Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04.08.2010 року до 05.11.2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із нею. Рішенням суду від 26.04.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини по 500 гривень щомісячно. Відповідач не дбає про дитину, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6180 гривень. Відповідач не спілкується з дитиною, не відвідує її, не цікавиться її розвитком та здоров`ям, участі у вихованні не приймає. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому просила позов задовольнити. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській РДА за № 3 від 26.02.2016 року та Висновком органу опіка та піклування Кіцманської РДА від 02.03.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно дочки. Позивач подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи за її відсутності, погодження на заочний розгляд справи. Представник Служби у справах дітей подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, тому за згодою позивача, наявні підстави для заочного розгляду справи Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішити лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Встановлено, що сторони з 04.08.2010 року до 05.11.2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою. Рішенням Кіцманського районного суду від 26.04.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини по 500 гривень щомісячно. Відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 6180 гривень. Відповідач вихованням дитини не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям, з дитиною не спілкується та не відвідує. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при Кіцманській РДА за № 3 від 26.02.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки т піклування Кіцманської РДА від 02.03.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведені та встановлені судом обставини, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 19, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved