Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

10.07.2014 р. [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та залишення доньки [PERSON] проживати з батьком. 03.04.2015 р. позивач збільшив свої позовні вимоги та просить суд визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. із ним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, подружжя проживає окремо. Дитина подружжя з двохмісячного віку проживає з ним, так як дружина залишила йому доньку на виховання, з приводу чого він звертався в орган опіки та піклування. Дитина зареєстрована за його місцем проживання, догляд за донькою йому допомагає здійснювати його мати [PERSON], так як він працює вахтовим методом. Він забезпечує дитину усім необхідним, дитині створені належні умови для проживання та розвитку, зроблені усі необхідні щеплення. Дитина адаптувалася до проживання із ним, де їй комфортно, тому вважає, що в інтересах дитини після розірвання шлюбу буде визначення місця проживання із ним, оскільки зміна місця проживання дитини та зміна оточення може призвести до нервового стресу та негативно вплинути на здоров'я дитини. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою та визначити місце проживання малолітньої доньки із ним. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали свої позовні вимоги та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, однак заперечувала проти визначення місця проживання дитини з батьком та в обгрунтування своїх вимог пояснила, що вона була вимушена була спочатку залишити дитину на проживання з батьком, оскільки був конфліки з свекрухою. В подальшому вона неодноразово зверталась до позивача та його матері з проханням надати їй дитину, однак вони впускали її в квартиру, і дитину не надавали. Пізніше вона звернулась до органу опіки та піклування Рівненської міської ради, і їй встановили часи побачень з дитиною .Вважає, що позивач не зможе виховувати самостійно дитину, оскільки у нього вахтовий метод роботи, він знайшов іншу жінку, а дитина з 1,6 років не говорить. Також вона хотіла помиритись з позивачем , однак він на контакт не йде. Дитина з її дозволу, зареєстрована по місцю проживання батька, де постійно і проживає. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні підтримала наданий висновок щодо доцільності залишення на проживання [PERSON] його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При наданні вказаного висновку, були досліджені умови проживання батька, враховані попередні звернення матері. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони з 21 травня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділ РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №490, що стверджується оригіналом повторного Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 223. Позивач зареєстрований та проживає за адресою : [ADDRESS], відповідачка - за адресою: [ADDRESS] Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітнй, що мають істотне значення. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.чило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги, перспектив для збереження сім'ї не вбачається, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. Також, судом встановлено, що малолітня донька сторін після припинення шлюбних стосунків з квітня 2014 року постійно проживає батьком і за згодою матері 27.08.2014 р. зареєстрована по місцю проживання батька, що стверджується копією заяви [PERSON] про реєстрацію місця проживання дитини [PERSON], [INFO]., від 27.08.2015 р. Розпорядженням Рівненського міського голови від 10.09.2014 р. за № 679-р визначено спосіб участі матері [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]., встановивши можливість побачень з дитиною щотижня у середу з 18:30 год. до 20 год. та у неділю з 17:00 год. до 20 год. В судовому засіданні відповідачка не заперечила того, що дитина з квітня 2014 року постійно проживає з батьком. Крім того, [PERSON] пояснила, що залишила дитину на проживання з батьком, оскільки у неї були суперечності із свекрухою, і вона не могла з нею проживати. Доказів звернення відповідачки до органу опіки та піклування чи до суду про зміну місця проживання дитини суду не надано. Відповідно до листа Служби у справах дітей від 05.05.2014 р. за № 01-14/1225 на ім'я [PERSON]. його заява від 08.04.2015 р. про проведення профілактичної роботи з його дружиною [PERSON] з приводу виховання доньки розглянута, під час розгляду звернення [PERSON] пояснила, що донька буде проживати з батьком, так як вона має намір виходити на роботу. Під час бесіди їй було роз'яснено наслідки її поведінки стосовно подальшого виховання та утримання доньки, а до управління праці та соціального захисту направлено лист з проханням проконтролювати використання коштів державної допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, які отримує [PERSON] . Згідно із листом Рівненського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16.07.2015 р. за № 01-15/479, наданим на запит адвоката Курганської О.В., на підставі звернення [PERSON] від 03.09.2014 р. з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків його дружиною [PERSON] З 24.09.2014 р. по 18.12.2014 р. [PERSON] перебувала під соціальним супроводом центру з метою налагодження стосунків між нею та чоловіком, попередження розлучення, відповідального ставлення до виконання батьківських обов'язків, де їй було надано 26 консультацій. Відповідно до листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, наданого на запит адвоката Курганської О.В., від 26.06.2015 р. за №01-14/1385 у період з 01.04.2014 р. - 31.04.2014 р. до служби звертався [PERSON] у зв'язку із тим, що його дружина [PERSON] залишила йому їх доньку [PERSON], [INFO]. і виявила бажання надалі проживати у своєї матері, у зв'язку із чим із [PERSON] проводилася відповідна бесіда, їй роз'яснювалися її права та обов'язки щодо виховання доньки, на що [PERSON] повідомила, що [PERSON] буде проживати із батьком, а вона має намір виходити на роботу. Свідок Крутій Л.М. у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її сусідом і вона дуже добре його знає. У квітні 2014 року вона бачила як [PERSON] разом із дружиною йшли на прогулянку із дитиною в колясці, а з прогулянки він повертався сам і був дуже схвильований через те, що дружина залишила йому Дашу. Також вона повідомила, що з того часу дитина проживає з батьком, її перевели на штучне вигодовування. В сім'ї батька дитина оточена необхідною увагою та доглядом, з дитиною часто гуляють та належно забезпечують. Матір [PERSON] дитина боїться, так як вона часто влаштовує конфлікти. Дитину [PERSON] відвідує рідко, на день народження дитини [INFO] вона дитину не відвідувала. Свідок [PERSON] (мати позивача) у судовому засідання також показала суду, що дитина сина з народження проживає разом із ними і з дозволу матері зареєстрована у них. У квітні 2014 року відповідачка залишила дитину сину, і не повернулася додому та не відповідала на дзвінки. На пропозицію сина піти жити на квартиру також відмовилася і сказала, щоб дитина проживала з батьком. Під час проведення співбесіди у службі дітей на питання, що робити з дитиною, якщо батько на роботі, вона говорила віддавайте в дитбудинок. Після того півроку дитину мати не відвідувала, потім інколи відвідувала, але нерегулярно, приносила інколи речі для дитини та іграшки і зрідка продукти. Під час відвідування дитини Даша проводить з матір'ю небагато часу і втікає від неї. Участі в годуванні дитини чи іншому догляді за нею мати не приймала і не пропонує цього. З батьком у дитини прекрасні стосунки, вона до нього дуже прив'язана і коли він вдома весь час проводить із ним: грається, гуляє, спить. Коли батько у від'їзді по роботі, то дитина регулярно спілкується із ним по скайпу. Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-1831 від 16.09.2015 р. при повторному розгляді питання щодо місяця проживання малолітньої [PERSON], [INFO]. встановлено, що умови проживання для малолітньої доньки є в обох батьків. Однак, встановлено, що дитина проживає з 08.04.2014 р. разом з батьком, у якого за згодою матері також зареєстрована. Мати залишила з батьком двомісячну дитину, яка знаходилася на грудному вигодовуванні і пішла з дому, а в письмових поясненнях 15.04.2015 р. [PERSON] вказала, що дійсно проживає окремо від доньки, яка і надалі проживатиме з батьком, і що вона не заперечує проти виїзду дитини з батьком до Республіки Казахстан, та ознайомлена із правовими наслідками своєї поведінки. З урахуванням інтересів дитини за висновком органу опіки та піклування визначено за доцільне залишити дитину на проживання з батьком [PERSON] Як встановлено судом, позивач [PERSON] працює в ТОО «КМГПроект» з 11.03.2013 р. на посаді старшого інженера-будівельника. Проживає у трикімнатній квартирі разом із донькою, матір'ю та братом, де займає з дитиною окрему кімнату. В квартирі створені належні умови для виховання та розвитку доньки, дитина тримала профілактичні щеплення по віку, їй забезпечується необхідне медичне обслуговування. Позивач на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Дитина Відповідачка [PERSON] проживає в квартирі, де створені належні умови для проживання та виховання дитини, працює провізором в аптеці №22 м. Рівне. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності. встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ч.1 ст. 161 СК України якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Однак, залишення матір'ю дитини на проживання із батьком у віці двох місяців, коли дитина була на грудному вигодовуванні і найбільше вимагала саме материнського піклування, відмова від проживання із малолітньою дитиною, незважаючи на роз'яснення компетентних органів та тривале окреме проживання матері і дитини суд розцінює як виключення із цього принципу. Крім того, визначення місця проживання дитини з батьком не означає розлучення дитини з матір'ю, а лише легалізує проживання дитини з батьком, про яке сторони досягли згоди ще до звернення позивача до суду, і чого відповідачка в судовому засіданні не заперечила. При цьому суд вважає, що саме батько має можливість створити для дитини кращі умови для її повного та гармонійного розвитку доньки, оскільки забезпечує дитину любов'ю та розумінням. Суд також виходить з того, що відповідачка має можливість приймати участь у вихованні дитини, так як для неї встановлений час побачень з дочкою, і перешкод у спілкуванні та вихованні дитини позивач не чинить. Також суд приймає до уваги, що права відповідачки не порушені і з будь-якими вимогами щодо зміни місця проживання дитини чи усунення перешкод у спілкуванні із нею відповідачка в установленому порядку не заявляла. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини з батьком, на спростування яких крім усних заперечень будь яких доказів відповідачка не надала. При цьому суд виходить з того,що дитина більше прихильна до батька, останній має можливість забеспечити належне утримання, виховання і розвиток. При винесенні рішення, щодо залишення дитини [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу на проживання з батьком - [PERSON], суд також вимог розумності та справедливості, як одних із загальнорозумних вимірів права. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: approved