Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

12 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] треті особи: служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області; прокуратура Орджонікідзевського району м.Маріуполя Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Його батьком є відповідач [PERSON], який з ним та його матір'ю разом не проживав, ніколи йому не допомагав ні матеріально, ні духовно. Вказав, що його вихованням займалася мати, а після її смерті, вихованням займається його тітка [PERSON]. На цей час йому виповнилося 16 років, при цьому батько - відповідач [PERSON] на протязі останніх 14 років не турбувався про його духовний і фізичний розвиток. Вважає, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, незважаючи на те, що він фізично здоровий, працює та має можливість матеріально його утримувати, відвідувати, спілкуватися з ним, цікавитися його життям. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо себе, [PERSON], та стягнути з відповідача [PERSON] на своє утримання аліменти з дня звернення до суду і до повноліття у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Під час судового засідання, позивач [PERSON] пояснив, що після розлучення з матір'ю, його батько приходив один - два рази, коли він навчався у другому класі. Коли мати померла, то батько відмовився забирати його до себе, а тому він переїхав жити до тітки. Жодного разу після смерті матері батько не цікавився його життям, навидь коди він приходив до бабусі яка проживає разом з його батьком, то відповідач демонстративно відмовся спілкуватися з ним. Майже кожного місяця бабуся передавала йому гроші або відсилала поштою на адресу його тітки в розмірі 275 гривень, які нібито відповідач давав на утримання. Просить суд позбавити його батька - [PERSON] батьківських прав, оскільки відповідач взагалі не цікавиться його життям, не спілкується з ним, матеріально та морально не підтримує його. Законний представник неповнолітнього позивача [PERSON] - [PERSON], під час судового засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Пояснила суду, що відповідач [PERSON] після смерті матері позивача жодного разу не приходив та не відвідував свого сина. Після похорон відповідач відмовився забирати [PERSON] до себе, і навидь запропонував їй віддати його до дитячого будинку. Після того як вона забрала неповнолітнього [PERSON] до себе, відповідач [PERSON] почав надавати їй гроші відсилаючи їх по пошті, або бабуся ( мати відповідача) надавала гроші [PERSON], після того як він розписувався в зошиті про їх отримання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином хоча неодноразово викликався судом (а.с.15, 25, 37, 38, 46, 56, 66, 68, 71, 73, 78, 84), письмових заперечень не надав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області Сеіна О.В., що діє на підставі довіреності, під час судового засідання пояснила, що у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] неодноразово викликався в Службу, однак жодного разу не прийшов, Служба неодноразово виходила за адресою проживання відповідача, однак двері ніхто не відчиняв, на дзвінки не реагував, вона не може визначити доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Пізніше, третя особа - служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області надала суду висновок, з якого випливає невизначеність позиції служби щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Рішення просили прийняти на розсуд суду, а справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи, прокуратур Орджонікідзевського району міста Маріуполя, Кулік А.В., під час судового засідання проти задоволення позову не заперечувала, та зазначила, враховуючи всі обставини, які було встановлено в судовому засіданні, прокуратура Орджонікідзевського району міста Маріуполя, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивача та його законного представника, пояснення представників третіх осіб, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Під час судового розгляду судом встановлено. Згідно свідоцтва про народження виданого 12 лютого 1997 року Виноградненською сільською Радою Новоазовського району Донецької області, [PERSON], який народився [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис №5. Батьками було записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO], про що 6 червня 2011 року було зроблено відповідний актовий запис № 26 (а.с.5). Після її смерті, позивач [PERSON] почав проживати разом з рідною тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до характеристики, наданої директором Маріупольської загальноосвітньої школи № 38 Назаровою О.В. на учня 9-А класу [PERSON], вихованням хлопця займаються дідусь [PERSON] та тітка [PERSON], які контролюють його навчання та систематично відвідують школу (а.с.7). З характеристики №731 від 05.11.2013 року, наданої Маріупольським вищем металургійним професійним училищем на учня [PERSON] вбачається, що останній проживає в [ADDRESS] разом з тіткою, яка займається його вихованням (а.с.8). Відповідно до висновку №08-28-460 від 31.03.2014 року, наданого службою у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Орджонікідзевським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, 23 грудня 2013 року та 24 грудня 2013 року були здійснені виходи за місцем проживання відповідача [PERSON] з метою відновлення соціальних функцій сім'ї та проведення профілактичних заходів, направлених на формування відповідного батьківства. Проте, вони результатів не дали, так нікого не було дома, а на запрошення відповідач [PERSON] не відреагував. Згідно характеристики за місцем проживання, складеної на відповідача [PERSON] старшим дільничним інспектором капітаном міліції Челюк Р.І., відповідач [PERSON] зарекомендував себе з посередньої сторони, відносини у сім'ї та з сусідами дружні, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує. Веде спокійний та тихий спосіб життя. Відповідно до рапорту наданого начальником СООП Орджонікідзевського РВ ММУ ГУМВС України у Донецькій області майора міліції Косенко А.В., відповідач [PERSON] до адміністративної відповідальності у період з 2010 по 2013 рік не притягався. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не є антисоціальною особою, проте, він самоусунувся від спілкування зі своєю дитиною - сином [PERSON], і тривалий час не приймає участі у його вихованні та розвитку. А відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також суд приділяє особливу увагу тому факту, що позивачем по справі є неповнолітній [PERSON], який в судовому порядку намагається захистити свої прав та інтереси шляхом позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 16, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ст.ст. 7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги той факт, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не спілкується з дитино, не цікавиться його життям, моральним та духовним розвитком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно позивача [PERSON] є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Частина 1 ст.180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не відноситься до утримання своєї дитини - [PERSON], як до свого важливого обов'язку, зокрема оголошує тітки позивача умови при яких саме йому зручно надавати допомогу. Крім того, у суді відсутні докази того, що відповідач [PERSON] здійснює утримання позивача [PERSON] щомісячно та не нижче встановленого законом розміру. Суду не надано доказів того, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або наявні інші обставин, що мають істотне значення, тому суд вважає, що вимога про стягнення аліментів у розмір 1/4 частки від усіх видів заробітку також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку суд вважає її справедливою, при цьому враховує положення передбачені ст.182 Сімейного кодексу України та відсутність доказів того, що стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON]; наявність інших дітей чи непрацездатних особи, які перебувають на його утриманні; інших обставини, що мають істотне значення, не дозволяють сплачувати йому аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved