Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що 28.02.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №47. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживали у м. Миколаєві, спочатку з батьками відповідача, а потім самостійно. Проте сімейне життя виявилось проблемним з самого початку, а згодом сторони взагалі втратили почуття взаємної любові та поваги. Відповідач матеріально не забезпечував сім'ю, зловживав спиртними напоями. На початку 2014 року позивач разом із сином повернулась до м.Вінниці, де і проживає на даний час разом з своїми батьками. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення та відновлення сім"і не можливе, шлюб носить формальний характер, що і стало причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Син, [PERSON], [INFO], залишиться проживати в м. Вінниці з матір'ю, позивачем по справі. Відповідач зобов'язаний брати участь у матеріальному забезпеченні сина. Він має задовільний стан здоров'я, інших дітей та утриманців немає, батьки відповідача працюють. Дані обставини змусили позивача звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів. Позивач надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 28.02.2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №47. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживали у м. Миколаєві, спочатку з батьками відповідача, а потім самостійно. Проте сімейне життя не склалось з самого початку, а згодом сторони втратили почуття взаємної любові та поваги. Відповідач матеріально не забезпечував сім'ю, зловживав спиртними напоями. На початку 2014 року позивач разом із сином повернулась до м.Вінниці, де і проживає на даний час разом з своїми батьками. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Примирення та відновлення сім"і не можливе, шлюб носить формальний характер, що і стало причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу. Син, [PERSON], [INFO], залишається проживати в м. Вінниці разом із матір'ю, позивачем в справі. Відповідач зобов'язаний брати участь у матеріальному забезпеченні сина. Він має задовільний стан здоров'я, інших дітей та утриманців немає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб між сторонами існує лише формально, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Позовні вимоги про стягнення аліментів суд вважає доведеними, і ухвалює рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини всіх видів (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved