Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

29.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 18.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 30.09.2017 року має заборгованість у розмірі 35581,18 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1600,00 грн. Ухвалою суду від 15.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 23.05.2018 року від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити, так як позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першоюстатті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першоїстатті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо укладення між сторонами кредитного договору судом встановлено наступне. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зіст. 629 ЦК України,договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Судом встановлено, що 18.05.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомлений і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що разом із цією заявою становлять договір про надання банківських послуг. Вказана Анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписані відповідачем 18.05.2007 року. \~ \~ \~ \~ Щодо отримання відповідачем кредитних коштів та виконанням ним умов договору судом встановлено наступне. Відповідно до наданої позивачем [PERSON] по особовому рахунку відповідача по основній карті № 4149 **** **** 6796 за період з 18.05.2007 року по 30.04.2018 року видно, що відповідач в період часу з 04.03.2007 року по 28.01.2009 року активно користувався кредитною картою та знімав з неї готівкові кошти, всього на суму 5705 грн. Девять разів відповідач вносив готівкові кошти на вказану карту, а саме\~02.04.2008 року на суму 400,00 грн., 05.05.2008 року на суму 500,00 грн., 09.06.2008 року на суму 350,00 грн., 17.07.2008 року на суму 500,00 грн., 16.08.2008 року на суму 425,00 грн., 23.09.2008 року на суму 349,50 грн., 24.10.2008 року на суму 299,50 грн., 24.11.2008 року на суму 100,00 грн., 12.01.2009 року на суму 100,00 грн., 28.01.2009 року на суму 200,00 грн. Після останнього внесення готівкових коштів на вказану карту 28.01.2009 року сума заборгованості становила 5013,64 грн. Надалі відповідачу нараховувалися лише відсотки та штрафні санкції. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії. Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженимпостановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254(даліПоложення № 254), визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обовязкові реквізити. Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується у регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. [PERSON] з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом певного періоду, та є підтвердженням виконаних операцій. Отже, позивачем надані належні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Відповідно дост. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушеннямумов,визначенихзмістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є простроченнявиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу(ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, шо підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою". Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до\~п.\~6.5\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг,\~-\~позичальник зобовязується\~погашати заборгованість\~за Кредитом,\~відсотками за\~його використання,\~за перевитрати\~платіжного ліміту,\~а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п.\~4.6\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг\~Клієнт доручає\~Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.09.2017 року має заборгованість 35581,18 грн., яка складається з наступного: 4849,71 грн. - заборгованість за кредитом; 28560,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1670.53 грн. - штраф (процентна складова). Щодо заяви відповідача про застосування наслідків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до анкети-заяви за № ZPXRRX55430019 від 18.05.2007 року, підписану відповідачем, та яка разом у Умовами і правила надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг, [PERSON] надає Позичальнику кредит у сумі 6000 грн. на строк 24 місяців з 18.05.2007 року по 17.05.2009 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 144,00 грн. та единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1000 грн. в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Таким чином, кінцевим строком повернення кредиту, згідно до даного кредитного договору, є 17.05.2009 року. Відповідно до статті256\~ЦК України позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Зокрема, ч. 2 ст.258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260\~ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Частинами першою, п'ятою статті261\~ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Переривання перебігу позовної давності визначається\~ст.264 ЦК України. Частиною другою статті 264\~ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, оскільки за умовами договору він був укладений на двадцять чотири місяці, а саме з 18.05.2007 року по 17.05.2009 року включно, то початок позовної давності для стягнення заборгованості по кредиту в даному випадку необхідно обчислювати з 18.05.2009 року. Відповідно до п. 1ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,позовна давністьце законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року. Стаття 266\~ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Вказане підтверджується позицією [PERSON] Верховного Суду, висловленої у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в листопаді 2017 року, тобто з пропуском визначеного законодавством строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, тому суд приходить до висновку про відмову в позові за пропуском строку позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed