Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

18.02.16 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту та визнання права власності, після уточнення якої просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору дарування 11/25 часток житлового будинку №12-А по вул.. Чапаєва ( нині [PERSON]) в м.Одесі, що був посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори 20.12.1979 року. Позивач [PERSON] до судового засідання надала заяву в якій вимого щодо встановлення факту належності їй договору дарування від 20.12.1979 року підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що , на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори 20.12.1979 року, [PERSON], належить на праві власності 11/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами №12-А по вул.Миколи Огренича в м.Одесі. Право власності на вказану частку будинку остання зареєструвала за діючим на той час законодавством в бюро технічної інвентаризації міста Одеси в книзі 93 доп. на стор.26 -14009. В червні 2015 року позивач звернулася до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності з проведенням державної реєстрації прав власності на належну їй частку вказаного будинку. Проте, рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації від 19.06.2015 року, [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації прав на належну реконструйовану частку будинку №12-А по вул. М.Огренича в м.Одесі з видачею свідоцтва про право власності. Однією з підстав відмови став той факт, що прізвище, по -батькові [PERSON] у договорі дарування від 20.12.1979 року визначено як «Белозерова», тоді як в паспорті громадянина України позивачка зазначена як«Бєлозьорова», що не дає можливості встановити належність останній правовстановлюючого документу. Також у вказаному договорі має місце помилка у написанні по батькові позивачки замість «Ігнатівна» вказано «Ігнатьєвна». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту\~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по- батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. \~Таким чином, з представлених заявником доказів \~\~вбачається, що доводи [PERSON] є законними та обґрунтованими. Встановлення факту належності позивачу договору дарування 11/25 часток житлового будинку №12-А по вул. Чапаєва (нині [PERSON]) в м.Одесі, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори 20.12.1979 року необхідно для подальшої реалізації права власності, що має для позивача юридичне значення. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об'єктивно, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу договору дарування 11/25 часток житлового будинку №12-А по вул. Чапаєва (нині [PERSON]) в м.Одесі, посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори 20.12.1979 року. На підставі вищевикладеного\~\~та

Outcome: approved