Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

11.05.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.06.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Гвіздської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 19. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Зазначає, що до жовтня 2020 року у них були нормальні дружні стосунки, однак з цього часу відносини в сім"ї різко змінилися. Повернувшись із заробітків з-за кордону, відповідач з цього часу став зловживати спиртними напоями. Будучи в нетверезому стані, він вчиняв щодо неї та неповнолітніх дітей фізичне насильство, а саме неодноразово наносив їй та дітям побої. Крім того, зазначає, що відповідач постійно застосовує до неї та неповнолітніх дітей психологічне насильство, а саме обзиває різними непристойними словами. З жовтня 2020 року вони фактично не підтримують подружніх стосунків, хоча і проживають в одному будинку. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі. Що стосується визначення місця проживання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , позивач зазначила, що на даний час між нею та відповідачем немає спору з цього приводу. Представник позивача, адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 15.11.2021 року, не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендоваю кореспонденцією, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Пунктами 1 ч.3 ст.223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки останній був належним чином рекомендованою кореспонденцією повідомлений про судове засідання, однак до суду не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення слухання справи на адресу суду не поступало. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Ухвалою суду від 14.06.2021 року сторонам було надано чотири місяці для примирення та налагодження подружнього життя. Однак наданий судом строк для примирення бажаного результату не дав, так як сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 23.06.2005 року у виконкомі Гвіздської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 19, яке долучене до матеріалів справи (а.с.6). Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми (а.с.7-8). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, а тому їх шлюб носить формальний характер. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати сімейні стосунки в подальшому, та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Також, згідно ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , ними не заявлялись вимоги про визначення місця проживання дитини, а тому питання про місце проживання після розірвання шлюбу неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , судом не вирішувалось. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу від 07.05.2021 року, квитанції серії АЕ № 0593 від 07.05.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 1500 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції серії АЕ № 0593 від 07.05.2021 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 2408 грн. 00 коп. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved