Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів який обґрунтовує тим, що між позивачем та ПП «Правова Експертиза» 12.08.2019 було укладено договір №12/08/19 про надання юридичних послуг, відповідно до предмету якого ПП «Правова Експертиза» зобов`язується за дорученням позивача надати юридичні послуги, пов`язані з будівництвом об`єкта «Житловий будинок в с. Лісопотік, Яворівського району, Львівської області, загальною площею, 196,46 кв.м.», а позивач зобов`язується оплатити такі послуги. Від імені ПП «Правова Експертиза» договір підписано відповідачем, яка є директором, який діяв на підставі Статуту. В подальшому позивач з її карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «ОТП БАНК», до якого прив`язана її платіжна картка MC World Black Edition № [NUMBER] здійснила помилкові перекази коштів на карткові рахунки відповідача, як фізичної особи. Зокрема були здійснені наступні перекази: дата списання 23.09.2019 року - на суму 25 256,00 грн; дата списання 03.09.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 03.09.2019 - на суму 12 000,00 грн; дата списання 04.09.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 04.09.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 04.09.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 04.09.2019 - на суму 8 600,00 грн; дата списання 05.10.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 05.10.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 05.10.2019 - на суму 14 000,00 грн; дата списання 21.10.2019 - на суму 12 663,00 грн; дата списання 21.10.2019 - на суму 12 663,00 грн; дата списання 21.10.2019 - на суму 12 663,00 грн; дата списання 21.10.2019 - на суму 12 732,00 грн. Просить суд застосувати положення статті 1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Разом із позовною заявою, позивач звернувся до суду із клопотання про витребування інформації з обмеженим доступом , що віднесена до банківської таємниці у КБ «Приватбанк». Позивачка в судові засідання не прибувало жодного разу, однак її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задоволити повністю та стягнути 194 577 грн. Відповідачка та її представник в судових засіданнях позовні вимоги заперечили повністю, просили в задоволені позову відмовити. Відповідачка пояснила, що у серпні 2019 року до неї зателефонувала позивачка з необхідністю юридичної консультації пов`язаної з будівництвом, у зв"язку із чим між нею та позивачкою було укладено договір про надання юридичних послуг. Окрім телефонного спілкування з позивачкою, також здійснювався обмін інформацією через електронні адреси [INFO] та [INFO] , та використанням програмного забезпечення Skype. На підтвердження своїх пояснень, відповідачка долучила до матеріалів справи документацію пов`язану з будівництвом індивідуального житлового будинку в с. Лісопотік Яворівського району Львівської області. Зокрема було долучено копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами (замовник технічної інвентаризації [PERSON] ), копію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту (інформації про замовника [PERSON] ), копія акту обстеження на предмет технічного стану 12/09-2019 ІД - житлового будинку в с. Лісопотік, Яворівського району Львівської області, загальною площею 196,46 кв.м.; копію вимог про усунення дефектів будівництва об`єкта «Житловий будинок в с. Лісопотік, Яворівського району Львівської області, загальною площею 196,46», копію довідки про присвоєння адресу виданої гр. [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року, провадження № 6-122цс14). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Як вбачається, в обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилається на обставину помилково перерахованих коштів. Але з матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що було здійснено 14 переказів від позивача до відповідача протягом періоду серпень-жовтень 2019 року. Така кількість переказів вказує на ознаку системності і ніяк не може бути охарактеризована як помилкова. Крім того, під час розгляду справи у суді сторонами не заперечувались обставини щодо наявності правовідносин між позивачкою та відповідачкою, яка була на момент виникнення спірних відносин керівником ПП «Правова Експертиза». Також сторонами не заперечувались обставини наявності будівництва житлового будинку в с. Лісопотік, Яворівського району Львівської області, загальною площею 196,46 кв.м. та потреби юридичних послуг для завершення такого будівництва (п. 1.1. Договору 12/08/19 про надання юридичних послуг від 12.08.2019). Стороною відповідача були надані пояснення про характер наданих послуг, та документи, які вказують, що така особа володіла відомостями про стан будівництва житлового будинку в с. Лісопотік, Яворівського району Львівської області, загальною площею 196,46 кв.м. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Як вбачається, відповідно до наданого відзиву на позовну заяву відповідачка по зазначеній справі посилається на положення ч. 2 ст. 205 ЦК України, що передбачають, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, вказано що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до розділу 4. Плата за надання послуг Договору 12/08/19 про надання юридичних послуг від 12.08.2019) - то такий розділ не містить вимог до форми здійснення оплати за надані юридичні послуги. В той же час, сторонами не заперечується, що відповідач є керівником ПП «Правова Експертиза», що є стороною договору зі стороною позивача. З врахуванням викладеного вище вбачається, що між позивачкою та відповідачкою існували договірні відносини, але суд обмежений принципом диспозитивності цивільного судочинства, і тому не вправі давати оцінку, яким чином такі відносини відбувалися та чи відповідали вони чинному законодавству, оскільки це не є предметом розгляду даної справи. Виходячи з викладеного, суд вважає, що ст. 1212 ЦК України не може бути застосована до правовідносин, які склались між сторонами, оскільки застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачка була керівником юридичної особи ПП «Правова експертиза», що була стороною договірних відносин з надання юридичних послуг, а умови договору не містять вимог до форми здійснення розрахунків між сторонами, та сплачені позивачкою кошти мали характер системності протягом довгого періоду часу, суд прийшов до висновку, що вони не можуть бути витребувані на підставі ст. 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки.

Outcome: dismissed