Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 128.02.2006 року між ними було укладено шлюб. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO]. З 2013 року їх сімейні стосунки зіпсувалися через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, непорозуміння, сторони спільних інтересів не мають, на даний час разом не проживають, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити її позов, на примирення не згодна. Відповідач , будучи належним чином сповіщеною про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася, про поважність причин неявки суду не повідомила, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач 25.02.2006 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. За актовим записом № 151. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з матір»ю. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 25.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] виданим 21.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. На даний час, сторони разом не проживають, подружніх відносин фактично не підтримують, ведуть окреме господарство, спільних інтересів не мають, шлюб між ними носить формальний характер, можливості примирення не вбачають. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Враховуючи положення статті 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також прохання позивачки, останній залишити післяшлюбне прізвище „[PERSON]" . На підставі викладеного,

Outcome: approved