Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

5 березня 2008 року відповідачка отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування ЗАТ комерційний банк «Приватбанк», яке фактично уклало договір кредиту, на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». За судовим наказом Смілянського міськрайсуду від 2 жовтня 2009 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним договором стягнута заборгованість в загальній сумі 2976,76 грн. та витрати по винесенню цього наказу. Позивач, представник якого уточнив в судовому засіданні свої вимоги з врахуванням винесеного судового наказу, просить стягнути з відповідача борг по кредиту станом на 5 травня 2014 року в загальній сумі 15265,58 грн., а саме: загальну суму боргу за відсотками - 8812,46 грн., комісію за користування кредитом - 5250 грн. та штрафи за порушення умов договору - 500,0 грн. фіксована частина, - 703,12 грн. процентна складова, так як остання, не здійснює його погашення та не реагує на попередження щодо дострокового погашення кредиту через невиконання його умов, в тому числі і після винесення судового наказу, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Відповідачка в судові засідання 20 червня та 4 липня 2014 року повторно не з"явилася, хоча про день розгляду справи була належним чином повідомлена за останнім відомими місцем реєстрації та проживання, а тому за згодою представника позивача по справі постановляється заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 5 березня 2008 року відповідачка підписала заяву про отримання кредитної картки, де також зазначила, що вона згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення. За Умовами та Правилами надання банківських послуг (п.5.5.1) та єдиними тарифами по особистим картковим рахункам встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил визначені штрафні санкції за невиконання відповідачем зобов'язань за договором. Крім того за п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього часу жодна сторона не повідомить іншу про його припинення, він пролонгується на той же строк. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Відповідно до діючого законодавства по спорах між тими ж сторонами, про той же предмет спору, з тих же підстав, судове рішення повторно винесено бути не може, а тому представник позивача уточнив свої вимоги та просив стягнути лише заборгованість по кредитному договору, яка виникла після дати, станом на яку було подано заяву про винесення судового наказу у 2009 році. В зв'язку з цим тіло кредиту не підлягає повторному стягненню, а заборгованість по відсотках повинна бути стягнута лише за той період, що не був вже предметом судового розгляду. Що стосується стягнення комісії, то її сплата відповідачем була передбачена умовами договору, але при зверненні до суду про видачу судового наказу, вона банком не заявлялась, а тому при розгляді даної справи вона стягується за весь час прострочення. Таким чином, як вбачається з розрахунку відповідачка після отримання кредиту не проводила виплати і станом на 5 травня 2014 року вона має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору у вигляді неповернутого встановленого ліміту на платіжну картку, відсотків по ньому та комісії, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved