Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено, в якому вказує, що між ним та відповідачем було укладено договір № 09-00/6055 добровільного страхування автотранспорту. Відповідно до п.1.6 договору, застрахований транспортний засіб марки «RENAULT RANGOO», реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER], рік випуску 2012, колір синій. Вигодонабучем за даним договором є ПАТ «Креді Агріколь Банк». Відповідно до п.21.1 даного договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпоряджанням застрахованим транспортним засобом, який належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших законних підставах, а відповідно до п.21.2 договору, дія цього договору розповсюджується на страхувальника та усіх осіб, які мають законні підстави для керування застрахованим транспортним засобом. За умовами зазначеного договору відповідач бере на себе зобов'язання відшкодувати позивачу чи вигодо набувачу в межах страхової суми, прямі збитки, що виникли протягом строку дії договору страхування в разі настання страхового випадку. Страхова сума за даним договором складає 181750,00 гривень, франшиза при дорожньо-транспортній пригоді складає 0% від страхової суми. Страховий платіж складає 6350, 30 гривень, який ним був повністю сплачений. Застрахованим транспортним засобом, на підставі внесеного відповідного запису в технічний паспорт автомобіля, управляє дружина позивача - [PERSON]. 17.10.2013 року о 16-45 годин у м.Червноармійськ Донецької області відбувся страховий випадок (дорожньо-транспортна пригода за участю третьої особи), внаслідок чого було деформовано передній бампер, переднє праве крило, пошкоджені праві передні і задня двері застрахованого автомобіля, яким керувала дружина. Вона відразу ж звернулася до Червоноармійського МВ УМВС України в Донецькій області та повідомила страхову компанію за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а по приїзду додому, 18.10.2013 року, зателефонувала відповідачу, повідомивши про настання страхового випадку і 18.10.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку. 21.10.2013 року позивач звернувся до офіційної станції технічного обслуговування ТОВ «Авто-Р», яка оцінила вартість відновлювальних робіт в розмірі 8887,99 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 21.10.2013 року. До 09.01.2014 року включно ним надані відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування і виконані всі зобов'язання, передбачені договором страхування в повному обсязі. У відповідності до п.30.2 договору відповідач повинен прийняти рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 7 робочих днів з дня отримання документів. Згідно листа-повідомлення ТОВ «Авто-Р», на розрахунковий рахунок Товариства 03.02.2014 року надійшли кошти від ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у розмірі 3746,13 грн. для кузовного ремонту автомобіля «RENAULT RANGOO». Сума недоплати складає 5141, 86 грн. Крім того, відповідно до ст.. 992 ЦК України, у разі несплати відповідачем позивачеві або іншій особі страхової виплати, відповідач зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п.26.4.1. даного договору, при порушенні строків виплати страхового відшкодування страхувальник має право вимагати від страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня. Від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Загальна сума пені складає 44633, 40 грн. Позивач прохає стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на його користь 5141,86 грн. в якості недоплаченої суми страхового відшкодування та 44633, 40 грн. пені, а всього стягнути 49775,26 грн. В судовому засіданні позивач, представник позивача на позовних вимогах наполягають, прохають їх задовольнити у повному обсязі, в той же час представник позивача вважає можливим зменшити як суму несплаченого страхового відшкодування, так і суму пені, в зв"язку з допущеною помилкою в розрахунку наданого відповідачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.11.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» в особі філії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» укладено договір № 09-00/6055 добровільного страхування транспортного засобу «RENAULT KANGOO», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], згідно умов якого Страховик зобов'язався, у разі настання страхового випадку, здійснити страхове відшкодування на умовах і в обсязі, передбачених цим договором, а Страхувальник зобов'язався вчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі і виконувати інші умови договору. Вигодонабувачем за договором є ПАТ «Креді Агріколь Банк» ( а.с. 6-9). У п. 2.1.1 договору сторони погодили, що предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованого транспортного засобу, що належить Страхувальнику, а саме, автомобілем «RENAULT KANGOO», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно п. 29.1 договору, Страховик взяв на себе зобов'язання за умовами цього договору відшкодувати Страхувальнику збитки, при настанні страхового випадку, зокрема, вартості витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого внаслідок настання страхового випадку застрахованого транспортного засобу. Відповідно до п.22.1 страховими ризиками (страховими випадками) є: ДТП - подія, що сталася під час руху застрахованого транспортного засобу або іншого транспортного засобу, і внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові. Як визначено у ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 17.10.2013 року у м.Красноармійськ Донецької області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобілів «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер [NUMBER], водій [PERSON] та «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER], водій [PERSON], було пошкоджено автомобіль страхувальника. Відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.12.2013 року [PERSON] була визнана винною у скоєнні ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП до позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Згідно з пп. 27.1.1 та п. 27.1 договору № 09-00/6055 добровільного страхування транспортного засобу від 23.11.2012 року, у разі настання передбаченої цим договором події, яка призвела до збитків і може бути визнана страховим випадком, страхувальник або водій застрахованого транспортного засобу зобов'язаний: протягом однієї години з місця події ( якщо цьому не перешкоджали об'єктивні причини), а у випадку пошкодження скляних деталей застрахованого ТЗ внаслідок ДТП з будь-якого місця повідомити про те, що сталося страховика ( його представника, сервісну компанію) за телефоном, вказаним у п.16 договору та діяти відповідно до рекомендацій представника страховика. Якщо з об'єктивних причин страхувальник або водій своєчасно не повідомили про настання страхового ризику, передбаченого договором, страховика, вони повинні підтвердити це документально. Як вбачається з матеріалів справи повідомлення про подію, яка сталася 17.10.2013 року страховика - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» було повідомлено 18.10.2013 року. Відповідно до рахунку-фактури № СчТ-001781 від 21.10.2013 року, наданого ТОВ «Авто-Р», вартість ремонту автомобіля «RENAULT KANGOO» складає 7492,25 грн. Відповідно до платіжного доручення № 1860 від 31.01.2014 року ЗФ ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на розрахунковий рахунок ТОВ «Авто-Р» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 3746,13 грн. за ремонт автомобіля «RENAULT KANGOO», тобто тільки 50% відшкодування. В зв'язку з тим, що страхувальником було порушено п.п.31.2.1 та п.31.2 договору, тобто повідомлено страховика - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не протягом однієї години та не з місця події. У відповідності до п.5 ч.1 ст.989 ЦК України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком. Сам факт порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосується страхового випадку, за наявності факту своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для відмови від здійснення страхової виплати. Слід враховувати, що відповідно до ч.2 ст.991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. У ст.979 ЦК України роз'яснено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, виходячи з цих норм, можна зробити висновок , що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші мови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку. Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Суд приймає до уваги рахунок-фактуру № СчТ-001781 від 21.10.2013 року на суму 7492,25 грн., надану відповідачем, оскільки вона є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, зважаючи на те, що саме цей рахунок було надано страхувальнику для відшкодування. ( а.с.29). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Крім того, відповідно до ст..992 ЦК України, у разі несплати відповідачем позивачеві або іншій особі страхової виплати відповідач зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Як визначено у п. 26.4.1 даного договору добровільного страхування автотранспорту, при порушені термінів виплати страхового відшкодування Страховик зобов'язаний сплачувати Страхувальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При цьому суд звертає увагу, що з аналізу наведених норм слідує, що пеня нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання по день виконання зобов'язання в повному обсязі. Оскільки відповідач 03.02.2014 року виплатив суму страхового відшкодування не в повному обсязі та заборгованість ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо виплати страхового відшкодування становить 5141.86 грн., то за весь період прострочення пеня складає 44633,40 грн. Отже, позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 44633, 40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а також є обгрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 5141, 86 грн. та підлягають задоволенню. Посилання Представника позивача - адвоката [PERSON] в судовому засіданні на те, що в рахункі - фактурі наданого відповідачем зроблена помилка, суд не бере до уваги, так як дане не підтверджується згідно рахунку - фактури наданого позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Застосування позивачем положень ст.1 та ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів», що звільняє від сплати його судового збору є недоречним при розгляді справ даної категорії справ, судом не приймається та підлягає стягненню. Оскільки суд задовольняє позов повністю, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 497, 75 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved