Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

24 липня 2012 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про розподіл спільно нажитого майна подружжя. 29 липня 1995 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Ружинського району. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 31 травня 2012 року шлюб між ними розірвано. За період шлюбу ними за спільні кошти був побудований житловий будинок з по господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, яке видане на ім»я відповідача [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ружинської селищної ради народних депутатів від 30.03. 2001 року. А, тому позивачка просить виділити у власність відповідачеві [PERSON] - кімнату №8 площею 31,5 кв.м. у будинку, згідно Технічного паспорта на житловий будинок. Технічна можливість варіанту виділення кімнати відповідачу для автономного проживання є, оскільки одна із сторін, що виходить на подвір'я не є несучую. Виділити у власність відповідачеві [PERSON] - гараж площею 25 кв.м. Погріб площею - 24 кв.м. залишити в загальному користуванні. Визначити відповідачеві час необхідний на облаштування виділеної житлової площі в натурі для автономного проживання до 1 жовтня 2012 року. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] частину витрат на лікування доньки [PERSON] витрачених нею з кредитних карток в сумі 4352 гривні до 1 листопада 2012 року. Стягнути з відповідача судові витрати на користь [PERSON] Позивачка просить виділити її у власність згідно технічного паспорту підсобні приміщення загальною площею 46,9 кв.м. Коридор площею 16,5 кв.м. Кухню площею 17,7 кв.м. Кладову площею 2,1 кв.м Ванну кімнату площею 6,3 кв.м Котельня площею 4,3 кв.м. Житлові приміщення загальною площею 75,3 кв.м. Житлова кімната площею 32,5 кв.м. Житлова кімната площею 21,4 кв.м. Житлова кімната площею 21,4 кв. м. До суду звернулася [PERSON], яка народилася [INFO] в смт. Ружин, Ружинського району. З часу народження вона постійно проживала і живе зі своїми батьками. ЇЇ батьки: батько - [PERSON] [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS].; мати - [PERSON] [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Батьки розлучилися, батько сплачує матері аліменти на неї та неповнолітню сестру. [PERSON] одружена, має дитину [PERSON], [INFO]. А, тому просить визнати її право власності на частину майна, що перебуває у спільній сумісній власності її батьків при поділі; відійти від початку рівності розміру часток майна батька і матері при поділі майна, що є об'єктом їх права спільної сумісної власності; спонукати батьків при поділі житлового будинку виділити їй (її сім»ї) в рівних частках від кожного жилу площу по 21,4 м.кв., а всього 42,8 м. кв.; залишити за нею при поділі рухомі речі від кожного з батьків з урахуванням їх значимості, можливостей використання певних речей для задоволення інтересів малолітньої дитини - навчання та виховання; залишити в загальному користуванні її матері , її сім»ї нежилі приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату. В суд позивачка та її представник зявилися позовні вимоги просять задовільнити. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася надіслала заяву справу слухати у її відсутність позовні вимоги задовільнити. В судове засіданні представник відповідча зявився позовні вимоги щодо розподілу спільно нажитого майна між позивачкою [PERSON] та [PERSON] просив задовільнити відповідно до висновку експерта від 10.04.2013 року за № 598/12-25/2739/13-42 до другого варіанту розподілу житлового будинку [ADDRESS]. Та просив стягнути витрати за проведення судово- будівельної експертизи в сумі 3530. 88 грн. та виготовлення технічного паспорта на житловий будинок з погосподарськими будівлями по [ADDRESS], Бердичівським МБТІ в сумі 600 грн. Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. 11.10.2012 року Ружинським районним судом Житомирської області винесено ухвалу про обєднання в одне провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист прав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з липня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ружинського районного суду від 31 травня 2012 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок з по господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що було оформлено згідно свідоцтва про право власності від 17. 04.2001 року виконкомом Ружинської селищної ради на ім»я [PERSON] Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. 01.11.2012 року ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області призначено будівельну експертизу в якій зокрема ставляться питання про розподіл житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований згідно технічного паспорта та будівельного паспорта за [PERSON]. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] 15.04.2013 року до суду надійшов висновок експерта від 10.04.2013 року КНДІСЕ з результатами проведення судової будівельно- технічної експертизи. Позивачка та представник позивачки не погодилися з висновком експерта вказавши що відповідно до технічного паспорта на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не вірно вказано характеристику будинку, по господарських будівель та споруд. Представником позивачки заявлено клопотання до суду про проведення повторної технічної інвентаризації житлового будинку за адресою: [ADDRESS], судом дане клопотання було задоволено. Працівниками КП « Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації « Житомирської обласної ради з виїздом на місце було оглянуто житловий будинок з по господарськими будівлями за вищевказаною адресою та виготовлено 11.09.2013 року технічний паспорт з усунутими недоліками. 03 грудня ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області призначено додаткову будівельну експертизу на вирішення якої ставляться питання про розподіл житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований згідно технічного паспорта та будівельного паспорта на [PERSON]. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] Відповідно до повідомлення КНДІСЕ від 25.03.2014 року вбачається, що запропонований термін проведення експертизи не погоджено та попередня оплата за проведення експертизи не виконана, а ухвала суду від 03.12.2013 року залишається без виконання. А, тому суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл житлового будинку з по господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] задовольняє кожному по ? частині без виділення в натурі. В позовній вимозі про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] частину витрат на лікування дочки [PERSON] витрачених позивачкою з кредитних карточок в сумі 4352 грн. до 01.11.2012 року суд відмовляє за безпідставністю так як це не підтверджуються документально згідно фіскальних чеків. В позовних вимогах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист прав а саме: про визнання за позивачкою права власності на частину майна із майна що перебуває у спільній сумісній власності її батьків при поділі. Відійти від початку рівності розміру часток майна батька і матері при поділі майна, що є об'єктом їх права спільної сумісної власності. Спонукати батьків при поділі житлового будинку виділити позивачці ( її сім»ї ) в рівних частках від кожного жилу площу по 21.4 кв.м., а всього 42.8 кв.м. залишити за позивачкою при поділі рухомі речі від кожного з батьків з урахуванням їх значимості. Можливостей використання певних речей для задоволення інтересів малолітньої дитини - навчання та виховання. Залишити в загальному користуванні нежилі приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату. З уточненням позовних вимог до позовної заяви про захист права від 28.09.2012 року ( арк. сп. 118-119 ) позивачка просить: здійснити примусовий обмін жилих кімнат, а саме пересилити її в кімнату № 1-8 площею 31.5 кв.м. пересилити відповідача [PERSON] до кімнати № 1-9, площею 21.4 кв.м. Стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивачки судові витрати в сумі 234.70 грн. В даних позовних вимогах позивачки [PERSON] про захист її права суд відмовляє повністю за безпідставністю. Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме житловий будинок з по господарськими будівлями по [ADDRESS] побудований за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було. Представник позивачки [PERSON], просив відступити від засади рівності часток подружжя, посилаючись на те, що вданому житловому будинку проживає [PERSON] з неповнолітньою дитиною. Дійсно при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Вирішуючи справу по суті, суд не відступає від засади рівності часток подружжя, оскільки матеріали справи не містять жодних відповідних доказів для зменшення частки будь-кого з подружжя. Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та

Outcome: approved