Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

15.05.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Гарант-Авто» ( надалі ПАТ УСК «Гарант-Авто») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 21162,20 грн. та пені за затримку виплати в сумі 4726,02 грн., судового збору 260 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.09.2014 року сталося ДТП за участю двох автомобілів Фольксваген Поло д.н. [NUMBER], який належить йому та автомобіля Тойота Камри д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП постановою суду від 07.10.2014 року, і його відповідальність була застрахована в ПАТ УСК «Гарант-Авто» за договором АІ 1991796. Оскільки автомобілю позивача були нанесені механічні ушкодження від зіткнення, він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування 17.09.2014 року і був складений страховий акт 02.02.2015 року про виплату йму страхового відшкодування на суму 21162,20 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. В судове засідання позивач не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву 29.05.2015 року про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заперечень на позовну заяву до суду не подав, у зв'язку з чим суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між [PERSON] та ПАТ УСК «Гарант-Авто» було видано поліс № АІ 1991796 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на 15.09.2014 року договір дійсний, застрахований транспортний засіб Тойота Камри д.н. [NUMBER] (а.с. 6). Судом встановлено, що 15.09.2014 року сталося ДТП за участю двох автомобілів Фольксваген Поло д.н. [NUMBER], який належить позивачу та автомобіля Тойота Камри д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], відповідальність якого була застрахована в ПАТ УСК «Гарант-Авто». Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2014 року [PERSON] визнано винним у ДТП 15.09.2014 року та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави. (а.с. 10). 17.09.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ УСК «Гарант-Авто» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату суми страхового відшкодування. (а.с. 8-9). Згідно страхового акту № 000021287/01 від 02.02.2015 року сума страхового відшкодування складає 21162, 20 грн. ( а.с. 13-14). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою про отримання страхової виплати до відповідача щодо страхової події, яка сталася 15.09.2014 року - 17.09.2014 року. Страховий звіт, з сумою якого позивач погодився складено 02.02.2015 року. Станом на теперішній час сума страхового відшкодування у розмірі 21162, 20 грн. позивачу не виплачена. Доказів на спростування зазначеного під час розгляду справи суду не надано. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Підстави відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені вимогами ст. 991 ЦК України та умовами договору. На підставі викладеного та враховуючи, що страхове відшкодування згідно страхового акту потерпілій особі не виплачено до теперішнього часу, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, вважаючи їх доведеними та обґрунтованими. Стосовно стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 4726,02 грн. суд задовольняє вимоги частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. ( п.36.2.) Вимогами п 36.5. вищезазначеного Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Розраховуючи пеню за затримку виплати страхового відшкодування, суд зазначає, що заява позивачем була подана до страховика 17.09.2014 року, період, з якого нарахована пеня відповідно до вимог п.36.2 Закону - з 16.12.2014 року по 13.05.2015 року (позовні вимоги) та складає суму в розмірі 3900,22 грн., з врахуванням облікової ставки НБУ станом на 13.11.2014 року (14%), на 06.02.2015 року (19,5%), на 04.03.2015 року (30%). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України також підлягають відшкодуванню документально підтверджені витрати позивача при подачі позову по оплаті судового збору пропорційно від задоволеної частини позовних вимог в розмірі 250,62 грн.

Outcome: partial