Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.02.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31.01.2013 року, до досягнення ними повноліття. Разом з тим, зазначає, що постановою Апеляційного суду від 17.05.2018 року, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.02.2018 року в частині визначення розміру аліментів було змінено та постановлено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стверджує, що за період із 2018 року по даний час суттєво збільшились ціни на продукти, одяг, лікування, тощо. Доходу який позивач отримує в повному обсязі не вистачає на утримання дітей. Розмір стягуваних аліментів на неповнолітніх дітей є значно меншим за прожитковий мінімум для дітей, на даний час зросли їхні потреби. Тому просить змінити розмір аліментів і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і досягнення ними неповноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву відповідно до якого останній не погоджується із позовними вимогами. Зазначає, що бере активну участь у вихованні та утриманні дітей, справно сплачує аліменти на утримання дітей. Також звертає увагу суду, що працевлаштований в ТОВ «ПРОПАН» водієм (довідка додається) та отримує мінімальну заробітну плату. Зазначає, що перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] від якого має двох неповнолітніх дітей, а саме: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] . З огляду на зазначене просить у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.02.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31.01.2013 року, до досягнення ними повноліття (а.с.8-9). Також судом встановлено, що постановою Апеляційного суду від 17.05.2018 року, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.02.2018 року в частині визначення розміру аліментів було змінено та постановлено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.10-11). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Разом з тим, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку із змінами згідно Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII мінімального розміру аліментів. Також, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Крім того, відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року, висловленій у справі № 755/10947/17, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі. З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed