Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] (далі -позивач) звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі -відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою посилаючись на те, що належним чином та у спосіб передбачений законом набув права власності на земельні ділянки площею 0,0300 га та 0, 2200 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS]. Поруч з його земельними ділянками межує земельна ділянка відповідача площею 0,0600 га, що належить останньому на праві власності. При цьому, відповідач в кінці червня на початку липня 2013 року огороджуючи належну йому земельну ділянку, безпідставно захопив частину земельної ділянки позивача, встановивши на ній паркан та кіоск. В добровільному порядку виниклий спір вирішити не бажає, тому позивач за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач в задоволенні позову просив відмовити, подав заперечення на позов. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.04.2009 року (а.с.8, 8 зворот), посвідченого [PERSON]., нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 603, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,0300 га, що знаходиться на території [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В подальшому на підставі вказаного договору було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 370872 (а.с.12, 12 зворот) з кадастровим номером 3222780601:01:037:0016 виданий на ім'я позивача та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010994800586. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.11.2010 року (а.с.10,10 зворот) посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 3535, [PERSON] продав, а [PERSON], придбав у власність земельну ділянку площею 0,2200 га, що знаходиться на території [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якому згідно вимог ст. 126 ЗК України у редакції Закону України від 05 березня 2009 року №1066-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» та на підставі вказаного вище договору від 19.11.2010 року, приватним нотаріусом [PERSON] було зроблено відмітку про відчуження земельної ділянки (а.с.13,13 зворот). Як зазначає позивач, в ході проведення комплексу геодезичних робіт щодо відновлення меж, було встановлено, що паркан, змонтований відповідачем, розміщено на земельній ділянці позивача. Крім того, як виявилось, тимчасова споруда (кіоск), що також належить відповідачу, теж встановлений на земельній ділянці позивача. При цьому, відповідно до листа управління Держземагенства у Макарівському районі від 14.10.2013 за № 01-12/397 (а.с.23), згідно локальної бази даних державного земельного кадастру, земельні ділянки позивача та відповідача не мають взаємного перекриття, накладання меж земельних ділянок відсутнє. Вказані факти також підтверджуються актом комісії Бишівської сільської ради від 09.10.2013 року №01-10-2013 (а.с.25). Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: висновку експерта №2 (а.с.81 -89) згідно наданих документальних даних, а саме опису меж та координат земельної ділянки (встановленого паркану) гр. [PERSON]., складених ФОП [PERSON], фактичне розташу вання земельної ділянки (встановленого паркану) гр. [PERSON] не відповідає координатам, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для особистого селянського господарства на території Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області в час тині конфігурації, розмірів, розташування меж та загальної площі (див. Схему 1). Крім того, фактичне розташування тимчасової споруди для провадження тор говельної діяльності (торгового кіоску) не відповідає коорди натам, які зазначені в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського гос подарства на території Бишівської сільської ради Макарівсько го району Київської області. Зазначена споруда розташована за межами земельної ділянки, що належить [PERSON] на підс таві державного акту Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: висновку експерта №3 (а.с.112-115) тимчасова споруда для провадження торгівельної діяльності (торговий кіоск) частково розташована в межах земельної ділянки, що належить гр. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 370872. Площа земельної ділянки, що належить гр. [PERSON] на підставі державного акту серії ЯИ № 370872, на якій розташована тимчасова спо руда для провадження торгівельної діяльності (торговий кіоск), становить 2,5 кв.м. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Водночас, власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Окрім того, ст. 90 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України визначено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Враховуючи викладене, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 229,40 грн. сплаченого позивачем судового збору та 8300 грн. витрат пов»язаних із розглядом справи (за проведення судової експертизи). На підставі викладеного та

Outcome: approved