Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], [INFO] по день його смерті -[INFO] та визнати за ним, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов обгрунтовано тим, що [INFO] в с. Війтівка помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS]. Позивач та відповідач є рідними братами померлого [PERSON] та єдиними спадкоємцями за законом на майно померлого брата. Позивач [PERSON] стверджує, що перед смертю його брат хворів та потребував сторонньої допомоги, а тому до дня смерті постійно проживав біля нього та його дружини [PERSON] в [ADDRESS], перебував на їх утриманні та вони здійснювали його поховання. 19.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було роз"яснено про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину у зв"язку з тим, що ним не надано достатньо доказів, що свідчать про фактичне прийняття спадщини за законом після смерті брата (факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини). Позивач [PERSON] надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги лише в частині встановлення факту проживання однією сім"єю та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім"єю визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Війтівка помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою : [ADDRESS] Позивач та відповідач є рідними братами померлого [PERSON] та єдиними спадкоємцями за законом на його майно, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та довідкою Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 536 від 09.07.2018 року. З роз'яснення приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу [PERSON] від 20.07.2018 № 273/014-16 встановлено, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв"язку з тим, що ним не надано достатньо доказів , що свідчать про фактичне прийняття спадщини після смерті брата [PERSON]. З довідки Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 536 від 09.07.2018 року встановлено, що [PERSON] був прописаний до смерті в [ADDRESS] і помер [INFO] , але фактично проживав біля брата [PERSON] Крім того, факт проживання спадкодавця [PERSON], до дня його смерті, з братом [PERSON] та його родиною підтверджується довідкою Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 147 від 02.04.2013 року. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти прийняття спадщини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до підпункту 1 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Під вільним вибором місця проживання чи перебування розуміється право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Частиною 2 ст. 29 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що [PERSON], не був обмежений у праві вибору ним місця його проживання, а реєстрація місця проживання жодним чином не зобов'язує його постійно проживати саме за місцем її реєстрації, оскільки законодавством України передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником. Матеріалами справи та дослідженою судом сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання позивача [PERSON] із братом [PERSON] (спадкодавцем) за адресою: [ADDRESS], на день його смерті. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже позов про встановлення вказаного факту слід задоволити. На підставі викладеного та

Outcome: approved