Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований 18 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області між нею та [PERSON], [INFO], за актовим записом № 795 розірвати та стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після одруження спільне життя не склалося, так як чоловік став зловживати спиртними напоями. Вони з чоловіком спільно не проживають, дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з вересня 2016 року фактично відмовився надавати фінансову допомогу на утримання доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав. Крім цього суду пояснила, що відповідач може сплачувати вказану суму аліментів, так як працює на будівельних роботах, за що отримує гроші, та перебуває на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. В частині позовних вимог про розірвання шлюбу [PERSON] позов визнав. В частині позовних вимог про стягнення аліментів, позов визнав частково. В запереченнях проти позову вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 406 грн 50 коп. Суду пояснив, що від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини не відмовляється, по можливості надає доньці допомогу і буде надавати й далі. Під час проходження служби в зоні АТО отримував грошове забезпечення та висилав дружині на утримання дитини більшу частину коштів, які отримував, а собі залишав лише на дрібні потреби. Крім цього, в обгрунтування часткового визнання позову про стягнення аліментів, [PERSON] посилається на своє важке матеріальне становище, так як повернувшись з зони проведення АТО не зміг працевлаштуватись, і зараз проживає з батьками похилого віку за якими необхідний догляд, у зв'язку з чим інших постійних доходів не має. Просив позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів задоволити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі 406,50 грн. щомісячно, що відповідає 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 4), який носить формальний характер, оскільки фактично тривалий час сторони не підтримують шлюбні відносини і їх шлюб розпався. Заходів для примирення та збереження сім"ї сторони не вживають, бажання у наданні строку для примирення позивач та відповідач не виявляють. А тому, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], який існує лише юридично, необхідно розірвати. Судом також встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 5 ) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах розміру позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку, як безробітний в Луцькому міському центрі зайнятості , що підтверджується довідкою №3504510 від 29 листопада 2016 року. (а.с. 16). Також, як видно з його пояснень, він є учасником бойових дій та безпосередньо брав участь в АТО, що підтверджує посвідченням серії УБД №072190. (а.с. 16) При цьому, встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці та самостійно здійснює догляд за донькою, яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивачки і з вересня 2016 року фактично матеріальної допомоги по утриманню неповнолітньої дитини не надає.. Згоди щодо участі кожним із батьків по утриманню спільної доньки [PERSON], сторонами не досягнуто. А тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення алментів з [PERSON] в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах розміру заявлених позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Як видно з пояснень позивачки, розмір - 1500 гривень, який вказаний у позовній заяві, є частково обгрунтованим матеріальними потребами на дитину, які зі слів самої [PERSON] в середньому на місяць становлять 1000 гривень, а решту - 500 гривень, позивач має намір заощаджувати для дитини на майбутнє. При цьому,\~суд також враховує ту обставину, що відповідач до виникнення спору по можливості надавав матеріальну допомогу в забезпеченні доньки, що не заперечує й позивачка, і згідний, у разі наявності відповідних доходів, сплачувати аліменти в більшому розмірі. Його доходи, як видно з його пояснень, на час розгляду справи становлять приблизно 1200-1300 гривень, які він одержує у вигляді допомоги по безробіттю. В той же час в суді не знашли свого підтвердження посилання позивача на те, що [PERSON] отримує доходи від тимчасових будівельних робіт, оскільки ця обставина відповідачем не визнається і позивачкою відповідними засобами доказування не підтверджена. Суд при визначенні розміру аліментів, враховує вік дитини, з дня народження якої на час розгляду справи виповнилось півтора року, що зумовлює значні потреби в її утриманні, зокрема на засоби дитячої гігієни, змінний дитячий одяг, сезонний одяг, потреби у профілактичному щорічному відвідуванні дитячого педіатра, потреби у придбанні дитячих предметів ( іграшок, тощо) спрямованих на загальний розвиток дитини, дитячому харчуванні. Все це потребує значних матеріальних затрат. Однак, як видно, весь тягар по матеріальному забезпеченню дитини, несе позивач [PERSON]. А тому, суд вважає, що запропонований відповідачем розмір аліментів в сумі по 406 гривень 50 копійок не буде відповідати реальним потребам дитини. Враховуючи вище наведене у сукупності, приймаючи до уваги положенння ст.180 СК України, яка передбачає в рівній мірі для обох батьків обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 650 гривень щомісцячно, починаючи з 04.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, приймаючи до уваги вище наведене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно, суд рахує необхідним задовольнити частково. Обставин, які б звільняли відповідача від обовязку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову, суд присуджує стягнення судових витрат з протилежної сторони на користь сторони, яка їх понесла. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 105, 110, 112, 166, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial