Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та про його поділ. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 квітня 1987 року в с. Турятка Глибоцького р-ну Чернівецької області він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] 28 серпня 1991 року вказаний шлюб був розірваний відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глибоцьким районного управління юстиції у Чернівецькій області. На той час жодних підстав для розлучення не було, спільно проживали разом, виховували своїх дітей, мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство. Жодних дій щодо розлучення він не вчиняв, про наміри своєї дружиш розлучитися зі ним розмов не було, ні до суду, ні до відділу державно реєстрації актів цивільного стану його не запрошували і він не ходив. Про те, що він вже був розлучений станом на серпень 1991 року не знав. Під час спільного проживання вони з відповідачкою збудували новий будинок у с. Валя Кузьмина, Глибоцького р-ну, Чернівецької області. Початок будівництва 1988 рік. У цьому будинку він зареєстрований з 19 грудня 2001 року по даний час. У лютому 2015 року у ВК №96 надійшов лист Валякузьминського сільського голови від 10 лютого 2015 року за №34, в якому було зазначено, що він зареєстрований у будинку своє колишньої дружини. З цього він зробив висновок, що їхній спільний будинок відповідач оформила безпосередньо на себе, а їхнє розлучення, було як спосіб заволодіння їхнім спільним майном. Таким чином вважає, що порушено його право як власника. А тому просить суд, поновити строки звернення до суду із позовною заявою та визнати спільно сумісним майном подружжя будинок в с. Валя Кузьмина, Глибоцького району, Чернівецької області та визнати за ним право власності на 1/2 частки вищевказаного будинку. В судовому засідання позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, і просив суд її задовольнити, при цьому уточнив свої позовні вимоги, вказавши суду, що предметом поділу є саме житловий будинок, який розташований в с. Валя Кузьміна, по вул. 8 березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, який вони з відповідачкою почали будувати у 1988 році. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення позовних вимог, вказували що вони є безпідставними, при цьому просили відмовити позивачу у звязку із спливом строків позовної давності. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 60 CK України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.1987 року в с. Турятка, Глибоцького району, Чернівецької області. Даний шлюб був розірваний рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 1990 року, а 28.08.1991 року Глибоцьким відділом РАЦС було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-МИ №342257, що підтверджується копією даного свідоцтва, копією рішення суду та довідкою з відділу ДРАЦС управління державної реєстрації Глибоцького районного територіального управління юстиції. Відповідно до інформації з Валякузьмінської сільської ради за №198 від 25.08.2015 року, позивач [PERSON] зареєстрований [INFO], у господарстві [PERSON], батька відповідача по справі [PERSON] Аналогічне підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача [PERSON] за №938 від 25.08.2015 року, відповідно до якого вона проживає [INFO], і разом з нею зареєстрований але не проживає її колишній чоловік позивач [PERSON] Сімя відповідача [PERSON] проживає у житловому будинку 1926 року побудови. З архівної довідки від 05.10.2015 року за № 20 вбачається, що у документах архівного фонду виконавчого комітету Валякузьмінської сільської ради за 1996-2000 роки існують відомості про те, що головою господарства є [PERSON], і за господарством рахується житловий будинок збудований у 1926 році. В своїй позовній заяві та в судовому засідання, позивач [PERSON] стверджував, що перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, починаючи з 1988 року вони побудували новий житловий будинок в с. Валя Кузьміна, по вул. 8 Березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, і саме вказаний будинок позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя, а не старий будинок 1926 року побудови. Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, відсутні будь-які відомості про нерухоме, яке розташоване в с. Валя Кузьміна, по вул. 8 Березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, що підтверджується відповідним витягом. Тобто, в реєстрах відсутня інформацію про реєстрацію права власності на нерухоме майно, по вищевказаній адресі. Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач оформила на себе їхній спільний з позивачем будинок не знайшли свого підтвердження. Згідно відповіді з Глибоцького комунального бюро технічної інвентаризації №203 від 24.09.2015 року, інвентаризаційна справа на нерухоме майно, що розташоване вул. 8 Березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, Глибоцьким КРБТІ не виготовлялась. Позивачем не надано суду інших належних та допустимих доказів про наявність спірного нерухомого майна в с. Валя Кузьміна, по вул. 8 Березня, 22, Глибоцького району, Чернівецької області, яке було побудовано під час шлюбу з відповідачем, характеристики вказаного нерухомого майна, ступінь готовності нерухомого майна тощо, що має важливе значення для правильного вирішення даного спору. Слід зазначити, що всі клопотання позивача та його представника про витребування доказів, які були подані до початку розгляду справи по суті судом були задоволені, при цьому сторонам були розяснено вимоги ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторони повинна довести ті обставини на які вона посилається. Також судом неодноразово було розяснено сторонам, що суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребувати докази, при цьому такими правами наділені сторони по справі, в тому числі вони мають право просити суд признати різного роду експертизи для зясування обставин по справі. Проте, позивачем та його представником крім заявлених та задоволених судом клопотань про витребування доказів, інших клопотань заявлено не було. Таким чином, суд позбавлений можливості навіть встановити обсяг спільно нажитого майна подружжям. З огляду на наведене, позовні вимоги є безпідставними і не підлягають до задоволення. На підставі викладеного ст.ст. 60, 61, 63, 70 СК України, ст.ст.16, 368, 372 ЦК України, Постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed