Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року 27 квітня 1986 року у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони. Свої вимоги мотивував тим, що він є інвалідом ІІ групи (категорія 1), як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 26 квітня 1986 року 27 квітня 1986 року працював згідно наказу у складі формувань Цивільної оборони по ліквідації аварії на ЧАЕС. На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони з метою отримання статусу та посвідчення інваліда війни. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, суд розглядає заяву без участі представника зацікавленої особи. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до посвідчень, заявник [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є постраждалим 1- ї категорії, має 2 групу інвалідності (а.с.10, 11-12). Зазначене право на отримання посвідчення та передбачені законодавством пільги заявник має у зв»язку із змінами у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який було доповнено пунктом 9 в частині II статті 7, і які набрали чинності 1 січня 2005 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до цих змін особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни. Вищезгаданими законами, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: 1. Наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. 2. Підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Відповідно до трудової книжки, [PERSON], [INFO], працював старшим інженером в турбінному цеху №1 (ТЦ-І) Чорнобильської атомної електростанції імені В.І.Леніна. (а.с.22-27). Відповідно до акту форми Н-І від 12.08.1986 року №33 та табелем використання робочого часу, зазначеного у довідці, виданої Чорнобильською АЕС №628, з якої вбачається, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року [PERSON] працював старшим інженером в турбінному цеху №1 (ТЦ-І) Чорнобильської атомної електростанції імені В.І.Леніна і був залучений до робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування ЦО. (а.с.14-15, 21). Відповідно до наказу від 19.04.1985 року №2с турбінний цех залучався до формувань ЦО на чолі з начальником цеху [PERSON] (а.с.16-18). Як вбачається з посвідчення [NUMBER], виданого Київською міською державною адміністрацією 26 лютого 1993 року, заявник є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 року першої категорії та громадянином, захворювання якого пов»язані з наслідками Чорнобильської катастрофи (а.с.10). Відповідно до довідки лікарсько-трудової експертної комісії, серії КИО-1 № 100309 від 17.09.1999 року, заявнику встановлено другу групу інвалідності у зв"язку з захворюваннями, пов»язаними ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.11-12) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт залучення [PERSON] до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації Чорнобильської катастрофи. На момент аварії на Чорнобильській АЕС позивач у зв»язку із виконанням трудових обов»язків перебував безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі невоєнізованого формування Цивільної оборони в турбінному цеху №1 (ТЦ-І) Чорнобильської атомної електростанції імені В.І.Леніна (а.с.14-15, 1618, 19-20, 21, 22-27). Відповідно до діючого на той момент законодавства, а саме - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 та наказу начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року №90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО СРСР), формування Цивільної оборони, в тому числі - невоєнізовані, створювались на всіх без виключення підприємствах, в установах та організаціях. Відповідно до п.9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи пояснення заявника, показ свідка, матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного та

Outcome: approved