Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року. Мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. За життя він заповіт не залишив. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку 1912 року побудови за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав матері померлого - [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Її чоловік за життя не зареєстрував своє право власності на цей будинок. Інших спадкоємців після його смерті немає. Постановою нотаріуса від 19.12.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок після смерті батька у зв'язку з відсутністю належної реєстрації права власності на будинок. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Райгородоцької сільської ради в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. З»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України(далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що випливають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с. 10). [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 11). Житловий будинок [ADDRESS], належав матері померлого [PERSON], померлій 22.06.2005 року, спадкоємцем якої був її син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.12). Згідно довідки Бердичівського МБТІ від 01.10.2015 року, на житловий будинок [ADDRESS], право власності не зареєстровано(а.с. 17). Відповідно до довідки № 416 від 30.04.2015 року за померлою [PERSON] в [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0.23 га., на якій розташований будинок, не приватизована(а.с.16). Постановою нотаріуса від 19.12.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок(а.с. 13). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Враховуючи чинне на момент спорудження будинку законодавство, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належати громадянам і були побудовані до Указу президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних) (п.3.3. Інформаційного листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН Л.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5 -126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] спадщину після смерті матері - [PERSON] прийняв, але не оформив своїх спадкових прав та не оформив правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст.ст. 10, 20 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 22.06.2011 року № 703, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з наведеного вище вбачається, що визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, не заборонено законом, і на думку суду, в інший спосіб захистити своє не визнанне право вона не може, а також не порушуються права інших громадян, а тому позовна вимога є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved