Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

24.06.2016 року [PERSON] звернулась до Біляївського районного суду Одеської області з вказаним позовом в якому просить суд: визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора [PERSON], допущену в процесі припинення сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» (ідент. код 32012415) щодо непередання учасникам майна, яке залишилось в процесі припинення цього товариства; визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначене в акті опису й арешту АА № 097580 від 20.09.2002 р. та в технічному паспорті, виготовленому Біляївською філією Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості від 12.08.2003 р. під літерою «Ж» - адмінбудівля; судові витрати покласти на [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона, [PERSON] та [PERSON] являються засновниками СГ ТОВ «Луч», зареєстрованого 05.06.2002 р. Розмір їх часток в статутному капіталі розподілений наступним чином: [PERSON] - 5001,00 грн., що становить 33,34%; [PERSON] - 4999,50 грн, що становить 33,33%; [PERSON] - 4999,50 грн., що становить 33,33%. 11.06.2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис № 15311390002001509 про припинення юридичної особи СГ ТОВ «Луч». Процедура припинення відбувалась без її відома. Після розрахунку з кредиторами та бюджетами, [PERSON] зобов'язаний був передати учасникам майно товариства, що залишилось після розрахунків, вартістю пропорційно їх часткам в статутному капіталі цього товариства. Всього вартість нерухомого майна, яке СГ ТОВ «Луч» придбало в Асоціації нотаріусів Одеської області за договором купівлі-продажу від 23.04.2003 р., згідно актів опису й арешту майна, складає 1 930 987,63 грн. Частка [PERSON], яка складає 33,33% від загальної вартості нерухомого майна, становить 643598,63 грн. Таким чином позивачка просить визнати за нею право власності на окремий об'єкт нерухомого майна, вказаний в акті опису й арешту та в технічному паспорті, виготовленому Біляївською філією Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості від 12.08.2003 р. під літерою «Ж» - адмінбудівля, вартістю 142355,83 грн. В свою чергу третя особа [PERSON] в порядку ст. 34 ЦПК України звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], (третя особо - [PERSON]) в якому просить суд: визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], зазначене в актах опису й арешту АА № 255628, АА № 155907 від 26.02.2002 р., АА № 097580 від 20.09.2002 р., АА № 097581, АА № 155096, № 155099, АА № 155097 від 16.10.2002 р. та в технічному паспорті, виготовленому Біляївською філією Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості від 12.08.2003 р., а саме на 9 (дев'ять) нежитлових будівель, зазначених на схематичному плані під літерами: А - будівля цеху Т-130-1344, Б - будівля СТ ОД, В - будівля прохідної з навісом «в», Г - будівля ПММ, Д - будівля боксів, Е - будівля машино-тракторної майстерні і мийки, Ж - адмінбудівля, 3 - будівля ЛРМД, К - будівля спец цеху, а також на все інше рухоме та нерухоме майно вказане у вказаних актах опису та арешту, договорі купівлі-продажу від 23.04.2003 року; встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] не сплатили внески у статутний капітал СГ ТОВ «Луч», а єдиним учасником товариства, який вніс вклад в статутний капітал СГ ТОВ «Луч» та сплатив внески є [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з обґрунтуваннями зазначеними у позові. Також просив відмовити у задоволенні позову [PERSON], як такому який є безпідставним. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити. Позовні вимоги [PERSON] не визнав і просив у ньому відмовити. Також надав пояснення, що дійсно у 2002 р. було створено СГ ТОВ «Луч». [PERSON] було відкрито тимчасовий рахунок для внесення всіма засновниками вкладів до статутного фонду товариства. Про те, на протязі року внески були внесенні лише [PERSON] у розмірі 4500 грн. Так як сплачена частка [PERSON] в статутному капіталі становить 100%, то їй належить і все майно у разі його ліквідації, однак [PERSON] не знав яким чином передати майно [PERSON], а тому усною домовленістю передав все вищевказане майно [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов підтримала та просила відмовити в позові [PERSON], як безпідставного та необґрунтованого. Пояснила, що внесла у статутний фонд СГ ТОВ «Луч» свої особисті кошти, як свою частку та зазначила, що внесла саме 4500 грн., так як на той час цих коштів було достатньо для реєстрації підприємства. Третя особа - [PERSON], про час та місце розгляду справи була повідомлена, до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05.06.2002р. було зареєстровано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луч» (ідент. код 32012415). 14.06.2002р. дане підприємство було взяте на облік в органах державної податкової служби за № 387. Відповідно до статуту СГ ТОВ «Луч», затвердженого загальними зборами засновників, відповідно до протоколу №1 від 02.06.2002р., зареєстрованого Біляївською РДА за реєстраційним № 04057095Ю0010471 від 05.06.2002р., засновниками даної юридичної особи стали: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Пунктом 5.1. статуту СГ ТОВ «Луч» визначено, що за рахунок вкладів засновників створюється статутний фонд у розмірі 15000,00 гривень. Розмір часток засновників в статутному капіталі розподілено наступним чином: [PERSON] - 5001,00 грн., що становить 33,34%; [PERSON] - 4999,50 грн., що становить 33,33%; [PERSON] - 4999,50 грн., що становить 33,33%. Згідно з п.11.1. статуту СГ ТОВ «Луч» до органів управління товариством відносяться: збори засновників - вищий орган; дирекція (Генеральний директор) - виконавчий орган (а.с.15). 23.04.2003р. за договором купівлі-продажу СГ ТОВ «Луч», від імені якого діяв [PERSON], придбало у Асоціації нотаріусів Одеської області майно, що вказане в актах опису та арешту майна: АА № 255628, АА № 155907 від 26.02.2002р., АА № 097580 від 20.09.2002р., АА № 097581, АА №155096, № 155099, АА № 155097 від 16.10.2002 р., що є невід'ємною частиною цього договору (додаток 1), в тому числі 9 (дев'ять) нежитлових будівель, зазначених на схематичному плані під літерами: А - будівля цеху Т-130-1344, Б - будівля СТ ОД, В - будівля прохідної з навісом «в», Г - будівля ПММ, Д - будівля боксів, Е - будівля машино-тракторної майстерні і мийки, Ж - адмінбудівля, 3 - будівля ЛРМД, К - будівля спеццеху. Вказані будівлі та інше майно знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, за договором придбане інше рухоме майно - транспортні засоби, станки, компресори, преси, котли та інше. Згідно п.4 договору купівлі-продажу відчужуване майно оглянуте [PERSON] та прийнято відповідно до акту приймання-передачі від 23.04.2003р., що є невід'ємною частиною цього договору (додаток 2) (а.с. 20-34). 17.12.2012р., за позовом Державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області, Одеським окружним адміністративним судом прийнято постанову у справі №1570/7108/2012, якою у зв'язку з неподанням СГ ТОВ «Луч» протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності припинено юридичну особу - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Луч» (ЄДРПОУ 32012415). Постанову від 17.12.2012 р., направлено для виконання державному реєстратору Біляївської РДА Одеської області (а.с.35-36). Відповідно до інформації електронного ресурсу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців головою комісії з припинення СГ ТОВ «Луч» призначено [PERSON] 10.01.2013р. до вказаного реєстру внесено запис № 15311130001001509 про припинення юридичної особи - СГ ТОВ «Луч», що підтверджується повідомленням про внесення державним реєстратором запису до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб. (а.с. 17-19). Відповідно до ч.1 ст.140 ЦК України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом. Положеннями ст.1 Закону України «Про господарські товариства» (далі -Закону) визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов'язання, виступати в суді та третейському суді від свого імені. Згідно ст. 12 Закону, товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Статтями 10 та 11 Закону визначені основні права та обов'язки учасника господарського товариства, до яких відносяться право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; одержувати інформацію про діяльність товариства. Учасникам господарського товариства належать також й інші права, які передбачені законодавством та статутом товариства. Відповідно до ч.12 ст.111 ЦК України майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Вимогами ст. 167 Господарського кодексу України та п. 14.8. статуту СГ ТОВ «Луч» передбачено, що грошові кошти та інші активи, що залишились після задоволення вимог кредиторів та реалізації майна товариства, виплачуються засновникам пропорційно частці вкладу кожного до статутного фонду. В судовому засіданні встановлено, що статутний капітал товариства було повністю сформовано за рахунок коштів [PERSON], внесених нею 04.06.2002 р. на тимчасовий особовий рахунок у сумі 4500 грн., що підтверджується квитанцією № 67568 від 04.06.2002 року, випискою банку за 18.06.2003 року, випискою з особового рахунку СГ ТОВ «Луч» наданою ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 25.07.2016 року за період від 04.06.2002 року по 18.06.2003 року. В рішенні протоколу № 1 від 02.06.2002 р. установчих зборів по створенню СГ ТОВ «Луч» зазначено, що [PERSON] надано право відкриття рахунку для формування статутного фонду СГ ТОВ «Луч». Рахунок був відкритий строком на один рік для внесення засновниками своїх вкладів до статутного фонду. Кошти були внесенні тільки нею особисто за власну частку (а.с. 109,118). Довідка № 50 від 04.06.2002 р. яка міститься в матеріалах реєстраційної справи і в якій зазначається, що [PERSON] та [PERSON] внесено кошти до статутного фонду товариства не приймається до увагу судом так як, вона спростовується випискою з особового рахунку № [NUMBER] СГ ТОВ «Луч» наданою ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» від 25.07.2016 року за період від 04.06.2002 року по 18.03.2003 року (а.с. 118). Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 117 ЦК України та п. б) ч. 1 ст. 11 Закону учасники господарського товариства зобов'язані виконувати свої зобов'язання перед товариством, у тому числі ті, що пов'язані з майновою участю, а також робити вклади (оплачувати акції) у розмірі в порядку та засобами, що передбачені установчим документом. Відповідно до ст. 52 Закону, статутний капітал ТОВ підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Частина 1 ст. 144 ЦК України визначає, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів. Не допускається звільнення учасника товариства з обмеженою відповідальністю від обов'язку внесення вкладу до статутного капіталу товариства, у тому числі шляхом зарахування вимог до товариства (ч. 2 ст. 144 ЦК України). Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 13 Закону України „Про господарські товариства"). Зазначені об'єкти, згідно зі ст. 177 ЦК України, є об'єктами цивільних прав, відповідно і частка власника у статутному капіталі товариства є предметом цивільних відносин, яка засвідчує участь особи у товаристві. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що статутний фон товариства складався виключено з внесків [PERSON] тобто їй належить 100% статутного фонду СГ ТОВ «Луч» і тільки вона має право на отримання у власність всього майна товариства після задоволення вимог кредиторів. [PERSON] та [PERSON] участі у створені статутного капіталу товариства не приймали, внески не сплачували. Згідно частин першої та другої ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як визначено положеннями ст.105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Приписами ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла станом на момент прийняття рішення про припинення СГ ТОВ «Луч») врегульовано порядок державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, відповідно до якого у разі, якщо в судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія), державний реєстратор не пізніше трьох робочих днів від дати надходження такого судового рішення вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує як голову комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено судовим рішенням. Документи для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи подаються головою комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи, яку призначив суд, або головою комісії з припинення (ліквідаційної комісії), якого вказав в Єдиному державному реєстрі державний реєстратор, у порядку, який встановлено частинами першою - шостою статті 36 або частинами першою - сьомою статті 37 цього Закону. Вимогами частин першої та другої ст.36 названого Закону передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор після закінчення процедури ліквідації, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією; довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості із сплати податків, зборів; довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду України і фондів соціального страхування; довідку архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню. У випадках, що встановлені законом, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається висновок аудитора щодо достовірності та повноти ліквідаційного балансу. У реєстраційній картці на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор письмово зазначають та підтверджують своїм особистим підписом, що ними вчинено всі передбачені законодавством дії стосовно порядку припинення юридичної особи, включаючи завершення розрахунків з кредиторами (у тому числі із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування). Відповідно до ч.4 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч.8 ст. 111 ЦК України). Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам державної податкової служби (ч.11 ст.111 ЦК України). Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом (ч.12 ст.111 ЦК України). Відповідно до п.47 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності у зв'язку з передачею у власність фізичним та юридичним особам майна в результаті припинення юридичної особи подається ліквідаційний баланс, затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ліквідатор [PERSON] передав все майно товариства, яке залишилося після ліквідації СГ ТОВ «Луч», [PERSON] як єдиному засновнику, який сплатив внески до статутного капіталу, однак письмового акту прийому-передачі не склав. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що зазначене майно перебуває там де воно було і раніше. Таким чином, нормами ч.12 ст.111, ч.1 ст.328 ЦК України та ст.167 Господарського кодексу України передбачено таку підставу набуття права власності, як отримання учасником товариства з обмеженою відповідальністю майна цього товариства в процесі його припинення. Судом встановлено, що так як [PERSON] одноособово вносила вклад до статутного капіталу СГ ТОВ «Луч», то тільки вона має право звертатися з вимогами щодо визнання права власності відносно майна, яке залишилось після ліквідації СГ ТОВ «Луч». Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вимога [PERSON] встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] не сплатили внески у статутний капітал СГ ТОВ «Луч», а єдиним учасником товариства, який вніс вклад в статутний капітал СГ ТОВ «Луч» та сплатив внески є [PERSON] також підлягають задоволенню, так як цей факт встановлений судом та підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи. Встановлення даного факту потрібне [PERSON] у зв'язку з тим що [PERSON] його не визнає, а відповідних підтверджень на спростування цього факту до суду надано не було. Так як, встановлення необхідне для вирішення питання про спір про право на майно, заява може розглядатись в порядку позовного провадження. Позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як нею не надано до суду відповідних доказів, які б підтверджували її участь у формуванні статутного капіталу товариства, що в свою чергу являється підтвердженням того, що участі у товаристві вона не приймала так само як і [PERSON] Щодо застосування строків позовної давності відносно позовних вимог [PERSON] про які заявив у судовому засіданні представник [PERSON], то суд вважає, що [PERSON] не пропущений строк позовної давності з слідуючи підстав. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. Верховний Суд України у справі № 6-169цс14 висловив правову позицію, що за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що про порушення її прав стало відомо у вересня 2013 року та з вказаним позовом вона звернулась у липня 2016 року. З огляду на викладене вбачається, що [PERSON] не пропущений строк позовної давності на звернення до суду.

Outcome: approved