Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

30.08.2017 року позивач звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з батьком, прізвище залишити без змін, судові витрати покласти на неї. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають різні погляди на права та обов'язки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем, внаслідок чого з початку жовтня 2016 року припинили подружні відносини, проживають окремо. На даний час перебуває у фактичних подружніх відносинах з іншим чоловіком, від якого чекає дитину. Тому вважає, що шлюб з відповідачем остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони у судове засідання не прибули. У письмових заявах просили розглядати справу у їх відсутності; позивач позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позові, які просила задовольнити; відповідач позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітнього сина з ним; третя особа не заперечив проти розірвання шлюбу з підстав, вказаних в позові. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 21.02.1998 року зареєстрували шлюб у Городницькій селищній раді Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 05, що стверджується свідоцтвом про одруження /а.с. 4/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітній син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження /копії а.с. 5/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] визначити за місцем проживання його батька , про що у сторін спору не виникло. У відповідності до вимог ст. 113 СК України, прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved