Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON] 02.11.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 04.09.2014 року у виконкомі Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них є дочка [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року відповідач проживає окремо, спільного господарства не ведуть та спільного майна не мають. Постійні сварки та скандали, через зловживання відповідачем алкоголю, неодноразово відбувались в присутності їхньої дитини. Впродовж їхнього сімейного життя вона постійно намагалася виправити ситуацію в плані примирення, та всі її спроби виявились марними. Прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід в їхній ситуації. Збереження сімї і подальше спільне проживання з відповідачем неможливе. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, через що є необхідність, щоб відповідач сплачував аліменти. Просить, з урахуванням внесення уточнення до позовної заяви, а саме: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.09.2014 року виконкомом Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №17, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про час та місце слухання справи була належно повідомлена, причини неявки суду не відомі, однак, нею 27.12.2017 року була подана заява в канцелярію суду про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, причини неявки суду не відомі. 27.12.2017 року ним було подано в канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якій вказав, що визнає позовні вимоги, згідний на розірвання шлюбу та згідний сплачувати аліменти на дитину в розмірі, в якому просить позивач, а також погоджується з обставинами, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог та правову оцінку обставин, надану позивачкою у позові, розгляд справи просить проводити у його відсутності. У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПКУкраїни. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 04.09.2014 року, зареєструвавши шлюб у виконкомі Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №17 (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, з березня 2017 року проживають окремими сім»ями, в різних населених пунктах, подружні відносини між сторонами припинені, стали чужими, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові один до одного. Подальше збереження сімї неможливе. Спільного майна у сторін немає.\~\~ Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення сторін, та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб, при таких обставинах, слід розірвати. Дитину сторін залишити на вихованні з позивачкою з огляду на те, що вона проживає з нею. Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що сторони по даний час перебувають у шлюбі (а.с.5), мають дочку, яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.8,10), відповідач не виконує свої обов»язки щодо утримання дитини добровільно не допомагає матеріально та фінансово. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів інші обставини, що мають істотне значення При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує її вік, стан здоров»я та матеріальне становище, яке є задовільне(а.с.7), стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину, так як є працездатним, здоровим, інших неповнолітніх дітей чи утриманців відповідач немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться (документів, які б свідчили про інше, відповідачем суду не представлено), а також те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у частці від доходів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки з позовом позивач звернулася 02.11.2017 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Таким чином, позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачем пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок, та на користь держави за позовну вимогу щодо стягнення аліментів - судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (а.с.1). А тому,

Outcome: approved