Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON].10.12.2018 року звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: встановлення факту родинних відносин - встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява в новій редакції після усунення недоліків мотивована тим, що [INFO] року в м. Жмеринка Вінницької області померла її тітка [PERSON], яка згідно заповіту, посвідченого 24.02.1993 року, все своє майно заповіла заявниці. До дня своєї смерті [PERSON] постійно була зареєстрована та до 2003 року проживала [ADDRESS]. У зв'язку із похилим віком та поганим станом здоров'я [PERSON] в 2003 році заявниця забрала тітку із [ADDRESS], де вона проживала без реєстрації до дня своєї смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,7429 га на території Почапинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, належної померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. З метою оформлення спадщини після смерті тітки заявниця звернулася до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що вона своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини та не пред'явила доказів постійного проживання зі спадкодавцем, доказів реєстрації із спадкодавцем за однією адресою на час її смерті. Без встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем заявниця не може оформити своїх спадкових прав. На підставі викладеного просить встановити факт, що вона постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] року, на час відкриття спадщини. (а.с. 24-25) Ухвалою суду від 12.12.2018 року заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки заяви, які слід заявнику усунути, строк для усунення недоліків та порядок їх усунення (а.с. 18), у визначений строк недоліки заявницею було усунуто шляхом подачі заяви в нові редакції (а.с. 24-25) Ухвалою суду від 10.01.2019 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, якою задоволено клопотання про виклик свідків, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Жмеринську міську раду (а.с. 28) У судовому засіданні 06.02.2019 року оголошено перерву для виконання заявницею вимог ухвали суду про відкриття провадження від 10.01.2019 року в частині вручення копії заяви із додатками Жмеринській міській раді, яка залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи. У судовому засіданні 12.02.2019 року [PERSON] повідмила суд, що копії заяви із додатками нею надано до Жмеринської міської ради 06.02.2019 року до кінця робочого дня. Представники заінтересованих осіб - Почапинецької сільської ради, Жмеринської міської ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с. 34, 35, 36, 42, 43, 44) в судове засідання не з'явились, направили суду заяви у яких згодні із вимогами заявника, покладаються при вирішенні заяви на розсуд суду (а.с.45-47) та просять проводити судове засідання у відсутність їх представників. Судом з урахуванням думки заявника та її представника ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність представників заінтересованих осіб. В судовому засідання заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що покійна [PERSON] - її рідна тітка. Сама заявниця проживала в с.Почапинці до 1976 року, поки не вийшла заміж та не переїхала до м.Жмеринки. В м.Жмеринку вона забрала тітку у 2003 році, хотіла її прописати в себе, але не вийшло. З 2003 року по день смерті - 2007 рік [PERSON] проживала із нею, у будинку заявниці по [ADDRESS] разом із чоловіком заявниці, який на даний час покійний. Пенсію за покійну в с.Почапинці отримувала заявниця, яка їздила для цього у поштове відділення, а саму пенсію передавала тітці, яка розпоряджалась пенсією на власний розсуд. Продукти харчування, одяг для [PERSON] купувала заявниця за власні кошти. Також [PERSON] хворіла, до лікарні не зверталась, допомогу їй надавала свідок [PERSON], а також лікар [PERSON], які приходили додому та консультували по телефону. Субсидію у ці роки ні заявниця, ні її тітка не отримували, до будь-яких органів із заявами, із яких можна було б встановити кількість проживаючих у будинку заявниці у 2003-2007 роках не звертались. Ці дані доводяться лише показами свідків та довідками із місця проживання їх обох. Померла [PERSON] у віці 90 років в будинку заявниці, вона займалась похованням тітки, оскільки інших близьких родичів у неї не має. Похована [PERSON] в с.Почапинці. Заявниця вважала, що того, що тітка проживає із нею достатньо, щоб оформити спадщину, однак нотаріус їй у цьому відмовив. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] заяву [PERSON] підтримала, пояснила, нею надавалась правова допомога при складанні заяви [PERSON] та з»ясовувались дані щодо існуючих доказів на підтвердження факту, щодо якого подано заяву та всі можливі наявні докази надані разом із заявою, не встановлено наявності інших доказів, які у зв»язку із спливом часу втрачено, як от архіви лікарні, які зберігаються лише 5 років. Вважає, що наданих заявницею доказів у вигляді довідок за місцем проживання спадкодавця та спадкоємиці, показів свідків достатньо для задоволення її заяви. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2003 року у заявниці [PERSON], яка є сусідкою свідка, проживала її тітка [PERSON]. Свідок особисто бачила тітку заявниці, оскільки бачила її на повір»ї, заходила в будинок. У тітки [PERSON] була окрема кімната у будинку, де були її речі. [PERSON] доглядала тітку до смерті, та остання хворіла, її відвідували лікарі, а за кілька місяців перед смертю злягла та померла в будинку заявниці. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по сусідству із заявницею [PERSON] та їй відомо, що остання доглядала свою тітку [PERSON] до смерті, останньої та остання постійно проживала у будинку заявниці по [ADDRESS]. Померла тітка заявниці у 2007 році, а до того близько 3-4 років жила в будинку [PERSON], де у неї була окрема кімната, спальне місце. Свідок була працювала медичним працівником, а тому часто була в будинку заявниці, де робила уколи її тітці, надавала необхідну допомогу, так як вона хворіла. В будинку заявниці є всі умови для старої жінки та її повністю забезпечувала всім необхідним заявниця: готувала їжу, купувала одяг. На той час із заявницею та її тіткою в будинку проживав також чоловік [PERSON] Тітка [PERSON] померла в будинку заявниці, свідок допомагала із похованням. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявниці необхідне для оформлення спадщини. В судовому засіданні встановлено, що прізвище, ім'я та по батькові заявниці - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта (а.с.6), картки фізичної особи-платника податків (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] року в м. Жмеринка Вінницької області (а.с. 8) Відповідно до заповіту складеного 24.02.1993 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], який станом на 07.09.2011 року не змінено та не відмінено (а.с. 8), заповіт внесено до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) згідно [PERSON] [NUMBER] від 06.12.2018 року (а.с. 14) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.09.2006 року (а.с. 10) спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,7429 га на території Почапинецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Почапинецької сільської ради №943 від 31.10.2018 року (а.с. 11) [PERSON], яка померла [INFO] року, постійно до дня смерті була зареєстрована та до 2003 року проживала в [INFO]. Згідно запису в по господарській книзі на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно копії довідки про склад сім"ї №37143 від 31.10.2018 року квартального комітету «Велика Жмеринка» (а.с. 12) [PERSON], яка померла [INFO] року, з 2003 року до дня своєї смерті постійно проживала без реєстрації за адресою [ADDRESS], разом із [PERSON] Відповідно до [PERSON] зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №53915993 від 02.11.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 13). Дане також підтверджується листом Жмеринської районної державної нотаріальної контори №25/01-16 від 16.01.2019 року (а.с. 29) Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори №2593/02-31 від 26.12.2018 року (а.с. 26) заявниці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки спадкоємцем не подано заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк та не подано доказів реєстрації місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, суд оглянувши заяву, заслухавши заявницю, її представника, проаналізувавши покази свідків, враховуючи позицію заінтересованих осіб, дослідивши докази, що наявні в матеріалах справи прийшов до висновку, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця та спадкодавця за однією адресою, не може бути доказом того, що вони не проживали спільно, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У справі, що розглядається, обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які узгоджуються між собою, та є достатніми у своїй сукупності для прийняття відповідного рішення, оскільки досліджені докази достовірно свідчать, що спадкодавиця [PERSON] проживала у будинку заявника [PERSON] по [ADDRESS] більше шести місяців сукупно до її смерті, період такого спільного проживання складав більше чотирьох років, мало місце ведення спільного господарства, складений [PERSON] заповіт від 24.02.1993 року на ім»я заявниці не є наслідком довічного догляду та не свідчить про інші цивільно-правові відносини між цими особами. Таким чином суд вважає, що встановлення факту відповідає вимогам закону та інтересам заявниці, є доведеним, порушень прав та інтересів інших осіб не встановлено, а тому заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року зі заявницею необхідно задовольнити відповідно до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України.

Outcome: approved