Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. про визнання права власності на 13/25 частини житлового будинку за [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що її чоловіку [PERSON] належало 13/25 частини житлового будинку за [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на частку спірного будинку. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є син [PERSON] , а за законом - дружина [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] Сини [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняли. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину за законом та частково оформила спадкові права після смерті чоловіка. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/25 частин спірного будинку, у зв`язку з тим, що в поданих заявником документах є розбіжності щодо загальної площі та складових частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив та відзив на позов не подавав. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, третьої особи та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 жовтня 1951 року. [PERSON] на праві власності належало 13/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме: кімната житла 1-1 площею 15,2 кв.м., кухня 1-2 площею 16,6 кв.м., стайня літера «В», Ѕ колодязя, вбиральня літера «Г», огорожа 1, 2, відмостка «І», що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 лютого 1998 року, реєстраційний номер 1-021 та реєстраційним посвідченням від 11 березня 1998 року, виданим Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, записаної в реєстрову книгу за №30. З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №174 від 12 лютого 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що 13/25 частин будинковолодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] . З державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 10 січня 2007 року встановлено, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 0,07 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . За життя 10 листопада 2009 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів усе належне йому майно сину [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу від 10 листопада 2009 року, зареєстрованого за №3244. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 вересня 2012 року, виданим Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №47. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на належну йому частку спірного будинковолодіння. Єдиними спадкоємцями його майна за заповітом є син [PERSON] , за законом дружина [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району за №3486 від 30 вересня 2014 року3 [PERSON] постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку до дня смерті по [ADDRESS] , один. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №38509723 від 01 жовтня 2014 року встановлено, що приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. 01 жовтня 2014 року щодо майна [PERSON] заведено спадкову справу за №4/2014 за заявою [PERSON] [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняли. Крім того, 01 жовтня 2014 року син спадкодавця [PERSON] подав до нотконтори заяву про не прийняття спадщини, не бажання спадкувати за законом та за заповітом. 01 жовтня 2014 року син спадкодавця [PERSON] подав до нотконтори заяву про не прийняття спадкового майна та не бажання спадкувати після смерті батька. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визначено додатковий двох місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після померлого [INFO] - [PERSON] Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується її письмовою заявою про прийняття спадщини, зареєстрованою 15 січня 2015 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. за №1. 23 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з нарахованими відсотками після смерті чоловіка [PERSON] 23 листопада 2016 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями за №26356535807, №26202255242, №263521344247, №26205674154, №9155158474. 21 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/25 часток житлового будинку за [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільської районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 21 лютого 2019 року за №47/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/25 часток житлового будинку за [ADDRESS] , після смерті чоловіка [PERSON] , у зв`язку з тим, що в поданих заявником документах є розбіжності щодо загальної площі та складових частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. З інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за №174 від 12 лютого 2019 року встановлено, що спадкодавець здійснив будівництво прибудови під літерою «а» без дозвільних документів. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті батька за не приймав. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не має, що стверджується матеріалами справи. Крім того, [PERSON] частково оформили спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на частку спірного будинку у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з тим, що в поданих нею нотаріусу документах є розбіжності щодо загальної площі та складових частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ''Про практику розгляду цивільних справ про спадкування'', державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі зібраних у справі доказів судом установлено, що 13/25 часток житлового будинку за [ADDRESS] за життя належали [PERSON] , а саме: кімната житла 1-1 площею 15,2 кв.м., кухня 1-2 площею 16,6 кв.м., стайня літера «В», Ѕ колодязя, вбиральня літера «Г», огорожа 1, 2, відмостка «І». З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя без дозволу на проведення будівельних робіт здійснив будівництво прибудови під літерою «а» до належної йому частки житлового будинку. Вказана добудова здійсненна на земельній ділянці належній спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 13/25 частин житлового будинку за [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved