Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

11.01.2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду, в інтересах свого довірителя, з позовом, в якому просить визнати заповіт [PERSON] посвідчений секретарем виконавчого комітету селища Кожанка Фастівського району, реєстровий номер 202 від 19 грудня 2007 року недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1979 році відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції між нею та нині покійним [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі було побудованому будинок в с. Кожанка, в якому проживали разом до 1994 року. В цьому році чоловік був осуджений та позивач залишилася проживати в будинку з дітьми і, відповідно, закінчувала всі роботи по будинку сама. Після повернення чоловіка стосунки погіршилися і їй прийшлося переїхати до своїх батьків. [INFO] чоловік помер, проживав він у будинку, що являлась їх спільною сумісною власністю. Звернувшись до нотаріуса з питанням отримання спадщини після смерті чоловіка, позивачу стало відомо, що 19.12.2007 року [PERSON] було складно заповіт, згідно якого він нібито заповів [PERSON] , яка являється матір`ю відповідачів, все належне йому майно. Позивач вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що він не був підписаний [PERSON] та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання заповіту недійним. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні 21.02.2019 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивачем в позовній заяві не викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги до відповідача, не надано жодних доказів, які б підтверджували викладені обставини. В позовній заяві не зазначено чим саме та як само були порушені права та інтереси позивача зі сторони відповідачів. Крім того вказала на невідповідність позовної заяви та доданих документів вимогам, які передбачені ст. 175, 177 ЦПК України. Також вказала, що позивачем був пропущений строк на прийняття спадщини. Просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2019 року витребувані додаткові докази у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2019 рокуклопотання представника позивача про призначення судової експертизи залишено без задоволення. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2019 року витребувані додаткові докази у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2019 року, за клопотанням представника позивача призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2019 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2019 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2019 року витребувані додаткові докази у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року, за клопотанням позивача призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2019 року залишено без змін. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2020 року витребувані додаткові докази у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2020 рокупровадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. В процесі розгляду справи заперечували проти задоволення позову. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області Серія [NUMBER] від 19.10.2012 року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцю. З матеріалів спадкової справи № 58/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що до приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області звернулася 05.12.2012 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Згідно заповіту посвідченого Петренко І.А. секретарем виконавчого комітету Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 19.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 202 [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким заповідав все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і в загалі все те, що буде належати йому на день смерті та на, що він законом буде мати право [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть виданим виконавчим комітетом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області Серія [NUMBER] від 25.08.2015 року [PERSON] померла. Позивач звернулася до органів нотаріату за належністю з заявою 04.06.2018 року, яка долучена до спадкової справи 58/2012, про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Відповіддю приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області від 14.12.2017 року [PERSON] у оформленні спадкових прав після померлого [PERSON] було відмовлено в зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 25.04.2018 року визначено позивачу додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрагня рішення законної сили, для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач дізналася про існування заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON] Звернувшись до суду з даним позовом позивач вважає, Заповіт не відповідає чинному законодавству так, як він не був підписаний [PERSON] та він не відповідає волі спадкодавця. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України, згідно з якою загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251,1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Окрім цього за клопотанням позивача ухвалою суду було призначено почеркознавчу експертизи, зокрема ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13.12.2018 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-тя осба : Зашківська сільська рада Жовківського району про визнання заповіту недійсним було зупинено до закінчення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 12016140240000187 відповідно до постанови від 10.12.2018 року. Відповідно до проведеної експертизи № 6/715 від 21.12.2018 року, експертом постановлено висновок з якого вбачається, підпис від імені [PERSON] : у графі «ПІДПИС» у заповіті від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] від 19.12.2007, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кожанської селищної ради, виконаний [PERSON] . Діагностичні ознаки, які б свідчили про виконання підпису від імені [PERSON] : у графі «ПІДПИС» у заповіті від імені [PERSON] на ім`я[PERSON] від 19.12.2007, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кожанської селищної ради, навмисно зміненим почерком, у даному підписі відсутні При прийняті рішення суд не бере до уваги покази свідків про те, що підпис на заповіті зроблений не [PERSON] , на які посилається, як на доказ позивач так, як дані особи не є спеціалістами в галузі почеркознавства, а їх покази базуються на особистому переконанні. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, а саме те, що заповіт складений [PERSON] від 19.12.2007 року, підписаний не [PERSON] , а іншою особою, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed