Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що із січня 2020 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в домобудівні, що належить його матері, за адресою: [ADDRESS] . Шлюбні відносини вони не поспішали реєструвати оскільки хотіли перевірити свої почуття, так як обоє вже мали досвід невдалих попередніх шлюбів з іншими особами. Питання оформлення стосунків не було вирішено і до народження [INFO] їхньої спільної доньки [PERSON] . Забравши дитину із пологового будинку позивач був змушений терміново поїхати у справах, в зв`язку з чим не подав разом з [PERSON] спільну заяву щодо реєстрації народження доньки, а тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові - за її вказівкою. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, згідно рішення виконавчого комітету Долматівської сільської ради від 16.07.2021р. №67, доньку було відібрано у позивача та влаштовано до КП «Херсонський обласний Будинок дитини». Не погоджуючись з відібранням дитини та маючи на меті її повернути, [PERSON] з метою належного оформлення народження дочки звернувся до органів ДРАЦС, але йому пояснили, що внести зміни до актового запису про народження [PERSON] стосовно запису про батька вони не можуть, і рекомендували звернутися до суду з заявою про визнання батьківства. За даних обставин, позивач просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису № 107 від 02 червня 2021 року про народження, вчиненого Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (м. Одеса), де у графі Батько замість прізвища [PERSON] вказати [PERSON] , змінити прізвище дитини з [INFO] на [INFO] . Малолітню [PERSON] передати йому для реалізації батьківських прав та обов`язків. Ухвалою суду від 20.08.2021р. до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено Комунальне некомерційне підприємство «Херсонський обласний Будинок дитини». Ухвалою суду від 01.10.2021р. у справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 25.11.2021р. провадження у справі відновлено в зв`язку з отриманням висновку експерта №СЕ-19/115-21/13664-БД. В підготовчому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки висновком експерта було підтверджено спорідненість між [PERSON] та малолітньою [PERSON] . Представник відповідача в підготовчому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення, про що надала відповідну письмову заяву. Представник Голопристанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився. Письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 17.08.2021р. просили розглянути справу за їхньої відсутності. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їхнього задоволення. Представник КНП «Херсонський обласний Будинок дитини» в судове засідання не з`явився, письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 06.12.2021р., просив розглянути справу без їхньої участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, з`ясувавши позицію третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] в м. Скадовськ, Скадовського району, Херсонської області народилася [PERSON] , в зв`язку з чим Голопристанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено актовий запис №107 від 02 червня 2021р. Батьками дівчинки записані [PERSON] та [PERSON] . З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька [PERSON] зроблені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №14. Як було встановлено в ході розгляду справи, після смерті матері, малолітню [PERSON] було поміщено до Комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний Будинок дитини» в якому дитина перебуває до теперішнього часу. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Положеннями ст. 128 СК України врегульовано, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. В даній справі встановлено, що позивач не подавав спільної заяви з матір`ю дитини про своє батьківство щодо малолітньої [PERSON] . Відомості про батька дівчинки в актовому записі про її народження були здійснені за вказівкою матері, згідно ч.1 ст. 135 СК України. На теперішній час [PERSON] бажає бути визнаним батьком [PERSON] , оскільки впевнений в своєму кровному спорідненні з дитиною. Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. 24 листопада 2021 року до Голопристанського районного суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/115-21/13664-БД в якому вказано, що [PERSON] , [INFO] перебуває у прямій біологічній спорідненості з [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події становить 99,9999924309586%. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи було здобуто належні, достовірні та достатні докази, які в повній мірі підтверджують походження [PERSON] від [PERSON] , а тому останнього слід визнати батьком дитини з внесенням відповідних змін до актового запису про її народження. У Рішенні ЄСПЛ на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 Рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (див. рішення від 22 березня 2012 року у справі "Каутзор проти Німеччини" ("Kautzor v. Germany", заява N 23338/09), та від 22 березня 2012 року у справі "Аренс проти Німеччини" ("Ahrens v. Germany", заява N 45071/09, § 74)). Виходячи з цього, суд вважає, що з метою забезпечення найкращих інтересів дитини та пріоритету сімейного виховання, малолітню [PERSON] необхідно передати батькові для реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків. Відповідно до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 206 ЦПК). Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд також взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в підготовчому судовому засіданні в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову також відповідно до приписів ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved