Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

15.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила припинити дію договорів оренди земельних ділянок шляхом їх розірвання, укладених 25 січня 2008 року між нею та СТОВ «Агросвіт» строком на 25 років та зобов`язати останнє передати дані земельні ділянки їй, вказуючи на те, що, починаючи з 2014 року СТОВ «Агросвіт» не сплачує їй орендну плату, що є істотним порушенням умов договору. Ухвалою суду від 16.06.2021 року відкрито провадження по справі та визначено про її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лук`яненко Р.В. не з`явилися. У наданій заяві остання просила розглядати справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Також просила не вирішувати питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на її користь. Представник відповідача - СТОВ «Агросвіт» в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є власником двох земельних ділянок площею по 3.35 га кожна, розташованих на території Красилівської сільської ради з кадастровими номерами 7420384500:03:000:0114 та 7420384500:03:000:0115, що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю серії ЯА № 758763 та ЯА № 758764 (а.с. 16, 28). 25.01.2008 року між [PERSON] як орендодавцем та СТОВ «Агросвіт» як орендарем, укладено два договори оренди земельних ділянок (надалі Договори) рілля площею по 3.35 га кожна строком на 25 років (а.с.11-13,23-26), які зареєстровано у Бахмацькому районному відділі ЧРФ ЦДЗК 20.05.2008 року за № 040883200089 та № 040883200090. Відповідно до п. 43 даниз Договорів вони набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином вказані договори набрали чинності саме з 20.05.2008 року. Згідно п. 37 дія Договорів припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, ... а також з інших підстав, визначених законом, що передбачено п. 38 даного Договору. Відповідно до п.п. 9,11 Договорів орендна плата вноситься орендарем у формі грошової оплати та натуроплати, її розмір складає 1.65 % в сумі 558 гривень 14 копійок у січні - грудні кожного року. Актом прийому-передачі земельної ділянки, складеним 21.05.2008 року, «орендодавець» [PERSON] передала у оренду, а «орендар» СТОВ «Агросвіт» в особі директора [PERSON] , прийняв в оренду земельні ділянки площею по 3.35 га кожна з цільовим призначенням для веденя товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Красилівської сільської ради (а.с. 14,26). Актами від 25.01.2008 року, складеними за участю орендодавця [PERSON] та керівником СТОВ «Агросвіт» [PERSON], визначено місце та розташування земельних ділянок з кадастровими номерами 7420384500:03:000:0114 та 7420384500:03:000:0115 (а.с. 15,27). Листами, датованими 09.03.2018 року, [PERSON] звернулася до орендаря - СТОВ «Агросвіт» за адресою [ADDRESS] з вимогою щодо повернення їй вищевказаної земельної ділянки у зв`язку з систематичним невиконанням умов Договору в частині сплати орендної плати (а.с. 18-19, 30-31). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Бахмацькому районі від 07.03.2018 року договори оренди земельних ділянок строком на 25 років між орендодавцем-власником [PERSON] та орендарем СТОВ «Агросвіт» щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7420384500:03:000:0114 та 7420384500:03:000:0115 зареєстровані БРВ ЧРФ ДП «Центр ДЗК», про що 20.05.2008 року в Державному реєстрі земель вчинено записи № 040883200089 та 040883200090 (а.с. 17,29). Відповідно ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюются відносини, пов`язані з орендою землі, є закон «Про оренду землі». Відповідно до ст.ст. 13,14 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ст. 31 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. За приписами ст. 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконаня орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору. П. 2.20. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6 зазначено, що під час вирішенні спорів про розірвання договору і оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, що визначено ч.1 ст. 15 Закону. За приписами ч.1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Наведена правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 (справа № 925/549/17), яка, відповідно до положень ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Як зазначив Верховний Суд сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, що визначено ч.1 ст. 76 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що передбачено ч.1 ст. 77 ЦПК України. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатінсть доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання про що зазначено у ч.ч.1,2 ст. 80 ЦПК України. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що в порушення умов договору орендар не сплатив орендодавцю орендну плату за 2014-2019 роки, що свідчить про систематичне невиконання відповідачем зобов`язань, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивачки. Своїм правом надати пояснення в судовому засіданні не скористався. У визначений судом строк відзиву на позов не подав. Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд не вирішує з урахуванням позиції представника позивача.

Outcome: approved