Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обгрунтування позову зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 31 січня 1992 року позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані, окрім нього, дружина [PERSON], їх син [PERSON], невістка [PERSON] та онуки. Але син [PERSON] та невістка [PERSON] з липня 2017 року без поважни причин фактично в цьому будинку не проживають. Вони повністю втратили зв'язок з будинком, їхні речі в будинку відсутні. На даний час син та невістка фактично проживаюті за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі не приймають участі у витратах на утримання будинку та витратах на комунальні послуги. Реєстрація відповідачів в належному позивачу будинку перешкоджає йому отримати субсидію на компенсацію витрат на комунальні послуги. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з вказаних у ньому підстав. Відповідачі та представник відповідача позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] пояснив, що він, його дружина та діти зареєстровані в будинку позивача. Дружина працює в с.Редьківка, тому діти ходять до школи також в с.Редьківка. У звязку цим вони іноді ночують в с.Редьківка у знайомої. Але машину він залишає у батьків та іноді вони ночують у позивача в будинку. Речі є за двома адресами. Відповідачка [PERSON] надала аналогічні пояснення. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31 січня 1992 року, зареєстрованого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 березня 1992 року за реєстровим № 250, на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. (а.с.7). Відповідно до довідки № 263 та № 265 від 13 серпня 2018 року, виданих виконавчим комітетом Рудківської сільської ради, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON], [INFO] - онука, [PERSON], [INFO]. - онука. (а.с.17, 21) Довідкою виконавчого комітету Рудківської сільської ради № 264 від 13 серпня 2018 року та письмовими заявами від 13 серпня 2018 року сусідів [PERSON], [PERSON] стверджується, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по місцю реєстрації не проживають з липня 2017 року. (а.с.18-20) У судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, показали, що підписували вказані вище заяви для отримання субсидії на прохання позивача та його дружини. При цьому свідок [PERSON] зазначила, що у підписаній нею заяві міститься правдива інформація і, якщо сина позивача та онуків вона іноді бачила у господарстві позивача, то невістку більше року вона не бачить. Свідок [PERSON], яка мешкає поряд з будинком позивача, зазначила, що вона проти виселення дітей позивача і не знає, чи проживають відповідачі у спірному будинку, чи ні. З довідки Редьківської сільської ради № 03-19/129 від 8 серпня 2018 року вбачається, що [PERSON] та його сім"я дружина [PERSON], доньки [PERSON] та [PERSON] без реєстрації постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. (а.с.22) Відповідачі в судовому засіданні зазначили, що вважають житло в с.Редьківка тимчасовим, хоча і не заперечували того факту, що дійсно проживають в с.Редьківка, оскільки відповідачка там працює і діти ходять до школи теж в с.Редьківка. Також відповідачі не заперечували, що з будинку позивача вони забрали меблі до помешкання в с.Редьківка, там же знаходяться і їх речі. Разом з тим, деякі їх речі залишилися в будинку батьків в с.Рудка. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він з сімєю іноді ночує у будинку батька, але не зміг однозначно відповісти, в якій кімнаті, бо в їх колишній кімнаті відсутні меблі. То він говорив, що ночують на горищі, то в гостьовій кімнаті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивача та матірю відповідача. З липня 2017 року діти з онуками не живуть з ними з позивачем. Вони переїхали в с.Редьківка, там вони винаймають будинок. З будинку позивача забрали свої речі, вивезли меблі. Син іноді приїжджає до них, ставить на подвірї машину. Онуки приїжджають на канікулах та вихідних. Невістка взагалі вже довгий час не приїздить. Комунальні послуги за будинок сплачують вони з чоловіком, дуже важко. Хотіли оформити субсидію, але їм відмовили, бо начисляють на зареєстрованих осіб. Діти з ними не живуть та не допомагають з оплатою комунальних послуг, тому вони попросили їх знятися з реєстрації, але вони категорично відмовили. Допитана у судовому засіданні в якості свідка онука позивача та дочка відповідача від першого шлюбу [PERSON] пояснила, що вона дуже часто приїздить до бабусі з дідусем. Тата іноді вона бачить у позивача, діти бувають, але відповідачки вона там не бачила. Їхні речі в будинку дідуся відсутні. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає в с.Рудка та добре знає сімю позивача. Часто вона буває у позивача в гостях. Раніше з останнім та його дружиною мешкали їх син з дружиною та дітьми. Але відповідачі вже більше року не живуть в цьому будинку. Сина та онуків позивача вона іноді бачить в гостях у позивача, але невістку з тих пір, як вонивиїхали з будинку позивача, вона бачить у суді вперше. Кімната, в котрій жила раніше сімя відповідача, абсолютно пуста, немає навіть меблів. Допитана в якості свідка голова Рудківської сільської ради [PERSON] суду пояснила, що вона знає, що відповідачі раніше мешкали разом з позивачем, але якийсь час вони наймають будинок в с.Редьківка Чернігівського району. Довідка виконавчого комітету Рудківської сільської ради щодо непроживання відповідачів у спірному будинку видавалася на підставі відповідних заяв сусідів. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Враховуючи те, що будинок перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положеннями якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно змінили своє місце проживання і є такими, що понад рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживають в будинку, належному на праві власності позивачу, не приймають участі в утриманні будинку. Оскільки позивач є єдиним власником спірного будинку, відповідачі не проживають за зареєстрованим місцем проживання понад рік, то існує порушення прав позивача на вільне володіння своєю власністю, оскільки він вимушений нести витрати по утриманню житла з врахуванням зареєстрованих в будинку відповідачів. Згідно з ст. 12, 13 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на доведеність заявлених вимог позивачем, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом, що має дві позовні вимоги, позивач сплатив судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. як за подання позову з однією вимогою, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору на користь позивача, а з відповідачки підлягає стягненню 704 грн 80 коп. недоплаченого судового збору на користь держави.

Outcome: approved