Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 11 листопада 2007 року з відповідачем [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось. Сімейні стосунки погіршились. Постійно виникають сварки та суперечки. Шлюб фактично розпався, так як у них різні погляди на життя. Просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Заперечує проти надання судом строку для примирення. Позивач у підготовче засідання не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує. Просить справу розглядати у її відсутності. Судовий збір залишити за нею. Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Подав заяву, в якій позовні вимоги визнає. Просить справу розглядати у його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони 11 листопада 2007 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області за актовим записом №10. (а.с.8). Від спільного проживання мають дочку [PERSON] (а.с.9). Подружнє життя з відповідачем не склалося. Відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя. Тобто шлюб носить формальний характер. Можливості збереження даного шлюбу немає. З поданої відповідачем заяви встановлено, що він позовні вимоги визнав. Дана обставина, в силу вимог статті 206 ЦПК України, крім інших є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим. Тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки і надалі після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає до задоволення. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити позивачем, в зв"язку із поданою про це заявою. На підставі викладеного, відповідно до статей 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved