Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

17.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначив, що на підставі договору дарування житлового будинку від 04.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1-184 йому належить житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В зазначеному будинку, з 02.03.1990 року зареєстрований його брат [PERSON] відповідач у справі. З 1993 року відповідач в будинку не мешкає, місце проживання його не відомо. Реєстрація відповідача в будинку, що належить йому на праві власності, порушує його права у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. Представник позивач [PERSON]- [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 04 березня 2011 року за реєстровим номером 1-184 позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с.25) Згідно розпорядження Ізюмського міського голови від 19.02.2016 року № 126 «Про затвердження переліку перейменувань вулиць, провулків, з'їздів, площ, проспектів міста Ізюм», провулок Щорса перейменований на провулок Володимира Мономаха. Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку зі згоди попереднього власника 02.03.1990 року. (а.с. 14,15) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою квартального комітету кварталу № 15, посвідченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області 07.12.2016 року [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , зареєстрований але фактично не проживає з 1993 року. (а.с.18) Оскільки будинок по [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 1993 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживає. Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved