Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

16.06.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який 22.08.2018 року між ними розірвано в судовому порядку. У шлюбі у них народилося троє дітей. Зазначає, що їхня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утримання на даний час є студенткою першого курсу денної форми навчання Інституту журналістики Київського національного університету імені Т.Шевченка (контрактна форма навчання). Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Між нею та Київським національним університетом ім. Т.Шевченка в особі ректора [PERSON] укладено договір №1836, згідно якого вищий навчальний заклад зобов`язався надати їхній дочці освітню послугу, а вона, як замовник бере на себе зобов`язання оплатити надану виконавцем освітню послугу на умовах та в порядку, передбачених договором. Оплата за навчання складає щорічно 48000 грн., а загальна сума становить 192000 грн. за весь період навчання. Також згідно умов договору плату за навчання необхідно вносити, як правило посеместрово (вересень і лютий) або щомісячно одноразово по перерахунку через банківські відділення, що нею самостійно здійснюється вчасно. Вказує на те, що відповідачу відомо про навчання їхньої дочки [PERSON] і про оплату навчання згідно договору, однак він повністю ухилився від матеріального забезпечення їхньої дочки. Крім того, у зв`язку з навчанням дочки нею було орендовано квартиру в м. Києві для її проживання під час навчання, що також становить додаткові витрати. На даний час вона не працює, має ще на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому при даних обставинах їй важко забезпечити в повному обсязі навчання дочки. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою, працездатною людиною, працює по тимчасових заробітках за кордоном та отримує дохід, а тому, на її думку, має змогу допомагати повнолітній дочці, яка навчається. Просить суд, ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто по 30.06.2024 року. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, натомість від неї поступила заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримує повністю. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Відзив на позовом також не подавав. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 22.08.2018 року між ними розірвано в судовому порядку, що стверджується копією рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.5). З`ясовано також, що за час спільного проживання у сторін по справі народилося троє дітей, які на даний час проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що стверджується актом обстеження №9305 від 02.04.2021 року, складеним депутатом Надвірнянської міської ради, Івано-Франківської області та довідкою №802, виданою 31.03.2021 року Управлінням надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради (а.с.7-8). На даний час дочка сторін по справі [PERSON] , [INFO] є студенткою першого курсу денної форми навчання Інституту журналістики Київського національного університету ім. Т.Шевченка (контрактна форма навчання) терміном навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Даний факт підтверджується довідкою №223 від 15.06.2021 року, виданою Київським національним університетом ім. Т. Шевченка та договором №1836 від 11.09.2020 року про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом ім. Т.Шевченка (а.с. 9-10). Судом встановлено, що на даний час позивач [PERSON] не взмозі належним чином надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. А тому, оцінюючи всі наявні докази, долучені сторонами до матеріалів справи, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоров`я останнього, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , однак в меншому розмірі, ніж просить позивач, а саме: в сумі 2000 грн. щомісячно, на час її навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання по 30.06.2024 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 80 коп судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved