Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

15\~вересня 2020\~року [PERSON] звернувся до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що на підставі договору купівлі продажу він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Секція в гуртожитку складається з двох жилих кімнат, кожна з яких площею 24,2 кв.м., загальна площа складає 35,9 кв.м. Зазначає, що 23 липня 2015 року у спірній квартирі, він зареєстрував постійне місце проживання зятя - відповідача [PERSON] . Останній, разом з дочкою та онукою, проживав у спірному житлі до 01 травня 2019 року. Виселившись в с. Білин Володимир-Волинського району, відповідач віддав йому ключі від вхідних дверей квартири. Тривалий час, останній не підтримував зв`язку з квартирою і вже тоді він мав намір виселити [PERSON] , як такого, що не проживав в житлі та ним не користувався. Однак, в кінці липня 2020 року відповідач, без його згоди, шляхом злому замка, самовільно вселився в спірне житло. 11 серпня 2020 року він надіслав [PERSON] лист з вимогою добровільно виселитися та знятись з реєстрації. Зазначає, що відповідач участі в утриманні квартири не бере, не сплачує за комунальні послуги, квартирну плату. Сума заборгованості за теплопостачання станом на 01 травня 2019 року становить 18\~790 грн., а за електроенергію 2\~752 грн. Вважає, що реєстрація [PERSON] перешкоджає йому, як власнику квартири, користуватися та розпоряджатися власністю на власний розсуд, більше того, він несе додаткові витрати по утриманню майна. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає і оскільки своїми діями чинить перешкоди у користуванні належному йому житлі, просить суд постановити рішення яким виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Позивач [PERSON] змінив позовні вимоги, у поданій заяві просив суд постановити рішення про усунення перешкод в користуванні своєю власність шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , оскільки той понад рік не проживав в спірному житлі та ним не користувався (а.с.60). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с.105). У відповідності до вимог ст.280, ст.281 КПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав наведених у ньому. Пояснив, що він єдиний власник секції в гуртожитку за адресою: кв. [ADDRESS] . Житло було придбане до реєстрації шлюбу його дочки з відповідачем. Деякий час в спірному житлі проживали [PERSON] , дочка та онука, однак в травні 2019 року всі вони переїхали в с. Білин Володимир-Волинського району, а в кінці липня 2020 року, відповідач без його згоди і відому, шляхом зламу замка, самовільно вселився в гуртожиток. Вже в серпні 2020 року він вселив всіх членів своєї сім`ї. Зазначив, що відповідач не бере участі в утриманні житла, заборгував за комунальні послуги 8 тисяч гривень, також чинить йому перешкоди в користуванні своєю власністю та в спілкуванні з дочкою і онукою. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила позов задоволити повністю. Зазначила, що відповідач [PERSON] порушує право власності позивача [PERSON] та чинить йому перешкоди в користуванні своїм майном, обзиває нецензурною лайкою, змінив замки у вхідних дверях та перешкоджає спілкуватися з дочкою і онукою. З цього приводу, позивач звертався до працівників поліції, які вказали на те, що між ними виник цивільно-правовий спір, а тому вони не в змозі допомогти. Тривалий час, без поважних причин, відповідач не проживав у гуртожитку і майном не користувався, а оскільки він не є членом сім`ї власника житла, просить постановити рішення про його виселення. Свідок [PERSON] показала, що є дружиною позивача. Їх дочка разом із зятем тривалий час проживали в с. Білин Володимир-Волинського району. Зазначила, що відповідач [PERSON] побив її та дочку, а також душив чоловіка. В серпні 2020 року, вибивши вхідні двері, він самовільно вселився в секцію в гуртожитку та змінив там замки у вхідних дверях. Вказала на те, що їх дочка мала намір розірвати шлюб з [PERSON] , однак згодом помирилася з чоловіком. Вироком Володимир-Волинського міського суду, за нанесення їй тілесних ушкоджень, відповідача було засуджено до 100 годин громадських робіт. Після подачі позову до суду, [PERSON] неодноразово телефонував з погрозами, ображав нецензурними словами та принижував. Чоловік позбавлений можливості користуються своїм майном, оскільки відповідач самовільно заселився в квартиру і не впускає в житло, більше того не оплачує комунальні послуги, квартирну плату. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вересня 2020 року, з дозволу власника проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] .\~В цій квартирі пошкоджені двері в ванну і вітальню, відсутні двері в кухню та поломана духова шафа. Зі слів позивача, майно було пошкоджене відповідачем під час його конфліктів з дочкою. За час її проживання, в спірному житлі відповідач жодного разу не з`являвся, а заборгованість за комунальними послугами оплачував позивач. Свідок [PERSON] показав, що працює поліцейським Оваднівської територіальної громади. 24 липня 2020 року надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства за адресою: [ADDRESS] . Коли прибув за викликом, то зафіксував нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень своїй дружині [PERSON] і тещі [PERSON] . Відповідач поводив себе агресивно, неадекватно, погрожував як потерпілим так і працівникам поліції. З цього приводу ним було складено адміністративні протоколи, а 25 липня 2020 року заява [PERSON] була внесена до ЄРДР. Пізніше, неодноразово, надходили заяви про вчинення [PERSON] домашнього насильства Заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Копією договору купівлі-продажу секції в гуртожитку (а.с.5) та копією витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (а.с.6) підтверджується право приватної власності позивача [PERSON] на спірне житло за адресою: [ADDRESS] (секцію в гуртожитку). Згідно копії будинкової книги, 23 липня 2015 року в квартирі, з дозволу власника, було зареєстровано постійне місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.28-30 .) Згідно з довідкою Виконавчого комітету Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №384 від 27 серпня 2020 року (а.с.14) в період з 01 травня 2019 року по 01 серпня 2020 року, відповідач [PERSON] проживав разом із своєю сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Відтак,\~документально підтверджено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~понад рік,\~без поважних\~причин,\~не проживав\~в квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] та нею не користувався. Даний факт у судовому засіданні підтвердили допитані свідки, зокрема [PERSON] , яка фактично проживала в житлі. Згідно ч.4\~ст.156 ЖК України\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, зокрема дружина, їх діти і батьки. Також членами сім`ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. У судовому засіданні встановлено, що відповідач з власником спірного житла ніколи не проживав та не був пов`язаний спільним побутом. Після того, як [PERSON] добровільно покинув квартиру в 2019 року, по спливу більше року, вселився в неї без згоди на те власника. Відтак, положення ст.71 ЖК України, за якими жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, у даному конкретному випадку, не підлягає застосуванню. Відповідно до 42 Конституції України, положень ст.316, ст.317, ст.319, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., Закону від\~17\~липня 1997р.\~N475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.,\~\~Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При ухваленні\~рішення у\~справі,\~суд бере\~до уваги\~те,\~що у судовому засіданні, з показів свідків було встановлено неправомірність дій [PERSON] та його неналежну поведінку стосовно позивача, як власника спірного майна, а також членів його сім`ї. Так, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області, за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] , відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, (а.с.68-69). Неодноразово, позивач [PERSON] звертався до ВП №1 (м. Нововолинськ) з заявами з приводу створення [PERSON] перешкод у користуванні своєю власністю - квартирою за адресою: [ADDRESS] та з приводу нанесення йому образ відповідачем (а.с.70-71,77). \~ \~ \~ \~Документально підтверджено, що відповідач, користуючись спірним майном, не несе витрат по його утриманню, зокрема не оплачує комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , як наслідок виникла заборгованість (а.с.20-22,73-75). Створення [PERSON] перешкод власнику [PERSON] у користуванні своїм майном підтверджується повідомленням начальника КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №4388 від 10 грудня 2020 року, де зазначається, що не було надано вільного доступу до об`єкта нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому неможливо видати технічну документацію його власнику (а.с.72) . \~ \~ \~ \~Позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовим проханням забезпечити йому та працівникам КП «Волинське\~обласне бюро\~технічної інвентаризації»доступ до свого майна та огляду квартири, однак, як вбачається з вищевказаного повідомлення, всі його звернення залишилися поза увагою [PERSON] (а.с. 31, 71). Враховуючи відсутність жодних доказів на спростування позову, з врахуванням того, що [PERSON] доведено правомірність своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що право власності на спірне майно було порушено відповідачем, останній понад рік не проживав в квартирі та нею не користувався, а тому, з метою захисту порушеного права, суд приймає рішення про усунення перешкоди в\~користуванні належною [PERSON] власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.141 КПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 840, 80 грн. судового збору та 2000 грн. витрат понесених на правничу допомогу, що підтверджуються документально (а.с.4, 46-48)

Outcome: approved