Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

02 червня 2015 року [PERSON] звернулась до Новодністровського міського суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 14.01.2003 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 02. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через те, що вони не знайшли взаємопорозуміння та у них зовсім різні погляди на сімейне життя. Намагання зберегти сімю ні до чого не призвели, їхнє спільне життя суперечить її інтересам. З 2013 року вона з відповідачем припинила сімейні відносини, вони перестали проживати разом та вести спільне господарство. Миритись з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 14.01.2003 року виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 02. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кошевко». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON], 14 січня 2003 року, зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області зроблено запис за № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 060453 від 14.01.2003 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме, неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ № 133150 від 16.10.2003 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, де у графі «батько» зазначений [PERSON] та у графі «мати» зазначена [PERSON]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки [PERSON] після розірвання шлюбу залишити набуте в шлюбі «Кошевко». На підставі ч. 2 ст. 104, ст.ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved