Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 19 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №65. Спільно прожили до січня 2014 року. За час подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Через різні характери та погляди на життя, у сторін спільне життя не склалося. У даний час ні позивач, ні відповідачка не мають наміру миритися, а тому впевнившись у тому, що сім"ю відновити вже не можливо, просить шлюб між ними розірвати. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала, пояснила, що дійсно вони не підтримують тривалий час сімейних відносин, а тому не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2008 року у у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №65 Від шлюбу народилася дочка, [PERSON], [INFO]. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року, що встановлено з пояснень сторін. У даний час шлюб носить формальний характер, оскільки подружжя не підтримує шлюбних відносини, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У відповідності до положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. В даному випадку, суду відома позиція позивача та відповідачки, а саме суперечність їх інтересам перебування у шлюбних відносинах, у зв'язку з чим суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу та яка має право після розірвання шлюбу обирати прізвище, яким буде іменуватися надалі, виявила бажання після реєстрації розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем "[PERSON]". В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Питання про стягнення судових витрат позивачем не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved