Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

03.01.2018\~р.\~позивач звернувся\~у суд\~до відповідача\~із зазначеним\~позовом прохаючи Визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], м. Охтирка, Сумська обл.. Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2003 між ним та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Охтирським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській обл., актовий запис №361, свідоцтво про шлюб серія І-БП №111857. Спільних дітей від шлюбу не мають. Після укладення даного шлюбу, він разом з Відповідачкою проживав у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: [ADDRESS], яке належить\~йому на\~праві приватної\~власності. 28.01.2004 р [PERSON] була зареєстрована у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: [ADDRESS], м. Охтирка, Сумська обл., про що свідчить відмітка у її паспорті. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідно до заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 13.01.2017 р. у справі №583/3577/16-ц та рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі №583/3577/16-ц шлюб між сторонами розірваний. На даний момент у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], м. Охтирка, Сумська обл. зареєстровано його, та Відповідачку. Однак остання у даній квартирі не проживає, участі в сплаті житлових та житлово-комунальних послуг не приймає. Із червня 20016 року Відповідач почала переховуватися та приховувати місце свого проживання. За відомою йому інформацією вона постійно проживає у своєї матері за адресою: пров. Вербовий, 12, у м. Охтирці, Сумської обл.. Однак, із мотивувальної частини рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі N583/357/16-ц, фактичні шлюбні відносини між ним та Відповідачем припинено з 16.12.2017 р. (сторони разом не проживають). З метою досудового врегулювання питання щодо добровільного зняття [PERSON] з реєстрації за адресою [ADDRESS], м. Охтирка, Сумської області, у травні 2017 року ним було направлено на адресу Відповідачки вимогу про зняття з реєстрації. Дана вимога залишена без задоволення. Дана вимога була отримана Відповідачкою 16.06.2017 р., що підтверджується особистим підписом [PERSON]А у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення. Вимога про зняття з реєстрації направлялась ним за місцем фактичного проживання Відповідачки, а саме: пров. Вербовий, 12, м. Охтирка, Сумська обл.. Факт, не проживання Відповідачки за адресою [ADDRESS], м. Охтирка, Сумської обл. також підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 22.03.2017 р., який складений уповноваженими особами ПП „Жилкомсервіс" та підписаний сусідами. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Позивач додатково пояснив, що він не бажає щоб колишня дружина проживала у належній йому на праві власності квартирі. Зазначив про те, що позов поданий через те, що відповідач не проживає у квартирі на протязі більше 1 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю. Надала суду письмовий відзив на позов у якому виклала спою позицію по справі. Крім того [PERSON] у судовому засіданні була допитана в якості свідка та показала, що на законних підставах із дозволу позивача як член його сімї була зареєстрована у зазначеній квартирі. У позивача у володінні є також господарство у с. Климентове, Охтирського р-ну. За час перебування у шлюбі вони мешкали як у селі, так і в зазначеній квартирі. У 2016 р. вона знайшла роботу в Російській Федерації і перебувала там деякий час. У цей період позивач знайшов собі коханку та почав зустрічатись із нею, а згодом подав позов про розірвання шлюбу. Додому повернулась вже тоді коли суд прийняв рішення по справі та оскаржила його в апеляційному порядку. Однак у під час розгляду апеляційної скарги погодилась на розірвання шлюбу. Увесь час вона мала вільний доступ до квартири і проживала в ній, хоча після розлучення її донька, яка також була зареєстрована в цій квартирі, забрала свої речі. Вона також забрала частину власних речей. Однак в квартирі залишилась частина речей необхідна для проживання. Квартирою користувалась не постійно через те, що працевлаштувалась поза межами області. Однак кожного разу приїжджаючи чи-то на вихідні, чи-то на суди із колишнім чоловіком, постійно залишалась у ній, запрошувала до квартири в гості подруг. На даний час, як і раніше, позивач не чинить їй будь-яких перешкод у користуванні квартирою, вона має до неї вільний доступ. Іншого житла у неї немає. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач хоча і не є власником квартири, проте у період шлюбу вкладала значні кошти у її поліпшення. Із цього приводу між сторонами існує окремий спір. Деякий час вони мешкали у іншому будинку позивача в с. Климентове. Проте у 2016 р. позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який було розірвано рішенням суду в квітні 2017 р. Незважаючи на це вона була зареєстрованою та мешкала у зазначеній квартирі. Проживала у ній не постійно, оскільки мала на те поважні причини так як мала офіційне місце роботи у Хмельницькій обл.. Вона має ключ від вхідних дверей до квартири і користується нею для проживання. Позивач знає про це і будь-яких перешкод у цьому не чинить. Будь-якого іншого житла у неї немає. Мешкати у будинку матері вона не може, бо там проживає її брат із своєю сімєю з яким у неї складні стосунки, що підтвердив у судовому засіданні сам позивач. Відповідач не втратила право користування даною квартирою як колишній член сімї її власника і має законне право на проживання в ній. Вона дійсно вивезла частину власних речей із зазначеної квартири насамперед через спір із колишнім чоловіком щодо спільно нажитого майна. Проте у квартирі достатньо речей для її проживання, задоволення побутових потреб. Аналогічні покази [PERSON] надав будучи допитаним в якості свідка по зазначеній справі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вислухавши покази свідків, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного. Встановлено, що квартира № 24, по пров. Малиновому, 4, в м. Охтирці, Сумської обл. на праві власності одноособово належить позивачу [PERSON] (а.с. 7-11) 19.11.2003 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Охтирським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській обл., актовий запис №361, свідоцтво про шлюб серія І-БП №111857. 28.01.2004 р відповідач [PERSON] була зареєстрована у житловому приміщенні (квартирі) за адресою: [ADDRESS], м. Охтирка, Сумська обл., про що свідчить відмітка у її паспорті та це не заперечують сторони. Відповідно до заочного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 13.01.2017 р. у справі №583/3577/16-ц та рішення апеляційного суду Сумської обл. від 12.04.2017 р. у справі №583/3577/16-ц шлюб між сторонами розірваний. За клопотанням позивача була допитана як свідок [PERSON] (його знайома), яка показала, що їй відомо про те, що квартира по пров. Малиновому у м. Охтирці належить позивачу [PERSON]. Їй відомо що відповідач вивезла меблі із зазначеної квартири, та коли вона заїжджала до квартири разом із позивачем, то відповідача там не було. Суд не може прийняти до уваги зазначені покази як беззаперечний доказ відсутності відповідача в квартирі на протязі року до часу звернення до суду із позовом, оскільки встановлення разового факту відсутності відповідача не може свідчити про постійний характер такої відсутності. Крім того, свідок мешкає у с. Климентове, Охтирського р-ну і не могла постійно спостерігати за зазначеним житлом та особами, які ним користуються. Позивачем суду наданий акт перевірки паспортного режиму від 22.03.2017 р. за яким відповідач [PERSON] не проживає у квартирі №24, по пров. Малиновому, 4, у м. Охтирці. Факт відсутності був встановлений шляхом опитування сусідів, прізвища та адреси яких зазначені у ньому (а.с. 19) Суд критично ставиться і до даного доказу з огляду на наступне. Так у судовому засіданні як свідок була допитана [PERSON], яка працює на посаді бухгалтера у ПП «Жилкомсервіс». Вона показала, що її підприємство обслуговує багатоквартирний будинок де знаходиться квартира позивача. Згідно облікової картки по пров. Малиновому, 4/24, зареєстровані сторони по справі. Підтвердила, що надавала довідку про склад сімї, яка була складена зі слів сусідів. Вона поставила у ній підпис також за іншого працівника підприємства. До квартири не ходила, а позивач сам збирав підписи у сусідів. Крім того, допитаний як свідок [PERSON], який ставив підпис у зазначеному акті, підтвердив той факт, що акт підписував не перебуваючи у квартирі. Він дійсно на той час не бачив відповідачки, хоча беззаперечно стверджувати про те, проживала вона у квартирі чи ні він не може. Факт періодичного перебування відповідачки у квартирі, наявність у неї ключів від вхідних дверей, та відсутність будь-яких перешкод у користуванні нею не заперечував у судовому засіданні і сам позивач. Також судом були допитані свідки запрошені стороною відповідача. Так, допитана як свідок [PERSON] показала, що із відповідачем підтримує дружні стосунки. На протязі останніх років вона неодноразово була в гостях у неї в квартирі №24, по пров. Малиновому, в м. Охтирці. Підтверджує той факт, що її подруга зараз там і проживає. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що відповідач є його рідною сестрою. Остання проживає у квартирі колишнього чоловіка за вищезазначеною адресою. Позивач будь-яких перешкод їй у цьому не чинив. Допитаний як свідок [PERSON] (зять відповідачки) також підтвердив, що його теща [PERSON] постійно мешкає у вищезазначеній квартирі. Іншого житла вона не має. Аналогічні покази дала в судовому засіданні і донька відповідача [PERSON] У суду немає підстав ставити пі сумнів покази зазначених свідків, таких доказів суду не надано. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні позову у межах заявлених вимог суд виходить із того, що позивач у справі не заперечує того факту, що його колишня дружина дійсно перебуває у квартирі, має до неї вільний доступ і він їй у цьому не чинить ніяких перешкод. Судом беззаперечно встановлений факт реєстрації і вселення відповідачки у зазначену квартиру на законних підставах як члена сімї власника житла. Відповідач постійно користується житлом на протязі усього часу із моменту реєстрації у ній. Не постійне проживання позивачки в квартирі на протязі певного часу мало місце із поважних причин через її офіційне працевлаштування за межами області (а.с. 91-93). Наявність у квартирі обмеженої кількості майна необхідного для задоволення життєвих потреб під час проживання в квартирі зумовлене наявністю спору між сторонами із приводу його реального поділу (а.с. 93-101) При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що відповідач у власності чи на праві користування будь-якого іншого житла не має. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач не навів суду доказів того, що відповідачка не проживає у квартирі без поважних причин. Тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати слід залишити за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: dismissed