Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2006 року належить житловий будинок в [ADDRESS]. Після придбання будинку вона побажала вселитися в нього, але виявила, що в будинку без жодних правових підстав перебуває колишній співмешканець її матері - відповідач по справі [PERSON] із своєю співмешканкою. Вона неодноразово в усній формі вимагала звільнити приміщення, оскільки придбаний будинок необхідний для проживання їй та її родині, вона бажаю вселитися в нього зі своєю сім'єю, але не може через те, що відповідач відмовляється звільнити приміщення. Договір найму з відповідачем не укладався. Відповідач в будинку не зареєстрований. Відповідач погрожує розправою, підпалом, не впускає в будинок. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, тому, з підстав, передбачених ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 157 ЖК України, просить позов задовольнити. Позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, погодилась на заочний розгляд справи, що вбачається з поданої нею письмової заяви. Відповідач жук Р.В. повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності. Повторна неявка відповідача в судове засідання є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS], що підтверджується змістом копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2015 року, копії договору купівлі-продажу від 20.08.2006 року, копії договору дарування від 04.09.2015 року. 27.08.2015 року [PERSON] звернулась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача. Відповідно до ст. 156 ЖКУ члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частина 4 ст. 156 ЖКУ встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням. У разі припинення сімейних відносин з власником, колишні члени його сім'ї не позбавляються права користуватися житловим приміщенням. Крім того, надавши свою згоду на реєстрацію члена сім'ї у житловому приміщенні, власник приміщення тим самим визнав за таким членом (колишнім членом) своєї сім'ї право користування таким житлом. За відсутності у власника та колишніх членів сім'ї домовленості про безоплатне користування житлом останні мають вносити квартирну плату і оплачувати комунальні послуги на тих же засадах, що і наймач (ч. 3 ст. 162 ЖКУ). Очевидно, що на таких осіб законом не покладається обов'язок сплачувати ці суми повністю: обсяг зобов'язання щодо розрахунків за квартирну плату та комунальні послуги визначається за угодою між колишніми членами сім'ї та власником житла Стаття 157 ЖКУ встановлює, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖКУ. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частиною 1 ст.116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Новий власник має право вимагати виселення такої особи з житла, яке йому належить на праві власності. Підтвердженням зазначеного є Ухвала Верховного Суду України від 13.07.2011 року, в якій зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, ст.ст.15, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 156, 157 ЖК України,

Outcome: approved