Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

05 листопада 2014 р. позивач ТОВ «Харків Екоресурс» звернувся до суду з позовом, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.01.2013 р. по 31.08.2014 р. в розмірі 726 грн. 40 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 36 грн. 30 коп. та інфляційні витрати у сумі 97 грн. 84 коп., а всього просить стягнути 860 грн. 54 коп., а також витрати по оплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами послуг з вивезення побутових відходів, однак оплату наданих послуг вони не здійснюють, внаслідок чого виникла заборгованість. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що послуги з вивезення побутових відходів за адресою: [ADDRESS], надаються ТОВ «Харків Екоресурс» з 01.01.2013 року на підставі Договору на вивезення побутових відходів опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради - газеті «Харьковские известия» №142(2580)/1 від 27.11.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що договір про надання послуг з вивезення побутових відходів з позивачем вони не укладали, за місцем проживання примірник газети з договором не отримували, послугами відповідача не користуються, тому у позивача відсутні правові підстави для пред'явлення даних вимог. Послугами позивача не користуються, сміття вони вивозять самостійно. Взагалі їм невідомо щодо надання позивачем таких послуг. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом достовірно встановлено, що 12.08.2014 р. позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів. 13.08.2014 р. судом було видано судовий наказ. Ухвалою суду від 10.09.2014 р. зазначений судовий наказ скасовано, що було підставою для звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 та 10 ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.12.2011 р. № 940 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в м. Харкові» виконавцем таких послуг встановлено ТОВ «Харків Екоресурс» Позивачем ТОВ «Харків Екоресурс» опубліковано Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.11.2012 року в газеті "Харьковские известия від 27.11.2012 р. (а.с. 9). Відповідно до положень ст.ст. 640, 642 Цивільного Кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтями 6 та 627 Цивільного Кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дійсно в газеті «Харьковские известия» № 142(2580)/1 від 27.11.2012 р. опубліковано примірник договору на вивезення відходів. Але позивачем не доведено про отримання зазначеного примірника договору відповідачами, а також існування графіка вивозу сміття. Крім того, відповідачі зазначили, що сміття вони вивозять самостійно, тобто послугами позивачам вони не користуються. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів 3% річних від простроченої суми у розмірі 36 грн. 30 коп., та інфляційних у сумі 97 грн. 84 коп. суд вважає також не підлягають задоволенню, оскільки посилання на ст. 625 ЦК України у даного випадку є безпідставним. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed