Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги змінила, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісяця. Просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно ухвали про судове доручення надав пояснення, відповідно до яких в частині позову про розірвання шлюбу погодився, а в частині стягнення аліментів пояснив, що він не працює і не в змозі виплачувати аліменти, просить справу розглянути у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя припинили шлюбні відносини з березня 2011 року, через те, що вони виявилися людьми з несумісними характерами та різними поглядами на сімейне життя. Позивач втратила почуття любові і поваги до відповідача, подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливі. Поновлювати шлюбні відносини позивач не бажає. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тем більш в подружніх відносинах. Відповідно суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу. Крім того в судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка від 18.10.2013 року яка видана Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сім'я» м. Білгород - Дністровський Одеської області. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якій батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 22.10.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось з них. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved