Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Паліївської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права на земельну частку (пай). В обґрунтування вимог зазначив, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) площею 5,18 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області,що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 0119823 виданим на підставі розпорядження Маловисківської райдержадміністрації № 148-р від 03.04.1996 року, який було втрачено. Про втрату сертифіката позивачем було дано оголошення в газеті «Маловисківські вісті» №20 від 15.03.2014 року. Після смерті батька [PERSON] фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. За життя спадкодавець заповіту не складав. Крім [PERSON] спадкоємцями першої черги також являються [PERSON] та [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на його користь. Звернувшись до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за законом, отримав відмову, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку втрачено. Просить встановити факт прийняття спадщини після смерті батька та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслано заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). З відповіді відділу Держземагенства у Маловисківському районі від 10.04.2014 року (а.с.24) та довідки Паліївської сілької ради Маловисківського району від 03.02.2014 року (а.с.20) вбачається, що [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку /пай/ серії КР № 0119823, зареєстрований за № 458 21.05.2000 року в Паліївській сільській раді Маловисківського району. Але цей сертифікат було втрачено, про що представником [PERSON] було дано оголошення в газеті «Маловисківські вісті» №20 від 15.03.2014 року. Згідно довідки виданої Паліївською сількою радою Маловисківського району Кіровоградської області від 10.01.2014 року [PERSON] з 22.05.1955 року по день смерті проживав в [ADDRESS] . Заповіт від його імені в Паліївській сільській раді Маловисківського району Кіровоградської області не посвідчувався.(а.с.19) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являється рідними синами спадкодавця, що підтверджується копіями свідоцтва про народження . Останні відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується їхніми заявами завіреними нотаріально (а.с.14,15). З відповіді Маловисківської районної державної нотаріальної контори та з інформаційної довідки із спадкового реєстру встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. Державний нотаріус Маловисківської районної державної нотаріальної контори , постановою від 27.02.2014 року № 148/02-31 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, що належало померлому [PERSON] через відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Померлому [PERSON] за життя видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0119823, тобто на час відкриття спадщини [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розташовану на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, розпорядившись речами померлого батька (що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]), а тому вважається таким, що прийняла спадщину. Згідно зі ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів або відновлення загублених чи знищених документів, що посвідчують ці факти. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) чинного на час виникнення правовідносин, визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 548 цього Кодексу прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 24.06.1983 року, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) крім сертифікат, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п. «а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовуються відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР(1963 р.). Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Зважаючи на те, що [PERSON] після смерті батька фактично вступив у володіння його майном, тобто прийняв спадщину після смерті батька, як це передбачено п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд вважає за можливе позов задовольнити. Враховуючи те, що спір виник не з вини відповідача судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача. Разом з тим надмірно сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу, яка становить 2461,63 копійки , виходячи з наступного розрахунку : сума сплаченого збору становить 3654 грн, ціна позову 107057 грн , тобто 1 % становить 1070, 57 грн, сума судового збору яка сплачується за встановлення фактів, що має юридичне значення складає 121.80 грн, отже : 3654- 1070.57- 121.80 = 2461.63. На підставі викладеного,

Outcome: approved