Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

30 квітня 2014 року орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідачі проживають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1999 року та мають двох дітей: неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом віком до 18 років у зв'язку із помірною розумовою відсталістю, та малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З 2011 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займаються, ведуть антисоціальний образ життя, не піклуються про їхній фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавляться їхньою долею та станом здоров'я, матеріально дітей не забезпечують, внаслідок чого діти стали бродяжити, гуртуватися з підлітками, схильними до скоєння правопорушень. Внаслідок вказаною поведінки відповідачів, син [PERSON] 12 вересня 2012 року був поміщений до Шахтарського дитячого будинку-інтернату на повне державне забезпечення, де знаходиться по теперішній час. У той же час, отримуючи частину пенсії дитини-інваліда у розмірі 474грн.50коп., відповідач [PERSON] витрачає ці кошти на власні потреби та придбання спиртних напоїв; влітку 2013 року, під час перебування цієї дитини на канікулах, відповідачі його вихованням та утриманням не займались, внаслідок чого він жебракував, вчиняв протиправні дії та був повернутий до інтернату лише після втручання правоохоронних органів. Під час перебування сина [PERSON] з 14 по 23 січня 2014 року на лікуванні у Донецькій обласній центральній клінічній лікарні, відповідачі жодного разу його не відвідали, його здоров'ям не цікавились, допомоги на лікування не оказували. За час навчання молодшого сина [PERSON] у школі-інтернаті №1 відповідачі також його вихованням та забезпеченням не переймались, проживаючи у антисанітарних умовах, не створили необхідних умов для його проживання та навчання, а у грудні 2013 року, після поміщення [PERSON] на лікування у протитуберкульозний диспансер, батько взагалі покинув дитину і за місцем проживання не знаходився. В результаті такого відношення до сина [PERSON], останній бродяжив, харчувався у сусідів, і 17 січня 2014 року був поміщений до центру соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Дзержинськ Донецької області, де знаходиться по теперішній час. За вказаний період часу відповідачі ні разу сина не відвідали, його станом здоров'я та розвитком не цікавились, і, незважаючи на неодноразові попередження соціальних служб, за місцем проживання не створили необхідних умов для виховання цієї дитини. Позбавивши відповідачів батьківських прав, позивач просив стягнути з кожного з них аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини їх доходу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що підстав для позбавлення його батьківських прав немає. У той же час він наголосив на тому, що буде займатись вихованням своїх синів та їх утриманням тільки після того, як буде мати постійну роботу, якою його зобов'язані забезпечити державні органи влади. Він не заперечує, що у грудні 2013 року покинув сина [PERSON] одного у будинку, що житлово-побутові умови не позволяють утримувати дітей, яких останній раз він бачив у 2013 році. Відповідач [PERSON] позов не визнала, але будь-яких пояснень щодо виконання обов'язків по вихованню своїх дітей суду не надала. В той же час вона не заперечує, що отримувану допомогу на дитину-інваліда витрачає лише на свої потреби, с дітьми довгий час не спілкується і умови її проживання не відповідають нормам. Прокурор вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав у відношенні їхніх дітей, тому що вони ухиляються від їх виховання. Заслухавши представника позивача, відповідачів, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним обставинам. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який є дитиною-інвалідом віком до 18 років у зв'язку із помірною розумовою відсталістю, та малолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с.6,21). Відповідно до висновку органа опіки і піклування від 29 квітня 2014 року визнано доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні їхніх синів [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-5). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, їх утриманням не займаються, не цікавляться долею та станом здоров'я дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Про ці обставини пояснили суду свідки [PERSON], [PERSON], свідчать додані до справи документи: негативні характеристика на [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,19), довідки Костянтинівського МВ ГУМВС про притягнення останніх до адміністративної відповідальності за ст.ст.177,178,184 КпАП України (а.с.9,15), інформаційні довідки Костянтинівської школи-інтернату №1 (а.с.25,28), акти обстеження житлових умов (а.с.24,26-27,29), лист директора Шахтарського дитячого дому-інтернату (а.с.20), виписка з протоколу засідання робочої групи по запобіганню насильства у сім'ї від 14 січня 2014 року (а.с.32-33), витяг з протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини Костянтинівської міської ради від 4 квітня 2014 року (а.с.37). На підставі встановлених судом обставин, у зв'язку з винною поведінкою відповідачів [PERSON] та [PERSON], які свідомо нехтують своїми обов'язками, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, їх слід позбавити батьківських прав. При розгляді справи встановлено, що малолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, в зв'язку з чим до встановлення над ним опіки слід передати його органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради для визначення подальшої долі. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дітей. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України гроші на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері (батька) чи у твердій грошовій сумі. З огляду на матеріальне становище дітей, стан здоров'я відповідачів і їхнє матеріальне становище, суд вважає за необхідне визначити, що розмір стягуваних з кожного з них аліментів на утримання дітей повинен складати 1/3 частину їхнього заробітку (доходу).

Outcome: approved