Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

16 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25 січня 2016 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 50 грн. на кожну дитину щомісяця. Позивач вважає, що стягнутих аліментів недостатньо для матеріального утримання дітей. У зв`язку з чим, просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей з твердої грошової суми у розмірі 50 грн. на тверду грошову суму у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, які регулює сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25 січня 2016 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 50 грн. на кожну дитину щомісяця (а. с. 6). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 183, 184, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком матері і батька. Крім того, відповідачем позов визнано, заперечень він не має. Враховуючи викладене та з огляду на пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до їх повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За правилами ст.ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved