Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою, визначення ідеальних часток в праві власності на квартиру та усунення перешкод в користуванні власністю. З урахуванням проведеної експертизи позивач уточнила свої позовні вимоги. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], інша 1/2 частини зазначеної квартири належать відповідачу по справі - [PERSON] Зазначена квартира складається з 2-х жилих кімнат площею 26,7 кв. м. та 11,6 кв. м., лоджії, коридору, кухні, туалету та ванної кімнати. Загальна площа квартири становить 65,9 кв.м., житлова площа - 38,3 кв.м., на кожного з співвласників припадає 19,15 кв.м. житлової площі. На даний час їй відповідачі перешкоджають у користуванні квартирою, вона не має змоги потрапити до квартири, відповідач [PERSON] змінив замок, ключі їй не передав, вселив без її згоди в спірну квартиру свою другу дружину - [PERSON] та її сина - [PERSON], 1997 р.н. Вважає їх вселення та реєстрацію незаконною, такою що порушує її право користування належної їй ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], не брав від неї, як співвласника квартири, письмової згоди на їх реєстрацію. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що в двері спірної квартири вмонтований новий замок і ключа від нього вона не має, позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви просить суд: визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділив [PERSON] кімнату №3 площею 26,7 кв.м., лоджію площею 3,0 кв.м., відповідачу - [PERSON] кімнату №4 площею 11,6 кв.м., у загальному користуванні співвласників залишити приміщення: кухню №5 площею 8,8 кв.м., туалет №6 - 1,2 кв.м., ванну №7 - 3,4 кв.м., коридор №2 - 7,3 кв.м. ; визначити ідеальні частки співвласників в праві власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку володіння та користування квартирою, визнавши за [PERSON] право на 18/25 частин квартири, за [PERSON] право на 7/25 частин квартири; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], грошову компенсацію за 13,6 кв.м. у розмірі 72206 грн. 50 коп.; усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS]; виселення [PERSON] та [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що виділення позивачу в користування кімнати більшої площі, ніж її частка порушує вимоги ч. 3 ст. 358 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України саме позивач має право на отримання компенсації за її частку, оскільки виділ в натурі її частки є неможливим, а відповідач в свою чергу заперечує проти грошової компенсації вартості частини квартири позивачу. 26.07.2013р. відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] та в подальшому вселив та зареєстрував за адресою спірної квартири її та її неповнолітнього сина - [PERSON], як членів своєї родини Вважає, що відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України вони мають право на користування цим житлом. Водночас, враховуючи кількісний склад сім'ї відповідача, відповідач - [PERSON] не заперечує проти виділення у користування позивачу кімнату №4 площею 11,6 кв.м., а відповідачам кімнату №3 площею 26,7 кв.м., але запропонувати позивачці грошову компенсацію він не має змоги через відсутність коштів. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи - відділ по Ленінському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи - Ленінський РВ в м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши встановлені обставини у сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності: [PERSON] - ? частина квартири належить на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2013 року; [PERSON] - ? частина на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2005р. Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат: №3 площею 26,7 кв.м. та №4 площею 11,6 кв.м. Підсобні приміщення: коридор №2 площею 7,3 кв.м., кухня №5 площею 8,8 кв.м., туалет №6 площею 1,2 кв.м , ванна №7 площею 3,4 кв.м. , лоджія площею 3,0 кв.м . Загальна площа квартири 65,9 кв.м., житлова площа - 38,3 кв.м, на кожного з співвласників припадає 19,15 кв.м житлової площі. В судовому засіданні також встановлено, що позивач у справі позбавлена користуватися належною їй на праві власності частиною квартири, оскільки у вказаній квартирі проживає відповідач - [PERSON] разом зі своєю другою дружиною [PERSON] та її сином [PERSON], [INFO], між ними склалися неприязні відносини, порядок користування квартирою між сторонами не визначено, ключів від квартири позивач не має. Згідно довідки Ленінського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області №570 від 02.04.2014 року в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] з 14.02.1998р., [PERSON] з 14.02.1998р., [PERSON] з 08.07.2004р., [PERSON] з 20.08.2013р., [PERSON] з 20.08.2013р. Відповідно до пояснень представника відповідача [PERSON], він не брав письмової згоди у позивача, як співвласника квартири на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] за адресою спірної квартири. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2013 року встановлено, що в період шлюбу, в 1996 році, [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] та визнано зазначену квартиру об'єктом права спільної сумісної власності подружжя . Статтею 68 СК України передбачено здійснення права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу, відповідно до якої розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні затвердженого наказом МВСУ 22.11.2012р. № 1077 та зареєстрованого МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421, для реєстрації особи надаються документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. За змістом ст. ст. 319, 358 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Як роз'яснено у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає розділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено» порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов. Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України, за якою користування спільним майном встановлюється між його співвласниками, інтереси інших осіб, які не є власниками квартири, значення не мають та не повинні враховуватись, оскільки їх право на користування житлом похідне від права власника. Тому доводи відповідача, що за складом його родини йому необхідно виділити більшу кімнату без виплати грошової компенсації іншому співвласнику не враховуються. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року справа № 6-12цс13, який згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Згідно висновку експерта ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації №16, складеного 25 вересня 2014 року, враховуючи площу житлових кімнат, визначити варіанти користування спірною квартирою відповідно до належних співвласникам часток квартири не можливо. Користування квартирою можливо тільки з відхиленням від належних співвласникам часток. Експертом запропонований І варіант порядку користування квартирою: Першому співвласнику на 1/2 частину пропонується виділити кімнату .№3 площею 26,7 кв. м., лоджію площею 3,0 кв.м , загальною площею 29,7 кв. м., другому співвласнику на 1/2 частину пропонується виділити кімнату №4 площею 11,6 кв.м. Таким чином, площа квартири, яка пропонується виділити першому співвласнику, складає 44,6м2, що на 13,6м2 більш ніж необхідно на 1/2 частину, та складає 18/25 частин квартири. Підсобні приміщення: коридор №2 площею 7,3 кв.м., кухню №5 площею 8,8 кв.м., туалет №6 площею 1,2 кв.м , ванну №7 площею 3,4 кв.м. , загальною площею 20,7 кв.м., залишити в загальному користуванні. Таким чином, площа квартири, яка пропонується виділити другому співвласнику, складає 17,4м2, що на 13,6м2 меньш ніж необхідно на 1/2 частину, та складає 7/25 частин квартири. З урахуванням часток співвласників, розмір грошової компенсації, співвласника у якого збільшується його частка (згідно запропонованого порядку користування квартирою) у праві спільної часткової власності в квартирі [ADDRESS], складає 72206,50 грн. Вказана сума була перерахована позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА згідно квитанції 20.01.2015р. На підставі вищевикладеного, з метою захисту права власності позивача та відповідно права на користування належною їй часткою квартири, що перебуває у спільній частковій власності сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, визначення ідеальних часток в праві власності відповідно до запропонованого експертом єдиного варіанту, із стягненням з позивача на користь відповідача [PERSON] грошової компенсації вартості частини квартири на яку зменшується право власності відповідача, в сумі 72206 грн. 50 коп., які внесені позивачем на депозитний рахунок суду. З урахуванням того, що між сторонами існують неприязні відносини, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, позивач тривалий час не має можливості вільно користуватися належною їй на праві приватної власності частиною квартири, відповідач [PERSON] у свою чергу, не має можливості сплатити позивачу компенсацію за її частину квартири, про що було заявлено його представником у судовому засіданні, виділення у користування позивачу кімнати площею 26,7 кв. м., із відповідним збільшенням частки у праві спільної часткової власності та зменшенням частки відповідача [PERSON] у праві спільної часткової власності з виплатою відповідної компенсації, на думку суду, найбільш відповідає інтересам обох співвласників спірної квартири і належним їм ідеальним часткам. В судовому засіданні позивач пояснила, що в даній квартирі був замінений замок, ключ від квартири у позивача відсутній, комплект ключів їй особами які там проживають не надавався, оскільки вона є чужою людиною для сім'ї, яка мешкає у цій квартирі, і може мати доступ до квартири лише за рішенням суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була присутня у січні 2014 року, коли відповідачі не пускали [PERSON] у спірну квартиру. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення її у квартиру та виселення [PERSON] та [PERSON], [INFO], з квартири [ADDRESS] та зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS],є законними та обґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем та документально нею підтверджені у розмірі 4699,55 грн., які складаються із судового збору в розмірі 1410 грн. 46 коп. та витрат на проведення експертизи в сумі 3 289 грн. 09 коп.

Outcome: approved