Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.29), просив: поновити строк звернення до суду; визнати незаконним та скасувати рішення Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 22.05.2015 року № 2-2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність для [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 6823655400:01:001:0901; скасувати реєстрацію зазначеної земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позов мотивований тим, що позивач є власником 44/100 частин житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , а інші частини 36/100 та 20/100 належать співвласникам відповідно [PERSON] та відповідачці [PERSON] В 2012 році [PERSON] поїхав на заробітки та з цього часу в будинку не проживав, чим скористалась [PERSON] , яка зруйнувала приміщення у належній для нього частині будинку, а також приватизувала земельну ділянку, на якій ці приміщення були розташовані та встановила по них паркан. Про даний факт, а також про оскаржуване ним рішення Понінківської селищної ради він дізнався в січні 2019 року, яке, на його думку, винесене з порушенням вимог земельного законодавства. 05.06.2019 року представник позивача адвокат Кушнірук В.М. заявив клопотання про витребування із КП "Полонської районної ради "Бюро технічної інвентаризації" оригіналу інвентарної справи (а.с.64), яке судом задоволено та цього ж дня постановлено з даного приводу відповідну ухвалу (а.с.68). 22.07.2019 року за клопотанням цього ж адвоката (а.с.81), судом постановлено ухвалу про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи і у зв`язку з чим зупинено провадження у справі (а.с.83). 18.09.2019 року після надходження від судового експерта клопотання про надання додаткових матеріалів поновлено провадження у справі. 04.11.2019 року судом направлено експерту додаткові матеріали і провадження у справі зупинено. 03.12.2019 року у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта поновлено провадження у справі. В ході судового розгляду представник позивача адвокат Кушнірук В.М. заявлені його довірителем позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі із викладених у позові підстав. Представник відповідача Понінківської селищної ради в судові засідання не з`являвся, подавав заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Вітюк С.В. позов заперечив із мотивів, що його довірителька не причетна до руйнування належної позивачу частини будинку, а приватизація земельної ділянки здійснена нею відповідно до закону. Представник третьої особи також в судові засідання не з`являвся та подавав заяви щодо розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення представників сторін, судового експерта, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає про таке. Встановлено, що на підставі рішення Полонського районного суду від 30.11.2016 року позивач є власником 44/100 частин вищезгаданого жилого будинку, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20). Відповідно до поетажного плану на будинок [ADDRESS] від 16.08.1959 року, який міститься в інвентарній справі на 44% домоволодіння, вказаний будинок складався із трьох квартир, а квартира [PERSON] 44/100 частин складалась із: коридора 2-1 площею 6,76 кв.м; кухні 2-2 площею 7,67 кв.м; кладової 2-3 площею 7,69 кв.м; кімнати 2-4 площею 12,96 кв.м; кімнати 2-5 площею 12,97 кв.м; веранди 2-6 площею 5,76 кв.м; кімнати 2-7 площею 10,47 кв.м; кімнати 2-8 площею 19,30 кв.м. За висновком судової земельно-технічної експертизи із належних [PERSON] вищеперелічених приміщень квартири були знесені: коридор 2-1 площею 6,76 кв.м; кухня 2-2 площею 7,67 кв.м; кладова 2-3 площею 7,69 кв.м; кімната 2-4 площею 12,96 кв.м; веранда 2-6 площею 5,76 кв.м. Рішенням Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області від 22.05.2015 року № 2-2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність для [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, розташованої в [ADDRESS] , кадастровий номер 6823655400:01:001:0901. Згідно висновку вищевказаної експертизи межі переданої для [PERSON] у власність земельної ділянки накладаються, тобто захоплюють ряд знесених приміщень житлового будинку, що належать для [PERSON] . За положеннями ч.1 ст.377 ЦК України та ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 12 ЗК України визначає, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема: приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Частина 5 зазначеної статті встановлює, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Порядок безоплатної приватизації регулюється статтею 118 ЗК України, яка визначає процедуру передачі земельних ділянок у власність особам. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 \~цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, у якому зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін, після чого погоджується в порядку, встановленому\~статтею 186-1\~ ЗК України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. На підставі наведених норм суд приходить до таких висновків. Після набуття позивачем у власність 44/100 частин вищезгаданого житлового будинку до нього у всякому разі перейшло право користування на земельну ділянку, на якій розташована належна для нього частина домоволодіння. Понінківська селищна рада, як орган який уповноважений здійснювати безоплатну передачу громадянам земельних ділянок, а також [PERSON] повинні були ретельно з`ясувати, чи при приватизації спірної земельної ділянки не порушуються права інших співвласників житлового будинку та встановивши, що межі земельної ділянки, яка передавалась у власність відповідачки, захоплюють частину знесених приміщень квартири, належних для позивача, попередньо вирішити питання щодо вилучення у [PERSON] цієї частини земельної ділянки і лише після цього надавати її у власність [PERSON] . Згідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, позовна вимога [PERSON] щодо визнання незаконним та скасування вищезазначеного рішення Понінківської селищної ради є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За положеннями ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, як відповідачі так і третя особа не заявляли в ході розгляду справи, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому суд не вирішує питання щодо його спливу та необхідності поновлення. Відповідно до ч.3 ст.26, а також п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень"\~у разі скасування визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Отже, позовна вимога щодо скасування судом реєстрації спірної земельної ділянки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не може бути задоволена, оскільки державний реєстратор може вчинити таку дію самостійно на підставі рішення суду, після набрання ним законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору та послуг експерта пропорційно від розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] при подачі позову сплачено 1536,80 грн. судового збору за дві заявлені ним вимоги немайнового характеру, із яких судом задоволена одна, а тому підлягає до стягнення сума 768,40 грн. Призначення судової експертизи, оплату якої здійснив позивач, стосувалось позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Понінківської селищної ради, яким для [PERSON] передано у власність спірну земельну ділянку. Дана вимога судом задоволена, а тому з обох відповідачів на користь [PERSON] слід стягнути в повному обсязі оплату праці експерта в загальній сумі 9000 грн. При цьому, суд не знаходить підстав для зменшення стягнення названої суми, про що заявив клопотання представник відповідачки адвокат Вітюк С.В., із мотивів, що експерт безпідставно включив до свого висновку вирішення питання, яке судом для нього не ставилось, а відтак збільшив обсяг виконаної ним роботи і відповідно її вартість. Як вбачається із матеріалів експертизи, а також із даних допиту судом експерта [PERSON] , вартість послуг за проведення експертизи визначена договором від 14.08.2019 року, тобто до початку виконання експертизи, а тому включення експертом до висновку запитання, якого суд для нього не формулював, не вплинуло на розмір оплати. Судовим експертом [PERSON] подано суду лист та рахунок на оплату 1069 грн. за участь в судовому засіданні, в яке він викликався для роз`яснення висновку експерта, де просив стягнути вказану суму на його користь. Частина 5 статті 102 ЦПК України передбачає, що суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Відповідно до ч.4 ст.139 названого Кодексу суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. В той же час судовий експерт не надав суду доказ про те, що оплата за його виклик до суду для роз`яснення висновку не охоплювалась сумою 9000 грн., яку сплатив для нього позивач відповідно до рахунку № 102 від 14.08.2019 року, а тому суд не вбачає підстав здійснювати додаткове стягнення коштів експерту, пов`язаних з участю його в судовому засіданні, в якому він роз`яснював свій висновок. Також, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним витрат на оплату професійної правничої допомоги адвокатом Кушніруком В.М. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається із договору про надання правової допомоги (а.с.42), укладеного між [PERSON] та адвокатом Кушніруком В.М., розрахунок за виконану роботу посвідчується квитанцією, проте вказані особи не надали суду такий документ.

Outcome: partial