Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, з якого вбачається, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, і розмір присуджених йому судом аліментів перевищує розмір його доходів, що позбавляє його та його сім'ю засобів для існування та унеможливлює виконання рішення суду. При цьому позивач зазначає, що окрім сплати аліментів він також забезпечив своїх дітей житлом у належному йому житловому будинку. Просив рішення Рівненського міського суду від 03 вересня 2012 року змінити, стягнувши з нього на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, вказує, що аліментів, присуджених судом, їй не вистачає на утримання дітей, які мають хронічні захворювання, та витрати на яких постійно збільшуються. Вважає, що колишній чоловік спроможний сплачувати аліменти, призначені судом. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Рівненського міського суду від 03 вересня 2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей по 500 грн. щомісяця на кожну дитину, тобто 1500,00 грн. щомісяця. З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги те, що діти перебувають на утриманні матері, врахував матеріальне становище дітей та сторін, а також те, що відповідач є працездатною особою, інших осіб, крім неповнолітніх дітей на утриманні не має. Разом із тим, на час ухвалення рішення суду позивач був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та мав можливість отримувати доходи від такої діяльності, не мав іншої сім'ї. На даний час підприємницька діяльність позивача скасована, що підтверджено належними доказами, довідкою ДПІ у Рівненському районі від 16.08.2013 р. №508, повідомленням державного реєстратора від 21.10.2013 р. № 10.3-10/58, і доходи позивача складаються із заробітку у розмірі 1228 грн. щомісяця, що менше розміру аліментів, які йому присуджені на трьох дітей в сумі 1500,00 грн. щомісяця і призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, що згідно із розрахунком відділу ДВС від 19.05.2014 р. за № 36-7766 станом на 30.04.2014 р. становила 22670 грн., хоча позивачем щомісяця сплачувалися аліменти в розмірі 600-1000 гривень на місяць. Крім того, у позивача змінилося сімейне становище, він одружився, тому зобов'язаний матеріально забезпечувати також свою сім'ю, оскільки відповідно до ч.4 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. При таких обставинах, розмір присуджених позивачеві аліментів ставить його не лише за межу бідності, але й унеможливлює їх сплату у визначеному судом розмірі та знаходиться за межею фінансових можливостей позивача. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі №6-143 цс 14 у спірних правовідносинах щодо зміни розміру аліментів підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням аб домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.Згідно із ст. ст. 141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини. На час розгляду справи відповідно до ст. 7 Закону України „ Про державний бюджет на 2014 рік " прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн., а прожитковий мінімум, особи, що втратила працездатність - 949 грн. Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків необхідно на її утримання надавати не менше 643 грн. (половину прожиткового мінімуму для дитини), а при стягненні аліментів - не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, тобто 385 грн. 80 коп. Разом із тим, ч.3 ст. 184 СК України передбачено, що якщо розмір аліментів. визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що мають місце зміна матеріального та сімейного стану позивача як підстави зміни розміру аліментів. При цьому суд враховує, зміну сімейного стану позивача, погіршення матеріального становища платника аліментів, його реальний дохід та неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також матеріальне становище дітей, яких позивач забезпечив належними житлово-побутовими умовами проживання, та можливість призначення дітям державної допомоги в різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку відповідно до ч.3 ст. 184 СК України, тому приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 500 грн. до 475 грн. щомісяця.

Outcome: partial