Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав призначення опікуном та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона є сестрою відповідачки - [PERSON] Відповідачка є матір»ю двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Обоє дітей перебувають на її вихованні та утриманні. Відповідачка позбавлена батьківських прав щодо [PERSON], [INFO]. Відповідачка залишила у неї свого новонародженого сина - [PERSON], [INFO] і до цього часу дитиною не цікавиться. Під час реєстрації народження [PERSON] відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Вона повністю здійснює догляд за дитиною та забезпечує всі потреби малюка. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання малолітнього - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та призначити її опікуном малолітнього [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просить суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явилася повторно, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник Органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації Рівненської області Гуляр М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити. Крім того пояснила, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини та не допомагає матеріально, тому є усі підстави для позбавлення її батьківських прав. Тому суд, з'ясувавши думку позивача та представника третьої особи Гуляр М.В. про можливість розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, думку представника Органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації Рівненської області Гуляр М.В., дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є сестрою відповідачки - [PERSON] Не перебуваючи у шлюбі відповідачка народила сина - [PERSON], [INFO]. По відношенню до дитини відповідачка є одинокою матір»ю. Під час реєстрації дитини у відділі РАЦС дані про батька малолітнього [PERSON] вказані за заявою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. З самого народження і по сьогоднішній день [PERSON] - син відповідачки проживає разом із її сестрою за адресою: с. Будераш, Здолбунівський район, Рівненська область, вул. Центральна, 24. Відповідачка не займається вихованням, утриманням, духовним та фізичним розвитком сина. Не допомагає та не цікавиться сином [PERSON] взагалі. Судом встановлено, що у відповідачки є ще старший син - [PERSON], [INFO]. Сином вона також не займалася з самого народження. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.09.2016 року по справі № 569/7086/16-ц року відповідачка позбавлена батьківських прав стосовно сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області № 422 від 23.09.2016 року позивачку призначено опікуном малолітнього [PERSON]. Позивач, як рідна тітка дитини [PERSON], виховує, утримує і забезпечує його усім необхідним. Крім того, позивач створила належні умови для його проживання, виховання та розвитку. Дитина повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Згідно висновку Органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації Рівненської області, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її сина, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Доказів тому, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що вона умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків і її слід позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Вирішуючи питання про встановлення опіки над малолітнім [PERSON], у зв'язку з позбавленням останнього батьківського піклування, та призначення опікуном позивачку [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Судом встановлено, що позивачка - [PERSON] з народження [PERSON] займається його вихованням, утримує, створює останньому всі належні умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров'я дитини, сприяє його інтелектуальному розвитку. Окрім того, за висновком служби у справах дітей Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON] може бути призначена опікуном та визнано доцільним призначити останню опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені позивачки опікуном дослідженими судом доказами встановлено не було. Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], суд приходить до висновку, що встановлення опіки над останнім буде захистом його законних прав та інтересів передбачених законодавством, а тому вважає необхідним та доцільним встановити опіку над малолітнім [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном останнього. Згідно з частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України: батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи пояснення позивача, її твердження про те, що з моменту народження відповідачкою сина [PERSON] вона його не утримує, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved