Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

16 липня 2015 року прокурор Зміївського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просив стягнути з [PERSON] шкоду, завдану внаслідок вчинення корупційного правопорушення у розмірі 8124 грн. 76 коп. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON], перебуваючи на посаді лікаря ветеринарної медицини ветеринарно-санітарного експерта Зміївської районної державної лікарні ветеринарної\~\~ медицини\~\~ лабораторії\~\~ ветеринарно-санітарної\~ експертизи\~ на\~\~\~ ринку\~ сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області з 29.11.2012 року, порушила обмеження щодо заняття іншою оплачуваною діяльністю та отримала дохід, чим порушила ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». У звязку з виявленими порушеннями у відношенні [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою суду [PERSON] визнано винною та накладено штраф з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності у сумі 8124,76 грн. Постановою апеляційного суду Харківської області постанову суду першої інстанції скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак, даною постановою встановлено факт сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності [PERSON] Просив позов задовольнити на підставі положення ст. ст. 1166, 1167 ЦК України. Прокурор Забродін А.О. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, за зазначених у позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заперечували проти задоволення позову вказуючи, що постановою апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2015 року провадження по справі відносно [PERSON] було закрито та встановлено, що зазначеним правопорушенням не завдано збитків державі або суспільним інтересам, що відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. [PERSON] отримала кошти, про стягнення яких стоїть питання у позові, на законних підставах, здійснюючи підприємницьку діяльність та сплачуючи податки. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Встановлено, що постановою Зміївського районного суду Харківської області від 14 травня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності в розмірі 8124,76 грн. (а.с. 9-15) Постановою апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення у звязку з малозначністю адміністративного правопорушення. Зокрема у вказаній постанові суд дійшов висновку про доведеність того, що [PERSON], працюючи на посаді ветсанексперта в Зміївській районній державній лікарні ветеринарної медицини лабораторії ветсанекспертизи на ринку сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, отримувала дохід від зайняття підприємницькою діяльністю та в її діях вбачаються ознаки діяння, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1ст. 172-4 КУпАП. Проте, відповідно до наказу начальника Зміївської районної державної лікарні ветмедицини № 11 від 17.04.2015 року [PERSON] звільнена з займаної посади з 17.04.2015 року за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі поданої нею заяви. З пояснень [PERSON] встановлено, що вона займалась підприємницькою діяльністю у вільний від роботи час, оскільки в лабораторії ветсанекспертизи на ринку працювала до 12-00 години. Крім того, [PERSON], здійснюючи підприємницьку діяльність, надавала податкову декларацію про майновий стан та доходи, а також сплачувала податки. Суд враховав, що зазначеним правопорушенням не завдано збитків державним або суспільним інтересам, а зайняття іншою оплачуваною діяльністю викликано невисокою заробітною платою за основним місцем роботи. (а.с. 16-19) Корупційним правопорушенням\~згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Конвенцією ООН проти корупції передбачено, що «кожна Держава-учасниця вживає таких заходів, які можуть бути необхідними, відповідно до принципів її внутрішнього права, для забезпечення того, щоб юридична або фізична особа, яка зазнала шкоди в результаті будь-якого корупційного діяння, мала право порушити провадження щодо осіб, які несуть відповідальність за цю шкоду, з метою одержання компенсації». Так, ст. 23-26 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено такі способи усунення наслідків корупційних правопорушень: 1)відшкодування державі збитків, шкоди, завданих унаслідок вчинення корупційного правопорушення; 2)відшкодування фізичним та юридичним особам збитків, моральної або майнової шкоди, завданих унаслідок вчинення корупційного правопорушення; 3)скасування нормативно-правових актів, рішень, виданих (прийнятих) внаслідок учинення корупційного правопорушення, органом або посадовою особою, уповноваженою на їх прийняття чи скасування; 4)визнання актів, рішень незаконними у судовому порядку; 5)визнання нікчемними правочинів, укладених унаслідок корупційного правопорушення; 6)конфіскація майна, одержаного внаслідок вчинення корупційного правопорушення і стягнення на користь держави коштів у розмірі вартості незаконно отриманих послуг чи пільг. Кошти та інше майно, одержані внаслідок вчинення корупційного правопорушення, підлягають конфіскації за рішенням суду в установленому законом порядку, а кошти у встановленому судом розмірі вартості незаконно одержаних послуг чи пільг - стягненню на користь держави. Відповідно до ст. 23 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного правопорушення, підлягають відшкодуванню в установленому законодавством порядку. \~Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того самого роду та тієї самої якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватися адміністративні стягнення у виді конфіскації предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оплатне вилучення та конфіскація предметів можуть застосовуватись як основні, так і додаткові адміністративні стягнення. Власне, частиною першою статті 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою [PERSON] притягнуто до відповідальності, за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом. Тобто, відповідальність за ч. 1 ст. 172-4 КУпАп, передбачає застосування, у разі визнання особи винною у встановленому порядку, як основного так і додаткового адміністративного стягнення в контексті змісту ст. 25 КУпАП. Стаття 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань. Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). У цивільному праві акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв"язок мфіж двома першими елементами; г) вина завдавача шкоди. Відповідно до положення ст. 1167 ЦК України, зобовязання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Враховуючи, що постановою апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2015 року встановлено, що адміністративним правопорушенням, яке вчинила [PERSON], не завдано збитків державі або суспільним інтересам, що відповідно до положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає, суд дійшов висновку, що встановлена судовим рішенням сума чистого оподаткованого доходу 8124,76 грн., який отримала відповідач як фізична особа-підприємець за період 2014 року, не може розглядатись в площині коштів, отриманих внаслідок вчинення корупційного правопорушення, а є доходом від підприємницької діяльності, що підлягає конфіскації виходячи з санкції ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, посилання позивача на ст. ст. 1166, 1167 ЦК України та ст. 69 ЗУ «Про запобіганню корупції» є безпідставними та не відповідають правовій природі спору предявленого на розсуд суду, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed