Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

27 жовтня 2017 року до суду звернулася позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що 28 жовтня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 56. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що між ними відсутні будь-які почуття, і у них різні погляди на життя, а також відсутнє між ними взаємопорозуміння. З червня 2017 року вони припинили шлюбні відносини. Зазначає, що їх шлюб носить лише формальний характер, адже вони не підтримують шлюбних відносин і взагалі на даний час вони не спілкуються, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть.\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливими. Шлюб розривають вперше,\~ спору про поділ майна немає. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON], належним чином повідомлена, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її\~ участі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи без його участі суду не надавав. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та належне повідомлення відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28 жовтня 2016 року укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №343242 виданого 28.10.2016 року (а.с. 6). Як вбачається із вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19.12.2013 року [PERSON] засуджено до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому належить. На даний час він відбуває покарання (а. с. 11-14). \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з"ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір відновлення\~ прізвища, яке вона мала до укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність відновлення дошлюбного прізвища позивачу «Гук». \~ \~ \~ \~

Outcome: approved