Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ВДВС Надвірнянського РУЮ про визнання права власності на спільно нажите майно. Ухвалою суду від 04.10.2016 року позовні вимоги [PERSON] до Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківської області, [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ВДВС Надвірнянського РУЮ в частині визнання права власності на бензопилу марки «STIHL-18«- залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на майно, а саме: Трактор колісний реєстраційний №06569 МА марки Т-40 АМ, заводський №09-02955 № шасі 113379,1979 року випуску. Стягнути з неї в дохід держави вартість половини трактора колісного реєстраційний №06569 МА марки Т-40 АМ, заводський №09-02955 № шасі 113379,1979 року випуску та вартість половини бензопили марки «STIHL-18«. Представник відповідача - Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що Надвірнянська ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області не може бути відповідачем по даній справі. Крім того, позов не може бути задоволений ще й з тих підстав, що під час досудового розслідування та постановлення вироку Богородчанським р-нним судом обвинувачений [PERSON] не заявляв про притягнення до розгляду справи [PERSON], оскільки дане майно є спільною сумісною власністю. Тому, даний транспортний засіб підлягає конфіскації в дохід держави. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - ВДВС Надвірнянського РУЮ в судове засідання не прибув, натомісь на адресу суду ВДВС направив лист в якому просить розглянути зазначену справу без участі свого представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача- Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківської області - відповідача [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.56, 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що 21.09.1999 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], відповідачем по справі у виконкомі Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження №011071, копія якого долучена до матеріалів справи. Під час одруження у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] -[INFO] та [PERSON] - [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження, копіїї яких є в матеріалах справи. Зясовано також, що за час сумісного проживання позивач разом з відповідачем [PERSON] спільно придбали майно, а саме: Трактор колісний реєстраційний № [NUMBER] марки Т-40 АМ, заводський № 09-02955 № шасі 113379, 1979 року випуску та бензопилу марки «STIHL-18«. Як вбачається з пояснень позивача та письмових матеріалів справи вироком Богородчанського районного суду, Івано-Франківської області від 12.05.2015 року її чоловіка, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.246 КК України і за цією ж статтею призначено йому покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. з конфіскацією майна-трактора Т-40 АМ та бензопили марки «STIHL-18«. Речові докази по справі - трактор Т-40 АМ та бензопилу марки «STIHL-18« вирішено конфіскувати в порядку ч.9 п.і ст. 100 КПК України. Як видно з матеріалів справи, згідно вказаного вироку Богородчанського районного суду, Івано-Франківської області було видано виконавчий лист і направлено його на виконання у ВДВС Надвірнянського району, Івано-Франківської області, щодо накладення арешту на конфісковане майно, а саме: Трактор колісний реєстраційний № [NUMBER] марки -40 АМ, заводський № 09-02955 № шасі 113379, 1979 року випуску та бензопилу марки «STIHL-18« в порядку ч.9 п.1 ст. 100 КПК України. Разом з тим, згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного аробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу. У відповідності до п.7 вказаної Постанови в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній власності на неподільну річ, на яку звертається конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з опису (при відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до ст. 55 Закону України «Про власність» і роз'яснень даної постанови Пленуму Верховного Суду України. При цьому суд з урахуванням конкретних обставин справи може виключити річ з акту опису і стягнути з позивача в доход держави чи на користь організації грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову інспекцію або організацію виплатити позивачу відповідну її частину її вартості. Таким чином, трактор колісний реєстраційний № [NUMBER] марки Т-40 АМ, заводський № 09-02955 № шасі 113379, 1979 року випуску є об"єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] і кожному з них належить по 1/2 частині вказаного майна. Згідно ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. З ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Під час примусового виконання вироку Богородчанського районного суду від 12.05.2015 року було порушено право [PERSON] на вказаний транспортний засіб, оскільки вона як співвласник майна мала першочергове право на придбання частки в майні, шо підлягає конфіскації. Таким чином, подані позивачкою докази дають підстави вважати що вона має першочергове право на викуп частки трактора, який підлягає конфіскації, так як є дружиною відповідача [PERSON] постійно проживає з ним та брала участь у придбанні даного транспортного засобу, тому спірний трактор є їх спільною сумісною власністю. Як вбачається з висновку судової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості трактора №522 проведеної судовим експертом [PERSON], ринкова вартість трактора колісного реєстраційний № [NUMBER] марки Т-40 АМ, заводський № 09-02955 № шасі 113379, 1979 року випуску станом на 20.08.2016 року складає -20326 грн. 00 коп. Зважаючи на вищевикладене ,та, оскільки вироком Богородчанського районного суду від 12.05.2015 року до [PERSON] застосовано конфіскацію даного трактора , то конфіскації підлягає 1/2 частина вказаного транспортного засобу, вартість якої становить 10163 грн.00 коп. Так як річ є неподільною, вказану суму позивачка зобовязалася внести на депозитний рахунок відповідача- Надвірнянської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області. Тому суд з урахуванням вищевказаних обставин приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити. На підставі наведеного та ст.ст. 234, 235, 256, 257, 258 ЦПК України, ст.ст. 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 364, 366, 370, 371 ЦК У країни,.ст. 52, 60 Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved