Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 08.04.2015 року. між ним та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку літ Е-2 загальною площею 210,8 кв. м. з надвірними спорудами та будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.14 договору купівлі-продажу продавець зобов'язалася передати покупцю житловий будинок для вільного користування і безперешкодного володіння. При цьому знятись з реєстраційного обліку (виписатися) особисто та з іншими особами, які мешкають /зареєстровані/ (прописані) в зазначеному будинку не пізніше 30 квітня 20015 року. Обов'язок продавця передати будинок покупцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від зазначеного будинку. Проте в будинку до теперішнього часу зареєстрований відповідач, місце проживання якого невідомо. Просив усунути перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наполягає на задовленні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи був оповіщений у відповідності з вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України - через оголошення у газеті «Запорізька правда» № 57 від 23.05.2015 року. Третя особа теж у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була оповіщена у встановленому порядку, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, причина неявки суду невідома. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 567, на праві власності належить житловий будинок літ.Е-2, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16). Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.04.2015 року, номер запису про право власності 9325479 (а. с. 24). Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири було укладено з [PERSON], яка зобов'язалася передати позивачу житловий будинок для вільного користування і безперешкодного володіння, знятись з реєстраційного обліку (виписатися) особисто та з іншими особами, які мешкають /зареєстровані/ (прописані) в зазначеному будинку не пізніше 30 квітня 2015 року. Як вбачається з домової книги, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], відповідач у справі (а.с. 18, 19). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки право користування є похідним від права власності, а відповідач не є членом сім'ї власника, він втратив право користування спірним будинком з моменту його продажу, тобто з 08.04.2015 року.

Outcome: approved