Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 02.09.2006 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даних шлюбних відносин мають сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, не приймає участі у вихованні дитини, не піклується нею, не спілкується та не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям та успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Після окупації АРК Російською Федерацією в березні 2014 року [PERSON] поступив на службу до Збройних сил Росії і повністю відмовився від будь-яких контактів з нею та сином. В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі, вирішити питання судових витрат, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. № 40). Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про день та час розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр" № 215 (6084) від 15 листопада 2017 року (а. с. № 34). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. За таких обставин, враховуючи думку позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явилася, але надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі та долучити до матеріалів справи копію рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області «Про затвердження висновку органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]» № 345 від 22.11.2017 р. та копію акту обстеження умов проживання. Під час розгляду справи по суті встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 04.02.2013 р., рішення суду набрало законної сили 15 лютого 2013 року (а. с. № 6). Після розірвання шлюбу позивач змінила шлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Від даних шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. № 7). 20 лютого 2016 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а. с. № 10). Як зазначила в позовній заяві позивач, відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, не приймає участі у вихованні дитини, не піклується нею, не спілкується та не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям та успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Малолітній [PERSON] проживає з матір'ю та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. № 13). Згідно Акту обстеження умов проживання від 30.10.2017 р., складеного Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, яка обстежила умови проживання малолітнього [PERSON] за адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS], сім'я проживає у двокімнатній квартирі, на момент відвідування в квартирі прибрано, є необхідні меблі, побутова техніка та інші предмети тривалого вжитку, у наявності продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: [PERSON] має окрему кімнату, в якій є ліжко, шафа для речей, комод, комп'ютерний стіл, полиці для книжок, комп'ютер, телевізор, шкільне приладдя, одяг та взуття дитини відповідно сезону. Умови для проживання та виховання дитини створені належним чином. Під час відвідування [PERSON] повідомила, що в 2012 році у зв'язку з розлученням між нею та батьком дитини [PERSON] вона з сином [PERSON] переїхали з АРК на проживання до м. Южноукраїнськ. Відповідач протягом декількох місяців підтримував спілкування з ними, але з 2014 року не приймає ніякої участі у вихованні та житті малолітнього сина. З 2014 року по теперішній час батько не спілкується з сином та не допомагає матеріально. Малолітній [PERSON] пояснив, що батька бачив давно та майже не пам'ятає його (а. с. № 39). Відповідно до характеристики, виданої Южноукраїнською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з першого класу, мама приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху, приймає активну участь у житті класу, надає допомогу класному керівнику в організації дитячих свят, регулярно відвідує школу. Батько проживає в іншому місті, за навчання [PERSON] і 1-4 класах школу не відвідував, не спілкувався з класним керівником. Ні особисто, ні в телефонному режимі навчанням сина, його успіхами не цікавився (а. с. № 11). Згідно довідки № 67927 від 24.07.2017 р. в дитячу поліклініку Комунального закладу «Южноукраїнська міська лікарня» з [PERSON] на прийоми до педіатра приходить мати - [PERSON] (а. с. № 12). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] ( № 37-38). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що батько малолітнього [PERSON] ухиляється від виконання обов'язів по вихованню останнього. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не піклується про стан його здоров'я, навчання, фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує йому необхідне харчування та медичний догляд, не намагається створити належні умови для гармонійного розвитку сина, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, що підтверджується наданими позивачем доказами. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ( п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позиції позивача та третьої особи, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження ті факти, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та, які є підставою для ухвалення відповідного рішення. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати [PERSON], а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача також підлягають задоволенню. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 640 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 гривень (а. с. № 1, 32).

Outcome: approved