Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03.06.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл спільного майна подружжя. Уточнивши позовні вимоги 02.08.2013 року просить визнати набуте в період спільного життя з відповідачем все майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити його між ними, виділивши йому ? частину всього майна. В порядку реального поділу майна в натурі просить визнати за ним право власності на нежитлові приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS], загальною площею 104,4 кв.м. вартістю 522000 грн. та автомобіль Infiniti QX 56 2007 р.в., рег. № [NUMBER] вартістю 240000 грн. Відповідачу [PERSON] просить виділити в натурі квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 130,3 кв.м. вартістю 2761057 грн. та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2004 р.в. рег. № [NUMBER] вартістю 160000 грн. та майно, що знаходиться в квартирі: меблева стінка, стіл письмовий 2 шт., крісло шкіряне 1 шт., диван - кровать 5 шт., кухонні меблі, піч СВЧ, холодильник, посудомийна машина, пральна машина, барна стойка, душова кабіна, вбудована шафа, люстра /кімната - цифра 5 на плані/, люстра /кімната - цифра 3 на плані/, система охорони, домашній кінотеатр, сканер, супутникове система телебачення /тюнер, 2 тарілки/, телевізор «Рапаsопіс», діаг.65" с тумбою /кімната - цифра 5 на плані/, телевізор «Рапаsопіс», діаг.50" с кронштейном/кімната - цифра 8 на плані/, телевізор «Рапаsопіс», діаг.58" /кімната - цифра 3 на плані/, телевізор «Рапаsопіс», діаг.42" с кронштейном/кухня - цифра 9 на плані/, телевізор «Sharp», діаг.22" с кронштейном /вана - цифра 6 на плані/, на загальну суму 430300 грн. Також, просить їй виділити майно, що знаходиться в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]: стіл 3 шт., телевізор «NЕС», компьютер /системний блок, монітор, клавіатура, ксерокс 1 шт., принтер 2 шт., диван шкіряний 2 шт., крісла шкіряні 3 шт., стільці 8шт., шафа, на загальну суму 124500 грн. Просить стягнути на його користь різницю в частках в сумі 1356923,50 грн. та відшкодувати судові витрати. (а.с. 75-79 т.1) Відповідач [PERSON], не погодившись з позовними вимогами звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, яку уточнивши, просить визнати за нею в порядку розподілу майна подружжя право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 130,3 кв.м. та на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2004 р.в. рег. № [NUMBER]. Також, просить стягнути з [PERSON] суму - 375042,94 грн. за суттєве покращення та удосконалення помешкання, розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки за час шлюбу воно суттєво збільшилось у своїй вартості. Просить стягнути суму - 1062996,02 грн. за нежитлове приміщення першого поверху, розташованого: [ADDRESS], та суму - 330480 грн. за умисне пошкодження спільного майна, а саме: автомобіль Infiniti QX 56 2007 р.в., рег. № [NUMBER], суму 219525 грн. - половину ринкової вартості автомобіля Infiniti QX 56 відповідно до незалежної оцінки на 08.10.2010 р. до скоєння ДТП; половину грошових коштів, які знаходились в індивідуальному (банківському сейфі), та які забрав [PERSON] Крім того, просить відшкодувати понесені судові витрати. ( а.с. 81-94 т.1, а.с. 15-17 т.2). В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. [PERSON] під час судового розгляду просила заявлені позовні вимоги задовольнити, в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, не погоджуючись з оцінкою майна, заявленою позивачем за основним позовом. Просила суд призначити судову експертизу, яка не була проведена у зв*язку з невиконанням вимог експерта в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 22 КЗпШС України (в ред. 1969 року) майно, набуте подружжя в період шлюбу, є їх спільної сумісною власністю, і кожен із подружжя має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Вимогами статей 28-29 КЗпШС України (в ред. 1969 року) визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до вимог ст. 60 СК України ( 2004р.) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вимогами ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.06.1994 року по 07.12.2012 року, який був розірваний на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова. Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що в період шлюбу ними було придбано наступне майно: -нежитлове приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS], загальною площею 130,3 кв.м. (договір купівлі-продажу від 08.12.2005р.); -квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 104,4 кв.м.( договір купівлі-продажу від 16.08.2011р.); -автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2004 р.в. рег. № [NUMBER] (зареєстр. 27.08.2004р.); -автомобіль Infiniti QX 56 2007 р.в., рег. № [NUMBER] ( зареєстр. 24.04.2012 р.) Пред'являючи позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя в рівних частках, [PERSON] просить визнати за ним право власності на нежитлові приміщення першого поверху за адресою: [ADDRESS], загальною площею 104,4 кв.м., оцінивши їх вартістю 522000 грн. та на автомобіль Infiniti QX 56 2007 р.в., рег. № [NUMBER] вартістю 240000 грн. Відповідачу [PERSON] просить виділити в натурі квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 130,3 кв.м., оцінивши її вартістю 2761057 грн. та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2004 р.в. рег. № [NUMBER] вартістю 160000 грн. Також, [PERSON] просить виділити і [PERSON] речі, які знаходяться в приміщеннях, присудивши йому грошову компенсацію з [PERSON] в загальному розмірі 1356923,50 грн. При цьому [PERSON], визначаючи вартість спільного майна, посилається на звіт ФО-П [PERSON] щодо оцінки спірного майна.(а.с. 103-160 т.2) [PERSON], не заперечуючи проти розподілу спільного майна подружжя, не погодилась з даною оцінкою цього майна, запропонованою [PERSON], зазначаючи, що оцінка не відповідає дійсності. Відповідно до вимог ст.ст. 70-71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та погодження суми компенсації. З огляду на викладене, та те, що спірні приміщення та автомобілі придбані під час шлюбу, домовленості між сторонами щодо їх поділу та розміру компенсації не досягнуто, враховуючи рівність часток у праві спільної сумісної власності, суд вважає обґрунтованими вимоги про визнання даного майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя та визнає за кожним із них права власності на ідеальні частки у даному майні в порядку поділу майна. При цьому суд зазначає, що відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи із дійсної вартості на час розгляду справи. Також, суд зазначає, що під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів щодо дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 1 Закону «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, згідно з частиною першою статті 143 ЦПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що доказом у справі при наявності питань, які потребують спеціальних знань, є висновок судової експертизи, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи та попередження про кримінальну відповідальність. Таким чином, при розгляді даної справи суд може враховує тільки висновок судової експертизи та не приймає як доказ висновки спеціалістів. Також, при вирішення питання про поділ майна подружжя за варіантом, запропонованим позивачем за основним позовом, суд зазначає, що відповідач за основним позовом не погодилась з вартістю майна, визначеного [PERSON] та з виплатою компенсації у розмірі, визначеної ним. На депозитний рахунок суду також не були внесені грошові кошти щодо виплати грошової компенсації. Згідно висновків, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним право власності на ? частину спільного майна: нежитлових приміщень першого поверху за адресою: [ADDRESS], загальною площею 104,4 кв.м., квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 130,3 кв.м. та на ? частину спірних автомобілів. Стосовно рухомого майна, яке [PERSON] просить виділити відповідачу [PERSON], суд зазначає, що доказів на підтвердження того, що це майно є в наявності, обсяг цього майна не визначений, не надані дані на підтвердження вартості цього майна, у зв*язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині, виходячи з належності та допустимості доказів. Відносно зустрічних позовних вимог [PERSON], суд зазначає наступне. Звертаючись з зустрічним позовом, крім поділу спільного нерухомого майна та автомобілів, позивач зазначає, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS], яке належало [PERSON] на підставі договору дарування від 15.09.2006 року та в якому вони проживали з 1994 році спільними коштами їх сім*ї відбулося суттєве покращення та удосконалення цього приміщення, у зв*язку з чим просить стягнути на її користь грошову компенсацію в розмірі 375042,94 грн. Також, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] суму - 1062996,02 грн. за нежитлове приміщення першого поверху, розташованого: [ADDRESS], та суму - 330480 грн. за умисне пошкодження спільного майна, а саме: автомобіля Infiniti QX 56 2007 р.в., рег. № [NUMBER], суму 219525 грн. - половину ринкової вартості автомобіля Infiniti QX 56 відповідно до незалежної оцінки на 08.10.2010 р. до скоєння ДТП; половину грошових коштів, які знаходились в індивідуальному (банківському сейфі), та які самовільно забрав [PERSON] Звертаючись до суду з даними позовними вимогами, позивач за зустрічним позовом посилається на застосування ст. 62 СК України, ст.ст. 372, 391 ЦК УКраїни. Відповідно до вимог ст. 62 СК УКраїни якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимогами статей 372, 391 ЦК УКраїни майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши представлені суду докази в обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження усіх доводів позивача за зустрічним позовом в цій частині не надано. На підставі зазначеного, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні вищезазначених вимог за недоведеністю. Також, суд зазначає, що призначені за її клопотанням судові експертизи проведені не були, доказів на підтвердження вартості майна, розміру понесених витрат суду не надано. Питання щодо розподілу судових витрат суд визначає відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial