Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

03.10.2018року Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини №1», в якій просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь дитячого державного закладу, в якому будуть перебувати малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітніх дітей до їх повноліття у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що згідно з документами, наданими службою у справах дітей Одеської міської ради, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради встановлено, що в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» з 22.08.2017 року знаходяться малолітні діти: [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №07 від 22 січня 2010 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області), [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №147 від 17 серпня 2011 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області), [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №61 від 23 січня 2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області), та з 24.11.2017р. в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» перебуває малолітня [PERSON], [INFO]. Представник позивача вказує, що відомості про батьків дітей внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Представник позивача зазначає, що відповідно до наказів служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.11.2017р. №№159, 160, 161, 162 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», малолітня [PERSON], [INFO], малолітня [PERSON]. [INFO], малолітній [PERSON]. [INFO], малолітня [PERSON], [INFO], перебувають на відповідному обліку. Діти перебувають у вказаних вище дитячих установах, як зазначає представник позивача, у зв'язку з тим, що їх було знайдено на вулиці, що підтверджено актами органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.08.2017р., 03.11.2018року. Також представник позивача вказує на те, що відповідно до інформації Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації Одеської міської ради Одеської області» від 15.05.2018р. за №349 повідомлено, що за весь період перебування дітей у вказаному центрі, мати жодного разу їх не відвідувала, та не цікавилася подальшою долею, у зв'язку з чим, адміністрація вказаного Центру клопоче про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO]. Крім того, адміністрація Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1», листом від 16.05.2018р. за № 351 повідомляє, що в їх закладі з 24 листопада 2017 року тимчасово на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON], [INFO], яка поступила за розпорядженням Приморської районної адміністрації за №568 від 21.12.2017 року. За час перебування дитини в закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надавав. Адміністрація вказаного дитячого закладу вважає, що мати навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, та вважає, що відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 164 СК України є підстави для позбавлення батьківських прав. Також, представник позивача зазначає, що мати дітей - гр. [PERSON], [INFO], за відомостями відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 17.05.2018р., зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а відповідно до листа служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 15.08.2018р. за №03-20/602, малолітні діти гр. [PERSON], [INFO], на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Ананьївської райдержадміністрації не перебували, так як гр. [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 2009 року по теперішній час. Представник позивача вказує, що малолітня [PERSON], [INFO], народилась в Одеській області, Біляївському районі, м. Біляївка. а також з метою з'ясування подальшої долі дітей та думки матері, службою у справах дітей Одеської міської ради було зроблено відповідний запит до служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, та з'ясовано, що місце реєстрації та фактичного місця проживання гр. [PERSON]. [INFO], наразі не відоме, про що свідчить інформаційна довідка від 28.08.2018 року №705, яка видана Великодальницькою сільською радою Одеської області. Відповідно до інформації Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.05.2018р. № 3461/51-24, актового запису про державну реєстрацію смерті відносно гр. [PERSON], [INFO], не виявлено. Відповідно до листа Управління превентивної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.06.2018р. № 3/4432 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області гр. [PERSON], [INFO], не значиться, в розшуку не перебуває. Відповідно до інформації, наданої Київським відділом поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області, гр. [PERSON], [INFO], притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 та ст. 173 КУпАП. Листом державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)" Міністерства юстиції України від 01.06.2018р. №5/6-8485 проінформовано, що гр. [PERSON], [INFO], згідно обліку ОУВП-21 станом на 30.05.2018 р. не утримувалася. Таким чином, представник позивача вважає, що оскільки мати дітей - [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку мати дітей та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов'язків. Також, представник позивача вказує, що питання доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], остаточно було розглянуто на засіданні ради опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.08.2018р., за результатами розгляду було складено висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.09.2018р. за №1406/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO]. З урахуванням викладеного, Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.10.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюКиївської районної адміністрації Одеської міської ради як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітніх: [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO] народження до [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Комунальна установа «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 07.11.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 10.12.2018року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також пояснив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] в підготовчі та в судові засідання не з'явилась, про час, місце і дату засідань повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала. У судовому засіданні 10.12.2018року представники третіх осіб - Служби у справах дітей Одеської міської ради, Комунальної установи «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» позовні вимоги підтримали, також просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи - Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представників третіх осіб, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис про народження №07 від 22 січня 2010 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, у графі батько вказано - [PERSON], у графі мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 43). Малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис про народження №147 від 17 серпня 2011 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, у графі батько вказано - [PERSON], у графі мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 42). Малолітній [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис про народження №61 від 23 січня 2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, у графі батько вказано - [PERSON], у графі мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 41). Малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис про народження №6524 від 28 вересня 2017 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у графі батько вказано - [PERSON], у графі мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 40). Відомості про батьків малолітніх внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 22.08.2017року актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором ЮПСП Суворовського ВП у присутності головного спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі, малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], доставлено до адміністрації Комунальної установи «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області»(а.с. 49, 51, 52). 03.11.2017року актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, складеного інспектором ЮПСП Приморського ВП у присутності працівника служби у справах дітей Одеської міської ради, малолітню [PERSON]. [INFO], доставлено до комунальної установи "Міська клінічна інфекційна лікарня" м.Одеси (а.с. 50). Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №568 від 21 грудня 2017р., малолітню [PERSON], [INFO], було тимчасово влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення (а.с. 54). Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.11.2017р. №161 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на відповідному обліку (а.с. 33). Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.11.2017р. №160 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на відповідному обліку(а.с. 34). Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.11.2017р. №159 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на відповідному обліку (а.с. 36). Відповідно до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.11.2017р. №162 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах», малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на відповідному обліку (а.с. 35). Адміністрація Комунальної установи «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» в своєму листі від 15.05.2018року за №349, клопоче про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO]. Також адміністрація дитячої установи повідомила, що за весь період перебування дітей в центрі, мати жодного разу їх не відвідувала, та не цікавилася подальшою долею (а.с. 38-39). Адміністрація Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1», в своєму листі від 16.05.2018р. за №351 повідомляє, що в їх закладі з 24 листопада 2017року тимчасово на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON], [INFO], яка поступила за розпорядженням Приморської районної адміністрації за №568 від 21.12.2017 року. За час перебування дитини в закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надавав. У зв'язку з даними фактами адміністрація КУ "Міський спеціалізований будинок дитини №1" вважає, що мати навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, що є підставами для позбавлення її батьківських прав (а.с. 37). Мати дітей - гр. [PERSON], [INFO], за відомостями відділу адресно - довідкової роботи Г'У ДМС України в Одеській області від 17.05.2018р., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Відповідно до інформації Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16.05.2018р. № 3461/51-24 повідомлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті відносно гр. [PERSON]. [INFO], не виявлено (а.с. 28). Відповідно до листа Управління превентивної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.06.2018р. № 3/4432 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області гр. [PERSON], [INFO], не значиться, в розшуку не перебуває (а.с. 23). Листом державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21)» Міністерства юстиції України від 01.06.2018р. №5/6-8485 проінформовано, що [PERSON], [INFO], згідно обліку ОУВП-21 станом на 30.05.2018 р. не утримувалася (а.с. 13). Відповідно до листа Служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 15.08.2018р. за №03-20/602, малолітні діти гр. [PERSON], [INFO], на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Ананьївської райдержадміністрації не перебували, так як гр. [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована в [ADDRESS], але фактично за даною адресою не проживає з 2009 року по теперішній час (а.с. 22). Згідно листа служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 28.08.2018року №1038 місце реєстрації та фактичного місця проживання гр. [PERSON], [INFO], наразі не відоме, про що свідчить інформаційна довідка від 28.08.2018 року №705. яка видана Великодальницькою сільською радою Одеської області (а.с. 20-21). Відповідно до інформації, наданої Київським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, гр. [PERSON], [INFO], притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 та ст.173 КУпАП (а.с. 18). Відповідно до довідок служби у справах дітей Одеської міської ради від 11.07.2018р. №.№05/5620/5, 05/5620/6, 05/5620/7, 05/5620/8 повідомлено, що малолітні - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], між собою сестри та у них є рідний брат [PERSON]. [INFO] (а.с. 14-17). Відповідно до довідок служби у справах дітей Одеської міської ради від 11.07.2018р. №№05/5620/1, 05/5620/2, 05/5620/3, 05/5620/4, інформація про наявність житла, майна у малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на праві власності або користування відсутня (а.с. 29-32). Служба у справах дітей Одеської міської ради, відповідно до проекту висновку від 11.07.2018р. за № 05/5620, вважає позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], доцільним (а.с. 55-56). Згідно оригіналу висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.09.2018року за №1406/01-11 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]» Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-12). Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що [PERSON], [INFO], навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим, позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь дитячого державного закладу, в якому будуть перебувати малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітніх дітей до їх повноліття у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 ЦК України судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником. Якщо за рішенням суду дитина передається до відповідного дитячого закладу, то поширеною є думка про те, що аліменти не можуть стягуватися на користь такого закладу. Адже відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» держава здійснює повне забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Відповідно передбачено порядок фінансування такого забезпечення за рахунок державного та місцевого бюджетів. Крім того, практично не існує механізму контролю за цільовим використанням коштів, перерахованих як аліменти, зокрема на конкретну дитину. Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів, але не існує визначеного механізму створення таких рахунків та перерахування коштів на них, і тому, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, переданої до органу опіки та піклування для влаштування в державний дитячий заклад, суди переважно зобов'язують батьків перераховувати аліменти на користь органів опіки та піклування або інших державних установ. За відсутності передбаченого законом механізму перерахування аліментів на особистий рахунок дитини така практика вбачається правильною. Відповідно до ч. 1 ст. 186 СК України, на органи опіки та піклування, покладаються обов'язки за заявою платника аліментів або за власною ініціативною перевіряти цільове витрачання аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом. В силу ч. 2 ст. 244 СК України саме орган опіки та піклування вирішує питання про призначення дитині опікуна або піклувальника, також нормою ст. 246 СК України, на орган опіки та піклування покладається контроль за умовами утримання, навчання та виховання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Відповідно до ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладах охорони здоров'я, навчальному, або іншому дитячому закладі, функцію опікуна або піклування щодо неї покладається на адміністрацію цього закладу. Зважаючи на вищевикладені норми СК України, та систематичний аналіз глави 15, глав 16 та 19 СК України, суд приходить до висновку, що аліменти можуть стягуватися з батьків, або інших осіб, на утриманні яких перебувала дитина, у встановленому законом порядку на користь іншої особи, або закладу, відповідно до ст. 245 СК України, яка має права опікуна або піклувальника відносно неповнолітньої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 243, ч. 2 ст. 244 СК України, на орган опіки та піклування не покладається обов'язків опікуна або піклувальника, а покладаються обов'язки щодо контролю за цільовим використанням коштів, за умовами виховання, проживання дитини, тощо. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а також враховуючи положення ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO] народження, на користь малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]; на користь малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]; на користь малолітнього сина - [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]; на користь малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 409,60грн. підлягає стягненню з відповідачки - [PERSON] на користь державного бюджету. У зв'язку з перебуванням судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. у відрядженні, повний текст рішення складено 22.12.2018року.

Outcome: partial