Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хряцьківського навчально-виховного комплексу про визнання незаконним наказу про відсторонення від посади та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Посилається на те, що на підставі наказу від 31.10.2007 рокуз 01 листопада 2007 року він знаходиться у трудових відносинах з Хряцьківським навчально-виховним комплексом Хряцьківської сільської ради . На підставі наказів від 29.11.2013 р. № 40-к та № 237, позивача було звільнено із займаної посади, а наказом № 8-к від 05 лютого 2014 року його було поновлено на роботу . А наказом № 40 від 05 лютого 2014 року його було відсторонено від роботи з 06 лютого 2014 року без збереження заробітної плати і запропоновано у строк до 14 березня 2014 року пройти спеціальне навчання для операторів електрокотельні, інструктаж і перевірку знань з охорони праці, електробезпеки (з підтвердженням групи електробезпеки) і протипожежної безпеки. Із зазначеним наказом ознайомленний не був.Вважає наказ про відсторонення його від роботи незаконним, а відсторонення без збереження заробітної плати - безпідставним та таким, що не відповідає чинному законодавству у сфері праці. Уточнюючи позовні вимоги , просить суд визнати наказ № 40 від 05.02.2014 року про його відсторонення від роботи на посаді електрика оператора електрокотельні Хряцьківського навчально-виховного комплексу з 06 лютого 2014 року незаконним та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 06 лютого 2014 року по день ухвалення рішення у справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав , вважає відсторонення від роботи позивача законним, оскільки той ухилявся від проходження навчання та інструктажу, будучи ознайомлений із наказом по Хряцьківській НВК від 18 листопада 2013 року № 224 «Про проведення навчання і перевірки знань з електробезпеки» на навчання організоване 25 листопада 2013 року відділом освіти не з'явився , завгоспу [PERSON] сказав, що пройде потім. Завгосп про дані факти писав директору доповідні розписки. Оскільки позивача було звільнено з роботи та до 05 лютого 2014 року він не працював , тому відразу коли його було поновлено на роботу , з міркувань безпеки, було відсторонено від роботи та запропоновано пройти відповідне навчання у Чернівецькому обласному навчальному курсовому комбінаті. Вважає , що останній мав пройти навчання за власний кошт, оскільки це відповідає чинному законодавству. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Крім цього вважає, що до даних правовідносин слід застосувати позовну давність, та подав відповідну заяву. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі наказу № 50-к Хряцького НВК від 04 червня 2010 року був прийнятий на роботу на посаду оператора електроколельні (круглорічно) на постійній основі, що підтверджується копією відповідного наказу (а.с. 146). Крім нього, згідно штатного розпису (а.с. 168) у зазначеній установі працюють ще 2 сезонні оператори електрокотельні. Згідно наказу по Хряцьквському НВК № 40-к від 29.11.2013 року позивача було звільнено з роботи , а рішенням Герцаївського районного суду від 04 лютого 2014 року, зазначений наказ скасовано та позивача поновлено на роботу ( а.с.15), на підставі цього рішення суду відповідачем 05 лютого 2014 року був виданий наказ про поновлення на роботу № 8-к. Того самого дня відповідачем видано наказ № 40 про відсторонення позивача від роботи з 06 лютого 2014 року без збереження заробітної плати й запропоновано останньому пройти спеціальне навчання для операторів електрокотельні, інструктаж і перевірку знань з охорони праці ,енергобезпеки й протипожежної безпеки ( а.с. 17). Відповідно до ст. 46 КЗпП підлягають відстороненню від роботи працівники, які ухиляються від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки. Такий захід може бути застосований не тільки до працівників, зайнятих на роботах з підвищеною небезпекою або там, де необхідний професійний добір, а й інших працівників, які ухиляються від інструктажу, навчання і перевірки знань з питань охорони праці. Згідно ст. 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. Згідно Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоров'я( МОЗ) України та ДКУНОП № 263/121 від 23.09.1994р. посада оператора електрокотельні входить до переліку робіт де є потреба у професійному доборі, також входить і до Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затверджений наказом №15 ДКУНОП від 26.01.2005 року . Зважаючи на це позивач дійсно мав пройти спеціальне навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці та протипожежної безпеки. При цьому інструктаж та перевірка знань проводиться щороку. На підставі наказу відділу освіти та молоді Герцаївської РДА № 356 від 14.11.2013 року на базі Герцаївського ліцею 25 листопада 2013 року було організовано навчання та перевірка знань з безпеки експлуатації електрогосподарства та операторів електроопалення закладів освіти ( а.с. 12). На підставі цього наказу відповідачем був виданий наказ № 224 від 18 листопада 2013 року , яким були направлені для проходження навчання усі оператори електроопалення , зокрема позивач (а.с. 73) Позивач [PERSON] на навчанні 25. 11.2013 року не був присутнім, мотивуючи тим, що саме у той самий час вирішувалось питання про його звільнення з роботи , що підтверджує протоколом профспілкового комітету та копією наказу про його звільнення з роботи від 29.11.2013 року ( а.с. 177-179, 193). Як вбачається зі змісту ст. 46 КЗпП України підлягають відстороненню від роботи лише працівники, які ухиляються від навчання, інструктажу і перевірки знань. Під час видачі наказу про відсторонення від роботи 05.02.2014 року власник не мав достатньо на то правових підстав, оскільки не можна розцінити відсутність позивача на навчанні та інструктажу 25.11.2013 року як ухилення останнього від такого навчання чи перевірки знань. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, після поновлення на роботі та відсторонення відповідач звертався до відділу освіти Герцаївської райдержадміністрації для утворення комісії для перевірки його знань , аналогічно тієї що було 25.11.2013 року , але отримав відповідь за № 233 від 12.02.2014 року ( а.с. 18-19) про те, що йому слід спочатку пройти спеціальне навчання в закладі , який має на це відповідний дозвіл. Відповідач Хряцьківській НВК 28.02.2014 року листом під № 25 звернувся до Чернівецького обласного навчального курсового комбінату для організації навчання позивача (а.с. 140) . В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Чернівецького обласного навчального курсового комбінату для проходження навчання , йому надані та він передав директору Хряцьківського НВК рахунок на оплату навчання , договір про надання послуг та бланк акту про проведення навчання (а.с.66-69), які в свою чергу остання передала в бухгалтерію відділу освіти для проведення оплати ( а.с. 139). Крім цього, зазначені обставини виклав в своїх поясненнях позивач , та підтвердила допитана в якості свідка директор НВК [PERSON] Також позивач 26 березня 2014 року пройшов черговий інструктаж та перевірку знань з питань електробезпеки у відділі освіти Герцаївської РДА (а.с.194). такі дії позивача спростовують твердження про його ухилення від навчання. Згідно ст.ст. 13, 18 Закону України «Про охорону праці» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Твердження представника відповідача про те, що позивач мав проходити навчання за власний кошт, а відповідач не був зобов'язаний сплатити за його навчання, спростовуються зокрема й ст.15 Закону України «Про професійний розвиток працівників», згідно якої фінансування професійного розвитку працівників здійснюється роботодавцем за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел. Професійне навчання працівника може здійснюватися за його бажанням за рахунок власних коштів або коштів інших фізичних чи юридичних осіб. Будь які дії відповідача , які би вказували на належну організацію проходження навчання позивачем [PERSON] ( видача наказу про направлення на навчання, своєчасне укладання договору та оплата навчання) відповідач в судовому засіданні не надав , також не надав достатніх доказів, що на час видачі наказу про відсторонення від роботи позивач ухилявся від проходження навчання ,інструктажу чи перевірки знань. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до роз'яснень ч.1, 4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Про наявність наказу про відсторонення від роботи позивач дізнався ще в лютому 2014 року , а до суду звернувся лише 13.10.2015 року, тобто за пропуском трьох місячного строку . Згідно з ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ч. 1 ст. 233 КЗпП України суд може поновити ці строки. Разом з тим позивач не подав до суду жодних доказів про поважність причини пропуску строку звернення до суду та не звернувся про поновлення цих строків. Тому суд вважає , що в задоволенні заявленої позовної вимоги щодо визнання наказу №40 від 05.02.2014 року про його відсторонення від роботи слід відмовити через пропуск строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Разом з тим суд вважає доведеним факт порушення трудових прав позивача внаслідок відсутності обґрунтованих підстав для його відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. Відсторонення від роботи працівників, які ухиляються від навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної безпеки, провадиться без збереження заробітної плати (частина третя ст. 113 КЗпП) при цьому строк відсторонення не повинен бути непомірно великим. Хоча зі змісту виданого наказу про відсторонення вбачається ,що останньому було запропоновано пройти навчання до 14 березня 2014 року, але будь-яких дій для забезпечення виконання цього наказу відповідач тривалий час не вчиняв. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у пункті 10 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв'язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України). Активні дії з боку відповідача ,щодо організації проведення навчання [PERSON] в Чернівецькому обласному навчально-курсовому комбінаті відбулись лише 16.01.2015 року коли була проведена оплата за його навчання ( а.с. 138) , а 25.02.2015 року позивача було повідомлено про таку оплату та необхідність проходження навчання ( а.с. 192), що підтвердив в судовому засіданні і сам позивач . Разом з тим після цієї дати позивач зволікав із проходженням навчання , та ухилявся, про що заявив представник відповідача, повідомив навчально-курсовий комбінат у своєму листі ( а.с.160) та підтвердив в судовому засіданні допитаний якості свідка директор даної установи [PERSON] Тому суд вважає , що задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу лише за період з 06 лютого 2014 року по 25.02.2015 року. Відповідно до абз.3, 4 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата . Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку : розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Згідно табелів робочого часу (а.с.168-176), копії наказу про звільнення з роботи від 29.11.2013 року та про поновлення на роботу від 05.02.2014 року позивач за останні 2 місяці, що передували відстороненню не працював ,заробітну плату не отримував, отримував лише компенсацію за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду про поновлення на роботу . Таким чином його середньомісячний заробіток слід обрахувати виходячи з його тарифної ставки(посадового окладу), яка складає 1461грн.60 коп. (а.с.168) Кількість робочих днів у лютому 20 днів , тому середньоденний заробіток дорівнює 73 грн. 08 коп. (1461грн.60 коп.: 20 ) . Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу за період з 06 лютого 2014 року по 25 лютого 2015 року 266 днів( 18+20+21+19+19+23+20+22+23+23+19+19) . Тому підлягає виплаті середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19439грн. 28 коп. (266 Х 73,08 ). На підставі наведеного , ст.ст. 46, 232, 233 ,234 КЗпП України, ч.1, 4 п.4 , ч. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", ст. 18 Закону України «Про охорону праці», ст.15 Закону України «Про професійний розвиток працівників», Перелік робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці від 26 січня 2005 р. № 15 , Перелік робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України та Держнаглядохоронпраці від 23 вересня 1994 р. № 263/121, п. 3.3 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 р. № 15, ч. 3,4 ст. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати",

Outcome: partial