overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у зв'язку з різністю характерів та поглядів на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та має наслідком втрату любові та взаємоповаги. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав, проти його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Кюрдамирського району Азербайджанської Республіки, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 400. Після одруження сторони переїхали проживати на Україну, де у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які є малолітніми. З огляду на те, що юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав місце на території іноземної держави, суд при вирішенні позову керується Законом України "Про міжнародне приватне право". Відповідно до вимог ч.1 ст.16 вказаного Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Згідно ч.1 ст.60 Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. У відповідності з вимогами ч.1 ст.63 Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З урахуванням того, що відповідач є громадяном України, а позивачка - громадянкою Азербайджану, подружжя не має спільного особистого закону, при цьому постійно спільно проживає на території України, правові наслідки припинення шлюбу між сторонами визначаються правом України. З огляду на викладене при розірванні шлюбу між сторонами суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. Судом встановленно, що стосунки, які склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дітей сторін, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати, малолітніх дітей залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16 ч.1, 60 ч.1, 63 ч.1 Закону України "Про міжнародне приватне право",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про продовження\~госпіталізації у\~психіатричному закладі\~в примусовому\~порядку [PERSON] . Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він становить небезпеку для себе та оточуючих. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано помірну розумову відсталість зі значними поведінковими розладами та психотичними симптомами. У такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] згідно\~рішення \~Ярмолинецького районного\~суду від\~20.10.2020\~р.\~був госпіталізований\~в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісією лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність продовження госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] \~ в судове засідання не доставлений у зв`язку з важким станом здоров`я. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 17.10.2020 р. [PERSON] був доставлений в КНП "ХОЗЗНПД" ХОР у супроводі швидкої допомоги. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 20.10.2020 р. [PERSON] був\~госпіталізований в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів, яка 16.12.2020 р. при новому складі оглянула [PERSON] встановила наявність у нього помірної розумової відсталості зі значними поведінковими розладами та психотичними симптомами та прийшла до висновку про продовження госпіталізації хворого у психіатричному стаціонарі, оскільки за період лікування стан хворого суттєво не покращився та внаслідок захворювання він становить небезпеку для себе та оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів від 16.12.2020 р., медичною картою стаціонарного хворого, рішенням Ярмолинецького районного суду від 20.10.2020 р., заключенням ЛКК. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Представник психіатричного закладу КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про продовження\~госпіталізації у\~психіатричному закладі\~в примусовому\~порядку [PERSON] . Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного\~закладу у\~судовому засіданні\~заяву підтримав,\~зазначив,\~що у\~ [PERSON] \~діагностовано органічний\~розлад особистості\~внаслідок перенесеного\~ГПМК (грудень\~2020)\~з психотичними\~проявами.\~У такому\~стані вона\~не може\~надати усвідомленої\~згоди на\~госпіталізацію.\~ [PERSON] згідно\~рішення \~Ярмолинецького районного\~суду від\~09.02.2021\~р.\~була госпіталізована\~в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісією лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність продовження госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в зв`язку з важким станом здоров`я. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про продовження госпіталізації хворої. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 06.02.2021 року [PERSON] була доставлена в КНП "ХОЗЗНПД" ХОР. Згідно рішення Ярмолинецького районного суду від 09.02.2021 р. [PERSON] була госпіталізована в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів, яка 03.03.2021 р. при новому складі оглянула [PERSON] встановила наявність у неї органічного розладу особистості внаслідок перенесеного ГПМК (грудень 2020) з психотичними проявами та прийшла до висновку про продовження госпіталізації хворої у психіатричному стаціонарі, оскільки за період лікування стан хворої суттєво не покращився та внаслідок захворювання вона становить небезпеку для себе та оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів від 03.03.2021 р., медичною картою стаціонарного хворого, рішенням Ярмолинецького районного суду від 09.02.2021 р., заключенням ЛКК. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача ТзОВ ФК «Кредит Капітал» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ ФК «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № R53113339141 В від 04.10.2012 року у сумі 37\~514,20 грн., а також судові витрати у розмірі 1378 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 04.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК» було укладено кредитний договір R53113339141В, відповідно умов якого ПАТ «ВТБ БАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит в вигляді грошових коштів в національній валюті у розмірі 44\~500 грн., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але не пізніше 04.10. 2015 року. 15 серпня 2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» та ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги № 150814НВ, згідно з яким ТзОВ ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВТБ БАНК», включно і до [PERSON] ПАТ «ВТБ БАНК» свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] (позичальнику) грошові кошти в обсязі та у строк, встановлений кредитним договором. Однак, [PERSON] умов кредитного договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 16.02.2016 року загальна сума заборгованості склала 37\~514,20 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив. Направлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача судова повістка повернута до суду з відміткою відділу зв?язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне\~\~повідомлення сторони. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ БАНК» було укладено кредитний договір R53113339141В. Відповідно п.п. 1.1, 3.1, 3.2 Кредитного договору ПАТ «ВТБ БАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит в вигляді грошових коштів в національній валюті у розмірі 44\~500 грн., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але не пізніше 04.10. 2015 року (а.с. 5-11). 15 серпня 2014 року ПАТ «ВТБ БАНК» та ТзОВ ФК "Кредит-Капітал",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

01.02.2016 року ТОВ „Краматорськтеплоенерго" звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачам, які мешкають та зареєстровані в [INFO]. Відповідачі не проводили плату за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.01.2013 року по 01.07.2015 року у сумі 7170,29 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просять її стягнути на користь позивача в повному обсязі, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в [INFO]. (а.с.5,11,12,20-22) Як вбачається з довідки по особовому рахунку, який відкритий на імя [PERSON] заборгованість за період з 01.01.2013 року по 01.07.2015 року перед ТОВ „Краматорськтеплоенерго» складає 7170,29 грн.(а.с.4) Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Згідно ст. 160 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обовязки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобовязанням, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені повністю й дану заборгованість варто стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача за період часу з 01.01.2013 року по 01.07.2015 року у сумі 7170,29 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

01.02.2021 позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 12.02.2021 відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання 03.03.2021 учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце підготовчого судового засідання. Позивач та відповідач подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу без їх участі. Ухвалою суду у підготовчому судовому засіданні 03.03.2021 провадження у даній цивільній справі за позовною заявою в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини закрито у зв`язку із відмовою позивача від цих позовних вимог. За змістом поданих до суду сторонами письмових заяв, позивач підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила шлюб розірвати. Відповідач визнав вимоги позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, суд перейшов до розгляду даної справи по суті. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані на їх підтвердження докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вирішив наступне. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований 21.11.2009 року у виконкомі Фанчиківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, Актовий запис №29. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач прийняла рішення розірвати зареєстрований шлюб. Причиною такого рішення називає поведінку відповідача, який тривалий час зловживає спиртними напоями, на прохання припинити це - не реагує. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд констатує, що визнання відповідачем вимог позову про розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Встановивши наявність обставин, на які позивач посилався на обґрунтування вимог позову, прийнявши визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що є законні підстави для задоволення позову. У зв"язку із задоволенням вимоги позову про розірвання шлюбу, сплачений позивачкою за звернення до суду із вимогою про розірвання шлюбу судовий збір у розмірі, що встановлений до сплати законом - 908 грн - (а.с.4-5) належить до відшкодування відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

01.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.05. 2016 року сторони розірвали шлюб, за час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не приймає участі в їх вихованні, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності судом встановлено, що 06.05.2016 сторони розірвали шлюб (а.с.8), за час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач по справі [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з довідки № 171 від 20.02.2017 р., виданої КП «Хмільниккомунсервіс», неповнолітній [PERSON] проживає разом з [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки № 20 від 20.02.2017 року, виданої ДНЗ № 3 «Сонечко», [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з жовтня 2015 року, плата за харчування в установі становить 11 грн. 40 коп. в день для батьків (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. У зв'язку з тим, що відповідач записаний батьком дитини, однак ухиляється від виконання обов'язків щодо утримання сина, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно вимог ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

01.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що10.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб, за час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не приймає участі в їх вихованні, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності судом встановлено, що 10.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.2), за час перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач по справі [PERSON] (а.с.3). Як вбачається з довідки № 17-30/282 від 27.02.2017 р., виданої Хмільницькою міською радою (а.с.4) та довідки № 07-21/247 від 24.02.2017 р., виданою Головою будинкового комітету по вул. Монастирській, 1 м. Хмільник, неповнолітній [PERSON] проживає разом з [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. У звязку з тим, що відповідач записаний батьком дитини, однак ухиляється від виконання обовязків щодо утримання сина, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Outcome: approved