Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

22 січня 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять суд ухвалити рішення про зобов'язання відповідачів [PERSON], [PERSON] не чинити їм перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] та виселити відповідачів з будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 26.06.2013р. державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори за №№ 2-595, 2-596, 2-597 та витягів про реєстрацію вказаних свідоцтв, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS]. Відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21.12.2011р. по справі № 2-577/11, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності, належить 4/8 (фактично 1/2) будинку [ADDRESS].На підставі вказаного рішення, державним реєстратором 01.08.2013р. оформлено витяг про реєстрацію даного права власності. Таким чином позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками цілого будинку [ADDRESS]: однієї частини в порядку спадкування, іншої - на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова. Проте не мають можливості користуватися належним їм майном, оскільки відповідачі ще в процесі судового розгляду у справі № 2-577/11 - в 2012 році, самовільно вселилися до будинку, мотивуючи свої дії ніби -то наявного у них права на спадкування, що не відповідає дійсності. Відповідачі в будинку не зареєстровані, проте на усні вимоги позивачів звільнити житло, відмовляються це робити, погрожують їм. Факт проживання відповідачів в будинку [ADDRESS] підтверджується актом обстеження від 15.01.2014 року, складеним працівниками ЛКП «507». Таким чином для захисту своїх майнових прав вимушені звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 26.06.2013р. державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори за №№ 2-595, 2-596, 2-597 та витягів про реєстрацію вказаних свідоцтв, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку [ADDRESS]. Крім того, відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21.12.2011р. по справі № 2-577/11, позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, належить 4/8 частини будинку [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення, державним реєстратором 01.08.2013р. оформлено витяг про реєстрацію даного права власності. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідачі ще в процесі судового розгляду у справі № 2-577/11 - в 2012 році, самовільно вселилися до будинку [ADDRESS], де вони не зареєстровані. На усні вимоги позивачів звільнити житло, не реагують. Факт проживання відповідачів в будинку [ADDRESS] підтверджується актом обстеження від 15.01.2014 року, складеним працівниками ЛКП «507»(а.с.8) Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 98 ч. 3 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення. а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі перешкоджають позивачам користуватися належним їм на праві власності майном на власний розсуд, добровільно відмовляються звільнити займане ним жиле приміщення, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивачів судові витрати.

Outcome: approved