Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що [INFO] у віці 69 років померла [PERSON], яку заявник з дитинства вважав за мати, та з якою проживав з 20 грудня 1984 року, турбуючись про неї, як за члена родини. Смерть [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 27 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що також, в Книзі реєстрації смерті 27 серпня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 6655. Заявник зазначає, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі із 33/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], земельної ділянки площею 6, 5151 га, що розташована на території Малоорчицькій сільській раді Зачепілівського району, та автомобіля марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску держаний реєстраційний № [NUMBER]. Однак, у зв'язку з тим, що заявник в позасудовому порядку не зміг підтвердити обставину проживання зі спадкодавцем однією сім'єю понад п'яти років, нотаріусом було винесено 31.03.2014 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися до суду, та встановити в судовому порядку юридичний факт його спільного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менше п'яти років до дня її смерті. У зв'язку з чим, заявник змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник та його представник у судовому засіданні означену заяву підтримали, в обґрунтування такої заяви посилались на доводи, що викладені в останній. У судових дебатах участі не приймали, надавши суду заяву про завершення розгляду справи без участі заявника та його представника, в якій також просять суд, заяву задовольнити та встановити факт проживання заявника однією сімє'ю із спадкодавцем. Представник зацікавленої особи - Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву в якій просять розглянути дану цивільну справу з врахуванням того, що Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2о-142/2011 було визнано відумерлою спадщиною 33/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Зацікавлена особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від такої особи не надходило. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи оцінивши представлені та добуті докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], померла [INFO] у віці 69 років, що підтверджуються свідоцтвом про смерть від 27 серпня 2007року серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис в Книзі реєстрації смерті № 6655 ( а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 33/100 частини домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянку площею 6,5151 га, що розташована на території Малоорчицької сільської ради Зачепілівського району та автомобіля марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER]. Відповідно ч.1 ст. 235 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.256 ЦПК України зазначається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 р. № 5 зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Разом з цим, шляхом направлення відповідних ухвал про витребування доказів до органів нотаріату та отримання відповідних відомостей із Спадкового реєстру, судом встановлена обставина відсутності будь-яких осіб, які б претендували чи оформлювали речові права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 6,5151 га, що розташована на території Малоорчицької сільської ради Зачепілівського району та автомобіля марки ВАЗ 21011, 1980 року випуску державний реєстраційний № [NUMBER]. Окрім цього, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд зауважує, що правовідносини стосовно 33/100 частини домоволодіння вже вирішені в судовому порядку шляхом постановлення рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2о-142/2011 про визнання спадщини відумерлою, що виключає наявність спору між сторонами стосовно такого майна. З огляду на наведене суд доходить висновку, про відсутність зацікавлених осіб, на права та охоронювальні законом інтереси яких може вплинути рішення суду по даній справі окремого провадження, та про відсутність спору про право, у зв'язку з чим дана справа повинна розглядатись в порядку окремого провадження, Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно зі ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що вбачається з поданих суду заявником документів. Відповідно до ч.3 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що відносини, які склалися між заявником та спадкодавцем [PERSON], слід розцінювати як сімейні в розумінні положень ст. З СК України, оскільки судом під час розгляду справи по суті здобуті докази наявності обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми, а саме, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних домовленостей про порядок користування майном. Відповідно до положень ст.ст. 57- 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Та обставина, що заявник постійно проживав з [PERSON] із грудня 1984 року на час її смерті однією сім'єю підтверджується наступними зібраними в ході розгляду справи по суті доказами. Зокрема, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення, щодо того, що [PERSON] дійсно проживав однією сім'єю із [PERSON], мали спільні витрати щодо утримання майна та житла, заявник брав участь у веденні господарства, та мали відповідні домовленості щодо користування таким майном. Окрім цього, відповідно до довідки, що видана головою квартального комітету Ленінського району м. Дніпропетровська про те, що [PERSON] дійсно був прописаний з 1984 року, і по день смерті, тобто до [INFO] та фактично проживав в квартирі № 2 буд. [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на законність, обґрунтованість та доведеність заявлених [PERSON] вимог про встановлення факту прийняття спадщини, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Задоволення заяви [PERSON] для нього має юридичне значення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved