Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON] за яким просила розірвати шлюб укладений між сторонами, постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку відповідача , але не мекнше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини і віці до 6 років, починаючи з 1 грудня 2015 року для дитини у віці від 6 до 18 років , щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення повноліття двох дітей , а також визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. [PERSON] у заяві до суду вимоги позову підтримала, просила розглянути справу у її відсутність . [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2001 року ( а.с.7). Від шлюбу мають сина [PERSON] , який народився 30 травня 2003 року (а.с.8). та доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 9 ) У відповідності до заяви , сім'я розпалася фактично , останні 2 років взаємовідносини погіршалися , чоловік забрав всі свої речі і виїхав на постійне місце до с.Раздолля , Первомайського району Харківської області , з того часу шлюбні відносини між сторонами були припинені, спільне господарство не ведеться, поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Статтями 180, 181 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Тому, позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, відповідає вимогам ст.ст. 182, 184 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про стягнення аліментів та про можливість його задоволення. Підлягають задоволенню і вимоги позову про визначення місця проживання дитини. Так, статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними відповідно до ст. 161 СК України, може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, діти проживають разом з нею в квартирі що належить її матері [PERSON] на праві приватної власності за адресою [ADDRESS], 610135. Позивачка спроможна забезпечити дітей всім необхідним. Має нормований робочий день , укладений трудовий договір який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов'язаних з материнством. Діти відвідують загально освітню середню школу, обліковані в медичних установах. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дітей саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Відповідно до п.2 ст.161 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Враховуючи ту обставину що відповідач останні півтора роки не надавав з зроблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі дітей, є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дітей, тобто сплати аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже відповідач зобов'язаний утримувати дитину. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо б атьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.З ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Відповідно до п.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач офіційно не працевлаштований та не є суб'єктом підприємницької діяльності. Кошти заробляє шляхом надання разових сантехнічних послуг приватним фізичним особам та отримання пасивних доходів від паїв. Про щомісячні розміри таких заробітків останнього часу мені відомо розмірі 10 000 (десять тисяч гривень). Відповідно до ч.З ст.195 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За таких обставин, суд вважає за необхідне і доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір'ю на підставі вказаних норм закону. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved