Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на нього, мотивуючи його тим, що згідно з рішення виконкому Хорольської міської ради Полтавської області від 17.06.2016 року за № 147 « Про переоформлення тимчасового [ADDRESS] та присвоєння окремої адреси « дозволено переоформлення тимчасового гаража, який встановлений нині покійним [PERSON] на підставі рішення виконкому Хорольської міської ради №8 від 26.04.1974 р., Дозволу №42 від 23.05.1974 р. районного архітектора по [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] та присвоєно окрему адресу гаражу [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Хорольської міської ради Полтавської області від 31.08.2016 року за № 423 позивачу, [PERSON], надано дозвіл на виговлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею близько 0, 0035 га для будівництва індивідуальних гаражів у [ADDRESS], для передачі в оренду. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада позов визнає . У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з рішення виконкому Хорольської міської ради Полтавської області від 18.10.2016 року за № 246 « Про внесення змін до рішення № 147 від 17.06.2016 р. « Про переоформлення тимчасового [ADDRESS] та присвоєння окремої адреси « внесено зміни до п. 2 рішення № 147 виконавчого комітету від 17.06.2016 р., відповідно до якого вважати дійсною окрему адресу гаражу- [ADDRESS]. З технічного паспорта, виготовленого 15.06.2018 року фізичною особою- підприємцем [PERSON], інвентаризаційна справа №61/2018, вбачається, що [ADDRESS], літер Г, номер приміщень 1-1, загальною площею 16, 9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 16 882 гривні, перебуває у задовільному технічному стані та придатний до подальшої експлуатації. Згідно з довідкою про вартість та технічний стан нерухомого майна, виготовленою 18.06.2018 року фізичною особою- підприємцем [PERSON], вартість гаража літер « Г» загальною площею 16,9 кв.м., площа основи 18,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] Полтавської області, становить 16 882 гривні. З повідомлення начальника-державного реєстратора Комунальної установи « Реєстраційна Служба» О.І. Штомпель від 15.06.2018 року № 01-09/ 79 позивачу, [PERSON], відмовлено у державній реєстрації гаража у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та роз»яснено необхідність звернутись до суду з відповідною заявою. Факт належності позивачу вказаного гаража доводиться копією її паспорта Серія [NUMBER], копіями рішень виконкому Хорольської міської ради Полтавської області: від 17.06.2016 року за № 147, від 31.08.2016 року за № 423 та від 18.10.2016 року за № 246, копією договору на проведення землевпорядних робіт від 13.09.2016 року № 13/09/16/96, копією акта № ПЗ-13/09/16/96 здачі-прийняття робіт ( надання послуг), копіями технічного паспорта від 15.06.2018 року та довідки про вартість та технічний стан нерухомого майна від 18.06.2018 року, виготовлених фізичною особою- підприємцем [PERSON], інвентаризаційна справа №61/2018. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення . Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved