Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном шляхом виселення, який в листопаді 2015 року уточнила та в остаточній редакції просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою, усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 5 в будинку № 3Е по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському) в місті Харкові шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири № 5 за адресою: м. Харків, провулок Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровський), будинок 3Е, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні уповноважений представник позивача [PERSON]- [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.06.2016 року , позовні вимоги свого довірителя підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в обгрунтування. Додатково пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2015 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 205 , його довіритель [PERSON] купила квартиру № 5 по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському), будинок 3Е в місті Харкові. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріусом було видано відповідний витяг № 34356367 від 02.03.2015 року. Як власник майна, право власності якого ніким на протязі тривалого часу не оспорено, вчинила дії щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідачі на дійсний час продовжують проживати у вказаній квартирі та чинять перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй власністю, оскільки безпідставно в ній проживають , чинять перешкоди у входженні позивача до квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась , в письмовій заяві до суду повідомила, що через незадовільний стан здоров"я не може бути присутньою в судовому засіданні. Уповноважений відповідачем [PERSON] представник - адвокат [PERSON] , який діє на підставі договору про надання юридичної допомоги № 29/08 від 29.08.2017 року в судовому засіданні повідомив, що дія цього договору припинена з підстав відмови особи, в інтересах якої договір укладено, від його допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та заперечувала проти їх задоволення, вважає , що вимоги незаконні та необгрунтовані. В обгрунтування своїх заперечень пояснила, що в липні та в вересні 2014 року уклала 2 кредитні договори с кредитною спілкою "Соколов" з метою отримання кредиту. На виконання умов кредитного договору їй , як позичальнику, було передано грошові кошти. Вона та її мати- Любушкіна І.М. уклали з ФОП [PERSON] нотаріально посвідчені договори управління майном. Після чого на підставі нотаріально посвідчених заяв разом з другим відповідачем надали [PERSON] згоду на відчуження належних кожній з них Ѕ частин квартири № [ADDRESS] (до перейменування - Саммеровському) в місті Харкові. Вважає, що належним їй та її матері на праві власності майном спірною квартирою, заволоділи шахраї. В грудні 2015 року вона звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про витребування майна- вказаної вище квартири з чужого незаконного володіння . Справа по суті вирішена не була, та ухвалою судді Рибальченко Л.М. позов залишено без розгляду. Її мати [PERSON] в квітні 2017 року зверталась до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області з заявою про злочин за фактом шахрайських дій відносно належного їй нерухомого майна. На підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова за скаргою матері було зобов"язано уповноважених осіб Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області внести до ЄРДР відомості про злочин. Про стан досудового розслідування по вказаній вище заяві про злочин інформації не має. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обгрунтування заявлених вимог та заперечень, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири, що посвідчений 02.03.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 205 , є власником квартири № 5 по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському), 3Е в місті Харкові. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що свідчить Витяг № 34356367 від 02.03.2015 року. З даних довідки від 12.08.2015 року з місця проживання про склад сімї і прописку (а.с. 7) вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], що зареєстрована за цією адресою з 11.07.1969 року та [PERSON], [INFO], що зареєстрована за цією адресою з 14.02.1990 року. В ході розгляду справи було встановлено, що на дійсний час за заявою позивача компетентним органом проведено дії щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за даною адресою. Згідно з умовами Договору купівлі-продажу від 02.03.15 року ( п.4.1.3.) продавець був зобовязаний зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих осіб, звільнити нерухоме майно, в тому числі від проживання будь-яких осіб та їх майна у строк не пізніше 10 травня 2015 року. Ця умова на момент розгляду справи по суті, за твердженням представника позивача, не виконана. Вказані докази свідчать про достовірність тверджень позивача та її представника, що у позивача існують перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, яка належить їй з 02.03.2015 року на праві приватної власності та право якої не оспорене, а відповідно й не припинене у визначеному законом порядку. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Така ж норма встановлена в статті 41 Конституції України, з якої вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право а порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами ст. ст.12 та 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. З пояснень уповноваженого представника позивача вбачається, що на протязі тривалого часу позивач не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном квартирою № 5 по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському), 3Е в місті Харкові на власний розсуд. Відповідач [PERSON] в обгрунтування свої заперечень посилається на той факт, що належна їй та її матері [PERSON] на праві спільної часткової власності квартира квартирою № 5 по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському), 3Е в місті Харкові вибула з їх власності поза їхньою волею, а тому у позивача не виникло законних прав на вказане нерухоме майно. При цьому відповідач наводить перелік нотаріально посвідчених правочинів , що були укладені нею та її матерю в період серпня- вересня 2014 року, зі змісту яких вбачається, що відповідачами було надано право на розпорядження належним ним на праві власності майном- вказаною вище квартирою, надано згоду на відчуження даного майна. Вважають, що такі дії осіб, що ввели їх в оману, є шахрайськими. З прояснень [PERSON] та наданих нею доказів- копії позовної заяви від 21.12.2015 року вбачається, що в грудні 2015 року вона звернулась до суду за захистом порушеного права шляхом витребування майна. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 року позов було залишено без розгляду з підстав неодноразової неявки в судове засідання протягом тривалого часу позивача. Ухвала позивачем у встановленому діючим цивільно- процесуальним законодавством України оскаржена не була, набрала законної сили. Тобто, право власності позивача не оспорено. Наведене свідчить про те, що позивач [PERSON] на час розгляду справи на законних підставах володіє майном- квартирою № 5 по провулку Людмили Гурченко (до перейменування - Саммеровському), 3Е в місті Харкові, але позбавлена можливості реалізації права володіння, користування , розпорядження. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Законодавець в ст. 16 ЦК України встановив одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів припинення дії, яка порушує право. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісті зниклою або оголошення її померлою. З цього випливає, що позовні вимоги позивача [PERSON] з приводу визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення гуртуються на положеннях закону. Відповідачі зі свого боку не надали суду жодного належного доказу на підтвердження того, що відсутні законні підстави для задоволення вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні нею права користування житлом, та їх виселення , а ними було вжито передбачених нормами цивільного законодавства заходів щодо захисту свого права , яке вони вважають порушеним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved