Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 5000 моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 1000 грн. витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката. В обґрунтування вимог вказує, що 01.08.2012 року між нею та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення, відповідно до умов якого останній зобов'язувався надати їй послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. Вона зобов'язувалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4092 грн. Для сплати вартості товару, вона за рекомендацією [PERSON] звернулась до ПАТ ''Акцент-банк''. 01.08.2012 року між нею та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, відповідно до умов якого їй було надано грошові кошти в розмірі 4092 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 24 місяці з 01.08.2012 року по 31.07.2014року, які були перераховані банком на рахунок [PERSON] Нею повністю виконано умови договору індивідуального замовлення та повністю погашено суму кредиту. [PERSON] своїх зобов'язань згідно умов договору не виконав та не передав товар згідно специфікації. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вважає, що неправомірними діями [PERSON] їй була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях через втрату майна та яку оцінює у розмірі 5000 грн. Крім того, просить стягнути 1000 грн. витрат понесених нею на оплату правової допомоги адвокатом. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо її представником - [PERSON] було надіслану суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву, що він перебуває в Чортківському СІЗО, позовні вимоги він не визнає та не бажає бути присутнім на розгляді справи. Судом встановлено, що 01.08.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір індивідуального замовлення за №1, відповідно до умов якого останній зобов'язався надати їй послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку №1 до цього договору (пластикові вікна) у строк 60 днів з моменту підписання договору. [PERSON] зобов'язалась прийняти товар та сплатити його вартість у розмірі 4092 грн. 01.08.2012 року між [PERSON] та ПАТ ''Акцент-банк'' було укладено договір про надання споживчого строкового кредиту, який складається із заяви позичальника №А238RX84800048 та умов і правил кредитування. Відповідно до умов договору, позивачу було надано у кредит грошові кошти в розмірі 4092 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,12% річних та терміном на 24 місяці з 01.08.2012 року по 31.07.2014 р. Дані кошти було перераховані банком на рахунок [PERSON] за №26006010004737 у ПАТ ''А-Банк'', МФО 307770, корд ЄДРПОУ32644414559. [PERSON] повністю виконано умови договору індивідуального замовлення за №1 від 01.08.2012 року. Відповідно до довідки за №1065049 від 05.12.2013 року та квитанцій про оплату встановлено, що заборгованість [PERSON] згідно договору про надання споживчого кредиту від 01.08.2012 року повністю погашена. ФОП [PERSON] у встановлений у договорі строк та по даний час умови договору не виконав та не передав товар згідно з додатку №1 до договору, а саме, пластикові вікна на суму 4092 грн. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18.03.2014 року, який вступив у законну силу, [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що в результаті злочинних дій [PERSON], останній заволодів грошима [PERSON] в сумі 4092 грн., чим спричинив їй шкоду на вказану суму. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкоди, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. До моральної шкоди відноситься: фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевні страждання особи у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї. Відповідно до в п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до роз'яснень, даних у п.п.4,5 вищезазначеної постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вина [PERSON] у спричиненні позивачу шкоди та неправомірному заволодінні коштами доведена виром суду. В судовому засідання представник позивачки пояснив, що [PERSON] є пенсіонером, людиною похилого віку та отримує мінімальну пенсію. Внаслідок злочинних дій [PERSON], який заволодів її грошима на суму 4092 грн., вона зазнала великих душевних страждань, що призвело до вимушених змін у її подальшому житті. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] неправомірними діями [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях через неправомірну поведінку останнього. Суд, виходячи із вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь вини відповідача, характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, наслідків, які наступили внаслідок вчинення злочину, розмір завданих матеріальних збитків, вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити 1000 грн. Позовні вимоги в частині стягнення 1000 грн. витрат на правову допомогу, згідно договору про надання таких послуг від 27 березня 2014 року та квитанції про їх оплату, підлягають до повного задоволення, виходячих наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 8 ЗУ» Про державний бюджет на 2014 рік»(із внесеними змінами від 27.03.2014 року) мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становить 1218 грн. Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах у 2014 році за годину роботи адвоката становить 487,2 грн. (1218*40%/100) та 8,12 грн. за 1 хв. роботи адвокати (487,2/60хв.). Як вбачається із журналів судових засідань, судові засідання в яких брав участь адвокат позивача, тривали 64 хв., а саме: 06 травня 2014 року - 5 хв., 28 травня 2014 року - 4 хв. , 20 червня -5 хв. та 12 серпня 2014 року- 50 хв. Крім того, суд вважає, що адвокатом було затрачено 60 хв. на написання позовної заяви . Таким чином, враховуючи наведені розрахунки ( 64хв.+60хв. *8,12 грн.) та суму заявлених вимог, суд приходить до висновку що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката підлягають до повного задоволення. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial