Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що її малолітня дочка є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстровані бабуся малолітньої, [PERSON] та зареєстрований з 2002 року відповідач, [PERSON] З моменту реєстрації та по теперішній час відповідач жодного дня не проживав за вищевказаною адресою, не сплачував комунальні послуги. У зв'язку із тим, що відповідач більше шести місяців не мешкає в спірній квартирі просить визнати його таким, який втратив право користування житловим приміщенням. Позивач до суду з'явилась, просила позовні вимоги задовольнити на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда" №129 (23510), номер якої вийшов 8 листопада 2014 року, але в судове засідання останній не з'явився. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до судового засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала. Від представника третьої особи - Заводський РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. З рішенням суду будуть згодні. Представник третьої особи - МКП «Основаніє» не заперечував проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач, [PERSON] з 2002 року не проживає в квартирі [ADDRESS]. Перевіривши докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи встановлено, що малолітня, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], про що свідчить копія договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] (а.с.10-11). Згідно довідки №2620 від 17.09.2014 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.9), але не мешкає, про що свідчить акт №226 від 17.09.2014 року, виданий МКП «Основаніє» (а.с. 8). Позивач несе невиправдані витрати по оплаті за певні комунальні послуги, які нараховуються на зареєстрованого відповідача. У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме пред'являються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідачки є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. Щодо позовних вимог про зобов'язання зняття відповідача з реєстраційного обліку, то такі вимоги не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянину надається право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (ст.2). Закон визначає, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Отже, правовідносини щодо зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання мають адміністративний характер і існують лише між особою та відповідним управлінням державної міграційної служби. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Заводський РВ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області вчинити певні дії, суд ґрунтується також на тому, що позивачі не зазначили, що цим органом порушені їх права і є підстави для примусового покладення на нього такого обов'язку. Крім того, зазначений орган не залучений до участі в справі у якості відповідача, отже не може бути зобов'язаний рішенням суду до вчинення будь-яких дій. Оскільки позивач не заявляє про стягнення з відповідача сплаченого ними судового збору, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, хоча позов і задовольняється. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: partial