Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просе позбавити батьківських прав [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що відповідачка свідомо з серпня 2016 року ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини . Відповідачка свідомо не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило його звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка зловживала різнимим видами наркотичних засобів, що, як наслідок, негативно впливало на її психо - емоційний стан. Неодноразове лікування в Кіровоградській обласній психіатричній лікарні, Кіровоградському обласному наркологічному диспансері від наркотичної залежності не дало бажаних результатів, [PERSON] категорично не бажала змінювати свої звички та вибраний нею спосіб життя. З 2014 року колишня цивільна дружина позивача притягувалася до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання, а також незаконний збут наркотичних засобів. Для здобуття коштів на придбання наркотичних засобів а також коштів для витрачання на особисті потреби [PERSON] закладала в ломбардах м. Кропивницький речі домашнього побуту. В судовому засідання представник [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином . Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В судовому засіданні представник служба у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав підтримала та просила його задовольнити, підтримавши висновок органу опіки та піклування № 1587/49-05-24 від 17.03. 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина (а.с. 15). Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, представника органу опіки й піклування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку третьої особи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З відповідачкою - [PERSON] позивач проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2002 року. За час спільного проживання [INFO] у них народився син -[PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 07 квітня 2010року. Подружнє життя з відповідачкою не склалося внаслідок різних поглядів на подружнє життя, сімейний уклад та виховання дитини. Складність в їх стосунках та у взаєморозумінні посилювалося тим, що відповідачка зловживала вживанням різних видів наркотичних засобів, що, як наслідок, негативно впливало на її психо -емоційний стан. У 2014 року відповідачка підозрювалася у вчинені злочину за незаконне зберігання, а також незаконний збут наркотичних засобів. Враховуючи неможливість їх спільного проживання з відповідачкою за однією адресою, з серпня 2016 року позивач переїхв з неповнолітнім сином на інше постійне місце проживання, а саме до квартири [ADDRESS]. На час звернення до суду з відповідним позовом він продовжує з сином проживати в даному житловому приміщенні. Відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч Інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачено виключний перелік підстав позбавлення особи батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав у разі, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, або є хронічними алкоголіками чи наркоманами (п.4 ч. 1 ст.164 СК України). Відповідно до інформації зазначеній в довідці №01-10/18 від 17.02.2017 року дошкільного навчального закладу (ясла - садок) №47 «Горобинка» комбінованого типу неповнолітній [PERSON] відвідував у 2017 році дошкільний навчальний заклад але мати дитини, [PERSON], у вихованні сина участі не бере(а.с.9). Позивач не перешкоджав відповідачці у спілкуванні з сином, не налаштовував дитину проти матері задля збереження та захисту його психічного стану і фізичного здоров'я , вказаних обставин судом не встановлено. Незважаючи на його намагання у сприянні лікування, відповідачка не виявляла і не виявляє бажання змінити своє відношення до сина, не має бажання поцікавитися станом здоров'я дитини, дізнатися про його захоплення, познайомитися з його вихователями, друзями, тощо. Дані обставини будуть підтверджені у судовому засіданні відповідними показами свідків [PERSON]., [PERSON]. які пояснили,що відповідачку не бачили тривалий час, дитина мешкає з позивачем, а вона раніше вживала наркотичні засоби. Фактично, відповідачка, будучи наркозалежною особою, свідомого самоусунулася від виховання малолітнього сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток ЇЇ особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у і суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до висновку №1587/49-05-24 від 17 березня 2017 року, орган опіки і піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 15 березня 2017 року вважав за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та накласти заборону на відчуження 11/50 частки житла за адресою: [ADDRESS], що на підставі договору купівлі - продажу належить [PERSON] (відомості з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 14.03.2017 р). Під час підготовки висновку, органом опіки і піклування було встановлено наступне. Мати - [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню, утриманню малолітнього сина [PERSON]. Дитина постійно проживає з батьком [PERSON], який без участі матері здійснює утримання та виховання сина. Зазначене письмово підтверджено громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з актом обстеження умов проживання [ADDRESS], складеним 13.03.2017 року службою у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, батьком [PERSON], створені належні умови для проживання та розвитку(а.с.12). Відповідно до висновку психолога Кіровоградської міської психолого - 13.02.2017 року №7, дитина [PERSON] відвідує корекційно - розвиткові заняття на базі психолого-медико- медико-педагогічної консультації управління освіти Кіровоградської міської ради від педагогічної консультації з травня 2015 року. Дитиною опікується батько - [PERSON], який приводить сина на індивідуальні і колективні заняття, допомагає виконувати домашні завдання. Також, службою у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в ході профілактичного рейду 28.02.2017 року проведено профілактичну бесіду з громадянкою [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Матері [PERSON] роз'яснені її батьківські права, обов'язки та відповідальність, передбачена за ухилення від їх виконання. Громадянка [PERSON], перебувала у збудженому емоційному стані, поводилась агресивно, використовувала нецензурну лексику, намагалася вчинити бійку з громадянином [PERSON] Умови проживання: речі розкидані, в приміщенні накурено (а.с.13). Для надання детальної інформації щодо виконання батьківських обов'язків громадянку [PERSON], було запрошено до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, але [PERSON] не з'явилась, будь - яких пояснень або заяв не надала. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист ЇЇ інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно ЇЇ утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ЇЇ внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками . Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому, жодні інші обставини, як-то ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. За змістом п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3, хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Відповідач - [PERSON] є наркозалежною особою, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, самоусунулася від виконання обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям дитини, не відвідувала і не відвідує його в навчальному закладі, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Відповідно до відповіді на запит суду в.о. головного лікаря КЗ»Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» повідомив, що відповідачка з 2002 року знаходиться на обліку в диспансері з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів .Синдром залежності. Постійне вживання (а.с.84). Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищезазначені обставини, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів своєї дитини, я вважаю за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON]. Згідно статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У зв'язку з цим, вважаю за можливе одночасно із позбавленням батьківських прав - [PERSON], стягнути на мою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.150,155,164 СК України з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved