Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (надалі за текстом - Відповідачі), третя особа: [PERSON], Перша запорізька нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований наступним. 14 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов'язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/17-16/7122-11 (надалі по тексту - Кредитний договір), згідно умов якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 79386,00 дол. США строком до 13.09.2017 року, а останній зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 13,500 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. 14.02.2012 року між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/17-16/7122-11/1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони погодили, що з 15.02.2012 року погашення заборгованості за Кредитним договором буде здійснюватися Позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, у зв'язку з чим Графік погашення кредиту, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 14 вересня 2007 року між Позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого виконання зобов'язань за Кредитним договором було забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцями зобов'язань за Договором іпотеки або за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до норм чинного законодавства. Станом на 11.04.2019 року заборгованість [PERSON] перед Банком за Кредитним договором становить: 58 654 доларів США 77 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом: 33 966 доларів США 08 центів; заборгованості по відсоткам - 24 688 доларів США 69 центів. У позивача була наявна інформація про те, що [PERSON], помер, у зв'язку з чим 08.07.2019 року Позивачем було направлено адвокатський запит до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для встановлення кола осіб спадкоємців померлого - [PERSON]., проте відповіді Позивач не отримав. Позивач з посиланням на ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначає, що правонаступником всіх прав та обов'язків [PERSON]. є його дружина [PERSON]., оскільки остання спільно проживала за однією адресою з померлим на час відкриття спадщини. На адресу відповідачів позивачем були направлені вимоги з повідомленням про те, що у разі невиконання ними вимоги Банку, останній буде змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Вимоги банку відповідачі не задовольнили. Позивач з посиланням на наявну заборгованість [PERSON] за кредитним договором, просить суд у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/17-16/7122-11 від 14.09.2007 року у сумі: 58 654 доларів США 77 центів звернути стягнення на Предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею: 77,96 кв. м., житловою: 52,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], - шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночноїдіяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також, позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі - 8422 грн. 35 коп. Від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому останні посилаються на те, що 14.09.2007 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-16/7122-11, а також 14.02.2007 року було укладено іпотечний договір між Позивачем та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Кредитний договір від 14.09.2007 року передбачав обов"язок [PERSON] погашати кредит частинами, помісячно, протягом строку дії договору, тобто, до 11.04.2019 року, але додатковою угодою 14 лютого 2012 року строк виконання основного зобов'язання було змінено на 13.09.2017 року. Відповідачі зазначають, що ч.2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений такий обов'язок позичальника, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Використовуючи своє право, передбачене ч.2 ст. 1050 ЦК України, шляхом пред'явлення 25.11.2009 року позову про стягнення усього розміру заборгованості за договором до кінцевого терміну, банк змінив строк виконання зобов'язання. Цим Позивач одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, який слід рахувати з 25.11.2009 року. Банк звернувся з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в квітні 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. 10.08.2014 року відбулася остання оплата за договором кредиту, що підтверджується наданим позивачем до суду розрахунком заборгованості за кредитним договором, однак, Позивач звернувся до суду із цим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки лише у серпні 2019 року. З посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності відповідачі просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та в задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив Позивач спростовує твердження Відповідачів про те, що ним пропущено строк позовної давності з посиланням на те, що 14.02.2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 014/17-16/7122-11/1 відповідно до умов п. 5 якої сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору № 014/17-16/7122-11 від 14.09.2007 року, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. Позивач, з посиланням на те, що вчасно звернувся з позовом до суду в межах встановленого строку за Кредитним договором в редакції Додаткової угоду № 014/17-16/7122-11/1 від. 14.02.2012 року, а саме в межах строку позовної давності, тому, з огляду на що просить відзив відхилити а позовні вимоги задовольнити. Згідно ч.2 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Інших заяв по суті від сторін не надходило. Процесуальні дії у справі. 22.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, про що винесено ухвалу. Ухвалою суду від 22.07.2020 року закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Третя особа [PERSON] та його представник, в судовому засіданні підтримали доводи відповідачів викладених у відзиві на позов, та просили в задоволенні позову відмовити. Представник Першої Запорізької нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Фактичні обставини, встановлені судом. З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та громадянином України [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-16/7122-11, згідно умов якого Банк надав [PERSON] кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 79 386,00 дол. США, строком до 13.09.2017 року, а Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 13,500 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (том.1, а.с. 12-15). В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 014/17-16/7122-11 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], укладено 14.09.2007 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г. Г. Предметом іпотеки за договором іпотеки є квартира, загальною площею: 77,96 кв. м., житловою: 52,1 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка забезпечує вимоги іпотеко держателя (том 1, а.с. 22-24). На момент укладання договору іпотеки квартира за адресою: [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло №[NUMBER], яке видане Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 21.08.1997 року (том 1, а.с.27) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Орендного підприємства Запорізьке міське бюро технічної інвентаризації №15781600 від 03.09.2007 року (том.1, а.с. 25). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане [INFO] Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №2518 (том. 2, а.с. 3). 20.06.2011 року [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. с заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON]. (том. 2, а.с. 2). Згідно копії спадкової справи №34/2011 (том.2, а.с.21-31) свідоцтво про право на спадщину після смерті померлого [PERSON]. не видавалося. 14.02.2012 року між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/17-16/7122-11/1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони погодили, що з 15.02.2012 року погашення заборгованості за Кредитним договором буде здійснюватися Позичальником шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, у зв'язку з чим Графік погашення кредиту, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатках № 1 та № 2 (том. 1, а.с.16-21). Згода на укладення угоди надана поручителем [PERSON] та [PERSON] (том1 а.с.17 зворотна сторона). Згідно розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/17-16/7122-11 станом на 11.04.2019 року становить: 58 654 доларів США 77 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом: 33 966 доларів США 08 центів; заборгованості по відсоткам - 24 688 доларів США 69 центів (том 1, а.с.9-10). 08.04.2019 року Банк поштою надіслав на адресу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується копією вимоги (том.1 а.с.32) та реєстром поштового відправлення з фіскальним чеком пошти (том.1, а.с. 36). Окрім того, 08.04.2019 року Банк засобами поштового зв'язку повідомив відповідачів [PERSON]. та [PERSON] шляхом надсилання вимог (том 1, а.с.34, том. 1 а.с.35 відповідно) про погашення ними заборгованості за кредитним №014/17-16/7122-11, а у разі недосягнення згоди з Банком про врегулювання заборгованості, банк буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки, що підтверджується копією вимоги (том.1 а.с.32) та реєстром поштового відправлення з фіскальним чеком пошти (том.1, а.с. 36). Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд враховує, що [PERSON] помер [INFO] Спадкова справа №34/2011 після смерті [PERSON]. заведена 20.06.2011 року. Додаткова угода № 014/17-16/7122-11/1 між Банком та [PERSON] була укладена 14.02.2012 року та погоджена тільки поручителем [PERSON] та [PERSON] Суд враховує, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частини перша та друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частини друга та третя статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті у тій же редакції). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Дана правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 23.05.2018 року у справі №686/10934/16-ц. Сплив, визначених статтею 1281 ЦК України, строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Суд враховує, що іпотекодавець [PERSON] помер [INFO], додаткова угода до кредитного договору підписана 14.02.2012 року та іпотекодавцем [PERSON] не підписана, а отже вже під час підписання додаткової угоди Позивач міг дізнатися, що [PERSON] помер, оскільки, в порушення ч.1 ст.559 ЦП України, тільки він не погодив вказану додаткову угоду. На час коли Позивач міг дізнатися про відкриття спадщини (14.02.2012 року на час укладання додаткової угоди) вимоги ч.2 ст. 1281 ЦК України передбачали, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що АТ «Райффайзен Банк Аваль», з 14.02.2012 року міг дізнатися про відкриття спадщини після померлого [PERSON]. та пред`явити вимоги протягом шести місяців до спадкоємців, проте, кредитор вказані строки звернення з вимогою пропустив. Суд враховує, що згідно доказами, наявними в матеріалах справи, квартира за адресою: [ADDRESS], на час оформлення іпотечного договору на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачем, як кредитором, пропущено строк вимоги до спадкоємців померлого [PERSON]., через що в силу приписів ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) Банком позбавлений вимоги щодо частки [PERSON]. в предметі іпотеки, яка є об'єктом спільної сумісної власності, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Також, суд зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то відсутні підстави для застосування позовної давності за клопотанням відповідачів, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенню позову, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed