Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації та має намір набути громадянство України за територіальним походженням. 30.07.2019 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з заявою про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». 05.09.2020 р. начальником Дніпровського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві було прийнято рішення про припинення провадження за заявою [PERSON] . Підставою припинення провадження є те, що факт видачі Новомиколаївським Сіль-ЗАГС Мелітопольського району Запорізької області посвідки про народження [PERSON] Державним архівом Запорізької області не підтверджено. Отже, [PERSON] позбавлений можливості подати органу Державної міграційної служби документ, який би підтверджував факт народження [PERSON] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або народився або постійно проживав на інших територіях, що входили на момент його народження або під час його постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). В судове засідання представник заявника не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі з підстав викладених у змісті заяви та письмових поясненнях по суті заявлених вимог, а також просить розгляд справи здійснювати без його участі. Представники заінтересованих осіб Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, Дніпровський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки в судове засідання не повідомили. Крім того, представниками заінтересованих осіб було подано до суду письмові пояснення на заяву про встановлення юридичного факту, в яких просили врахувати дані пояснення під час прийняття рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України). Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорту виданого 03.04.2020 року посольством Російської Федерації. Кіпр. 30.07.2019 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з заявою про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». В свою чергу, 05.09.2020 року начальником Дніпровського РВ ЦМУ ДМС в м. Києві було прийнято рішення про припинення провадження за заявою [PERSON] . Підставою припинення провадження є те, що факт видачі Новомиколаївським Сіль-ЗАГС Мелітопольського району Запорізької області посвідки про народження [PERSON] Державним архівом Запорізької області не підтверджено. Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник зазначає, що є онуком [PERSON] , дані факти підтверджуються копією свідоцтва про народження самого заявника [NUMBER] від 17.08.1983р., відповідно до якого заявник [PERSON] народився [INFO] , батьком заявника є [PERSON] ; копією свідоцтва про народження батька заявника [NUMBER] від 09.05.1951 р., відповідно до якого батько заявника [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] . Відповідно до копії посвідки про народження [NUMBER] від 19.06.1925 р. [PERSON] ( [PERSON] ) народився [INFO] в с. Н-Миколаївка Мелітопольського району Запорізької області Української Радянської Соціалістичної Республіки. Крім того, в долученому до матеріалів справи копії атестату про середню освіту [PERSON] зазначено, що він народився в селі Новомиколаївка Мелітопольського району Запорізької області 1925 р. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] вказано, що [PERSON] 1925 року народження, народився у Запорізькій області, Мелітопольський район. Відповідно до копії профспілкового квитка [PERSON] зазначено, що він народився 1925 року. Таким чином, наведені докази доводять той факт, що [PERSON] ( [PERSON] ) народився [INFO] в с. Новомиколаївка Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки. Разом з тим, відповідно до Експертного висновку № 056/289-а/2 від 06.03.2020 р. записи українською мовою особового імені [PERSON] (посвідка про народження, запис [PERSON] ), нормативний запис [PERSON], похідна форма імені по батькові [PERSON] та запис російською мовою [PERSON] , похідна форма імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про народження (повторне), запис [PERSON] , батько [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , запис батько [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи є ідентичними. Крім того, відповідно до зазначеного вище експертного висновку українські записи імені по батькові [PERSON] (посвідка про народження, запис [PERSON] ), нормативний запис ІЛЛІЧ, а також запис російською мовою [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] (повторне), запис батько [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки є підставою для оформлення належності до громадянства України заявника. За правилом п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Таким чином, заявник має бажання отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим просить суд встановити факт народження його діда [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки. Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 40 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час його постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також: а) копію свідоцтва про народження дитини або інші документи, що засвідчують родинні стосунки дитини з тим із батьків, який постійно проживав на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документ, що підтверджує факт постійного проживання одного із батьків дитини на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (наразі чинний) вказується, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.). Пунктами 25,27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 ( в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) визначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Встановлення факту народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки, заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , який є дідом заявника, в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що без встановлення факту народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , заявник не зможе отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим заявник та його представник в судовому засіданні обґрунтували свої вимоги та підтвердили їх письмовими доказами, а отже є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту народження [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в селі Новомиколаївка, Мелітопольського району Запорізької області Української Соціалістичної Радянської Республіки. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved