Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

31 січня 2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року з ј частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття на стягнення із відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі - 2800 грн. щомісячно. Мотивуючи вимоги тим, що 01.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2013 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.07.2015 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму понесених додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 3165 грн. Розмір аліментів який був встановлений рішенням суду не є достатнім, оскільки витрати на утримання дитини на її всебічний розвиток у творчих та спортивних гуртках, забезпечення одягом, продуктами харчування, значно зросли. Крім того підвищилися ціни на оплату житлово-комунальних послуг та транспорт. Наявна зміна обставин у порівнянні з раніше присудженою сумою аліментів мотивована тим, що на час попереднього розгляду справи відповідачем було надано довідку про місце роботи ТОВ ,,Експо-Трейд Україна". На даний час відповідач не працює. Водночас відповідач має додатковий дохід який отримує з оренди квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. Крім того відповідач має кошти на придбання та утримання мотоциклу Suzuki Boulevard д.н. [NUMBER]. Відповідач в добровільному порядку не сплачує присудженні за рішенням суду аліменти. Згідно довідки - розрахунку ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві заборгованість відповідача по сплаті аліментів на 01.06.2017 року становить 34910,96 грн. Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 року цивільну справу 755/1639/18, провадження 2/755/1964/18 було передано на розгляд в провадження судді Астахової О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 27 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя: особа [PERSON]про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) із розрахунку 1/3 на двох дітей ([PERSON] [INFO] та [PERSON],[INFO]) але не менше 50% прожиткового мінімуму. Мотивуючи вимоги тим, що 02 квітня 2016 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Серія [NUMBER]. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач на утримання доньки гроші не надає, пояснюючи важким матеріальним становищем та обов'язком сплачувати аліменти на другу дитину [PERSON]. Відповідач має постійну роботу. Вказані обставини призвели до виникнення скрутного матеріального становища позивачки та є підставою її звернення з даним позовом в судовому порядку. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2018 року цивільну справу 755/6613/18, провадження 2/755/3709/18 було передано на розгляд в провадження судді Ластовка Н.Д. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року (суддя Ластовка Н.Д.) відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя: особа [PERSON]про стягнення аліментів на дитину. Об'єднано в одне провадження справу 755/1639/18 (провадження № 2/755/1964/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів(головуючий суддя - Астахова О.О.) зі справою № 755/6613/18 (провадження № 2/755/3709/18) за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON]про стягнення аліментів на дитину, присвоївши об'єднаній справи № 755/1639/18, провадження - № 2/755/1964/18. 19 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя: особа [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме визначити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя: особа [PERSON] про зміну розміру аліментів до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, та позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та об'єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.07.2015 року. З [PERSON] він має спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Серія [NUMBER]. Дитина проживає разом з матір'ю та потребує матеріального забезпечення. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 02 квітня 2018 року власником прав на Ѕ частку мотоциклу Suzuki Boulevard д.н. [NUMBER] було визнано [PERSON] У зв'язку зі зміною матеріального стану та наявністю постійної роботи, [PERSON] вважає за можливе змінити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття. 27.04.2018 року Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позов [PERSON] заперечуючи щодо наведених позивачем обставин утримання ним сина. Зазначив, що [PERSON] працевлаштований і має постійний регулярний дохід. Проте, після ухвалення судом рішенням про стягнення з нього аліментів, у відповідача змінились обставини, зокрема прожитковий мінімум, стан доходу, стан здоров'я, а також матеріальне становище, оскільки мотоцикл, який перебував у його власності наразі за рішенням суду визнаний спільною сумісною власністю подружжя і відповідач не може в повній мірі користуватись даним майном, що потягло зміни в його майновому стані. Крім того, [PERSON], яка являється дружиною відповідача звернулась до суду із позовом про стягнення з нього стягнення аліментів на утримання доньки. Зважаючи на наведене представник відповідача просить суд урахувати дані обставини та відмовити у позові [PERSON] в повному обсязі. (а.с.55-57). 05.07.2018 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що в суперечь положень ст. 81 ЦПК України відповідач не надає доказів на підтвердження обставин, якими обгрунтовує свої заперечення на позов [PERSON] Просив врахувати, що аліменти у розмірі 2800,00 грн. на місяць про які просить позивач, є навіть меншою сумою, ніж попередньо призначена за рішенням суду , як ј частка від доходу відповідача, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву, а тому не є надмірним тягарем для батька. Також представник заперечив з приводу працевлаштування відповідача і зазначив, що рішення суду про поділ майна подружжя не набрало законної сили, а тому змін у майновому стані відповідача не відбулось. За таких обставин просив про задоволення первісного позову. (а.с.99,100) У судовому засіданні представника позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи із доводів якими вони обгрунтовуються, а також з урахуванням відповіді на відзив просив суд позов задовольнити. Заперечував проти позовних вимог [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] вважаючи їх необгрунтованими та недоведеними. Зокрема зазначив, що [PERSON] не наділена правом ставити питання стягнення аліментів на сина позивача [PERSON], а розмір аліментів, вважав необгрунтованим. Щодо зустрічних вимог зазначив, що [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами зміну у майновому стані, стані здоров'я, як підстави для зменшення присуджених за рішенням суду від 30.03.2016 року аліментів. У судовому засіданні представника відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову [PERSON], з підстав викладених у відзиві на позов та просив суд відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити, виходячи із доводів, якими обгрунтовується зустрічна позовна заява. Зазначив, що рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] не ухвалювалось, проте він просить про зміну розміру аліментів присуджених на утримання обох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Додатково пояснив, що [PERSON] отримує мінімальний розмір доходу, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків. Розмір аліментів, який підлягає стягненню за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2016 року на утримання сина [PERSON] фактично складає 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що у [PERSON] двоє дітей, представник [PERSON] - [PERSON] просив суд стягувати з [PERSON] 1/3 частину доходу останнього на їх утримання. З огляду на означене заперечував проти позову [PERSON] та підтримав зустрічний позов і не заперечував проти задоволення позову [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Направила до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Зі змісту заяви убачається, що [PERSON] підтримує проданий нею позов та просить його задовольнити з підстав, якими він обгрунтовується. Не заперечує проти зустрічного позову та просить відмовити у позові [PERSON], оскільки у разі його задоволення, з огляду на матеріальне становище [PERSON], діти перебуватимуть не в рівних умовах. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи спір за первісним позовом судом встановлено, що 01.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 статті передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.07.2015 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму понесених додаткових витрат на навчання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 3165 грн. Згідно довідки - розрахунку ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на 01.06.2017 року становить 34910,96 грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, звертаючи увагу суду на те, що у позивачки збільшилися витрати на утримання дитини, зокрема на позашкільні секції. Крім того, у дитини - [PERSON], [INFO] погіршився стан здоров'я. Згідно із ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду позивач [PERSON] посилається на те, що розмір аліментів який був встановлений рішенням суду не є достатнім, оскільки витрати на утримання дитини на її всебічний розвиток у творчих та спортивних гуртках, забезпечення одягом, продуктами харчування, значно зросли. Крім того підвищилися ціни на оплату житлово-комунальних послуг та транспорт. Однак, позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження зміни свого матеріального чи сімейного стану або погіршення стану свого здоров'я чи дитини. Чи зміни матеріального або сімейного становища платника аліментів. Крім того, позивач [PERSON] вказує на збільшення витрат на оплату спортивно розвиваючих секцій. Водночас витрати на спортивно розвиваючі секцій, законодавець визначає як додаткові витрати на утримання дитини, що викликані розвитком її здібностей тощо. Так , відповідно до ст. 185 той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків з І кварталу 2017 року по ІV квартал 2018 року дохід [PERSON] у другому кварталі 2017 року становив 2480,00 грн., у третьому кварталі 2017 року - 2600,00 грн., у четвертому кварталі 2017 року - 1550,0 грн. З першого по третій квартал 2018 року - 1800,00 грн. за четвертий квартал 2018 року - 1820,00 грн. Доказів того, що з моменту ухвалення судом рішення від 30.03.2016 року у платника аліментів змінилось матеріальне становище, суду не надано. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України) Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України). Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За положенням ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено погіршення свого матеріального становища та покращення матеріального становища відповідача, а також не доведено зміни у стані здоров'я дитини, сімейному стані сторін, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За об'єднаним позовом [PERSON] до [PERSON], третя: особа [PERSON]про стягнення аліментів на утримання дитини судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 02 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Серія [NUMBER]. Дитина перебуває на утриманні позивачки [PERSON] Відповідач на утримання доньки грошові кошти не надає, участі в утриманні не приймає. Дана обставина визнається сторонами та у розумінні ст. 82 ЦПК України не потребує додаткового доказування. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) із розрахунку 1/3 на двох дітей ([PERSON] [INFO] та [PERSON],[INFO]) але не менше 50% прожиткового мінімуму. Задовольняючи позов частково суд виходить з наступного. Статтею 1 СК України визначено завдання Сімейного Кодексу України, який визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. За положеннями ст. 2 СК України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім'ї, визначеними у ньому. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Позивач за об'єднаним позовом просить стягнути з [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) із розрахунку 1/3 на двох дітей ([PERSON] [INFO] та [PERSON],[INFO]) але не менше 50% прожиткового мінімуму. Разом з тим, звертаючись із позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини, матір'ю якої являється позивач та зазначаючи про визначення розміру аліментів на іншу дитину відповідача - [PERSON], учасником сімейних відносин якої [PERSON] не являється, позивач не наділена правом звернення за законом відносно вимог щодо сина відповідача. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач не має права вимоги щодо стягнення аліментів на утримання другої дитини - [PERSON]. Крім того, суд вважає звернення позивачки з вимогою про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття таким, що суперечить розумному балансу інтересів неповнолітніх дітей і задоволення вимог у такій частці від доходу відповідача на утримання доньки стане наслідком нерівності прав та охоронюваних законом інтересів дітей. Так, як рішенням суду від 30 березня 2016 року вже було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] щомісячно в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], суд враховує, що крім спільної дитини із позивачем у відповідача є син [PERSON], [INFO], на утримання якого [PERSON] сплачує 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, виходячи із розміру його доходу, який відповідає прожитковому мінімуму для працездатних осіб. А також, вік та стан здоров'я дитини та платника аліментів, та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, працевлаштований. З огляду на те, що аліменти, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина [PERSON], враховуючи дохід позивача, становлять 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, забезпечуючи баланс інтересів обох дітей, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів щомісячно на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Щодо заявленої за зустрічним позовом вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме визначити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, суд відмовляє виходячи з наступного. Заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки звертаючись з позовною заявою про зміну розміру аліментів, позивач просить суд визначити аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, за наявності рішення суду по стягненню аліментів лише щодо сина [PERSON]. Як було встановлено під час судового розгляду рішення суду щодо присудження аліментів на утримання доньки [PERSON] судом не ухвалювалось. А відтак, позовні вимоги за зустрічним позовом щодо зміни розміру аліментів на утримання [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно із ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим кодексом. Суд також критично ставиться до позовної вимоги в частині зміни аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 від усіх видів доходу але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття оскільки позивачем за зустрічним позовом не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження зміни свого матеріального чи сімейного стану або погіршення стану здоров'я. А отже, правові підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину, відсутні. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на означене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову [PERSON] про зміну розміру аліментів, відмову у зустрічному позові [PERSON]про зміну розміру аліментів та вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] в дохід Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: partial