Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі - «Позивач») звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] («Відповідачі») про визнання за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованою за адресою [ADDRESS] ) право власності по 1/3 частки квартири з самовільними прибудовами за адресою [ADDRESS] загальною площею 76,4 кв.м. та житловою площею 49,9 кв.м. Позивачем [PERSON] та представником позивачів [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, шляхом оголошення на сайті Івано-Франківського міського суду. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, відзиву не подали, а позивач та представник позивачів не заперечують проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом смерть серії [NUMBER] , видане 11 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 69. Заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою, [ADDRESS] , яка належала покійному на підставі свідоцтва про право власності від 18 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., номер за реєстром 1090 та договору купівлі-продажу частини квартири від 02 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М., номер за реєстром 1178. Позивач 1 - [PERSON] являється дочкою покійного [PERSON] згідно свідоцтва про народження сері [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільні стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2284. Позивач 2 - [PERSON] являється дочкою покійного [PERSON] згідно свідоцтва про народження се [NUMBER] , виданого 18 липня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Іва Франківської області, актовий запис № 49. Позивач 3 - [PERSON] являється дружиною покійного [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільні стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 750. Позивачі звернулись до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтв про право на спадкове майно, однак в цьому їм відмовлено в зв`язку наявністю самовільних прибудов до спадкового майна - квартири за адресою [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що згідно довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 16 вересня 2016 року № 01815 загальна площа квартири збільшилась на 48,9 кв.м., а житлова площа збільшилась на 31,7 кв.м. в зв`язку з самовільною прибудовою В той же час, згідно п. 5.9. рішення Івано-Франківської міської ради від 21 берез 2007 року № 160 «Про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради» дозволено [PERSON] здійснити прибудову житлових допоміжних приміщень до власної квартири № 2 на власній земельній ділянці. Попередньо добудови погоджені державним пожежним наглядом (лист від 14 вересня 2005 року № 840) та Івано-Франківською міською санітарно-епідеміологічною станцією (лист від 07 жовтня 2005 року № 142). Більше того, згідно заяви, посвідченої 02 березня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І., номер за реєстром 2-699 -2- 701 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали згоду [PERSON] добудувати житлові допоміжні приміщення до його квартири. Згідно заяви, посвідченої 02 березня 2007 року приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І., номер за реєстром 2-698 відповідач [PERSON] дала згоду [PERSON] добудувати житлові і допоміжні приміщення до його квартири. Земельна ділянка площею 0,0999 га., кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій і розташовано будинок за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та відповідачам в рівних частках згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] , виданого 25 грудня 2006 року на підставі вішення 8 сесії 5 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 12 вересня 2006 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-2601919192016 від 08 вересня 2016 року. Однак незважаючи на наявність рішення, проекту та всіх погоджень покійний [PERSON] здійснив будівництво без наявності будівельного паспорта, в зв`язку з чиї допустив самовільне будівництво. Згідно ст. 376 ЦК України: «житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно». Згідно п. 3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва». З вищевикладеного вбачається, що покійний [PERSON] мав у власності квартиру за адресою [ADDRESS] , яку він мав намір збільшити шляхом добудови житлових і допоміжних приміщень. Для цього [PERSON] отримав погодження від власників квартир № 1 та 3 будинку [ADDRESS] та контролюючих органів, а також з даного приводу було прийнято рішення Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на таку добудову. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірна квартира перебуває у власності співвласників будинку. В позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину позивачі не можуть, оскільки будівництво здійснювалось без будівельного паспорту, є самовільним. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його і власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в пункті 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз"яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що за Позивачами є можливим визнати право власності на 1/3 частку вищевказаної квартир из самовільними прибудовами за адресою [ADDRESS] за кожним. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Оскільки є законні підстави для визнання за позивачами права власності квартиру в порядку спадкування за законом, позов необхідно задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved