Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] в місті Сніжне смт. Залісне Донецької області помер її чоловік [PERSON] . До тимчасової окупації частини Донецької області вони проживали в селищі Залісне м.Сніжне Донецької області,\~та відповідноперебували на обліку як внутрішньо переміщені особи і проживали в м. Ізяслав Хмельницької області. [PERSON] помер на тимчасово окупованій території України [INFO] в місті Сніжне смт. Залісне Донецької області. Причина смерті: хронічна судинна недостатність, церебральний атеросклероз з гіпертензією. Заявниця, яка є громадянкою України та бажала зареєструвати смерть свого чоловіка громадянина України згідно українського законодавства, звернулася до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області із заявою про державну реєстрацію смерті свого чоловіка, але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, оскільки заявником на підтвердження факту смерті чоловіка був наданий документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник в поданій заяві просить суд встановити факт смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в місті Сніжне смт. Залісне Донецької області, оскільки встановлення факту смерті необхідно заявнику для вирішення питання стосовно спадкових прав.\~ У судовому засіданні заявниця заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявник є громадянином України та дійсно є дружиною померлого, що підтверджується відповідними копіями правовстановлюючих документів: копією паспорта громадянина України заявника, копією паспорта померлого, копією свідоцтва про одруження. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] в\~місті Сніжне\~смт.\~Залісне Донецької\~областіпомер [PERSON] , що посвідчується протоколом встановлення смерті від 06.12.2019, довідкою при причини смерті від 07.12.2019, та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 грудня 2019 року відділом ЗАГС Сніжненського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Також даний факт підтверджується показами свідка [PERSON] , яка суду показала, що [PERSON] як переселенець проживав у м. Ізяслав, та в [INFO] знаходився у місті Сніжне смт. Залісне Донецької області, де і помер. Селище міського типу Залісне, місто Сніжне, Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019. Ізяславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 18 лютого 2020 року за № 87/22.7.4.-36 відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] у смт. Залісне, місто Сніжне, Донецької області, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено копію свідоцтва про смерть, складане 07 грудня 2019 року відділом ЗАГС Сніжненського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-УІІІ Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями, переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, м. Сніжне Донецької області є тимчасово окупованою територією. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерелом права. Згідно рішень ЄСПЛ у справах проти Туреччини ("Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Факт родинних відносин заявника та [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується свідоцтвом про одруження заявника та померлого. З вищезазначених доказів встановлено, що померлий [PERSON] являвся чоловіком заявниці. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] , для реалізації спадкових прав заявниці, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved