overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

10.03.2016 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною її рідної тітки [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном над тіткою. В заяві заявниця [PERSON] пояснила, що її тітка\~ з народження\~ являється психічно хворою. В даний час являється інвалідом\~ другої групи безстроково з приводу розумової відсталості. В теперішній час\~ внаслідок хронічного,стійкого, психічного розладу не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може\~ орієнтуватись у простих життєвих ситуаціях, не здатна аналізувати події,\~ не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та не може керувати своїми діями, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті, та потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] проживає разом з заявницею. Просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити заявницю опікуном над нею. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі.Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої сторони -орган опіки та піклування Демівської сільської ради у судове засідання не з'явився, опікунська рада при виконавчому комітеті Демівської сільської ради направила до суду клопотання, в якому просить призначити заявницю опікуном над недієздатною тіткою [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.236 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім"ї, близькими родичами. Як вбачається з довідки Демівської сільської ради №162 від 10.03.2016 року (а.с.7) заявниця являється племінницею [PERSON], здійснює за нею догляд з 24.10.1974 року, а тому вправі звернутися до суду з такою заявою. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №110 від 14.04.2016 року (а.с.26-28) року [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді важкої розумової відсталості.Внаслідок свого захворювання [PERSON] позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому її необхідно визнати недієзтатною. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається з клопотання опікунської ради при виконкомі Демівської сільської ради, цей орган просить призначити заявницю [PERSON] опікуном її тітки [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

10.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на дитину з [PERSON] в якому вказала, що вона з відповідачем з 01.09.2009 р. перебували у громадянському шлюбі, проживали разом до 01.01.2012 р., коли за власним бажанням вирішили припинити стосунки. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Після припинення відносин дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає, не приймає участі у її вихованні, де працює відповідач позивачці не відомо, тому, що вони ніяких стосунків не підтримують. Відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. Середньомісячний заробіток позивачки складає 860 грн., це виплати по догляду за дитиною до 3-х років, так як вона має ще одну дитину і на даний час перебуває в відпустці по догляду за дитиною. У зв"язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути без її участі, уточнила позовні вимоги, просила стягнути на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав повністю, просив суд справу розглянути без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.06.2012 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Довідка ПП «Чайка» від 11.02.2016 року підтверджує, що [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

10.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами: про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: місто Чернігів, проспект Миру №89, кадастровий номер 7410100000:02:024:0059 шляхом її звільнення, демонтажу приміщення охорони, площадки та огорожі. У судове засідання представники позивача та третьої особи не прибули, у поданих заявах просять суд здійснити розгляд справи у їх відсутність. Відповідач повторно та без поважних причин у судове засідання 06.07.2017 року не прибув. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 року (справа №927/1466/14), було визнано недійсним Свідоцтво на право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» від 05.03.2014 року на виставковий майданчик автомобілів у складі приміщення охорони, літ. «А-1», загальною площею 6,7 кв.м, площадку загально площею 982 кв.м, огорожу загальною площею 279 кв.м за Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас" за ідентифікаційним номером витягу 18628443, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 307093974101 за адресою: м. Чернігів, просп. Миру, 89, виданого реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області. Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі продажу №1343 від 19.04.2016 року, новим власником спірного нерухомого майна виставочного майданчика автомобілів (його складові приміщення охорони, позначену на плані літ. «А-1», площею 6,7 кв.м, площадка, загально площею 982 кв.м, огорожа, загальною площею 279 кв.м) є відповідач по справі, попередній власник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» придбало вказаний обєкт 02.04.2014 року у [PERSON] Так як судовим рішенням було визнано недійсним Свідоцтво на право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Пегас» від 05.03.2014 року на виставковий майданчик автомобілів, власником вказаної земельної ділянки є Чернігівська міська рада, яка рішенням від 20.06.2014 року передала її у постійне користування позивачу відповідач незаконно перешкоджає правокористувачу у користуванні спірною земельною ділянкою, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту. Судові витрати по справі, які позивач поніс із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

10.03.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки відповідачі не проживають в ній з 2010 року без поважних підстав. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістки відповідачам надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає, як наймач за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані та проживають її діти: повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , малолітні сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також зареєстровані, але не проживають за даною адресою двоюрідні брат та сестра позивача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією особового рахунку на квартиру. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 1653 вівд 28.02.2020 року станом на 27.02.2020 до складу сім`ї [PERSON] зареєстрованих в кватрирі [ADDRESS] входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2010 року підтверджується актом Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради від 28.02.2020 року (а.с. 7). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

10.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою «Про встановлення факту належності правовстановлюючого документу», в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1№477891, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3244 від 08 листопада 2002 року. Заявник в судове засідання з'явилася, заяву підтримала у повному обсязі. Представник зацікавленої особи у судове засідання з'явилася, у задоволені заяви не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно оглянутого судом паспорта заявника серії [NUMBER], виданого 21 грудня 1998 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, правильне ім'я заявника - «[PERSON]». В Державному акті про право приватної власності на землю серії Р1 №477891, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за вказано ім'я - «[PERSON]» Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з представлених заявником доказів (державний акт на право приватної власності на землю, копія свідоцтва про право на спадщину за законом, копія паспорту [PERSON], копії пенсійного посвідчення) вбачається, що доводи [PERSON] є законними та обґрунтованими. Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об'єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Державного акту про право приватної власності на землю, яке видане Ширяєвською районною державною адміністрацією в Одеській області від 08 листопада 2002 року, згідно якого [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 5,07 га, яка розташована на території Бранкованівської сільської ради, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за №3244 від 08 листопада 2002 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

10.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 07.09.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 201. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що постійно виникали сварки та непорозуміння, з серпня 2013 року живуть нарізно. Враховуючи вищевикладене, просить розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 201 ( а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивачка має право на пред"явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

10.04.2015р. до Слов"янського міськрайонного суду звернулась позивачка з вказаним позовом. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

10.04.2015р. до Слов"янського міськрайонного суду звернулась позивачка з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2014 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через взаємні непорозуміння та різні погляди на життя. Дитина проживає разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні та вихованні. Вона знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання, як дружини, з якою проживає його малолітня донька, відповідач не бажає. Просить суд: · стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає його малолітня дитина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки всіх його доходів, з дня подання позову, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У судовому засіданні позивачка не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. У зв'язку з даною обставиною та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], відповідач є її батьком (а.с. 3). Дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с. 5). Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

10.05.2018 р. відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 09.11.2015 р. за позовом ПАТ КБ „Правекс-Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що лише 11.12.2017 р. він отримав повний тексті рішення суду, так як на час слухання справи він не знав про даний позов та з'ясував про це тільки 04.12.2017 р., коли отримав лист від ВДВС щодо накладення арешту на усе його майно. Із вищевикладених підстав просить суд скасувати заочне рішення та призначити його до нового розгляду. У судове засідання з'явився тільки заявник - відповідач [PERSON], який запропонував суду скасувати арешт з його майна, так як колекторська компанія вимагає з нього гроші за кредит. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

10.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу (а.с.4-5). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання не прибув. Ухвалою суду від 24.07.2019 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.1990 року Краснолиманським міськвідділом ЗАГС Донецької області, відповідний актовий запис № 175 (а.с. 8). Від сумісного життя неповнолітніх дітей сторони не мають. Сторони припинили шлюбні відносини, однією сім`єю не мешкають, спільного господарства не ведуть. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved