Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

15.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь суму витрат, пов'язаних з утриманням будинку [ADDRESS] в сумі 94 164, 14 грн., а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що за для недопущення руйнування будинку та підтримання його в експлуатаційно - придатному стані ним було укладено договір підряду № 13/16/О-П від 14.07.2016 року з ТОВ «Ті-М-Сі», згідно якого підрядником були здійсненні роботи з ремонту примішення приватного будинку [ADDRESS] вартість яких склала 94 164, 14 гривень. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача Підприємства з іноземними інвестиціями «БІЛЛА -Україна» не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-690/2007 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Білла -Україна» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа виконком Одеської міської ради, про визнання недійсною відмову у погодженні місця розташування об'єкта, щодо якого вирішується питання про вилучення земельної ділянки та примусове припинення права на земельну ділянку, про виселення з наданням іншого житла. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2007 року позов Підприємства з іноземними інвестиціями «Білла -Україна» було задоволено. Визнано недійсною відмову [PERSON], [PERSON], [PERSON] в погодженні Підприємству з іноземними інвестиціями „Білла-Україна" місця розташування об'єкту забудови торговельного центру в зв'язку з вилученням земельної ділянки площею 515,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], для містобудівних, громадських потреб для виконання позивачем згідно рішення виконкому Одеської міської ради № 557 від 30.09.2004 року комплексної реконструкції кварталу [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] з будуванням торгівельного комплексу. Припинено право [PERSON], [PERSON], [PERSON] постійного користування 18\\25 частини земельної ділянки площею 515,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з її вилученням для містобудівних, громадських потреб для виконання Підприємством з іноземними інвестиціями „Білла-Україна" згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 557 від 30.09.2004 року комплексної реконструкції кварталу [ADDRESS] та будинку [ADDRESS], з будуванням торгівельного комплексу. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 18\\25 частини будинку № 16, який підлягає зносу по вул. 8-ої Лінія в м. Одесі та з земельної ділянки, в зв'язку з вилученням даної земельної ділянки на який він розташований, для містобудівних, громадських потреб, під комплексну реконструкцію вказаного кварталу в м. Одесі з будуванням торгівельного комплексу, з подальшим зняттям [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою та з реєстрації прав власника [PERSON] в Одеському ГБТІ та РОН. Зобов'язано підприємство зі 100 % іноземними інвестиціями „Білла-Україна" (02140, м. Київ, вул. Гришко,3) надати при відселенні [PERSON] у власність будинок [ADDRESS], що розташований на земельної ділянці розміром 545 кв.м., з подальшим зняттям з реєстрації прав на будинок позивача та реєстрацією прав власності на будинок на [PERSON]. Зобов'язано [PERSON] надати згоду [PERSON] та [PERSON] зареєстрування їх на обліку за адресою будинку [ADDRESS], та не перешкоджати виселенню [PERSON], [PERSON], зносу 18\\25 частини вказаного будинку [ADDRESS], зняттю [PERSON], [PERSON] з реєстрації на обліку та прав власника на зазначену частину будинку. В подальшому ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2007 року було роз'яснено рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2007 року у справі за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями „Білла-Україна" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа по справі виконком Одеської міської ради „Про визнання недійсною відмову у погодженні місця розташування об'єкта, щодо якого вирішується питання про вилучення земельної ділянки та примусове припинення права на земельну ділянку, про виселення з наданням іншого житла" про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають виселенню з 18\\25 частини будинку № 16, який підлягає зносу по вул. 8-ої Лінія в м. Одесі та з земельної ділянки, в зв'язку з вилученням даної земельної ділянки на який він розташований, для містобудівних, громадських потреб, під комплексну реконструкцію вказаного кварталу в м. Одесі з будуванням торгівельного комплексу, з подальшим зняттям [PERSON], [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою та з реєстрації прав власника [PERSON] в Одеському ГБТІ та РОН до будинку [ADDRESS], що розташований на земельної ділянці розміром 545 кв.м. Після набрання рішенням законної сили, Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи на примусове його виконання, в результаті чого державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції у м.Одесі було відкрите виконавче провадження № В-4/421 і в частині виселення відповідача з належної йому 18/25 частини житлового будинку №16 по вул. 8 Лінія у м. Одесі рішення суду було виконано. Однак, вказане рішення в частині передачі [PERSON] у власність будинку [ADDRESS], що розташований на земельної ділянці розміром 545 кв.м., фактично виконано не було і право власності за ним на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку не реєструвалось. У відповідності до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що своїми діями [PERSON] грубо і систематично порушував припис ст. 13 Конституції України (власність зобов'язує) та вимоги ст. 322 ЦК України, відповідно до якої, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить (тягар утримання майна). У зв'язку з чим позивач був вимушений за власний кошт здійснювати утримання зазначеного будинку - нести витрати з охорони, поточного ремонту, справляння обов'язкових платежів. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2016 року між Підприємством з іноземними інвестиціями «БІЛЛА -Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ті-М-Сі» було укладено договір підряду № 13/16/О-П, згідно якого підрядником буди здійснені роботи з ремонту приміщення приватного будинку [ADDRESS] . У відповідності до кошторису, вартість ремонтних робіт була визначена у розмірі 93 169 гривень, фактична вартість склала - 94 164, 14 гривень, які були сплачені позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ті-М-Сі», що підтверджується платіжним дорученням № 4334 від 28.07.2016 року на суму 23 542 гривень та № 4776 від 18.08.2016 року на суму 70 623, 14 гривень. Згідно ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, при першій нагоді не повідомила цю особу про свої дії, вона не має права вимагати відшкодування зроблених витрат. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за Підприємством з іноземними інвестиціями «БІЛЛА-Україна» на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Заботкіною Т.Ю., реєстр. № 5-543. Суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про здійснення ремонтних робіт, більш того, необхідність їх проведення взагалі підтверджена у судовому засіданні не була, таким чином, залишилось не зрозумілим, з яких підстав відповідач [PERSON] повинен відшкодовувати вартість ремонтних робіт, оскільки спірним будинком він не користується та за собою його не зареєстрував. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 Цивільного процесуального кодексу України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У силу ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову Підприємства з іноземними інвестиціями «БІЛЛА -Україна», у зв'язку з його недоведеністю та безпідставністю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed