Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

18.10.2013 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з 2011 року. В даному будинку з 2004 року бувшим власником будинку були зареєстровані відповідачі, які з 2004 року не проживають в будинку, а проживають в іншому приміщенні, а саме в будинку Чулаківського лісництва. Позивач просив відповідачів добровільно знятися з реєстрації за адресою, належного йому будинку, але вони не реагували, через що він як власник житла не може реалізувати своє право на отримання субсидії, користуватися пільгами та розпорядитися своїм будинком в разі потреби. Вважає, що на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного просить усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою, просив стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що спірний будинок він отримав в спадщину за заповітом матері, яка за життя зареєструвала за адресою [ADDRESS] відповідачів, брата з цивільною дружиною та дитиною. Проте відповідачі зловживали спиртними напоями, скоювали скандали і мати їх вигнала. Починаючи з 2004 року відповідачі проживають в будинку Чулаківського лісництва. Відповідачі в судове засідання без поважних причин не з'явилися, були належним чином попереджені про час, дату та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до норм статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], який він успадкував після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], відповідно до рішення Голопристанського районного суду від 22.01.2013 року, яке набрало законної сили 01.02.2013 року (а.с.6). З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно вбачається, що право власності позивача на спірний житловий будинок зареєстроване 08.02.2013 року (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи у будинку по [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] як члени сім'ї [PERSON], бувшого власника будинку. Згідно довідок Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №02-29/1191 від 27.09.2013 року [PERSON] 1976 р.н., [PERSON] 1977 р.н., [PERSON] 2001 р.н. зареєстровані в [ADDRESS], але за даною адресою не проживають з 2004 року і по теперішній час. Проживають в будинку Чулаківського лісництва. (а.с.9, 10). Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. За змістом наведених правових норм, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, тому виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок. Отже, припинення права власності на будинок [PERSON] в наслідок її смерті, припиняє право членів її сім'ї, відповідачів по справі, на користування цим будинком, при цьому права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від права самого власника. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідачів в будинку за адресою [ADDRESS], порушує право приватної власності позивача і перешкоджає вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Оскільки позивач як власник будинку, відповідно до ст. 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, а тому його вимога про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved