Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

24 квітня 2015 року [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) Ю.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З метою організації відпочинку дитини, вона запланувала спільний відпочинок з дитиною за кордоном. Для отримання дозволу на виїзд сина за кордон разом з нею, вона звернулася до відповідача для отримання його дозволу на це, але він відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини. Таким чином, своїми діями відповідач порушує їх з сином право на спільний відпочинок. Просила надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON], [INFO], дозволити їй виїжджати за межі України з неповнолітнім сином, без письмової згоди супроводу батька дитини у період з червня 2015 року по 31 жовтня 2016 року . В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просила надати їй дозвіл на виїзд за межі України з її сином [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO] до країн Росія , Греції або Іспанії у період з дня постановлення рішення суду до 31 жовтня 2015 року. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. У судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України.\~\~ Представник третьої особи - служби по справам дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, при винесенні рішення просила максимально урахувати інтереси дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах з квітня 1999 року, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № І-НО № 152457 виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області в графі «батько» зазначено [PERSON], «мати» [PERSON]. 25.08.2001 році сторони зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з «Узун» на «Чубарова». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №065157, виданого 30 березня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міськогоуправління юстиції Донецької області [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, про що в книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 145 від 21 квітня 2005 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 339592 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 27 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27 грудня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 554. Після реєстрацію шлюбу дружині присвоєно прізвище «Макєєва». Згідно довідки з місця мешкання виданої директором ЖКП АЖК» від 03.04.2015 року, , позивачка [PERSON], мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"\~за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4\~\~«Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, діючим\~\~законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, тобто можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Судом встановлено, що позивачка має намір виїхати з сином в період з дня постановлення рішення суду до 31 жовтня 2015 року в країни Росія , Греції або Іспанії, однак відповідач не надає своєї згоди на вивіз дитини за межі України, не обґрунтовуючи при цьому своєї відмови. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини на відпочинок у вказаний період разом з матір'ю до вказаних країн, не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи уточнені позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та надання їй дозволу на виїзд за межі України з сином [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO] до країн Росія , Греції або Іспанії у період з дня постановлення рішення суду до 31 жовтня 2015 року., починаючи з дня набрання рішення законної чинності.

Outcome: approved