Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 28.06.2003 року він уклав шлюб з відповідачкою. У шлюбі у них народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки вони втратили один до одного почуття любові та поваги, крім того вони є люди різних характерів та поглядів на життя. На даний час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам. А тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, згідно досягнутої угоди дитину залишити проживати з матір»ю,. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві. Додав, що з січня 2017 року прийняв для себе остаточне рішення - розірвати шлюб. З травня 2017 року проживають з відповідачкою окремо за різними адресами. До того часу приблизно 4-5 років проживали у різних кімнатах, він не цікавить позивачку як чоловік, у нього відсутні до дружини будьякі почуття. Він робив спроби примиритися, однак після чергових сварок дійшов висновку, що збереження шлюбу між ними є неможливим. Проти надання строку на примирення категорично заперечує, оскільки вже прийняв остаточне рішення. Просив суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати, дитину залишити проживати з матір»ю. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позові та встановлених в судовому засіданні, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], дитину залишити проживати з матір»ю [PERSON] Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила надати строк на примирення терміном на 6 місяців з метою збереження сім"ї та захисту інтересів малолітньої дитини. Вважає , що причини які назвав у суді її чоловік як підстави є тимчасовими. Проте, у разі розірвання шлюбу просила дитину залишити проживати з нею. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 28.06.2003 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 154288, повторно виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 382191, повторно виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок різних характерів та поглядів на життя сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, кожний з подружжя живе своїм життя та своїми інтересами. Шлюбні відносини між сторонами припинено, з травня 2017 року сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, про що свідчить зміст позовної заяви та пояснення позивача в суді. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, а також наявність дитини , беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved