Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

25.04.2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в розмірі 167 171,14 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 671,71 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.10.2016 о 01 годині 20 хвилин по вул. Борщагівській, 174/32 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача марки «Volkswagen Touareg» державний номерний знак [NUMBER], автомобіля марки «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля відповідача марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відносно [PERSON], який керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] працівниками міліції складено адміністративний протокол за порушення ПДР.05.12.2017 Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.01.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.10.2016. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15.03.2017 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва без змін. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих.. №56/16/ФО від 21.11.2016 вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля позивача марки ««Volkswagen Touareg» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 15.10.2016, складає 167 171,14 грн. Позивач зазначає, що на момент ДТП транспортний засіб відповідача не був застрахований, а тому саме відповідач, як винною особою має бути сплачена сума завданого збитку у розмірі 167 171,14 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.41, 51) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Судом встановлено, що 15.10.2016 о 01 годині 20 хвилин по вул. Борщагівській, 174/32 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача марки «Volkswagen Touareg» державний номерний знак [NUMBER], марки «Ford Escort» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля відповідача марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.01.2017 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 13.01.2017 та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік (а.с.7-9). Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.01.2017 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п.2.5, 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 15.03.2017 апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 13.01.2017 без змін (а.с.10-11) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих.. №56/16/ФО від 21.11.2016, вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля позивача марки «Volkswagen Touareg» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 15.10.2016, складає 167 171,14 грн. (а.с.12-20). Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого позивачем розрахунку вартості матеріальних збитків і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальних збитків завданих позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Volkswagen Touareg» державний номерний знак [NUMBER], що становить 167 171,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 671,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved