Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернувсь до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 31.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», який змінив свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11407429000, відповідно до якого банк надав останній кредит в сумі 360000,0 гривень строком по 02 листопада 2015 року (включно), а [PERSON] зобов язувалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов язання у повному обсязі. З метою забезпечення виконання грошових зобов язань за вказаним Договором відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 70,3 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами передало своє право вимоги за вказаним Договором про надання споживчого кредиту ПАТ «Дельта Банк». Проте відповідач [PERSON] в порушення договору та норм ЦК України не виконує свої зобов язання, в зв язку з чим ним (позивачем) надсилалася вимога стосовно неналежного виконання зобов язання за договором, але [PERSON] не реагує на його вимоги, так як і не реагують інші відповідачі. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] перед ним (позивачем) за Договором про надання споживчого кредиту станом на 26.06.2013 року складає 854562,50 гривні. В зв язку з чим він (позивач) просить в рахунок виконання основного зобов язання щодо оплати заборгованості у розмірі 854562,50 гривень за Договором про надання споживчого кредиту № 11407429000 від 31.10.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме вказану вище квартиру, шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору іпотеки № 95730 від 31.10.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами. Також просить зобов язати відповідача Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ним (позивачем), припинивши право власності відповідачів, в тому числі право володіння, користування та розпорядження, на неї, та виселивши з неї відповідачів та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою, і стягнути на свою користь з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача Картавцев Я.В. не з явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу в свою відсутність. Представник відповідача, Державної реєстраційної служби України, Даценко Т.М. до суду не з явилася, надала письмові заперечення, в яких позов не визнає, оскільки вимоги про зобов язання Державної реєстраційної служби України не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в цій частині необхідно закрити, та є передчасними. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за викликом суду не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень та заяв про слухання справи в свою відсутність не надали. Суд ухвалив слухати справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON], 31 жовтня 2008 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11407429000. За умовами Договору банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 360000,0 гривень з 31 жовтня 2008 року до 02 листопада 2015 року (включно) або достроково, з погашенням чергових платежів щомісячно до 25 числа місяця, із цільовим призначенням кредиту для особистих потреб, а [PERSON] зобов язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов язання у повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 95730 від 31 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 7186 (далі - Договір іпотеки), відповідно до якого в забезпечення виконання Договору про надання споживчого кредиту відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 70,3 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.2.10. Договору про надання споживчого кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитом до 25 числа кожного місяця (включно), наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти. 08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами передало своє право вимоги за вказаним Договором про надання споживчого кредиту Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк». В зв язку з чим на підставі ст.514 ЦК України до позивача перейшло право, що виникло з Договору про надання споживчого кредиту та Договору іпотеки, у обсязі і на умовах, що існували у первісного кредитора. Станом на 26 червня 2013 року прострочена заборгованість [PERSON] по процентам за користування кредитом складає 510404,96 гривні, а заборгованість за кредитом складає 344157,54 гривень, згідно довідки від 26.06.2013 року. Про наявність простроченої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов язання відповідачів, на виконання вимог ст.35 ЗУ «Про іпотеку», було повідомлено письмовими повідомленнями-вимогами від 15.10.2013 року за вих. №№ 8954308, 8954308р1, 8954308р2. Письмові вимоги банку про усунення порушень не виконані. Згідно з умовами п.4.1.1. Договору іпотеки, у разі порушення Договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, позивач набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто на вищезазначену квартиру. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов язаний повернути кредит та сплатити відсотки на умовах встановлених договором. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Стаття 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки… Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 4 ч.2 ст.25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вищевказаного Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Тобто, зі змісту п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вбачається, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом передачі у власність обтяжувача даного предмета можливо лише у випадку з рухомим майном. Звернення стягнення на предмет іпотеки, нерухоме майно - квартиру загальною площею 70,3 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю (позивачу) вказаного предмету іпотеки у власність, про що останній просить, можливе лише в порядку позасудового врегулювання. Вказане положення закріплене і в п.5.2. даного Договору іпотеки № 95730 від 31.10.2008 року. Що стосується тверджень представника відповідача, Державної реєстраційної служби України, Даценко Т.М. в своїх письмових запереченнях про те, що вимоги про зобов язання Державної реєстраційної служби України не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому провадження в цій частині необхідно закрити, оскільки дані вимоги необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, то суд їх критично оцінює, так як вони взаємопов язані з іншими вимогами позивача і їх окремий розгляд не гарантує повного, всебічного і об єктивного вирішення справи. Проте, дані вимоги дійсно є передчасними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити на підставі ч.1 ст.3 ЦПК України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - квартиру загальною площею 70,3 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та зобов язання Державної реєстраційної служби України здійснити державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» задоволенню не підлягають. Як наслідок не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру загальною площею 70,3 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору іпотеки № 95730 від 31.10.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами, припинення права власності відповідачів, в тому числі право володіння, користування та розпорядження, на вказану квартиру, та виселення з неї відповідачів та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. В зв язку з тим, що позов задоволенню не підлягає, судові витрати у вигляді судового збору, сплачені позивачем при подачі позову, покласти на нього. З урахуванням наведеного, на підставі ст.33 ЗУ «Про іпотеку» № 898-ІV від 05.06.2003 року; ст.ст.25 ч.2 п.4, 26 ч.1 п.1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» № 1255-ІV від 18.11.2003 року; ст.ст.525, 526, 589, 629, 1054 ЦК України, ст.ст.3 ч.1, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed