Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад, а її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на амнестичний синдром неуточненого генезу, через що вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. 23.09.2015 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічній розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 23.09.2015 року [PERSON] була доставлена в ХОПЛ №1 племінницею. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору 23.09.2015 року, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на амнестичний синдром неуточненого генезу, що проявляється у повільному прогресуючому зниженні пам"яті та інтелекту, вираженому ослабленні запам"ятовування нового матеріалу, відтворення подій минулого, порушенні осмислення ситуації, дезорієнтуванні по амнестичному типу, збідненні мови, частковій втраті новичок самообслуговування, безпорадності, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 23.09.2015 року, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатна критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку; медичною картою стаціонарного хворого №6138 від 23.09.2015 р. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved