., судові витрати в сумі 1600 грн. В позові вказано, що [PERSON] \~зобов»язання по договору не виконала. В судове \~засідання \~представник позивача не з"явився - подав до суду клопотання, \~в якій просить розглянути справу у його відсутність, \~позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча \~про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується \~повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом. Суд \~\~ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Вивчивши матерiали справи, суд вважає, \~\~що позов пiдлягає до \~задоволення iз слiдуючих пiдстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.286-287 ЦПК України. Відповідно до\~ст.526 ч.1 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі\~ст.530 ч.1 ЦК України\~- якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України\~- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як видно з \~Умов та правил надання банківських послуг між \~ПАТ КБ «Приватбанк» \~та [PERSON] \~укладений договір та надано кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Відповідно до розрахунку \~борг складає 14972,61 гривень. Згідно вимог ст.141 ЦПК України \~стороні, на користь якої \~ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони понесені нею \~і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин позовні вимоги \~\~[PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 14972,61 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1985 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2017р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2017р. о 14 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Бачур лікарні КЗ „Новомосковської НЦШМД". При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці не утримується. В розмову вступає охоче. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. Мова прискорена за темпом, а типом монологу. Орієнтування всіх видів збережено. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що «знову міліція переслідує, наставили скрізь камер, через це не можу нічого робити, ночами не сплю, з сусідами лаюся». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 07.03.2017 р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 07.03.2017 р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера КЗ „ОЦЕМД та МК". При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не критична. Кричить, злобна, агресивна. Вважає, що її хочуть отруїти. Відштовхує мед. персонал. Звучать маячні ідеї відносин, переслідування. Мислення паралогічне, дезорганізоване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 08.03.2017 р. о 15 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 08.03.2017 р. о 15 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош КЗ „ОЦЕМД та МК". При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює маячні ідеї впливу, відносин. Залишила доньку 9 років у невідомому місці. Мислення паралогічне. Емоції неадекватні. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved