Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору про надання юридичних послуг, укладеного у 2007 році між сторонами дійсним та стягнення суми у розмірі 19 982 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2006 році позивач звернувся до відповідачки з метою отримання юридичної допомоги у суді по цивільній справі про визнання за ним права на спадщину від померлого племінника [PERSON] [PERSON] надавала позивачу юридичні послуги, представляла його інтереси у суді по довіреності , але договору про надання юридичних послуг між сторонами укладено не було. В результаті неналежного виконання відповідачкою своїх зобов,язань щодо надання юридичних послуг , остання завдала позивачу збитків на суму у розмірі 2500 доларів США, які позивач передав відповідачу у якості оплати за надання послуг. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача , допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником для охорони його прав і інтересів вести його судові та адміністративні справи в усіх судових , державних, адміністративних , слідчих органах, правоохоронних органах та органах БТІ , органах податкової адміністрації та інших установах з усіма правилами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому , в тому числі з правом пред,явлення позову , повної або часткової відмови від позовних вимог , визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову , укладання мирової угоди , оскарження рішення суду, подання та одержання виконавчого листа до стягнення , оскарження присудженого майна або грошей, про що позивачем видана довіреність від 14.10.2010 року , посвідчена приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] р.№ 3604. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] приймала участь в судових засіданнях , що підтверджується рішеннями : Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 червня 2007 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування , визнання спадкоємцем за законом та визнання права власності на спадкове майно ; Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 березня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права на спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи : Житловий кооператив «Мелодія» та гаражний кооператив «Волга» про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо - , відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідчення свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду письмових доказів на підтвердження вчинення правочину та передачі грошових коштів. Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли підтвердження в судовому засіданні і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed