Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 2, виконавчого комітету Бердичівської міської ради. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по заробітній платі її чоловіка [PERSON], який помер 13.04.2013 року у розмірі 47412,51 грн., інфляційної складова боргу 21275,04 грн., пеня 43575,99 грн., 3404,00 грн. - 3 % річних. В обґрунтування позову вказала, що її чоловік з 13.06.2008 року до 13.04.2015 року працював в.о директора ДВЖРЕП № 2 м. Бердичева. Відповідно до довідки ДВЖРЕП № 13.04.2013 року її чоловік помер. Відповідно до довідки № 13 від 27.05.2015 заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з лютого до квітня 2015 року складає 47492 грн.51 коп. Вона як дружина померлого та спадкоємець має право за законом на ці виплати. На її неодноразові звернення до відповідача позитивної відповіді не отримала, кошти не виплачені. У звязку з цим вважає, що має право на отримання пені, 3% річних та інфляційної складової боргу за період з 13.04.2015 до 01.09.2017 роки. Представник відповідача - виконкому Бердичівської міської ради проти позову заперечив з тих підстав, що позивачкою не обґрунтована сума заробітної плати, що на її думку позивачки не отримана спадкодавцем за життя. Довідка про розмір боргу по заробітній платі [PERSON] не містить підпису та печатки установи. Відповідно наданій державною фіскальною службою України головним управлінням ДФС у Житомирській області інформації від 07.02.2018 року № 1242/5/06-30-50-13 заборгованість по\~сплаті податку\~на доходи\~фізичних осіб за громадянином [PERSON] відсутня. В обґрунтуванні позовних вимог у позові не зазначено чи звертався в суд [PERSON] з питання невиплати йому зарплати. Згідно інформації Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 06.02.2018 року № 11/645 ніколи не\~перебували і\~не перебуває виконавчі провадження про стягнення на користь [PERSON] заробітної плати. Окрім того, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених нею підприємств. Представник Комунального підприємства «Державне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 2» будь-яких заперечень до суду не спрямував. Згідно витягу з ЄДРЮУ перебуває у стані припинення за судовим рішенням Житомирського окружного адміністративного суду(а.с. 45-48) У відкритому судовому засіданні позивачка позов підтримала, представник відповідача - виконкому Бердичівської міської ради проти позову заперечила. Представник Комунального підприємства «Державне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 2» в судовому засідання не з"явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Будучи присутнім в судовому засіданні 24.05.2018 року позовні вимоги не визнав. Дослідивши докази та оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить висновку про відмову у позові з таких підстав. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що чоловік позивачки [PERSON], який помер 13 квітня 2015 року, в період з 10.06.2008 до 13.04.2015 року працював на посаді в.о. директора Комунального підприємства «Державне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 2», що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу № 55 від 13 червня 2008, копією свідоцтва про смерть(а.с. 9, 11-12). На підставі розпорядження міського голови від 17.04.2015 працю [PERSON] на посаді в.о. директора Комунального підприємства «Державне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 2» припинено з 13.04.2015 у звязку із смертю(а.с. 13). Відповідний запис зроблено у трудовій книжці [PERSON]О.( а.с. 11). Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю ( далі КЗпП), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівникв день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробітокза весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП). Положеннями статті\~1227\~ЦК України\~передбачено,\~що сума заробітної плати,яка належала спадкодавцеві, але не була ним одержана за життя, передається членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справиабо витребуванихсудом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 78-81 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження наявності боргу по заробітній платі КП «ДВЖРЕП № 2» перед [PERSON] позивачкою надано ксерокопію повідомлення № 13 від 27.05.2015, відповідно якого заборгованість по заробітній платі ДВЖРЕП № 2 перед [PERSON] складає 47\~492,51 грн.(а.с. 14). Надану позивачкою довідку (листа) на підтвердження наявності на розміру боргу по заробітній платі, що виникла за життя [PERSON]О.( а.с. 14), суд не бере за основу та відхиляє як недопустимий та недостовірний доказ. Зі змісту копії довідки не вбачається ким та кому вона видана, довідка не містить підпису уповноваженої особи та печатки установи, що видала цю довідку. Натомість, відповідно до листа заступника начальника-начальника Бердичівського управління ГУДФС у Житомирській області [PERSON], інформація щодо заборгованості по сплаті податку на доходи фізичних осіб за громадянином [PERSON] відсутня. КП «ДВЖРЕП № 2» не має боргу по сплаті податків, зборів, платежів, що контролюються органами державної фіскальної служби(а.с. 53, 55). Копії звернень позивачки, в її інтересах депутата Житомирської обласної ради до міського голови Бердичівської міської ради та відповіді на такі звернення(а.с. 15-21) не доводять ні наявності заборгованості по заробітній платі перед [PERSON], ні розміру такої заборгованості. Оскільки з доказів наданих сторонами судового розгляду судом не встановлено наявності боргу по заробітній платі перед [PERSON], суд відмовляє у позові як безпідставному. Окремо суд зазначає, що нарахування пені та 3 % річних на суму боргу по заробітній не ґрунтуються на законі. Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427. Стаття 625 ЦК України, встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поряд з тим, частина друга статті 625 ЦК України не застосовуються до трудових правовідносин, оскільки вони врегульовані положеннями трудового законодавства. Крім того дані позовні вимоги є похідними від позовних вимог про стягнення боргу по заробітній платі перед [PERSON], які, на думку суду, задоволенню не підлягають, а тому також задоволенню не підлягають. Аналізу інших аргументів сторін суд не наводить як таких, що не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим та неприйнятним з огляду на характер спірних правовідносин та не впливають на висновки суду щодо вирішення даного спору.

Outcome: dismissed