Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований 21 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 928; малолітню дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказує, що від спільного проживання в шлюбі з відповідачем мають дитину, [PERSON], [INFO], який постійно проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось. Більше чотирьох місяців проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спілкуються в телефонному режимі. Неодноразові спроби примирення не привели до бажаного результату. Таким чином сім'я фактично припинила своє існування. Переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Відповідач має постійний заробіток, працює у охоронних структурах, а тому має можливість сплачувати кошти на утримання спільної дитини. Нещодавно вона влаштувалася на роботу у Компанію «Ріва-Трейд», проте, отримуваного заробітку, недостатньо для забезпечення належного утримування дитини. Крім того, син пішов навчатися у школу, хоче відвідувати спортивні гуртки, що в свою чергу несе додаткові фінансові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 31 липня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №060816, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 928. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ГЮ №151238, актовий запис №2217. Відповідно до частини другої\~статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій\~статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 CK України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень\~статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Враховуючи, що шлюб може повноцінно існувати лише за взаємною згодою сторін, що в даний час не має місця в подружжя, їхній шлюб має бути розірвано. Дана сім"я остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає. Відповідно до частини третьої\~статті 105 Сімейного кодексу України\~(далі -СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім"ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Відповідно до ст.ст. 160-161 СК України, та з врахуванням визнання відповідачем позову в частині залишення дитини на проживанні з матір»ю, залишити малолітню дитину, [PERSON], [INFO], на проживанні з матір»ю. Відповідно достатті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання його сина щомісячно, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача слід стягнути 640,00 грн. судового збору в дохід держави, за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved