Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про визнання неправомірними дії відповідача щодо нарахування витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з лютого 2017 року по травень 2017 року, зобов"язання відповідача здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та плати за їх поалення з лютого 2017 року по травень 2017 року відповідно до пунктів 2.1, 2.1.4, 2.2, 2.2.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 року № 359 та провести коригування по особовому рахунку № 97574 та надати позивачу помісячні розрахунки. Вимоги обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2011 року ним було укладено договір з ПАТ «Облтеплокомуненерго» про надання послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води в квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок 97574). Відповідно до [PERSON] про прийняття у експлуатацію, теплопостачальна організація з 15 листопада 2011 року дозволяє експлуатацію тепло споживання з квартирним приладом обліку теплової енергії. В п.15-1 укладеного договору зазначено, що споживач додатково сплачує за опалення місць загального користування згідно нарахувань, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства від 31.10.2006 року № 359. Методика є чинною, ніяких змін до неї не вносилося на протязі часу з встановлення та експлуатації приладів обліку теплової енергії в квартирі позивача. Однак, службові особи ПАТ «Облтеплокомуненерго», зловживаючи своїм службовим становищем, грубо ігноруючи та порушуючи вимоги Законів України, органів центрального влади, вибираючи вигідний підхід на свою користь, з метою збагачення за рахунок споживача, використовуючи монопольне становище на ринку надання послуг, що до конкретного споживача в незаконний спосіб та в непередбачених розмірах здійснює нарахування плати за послуги з центрального опалення. Так, в опалювальний сезон 2016-2017 р.р. опалення в квартирі позивача не вмикалося, що підтверджується приладами обліку. Але позивач отримав рахунок на оплату за теплопостачання з зазначенням в ньому опалення по буд. Лічильнику жовтень 2016 року 0,31 Гкал на суму 431,86 грн., листопад 2016 року 0,75 Гкал на суму 1018,21 грн., грудень 2016 року 0,73 Гкал на суму 988,23 грн., січень 2017 року 0,85 Гкал на суму 1149,06 грн., лютий 2017 року 0,9237 Гкал на суму 1245,94 грн., березень 2017 року 0,5418 Гкал на суму 731,47 грн., квітень 2017 року 0,1259 Гкал на суму 169,96 грн. Крім того, помешкання, які обладнані приладами обліку тепла оплату здійснюють по квартирному лічильнику, а не загально будинковому. Щодо показників за попередні опалювальні періоди, як зазначалося вище Методика розрахунків не змінювалась, а результати розрахунків збільшені непомірно, а саме в 5 разів, а якщо помісячно, то і в 10 разів. Позивач, як споживач готовий сплачувати рахунки за фактичне використання ним послуги, яка розраховується у відповідності до встановлених нормативно правових актів та укладеного договору з відповідачем, а не за його бажаннями. Споживачам, які не мають квартирних приладів обліку тепла відповідач не нараховує плати за місця загального користування, як це передбачено методикою, що ставить в нерівні умови споживачів. 16 грудня 2016 року позивач направив письмове звернення до відповідача про здійснення перерахунку оплати за опалення місць загального користування у відповідності до Методики та надати такі розрахунки. Листом за № 129-Т від 16 січня 2017 року відповідач повідомив, що застосування минулорічної методики розрахунку є неможливим і застосування Методики призводить до того, що нарахування за опалення споживачам, у яких відсутні прилади обліку перевищать в 1,5-2 рази річну норму на опалення 1 кв.м. житлових будинків, тобто тариф. Перерахунок нарахувань відповідач не здійснив. Також у своїй відповіді відповідач надав свою власну формулу розрахунків, яка не обґрунтовується законами та нормативно-правовими актами, чим підтвердив, що розрахунок загальної кількості теплової енергії витраченої на місця загального користування у відповідності до вимог пунктів 2.1 і 2.1.4 Методики не проводиться. Враховуючи, що відповідач не визначає кількість теплової енергії витраченої на місця загального користування у відповідності до Методики він і не проводить розподіл визначених величин теплової енергії між окремими помешканнями будинку, що передбачено пунктами 2.2.1 і 2.2.2 Методики. 14.02.2017 року позивач звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовною заявою про захист прав споживача та визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії. 09.03.2017 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова позовні вимоги задоволені в повному обсязі. З огляду на викладене, дії відповідача, щодо нарахування позивачу витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з лютого 2016 року по травень 2017 року є неправомірними, так як нараховані в порушення укладеного договору та Методики. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. При викладенні пояснень посилався на обставини зазначені в позові. Представники відповідача позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали письмові заперечення проти позову на які посилались при викладенні пояснень. Зазначили, що позивачу визначали кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року (у травні нарахування за опалення не проводилось)

Outcome: partial