Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті 02.08.2005 року [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9472 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивачка зазначила, що 02.08.2005 року у місті Лисаковськ, Кустанайської області, Республіки Казахстан, помер її спадкодавець [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки житлової квартири за адресою: 5 м-рн буд. 19 кв.19, м. Лисаковськ, Кустанайської області, Республіки Казахстан, яку позивачка прийняла по заповіту у нотаріальному порядку по спадковій справі № 46/2006 нотаріуса міста Лисаковськ, Кустанайської області. Постановою державного нотаріуса державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з тим, що позивачкою пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, крім того зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] на території України заведена не була. Таким чином після смерті 02.08.2005 року [PERSON] позивачка здійснила всі дії по заведенню спадкової справи за місцем його смерті, частину спадщини оформила нотаріально. Вважає, що є власником земельної ділянки на підставі заповіту, але не має можливості нотаріально оформити на неї свої спадкові права у зв»язку із відсутністю на території України спадкової справи після смерті [PERSON] З урахуванням наведеного позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області площею 4,9472 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом після смерті 02.08.2005 року [PERSON]. Від позивачки та її представника за дорученням [PERSON] до суду надійшла письмова заява в якій вони просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обємі. Від Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області 27.11.2015 до суду надійшла письмова заява в якій просить позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку розглянути без представника сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Предстаник третьої особи відділу Держеземагенства у Красноградському районі Харківської області не з»явився, причини неявки не повідомили. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Перевіривши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Право власності на землю гарантується (ст. 14 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності припиняється у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Цивільна здатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст. 25 ЦК України). Тобто у зв»язку зі смертю 02.08.2005 року [PERSON] припинилося його право приватної власності на спадкову земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області площею 4,9472 га, кадастровий номер 6323382500:12:000:0034. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За життя [PERSON] отримав Держаний акт на право приватної власності на землю І - ХР № 037255 на земельну ділянку площею 4,9472 га за кадастровим номером 6323382500:12:000:0034. ( а.с. 16-17). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.07.2015 року позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 02.08.2005 року, на земельну ділянку площею 4,9472 га за кадастровим номером 6323382500:12:000:0034, що розташована на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області, в зв"язку з тим, що позивачкою пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи, яка була заведена на території м. Лисаковська вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, але із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного терміну встановленого законодавством України для подачі заяви до Красноградської державної нотаріальної контори вона не звернулася, а тому відповідно до ст.. 1269 Цивільного Кодексу України вважається такою, що спадщину на території України не прийняла ( а.с. 15). Частину спадщини позивачка після смерті 02.08.2005 року [PERSON] у вигляді ? частки житлової квартири за адресою: 5-й мрн. Буд. 19 кв.19 м. Лисаковськ, Кустанайської області, Республіки Казахстан, прийняла по заповіту у нотаріальному порядку по спадковій справі № 46/2006 нотаріуса м. Лисаковська, Кустанайської області, Республіки Казахстан ( а.с. 14). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч.5 ст. 1268 ЦК України) Таким чином з дня смерті 02.08.2005 року [PERSON], позивачці на підставі заповіту належить спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області площею 4,9472 га, кадастровим номером 6323382500:12:000:0034, оскільки вона є фактичним власником спадкової земельної ділянки, право власності [PERSON] на неї припинилося, земельна ділянка на даний час не має іншого власника, отримано позивачкою у власність в порядку спадкування незалежно від волі інших осіб, будь які права інших осіб в даному випадку не порушується право позивачки на спадкову земельну ділянку є презумпцією правомірного фактичного володіння, але моє право власності на спадкову земельну ділянку не може бути оформленим в нотаріальному порядку через те, що законодавчо не врегульовано необхідності заведення додаткової спадкової справи на території України, якщо до складу спадщини входить земельна ділянка на території України. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,9472 га за кадастровим номером 6323382500:12:000:0034, що розташована на території Мартинівської сільської ради Красноградського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 02.08.2005 року [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved