Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 11.08.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 526, стягувати аліменти з [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 1500 грн. на місяць, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду. В обґрунтування предявлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось в звязку з тим, що між ними постійно виникають сварки, взаєморозуміння відсутнє, з відповідачем вони спільного господарства та подружнього життя не ведуть, шлюб є формальним і його подальше збереження є недоцільним. Зазначає, що не бажає примирення, впевнена , що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачем налагодити неможливо. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою малолітню дитину, матеріальну допомогу надає рідко і в мізерних розмірах, тому вона вимушена захищати справа дитини на належне матеріальне утримання в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач суду заперечень не надав, до суду не з'явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 серпня 2007 року, зареєстрованому міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 526 (а.с. 8). Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб між сторонами. Також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], 20.01.2008 р. (а.с. 12). Статті 180, 181 СК України визначають обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. На підставі викладеного, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів та судовий збір на користь позивача з позовної вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved