Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

16.12.2014 року Приморським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яким позов був задоволений частково. 09.04.2015 року апеляційним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області задоволена, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року змінено та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. 24.06.2015 року Вищим спеціалізованим судом України постановлена ухвала по вказаній справі за касаційною скаргою [PERSON] на рішення апеляційного суду Одеської області від 09.04.2015 року. Касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення апеляційного суду в частині вимог [PERSON] до прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди скасовано та у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення апеляційного суду залишити без змін. 04.11.2015 року апеляційним судом Одеської області була винесена ухвала за апеляційними скаргами [PERSON] та прокуратури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року. Апеляційні скарги [PERSON] та прокуратури Одеської області відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з прокуратури Одеської області у розмірі 1000 грн. залишити без змін. 11.11.15 р. [PERSON] звернулась до суду зі заявою, в якій просила суд розглянути питання щодо стягнення з прокуратури Одеської області на її користь понесених судових витрат, пов`язаних з явкою в Приморський районний суд м. Одеси, апеляційний суд Одеської області, подання касаційної скарги по транспортним і поштовим витратам у розмірі 203,57 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року у задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, було відмовлено. 29.02.2016 року ухвалою апеляційного суду Одеської області ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року, була скасована та питання про ухвалення додаткового рішення передано на новий розгляд. В судовому засіданні заявник просила провести судове засідання без фіксації судового процесу. Уточнену заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник Прокуратури Одеської області просив провести судове засідання без фіксації судового процесу, у задоволенні заяви відмовити. Інші сторони в судове засідання не зявились. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що можливо ухвалити по справі додаткове рішення. Судом встановлено, що 16.12.2014 року Приморським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов був задоволений частково. 04.11.2015 року апеляційним судом Одеської області була винесена ухвала за апеляційними скаргами [PERSON] та прокуратури Одеської області, якою рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з прокуратури Одеської області у розмірі 1000 грн. залишити без змін. [PERSON] в судовому засіданні уточнила свою заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з прокуратури Одеської області на її користь понесених судових витрат, пов`язаних з явкою в Приморський районний суд м. Одеси, апеляційний суд Одеської області, подання касаційної скарги, транспортними і поштовим витратам на загальну суму у 403,63 грн. Суд задовольняє частково заяву [PERSON] виходячи з наступного: Дійсно при зверненні до суду 26.08.2014 року з позовом, позивачка [PERSON] просила стягнути понесені нею судові витрати. Згідно розрахунку позивачки [PERSON] (а.с. 248 т.1) її витрати по справі у Приморському суді м. Одеси складають у сумі 93,54 грн. В подальшому заявником була збільшена сума судових витрат до 403,63 станом на 06.07.2016 року. Але, суд вважає, що ці витрати повязані з апеляційним та касаційним розглядом справи, а тому не могли існувати під час ухваленні рішення 16.12.2014 року та не були предметом дослідження під час ухвалення рішення. Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування". Відповідно до ст. 60 ЦПК України обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, при розгляді справи судом не було вирішено питання про судові витрати позивачки, а тому суд стягує з Прокуратури Одеської області на користь позивача судові витрати у розмірі 93,54 грн., та відмовляє у задоволенні стягнення витрат, що не повязані з розглядом справи у Приморському районному суду м. Одеси. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі ст. ст. 208-210, 220, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved