Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносного трьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона є матір`ю відповідача. Разом зі своїм чоловіком - батьком відповідача [PERSON] виховує трьох своїх онуків (дітей дочки), а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька щодо кожного з трьох дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Оскільки позивач тривалий час опікується дітьми, вони проживають разом з нею і чоловіком, та є нагальна потреба юридичного оформлення прав позивача для забезпечення прав дітей, вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач зазначає, що [INFO] народився старший онук позивача [PERSON] . Відповідач разом з батьком дитини забрали хлопчика з пологового будинку і проживали разом як сім`я в с. Скоморохи Житомирського району у фактичного батька дитини 2,5 місяця та разом здійснювали догляд за новонародженим. В подальшому відповідач відвезла дитину у віці 2,5 місяців до своїх батьків та з того часу відмовилась від догляду за нею. Тобто з 2,5 місяців по сьогоднішній день онук позивача [PERSON] проживає разом з бабою і дідом, які опікуються усіма сферами його життя. В подальшому, [INFO] відповідач народила дочку [PERSON] . На той час вона проживала разом з дитиною в [ADDRESS] у фактичного батька дитини. Одного дня відповідач покинула сім`ю і без попередження залишила [PERSON] фактичному батькові та його матері [PERSON] . Про ці обставини вони повідомили позивача, яка в подальшому взяла відповідальність за виховання онуки на себе. Також їй допомагала [PERSON] , вони почергово здійснювали догляд за дівчинкою, ділили відповідні обов`язки, влаштували дитину в садок, а в подальшому в гімназую в смт.Озерному. У віці 5-7 років [PERSON] проживала у позивача, однак було прийнято рішення віддати її в гімназію в смт.Озерному, оскільки [PERSON] все більше часу почала проводити у фактичного батька. Станом на сьогодні мати дитини жодним чином нею не опікується. Третя дитина відповідача - [PERSON] народився [INFO] . В цей період позивач допомагала відповідачу в організації її життя - орендувала їй квартиру по [ADDRESS] , де вона проживала з дитиною. Позивач намагалася налагодити стосунки відповідача з старшим сином, який іноді відвідував маму, однак продовжував проживати у позивача. В подальшому позивачу зателефонував фактичний батько [PERSON] і повідомив, що відповідач покинула дитину та зникла. У зв`язку з цим позивач забрала до себе і третю дитину дочки - молодшого онука [PERSON] . Отже, за вищевказаних обставин, склалася ситуація, за якої відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечення, догляду та виховання трьох своїх дітей, залишивши кожного з них у місці фактичного на той час проживання, а позивач, як баба дітей, змушена була їх забрати та на сьогодні опікується всіма сферами їх життя. Відповідач спілкуватись з позивачем не бажає, підтримувати будь-які стосунки з дітьми також. Відповідач свідомо ухиляється від участі у житті своїх дітей, свої батьківські обов`язки не виконує. Жодним чином не піклується про жодну із сфер їх життєдіяльності. На підставі викладеного позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносного трьох дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, в судові засідання не з`являлася, при цьому, судом вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено (а.с.50). Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, третьої особи та покази свідків суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.02.1986р. міським відділом ЗАГСу (а.с.11). [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв (12-14). Як вбачається з листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради №29.01.2019р. №160 діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (адреса проживання позивача - бабусі дітей). Дітей на огляди та вакцинацію супроводжує бабуся [PERSON] , мати дітей [PERSON] на прийом до лікаря педіатра з дітьми не зверталась (а.с.19). Лист центральної районної лікарні Житомирської районної лікарні №163 від 25.01.2019р. свідчить про те, що дитина [PERSON] постійно проживає з бабусею [PERSON] , 1959 р.н., за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] жодного разу в Озерську АЗПСМ з дитиною не зверталась (а.с.20). Згідно характеристики [PERSON] , учениці 3-В класу гімназії в смт. Озерному, остання навчається в гімназії з першого класу, має добрий загальний розвиток. Зовні охайна, забезпечена необхідним шкільним приладдям, гімназійною спортивною формою. Мати [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню доньки, жодного разу не з`являлась на батьківські збори, не підтримує контакт з працівниками гімназії. Вихованням та утриманням учениці займається бабуся [PERSON] , з якою і проживає дитина (а.с.21). Характеристика [PERSON] , учня 8-А класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 м.Житомира, свідчить, що дитина навчається в ЗОШ №8 з першого класу. Учень систематично відвідує школу. До навчання ставиться старанно, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дитина повністю забезпечена необхідним шкільним приладдям та шкільною формою. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . У стосунках з бабусею спостерігаються взаєморозуміння та повага. [PERSON] приділяє велику увагу вихованню хлопчика, слідкує за його навчанням, регулярно відвідує школу, цікавиться життям дитини, її успіхами, досягненнями (а.с.22). Відповідно до характеристики на вихованця ЖДНЗ №43 [PERSON] хлопчик відвідує логопедичну групу «А» ЖДНЗ №43. Рівень знань, умінь та навичок дитини відповідає віковим особливостям та програмовим вимогам дошкільної освіти. До дошкільного навчального закладу Глєба щоденно приводять і забирають [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адоресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] активно співпрацюють з працівниками закладу, беруть активну участь в освітньому процесі групи та закладу (а.с.23). Матеріали справи свідчать, що 01.02.2019р. головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] та заступником начальника ССД Кур`ятою В.Ц. проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , яке оформлено актом (а.с.18). За вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , 1959 р.н., - дідусь; [PERSON] , 1962 р.н., - бабуся; та онуки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання для виховання та розвитку дітей створені належні умови: наявне місце для сну та навчання; одяг відповідно до віку та сезону; наявні іграшки та книги. У сім`ї доброзичливі стосунки, які ґрунтуються на повазі один до одного. Умови проживання задовільні. Діти проживають разом з бабусями, які здійснюють належний догляд за дітьми, піклуються про навчально-виховний процес дітей, забезпечують належним харчуванням, всім необхідним для життя та здоров`я дітей. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов"язків, забезпечення догляду та виховання своїх трьох дітей. Згідно статей 3, 18 Конвенції Про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року № 780-Х11 (далі - Конвенція) незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечення, догляду та виховання трьох своїх дітей, залишивши кожного з них у місці фактичного на той час проживання, не бажає, підтримувати будь-які стосунки з дітьми, не піклується про жодну із сфер їх життєдіяльності, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно трьох її дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved