Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

11 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до її повноліття, та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 12 серпня 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже не має самостійного заробітку. Всі матеріальні витрати щодо утримання малолітньої дитини вона несе самостійно. Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, та до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши пьсмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що 12 серпня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис № 308, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 12 серпня 2016 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 24 січня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] , та мати - [PERSON] , актовий запис № 54. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 07 листопада 2019 року, головою ЖБК « Електрон». За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов`язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на дитину є беззаперечним, який, зокрема, був повністю визнаний відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (11 вересня 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. Разом із тим, відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України,дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у позовній заяві, позивач [PERSON] на даний час не працює та не має особистого доходу, оскільки на даний час перебуває у відпустці по догляду дитиною, [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача в тому числі і на своє утримання в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] дані позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, про що надав до суду відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає за можливе також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (11 вересня 2019 року) і до досягнення неповнолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тим самим задовольнивши пред`явлений позов у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У зв`язку з тим, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на підставі п. 3 ч.6 ст.141ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 1 536 (одна тисяча п"ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (768,40 гривень за заявлену вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та 768, 40 гривень за заявлену вимогу про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини). На підставі ст.ст.82,84,180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved