Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що на її адресу надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 25.06.2020 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї, на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» суми заборгованості у розмірі 11780,00 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис від 28.04.2020, зареєстрований у реєстрі за № 10042 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича. Позивач не згодна з даним виконавчим написом. У виконавчому написі нотаріуса зазначено, що позивач проживаю за адресою: [ADDRESS] . Дана інформація не відповідає дійсності, так як вона не перебуває (не мешкає) та ніколи перебувала (не мешкала) в м. Києві. Звертає увагу, що вона зареєстрована, мешкає та працює у м. Южне Одеської області. В наданому нотаріусу кредитному договорі зазначено адрес її фактичного проживання в м. Южне Одеської області. Відповідачем безпідставно, в заяві на вчинення виконавчого напису нотаріуса, була зазначено місце проживання м. Київ. Фактично, відповідач надавши неправдиву інформацію, зазначивши місце проживання м. Київ, ввів в оману треті особи, що призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження в м. Києві. З заборгованістю, яку зазначив відповідач та яку вказав у виконавчому напису нотаріус вона не згодна. Даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В порушення п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань не отримував, чим відповідач позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або надати письмові заперечення. В даному випадку при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Колейчик В.В. порушено вимоги Закону, оскільки договір не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. Розрахунок заборгованості за договором, наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, також не є документом, якій підтверджує безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, оскільки не відповідає вимогам Переліку. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу того, що він є стороною по Договору № 640549 про надання фінансового кредиту від 19 лютого 2019 року та позивач уклав саме з відповідачем Кредитний договір про надання фінансового кредиту. Згідно копії кредитного договору, Договір укладено між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого та не підтверджує існування такої заборгованості. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, приватний нотаріус не прийняв до уваги, що відсутні будь які докази того, що [PERSON] мешкаю за адресою: [ADDRESS] . В наданому кредитному договору, в підтвердження заборгованості, зазначена адреса місця проживання м. Южне Одеської області. Згідно копії кредитного договору, позивач підписав кредитний договір за допомогою електронного підпису. Однак відповідачем не надано жодного належного доказу, що Кредитний Договір підписано саме позивачем за допомогою електронного підпису та його було ідентифіковано як підписанта. Відповідач обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилається кредитний договір від 19.02.2019. При цьому, відсутні підтвердження, що саме цей договір розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19.08.2020 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 04.09.2020 до суду від представника відповідача Литвина Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що всі вимоги позивача в заяві зводяться до формальних міркувань, що приватний нотаріус не мав законних повноважень видавати виконавчий напис, разом з цим відповідачем по справі вказано виключно стягувача за виконавчим документом. В даному випадку відповідач не вчинив жодних дій які порушують вимоги чинного законодавства України, адже він має право звернутись до приватного нотаріуса для видачі виконавчого напису, який і приймає рішення щодо видачі виконавчого напису, а тому стягувач є не належним відповідачем по справі. 19.02.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 640549, згідно п.1.1. якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.2. договору, сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1.35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (492,75% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4. цього договору. П. 1.3. договору встановлена сукупна вартість кредиту, яка складає 140.50% від суми кредиту або 9835 грн. та включає в себе, проценти за користування кредитом 40,50% від суми кредиту або 2835,00 грн. Згідно п.1.4. договору строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів. Отже згідно матеріалів справи сторони погодили всі істотні умови договору та уклали відповідний правочин. Згідно обставин, які викладені в позовній заяві, позивач не оскаржує кредитний договір, а тому такі пояснення позивача не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та взагалі не мають відношення до суті спору. В подальшому 12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, відповідно до реєстру прав вимог відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 640549 від 19.02.2019 року та за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] .. Відповідно п. 2.1 договору факторингу, передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. П. 4.1 договору факторингу, визначено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Отже після підписання договору факторингу поетапно було укладено Реєстри прав вимог, які в хронологічному порядку були укладені пізніше ніж сам договір факторингу. Тобто на підставі договору факторингу було укладено Реєстри прав вимоги в яких зазначено кредитні договори за якими відбулась заміна кредитора, в тому числі і за кредитними договорами, які було укладено пізніше ніж укладено сам договір факторингу. Згідно матеріалів справи відповідач звернувся до приватного нотаріуса для стягнення заборгованості з позивача з підстав, що випливають з кредитних відносин, до заяви долучив оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, на підставі чого приватний нотаріус видав виконавчий напис згідно з ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», ч. 2 постанови КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172. В свою чергу позивач, не надав жодних доказів, що спростовують факт наявної заборгованості за кредитним договором, також не наведено жодних доказів не відповідності заяви та доданих до неї документів для видачі виконавчого напису нотаріуса, а тому не має підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. У звязку з чим просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви позивача. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду клопотання про розгялд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Треті оосби в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.02.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] була укладена індивідуальна частина догвоору №640549 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 7000 грн. зі сплатою 1,35% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (492,75% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.3 договору, сукупна вартість кредиту складає 140,50% від суми кредиту або 9835 грн.(у грошовому виразі) та включає в себе, проценти за користування кредитом 40,50% від суми кредиту або 2835 грн. (а.с.25-29) 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія довіра та гарантія», яке є правонаступником ТОВ «Авентус Україна» суми заборгованості в розмірі 10780,00 грн., у тому числі заборгованість за сумою кредиту 7000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3780,00 грн., за вчинення виконавчого напису 1000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 11780,00 грн. (а.с.30). На підставі вказаного виконавчого напису, 25.06.2020 приватним виконавцем Клименко Р.В. було винесено постанову відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №10042 від 28.04.2020 (а.с.32). Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України та статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Так, відповідно до п 7.1 індивідуальної частини кредитного договору від 18.01.2019 року, договір складено в двох оригінальних примірниках українською мовою. По одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу. Однак позивач зазначає, що він ознайомлювався з умовами кредитування та із заявкою на кредит на сайті ТОВ «Авентус Україна» і не підписував даний кредитний договір електронно-цифровим підписом 18.01.2019 року, як це зазначено у п.8 індивідуальної частини кредитного договору та паперова копія надана приватному нотаріусу взагалі не містить доказів підписання цього договору сторонами. У п.3.1 індивідуальної частини кредитного договору вказано, що сплата процентів за користування кредитом та суми кредиту здійснюється відповідно до графіку платежів, якій є невід`ємною частиною Договору, однак додаток до договору, факт ознайомлення та підписання його позивачем відсутній у документах, що були надані нотаріусу, тож приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження подальшого узгодження сторонами даного кредитного договору процентної ставки за кредитом та відповідного обов`язку позичальника сплачувати проценти за користування ним, суд доходить висновку, що зазначена в оскаржуваному позивачем виконавчому написі нотаріуса заборгованість перед ТОВ ФК «Довіра та гарантія»» не є безспірною, що має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Крім того, в виконавчому написі нотаріуса зазначено, що позивач проживаю за адресою: [ADDRESS] . Дана інформація не відповідає дійсності, так як позивач зареєстрована, мешкає та працюю у м. Южне Одеської області. В наданому нотаріусу кредитному договорі зазначено адресу позивача фактичного проживання в м. Южне Одеської області. Відповідачем безпідставно, в заяві на вчинення виконавчого напису нотаріуса, було зазначено місце проживання м. Київ, що призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження в м. Києві. За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду У країни з розгляду цивільних і кримінальних справ, що міститься в абз. 2 п. 16 постанови від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Виконання виконавчого напису нотаріуса буде проводитись шляхом стягнення боргу з заробітної плати позивача за місцем роботи у м. Южне Одеської області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством для виконання судових рішень та Законом України "Про виконавче провадження». За положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження: приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, що визначає місце виконання рішення/напису нотаріуса: виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Відповідачем при вчиненні виконавчого напису та при поданні виконавчого напису приватному виконавцю, не надано жодного допустимого доказу того, що [PERSON] мешкає в [ADDRESS] . Отже в розумінні ч. 12 ст. 28 ЦПК України позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може подаватись за місцезнаходженням стягувача або за місцем виконання, тобто за місцем здійснення виконавчого провадження - у даній справі це місце проживання та роботи позивача в м. Южне Одеської області. Відповідно до п.6 ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду не сплачений судовий збір за подання позову (840,80 грн.) та заяви про забезпечення позову (420,40 грн.) у загальному розмірі 1261,20 гривень, при цьому позивач звільнена від сплати судових витрат, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за участю третіх осіб - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець Клименко Роман Васильович необхідно задовольнити, визнавши виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь державий судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Outcome: approved