Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

В березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з повною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] по 1500,00 грн. на кожну дитину до досягнення кожною дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500,00 грн. на її утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. На обґрунтування позову послалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.08.2014 року. Від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка та відповідач перебувають у шлюбних відносинах, однак сімейні стосунки розладились та вони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Своїх обов'язків по утриманню дітей відповідач не виконує, коштів для забезпечення спільних дітей не надає, матеріальними засобами не допомагає. На даний час позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою. Працювати та забезпечувати дітей та себе вона не в змозі. Відсутність матеріальної допомоги від чоловіка ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та позбавляє можливості належним чином забезпечити потреби дітей та свої потреби. Ухвалою від 26.03.2018 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України вищевказана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Однак, відповідач не скористався своїм право, передбаченим ст.178 ЦПК України та не надав до Деснянського районного суду м. Києва свій письмовий відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи 22.08.2014 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис за №1278. Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. На момент розгляду справи спільні діти позивачки та відповідача проживають з матір"ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 08.12.2017 року, складеним мешканцями квартир [ADDRESS] та завіреного підписами працівників ЖЕД-305. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року у сумі 1492,00 грн., з 1 липня - 1559,00 грн., з 1 грудня - 1626,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає, що виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачкою, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи малолітній вік дітей, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов'язань стосовно інших осіб, необхідно визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Отже, таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Враховуючи матеріальне становище відповідачки, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як особа працезданого віку має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1500,00 грн., щомісячно починаючи з 12.03.2018 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років, у зв'язку з чим вказані вимоги також підлягають до задоволення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. (за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини). На підставі викладено та

Outcome: approved