Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

27 жовтня 2017 року позивач ПАТ «Державний Ощадбанк України» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 01 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач) та [PERSON] (відповідач) був кредитний договір № 82776/02-ДК/1 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки. (далі- договір). Відповідно до п.1.1.4 договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитного ліміту у сумі 12 200,00 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Під час укладання договору для можливості користування картрахунком, відповідачу була видана платіжна картка. Відповідно до п 3.3 договору відповідач [PERSON] зобовязалася щомісячно сплачувати позивачу всі платежі по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітнім або на початку операційного дня наступного за вихідним, святковим або неробочим днями. Позивач всі зобовязання за договором виконав належним чином, але відповідач порушила умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права га інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 82776/02-ДК/1 від 01 листопада 2012 року у загальній сумі 21 875,88 грн., а саме: заборгованість за основним боргом 12150,17 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту - 4983,52 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 4013,75 гривень та три відсотки річних від прострочених від суми заборгованості - 728,44 гривень, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору № 82776/02-ДК/1 від 01 листопада 2012 року, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення суми заборгованості по кредиту, відсоткам, інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved