Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги позивачка обгрунтовує тим, що у 2012 році відповідач [PERSON] позичила у неї гроші в сумі 3000 доларів США, про що власноручно написала розписку. Позивачка вказує, що упродовж 2012-2014 років відповідачка справно сплачувала обумовлені борговою розпискою відсотки, але починаючи з листопада 2014 року припинила їх сплату по причині відсутності коштів. 14.08.2015 року позивачка зустрілась із відповідачкою з метою врегулювання боргових зобов»язань, і вході даної зустрічі відповідачкою було погоджено зменшити суму тіла кредиту до 2770 доларів США та відповідачкою написано нову розписку під незмінні 3% річних, а також зафіксовано визнання відповідачкою заборгованості за сплати 3% річних від попередньої позики в сумі 3000 доларів США за період з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року, яка становила 665,75 доларів США, у свою чергу попередня боргова розписка була повернута відповідачці. Окрім цього, позивачка вказує, що в порушення умов боргових зобов»язань відповідачка в період з 25.12.2015 року по 07.05.2018 року сплатила їй відсотки за користування кредитом в сумі 850 доларів США. У червні місяці 2018 року позивачка звернулась до відповідачки із вимогою повернення позики, але відповідачка відмовилась по причині відсутності коштів. Позивачка вказує, що відповідачка ухиляється від повернення коштів, чим порушила взяті на себе зобов'язання, і до сьогоднішнього часу остання позичені гроші повністю так і не повернула. За вказаних обставин позивачка звернулась до суду та просить стягнути відповідачки кошти в сумі 151396,05 гривень (5588,22 долари США, з яких 2770 долари США - борг за договором позики та 2818,22 долари США - 3% річних за період з 15.08.2015 року по 06.08.2018 року) та сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 06 вересня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 05.10.2018 року, яке було відкладено у зв»язку із неявкою сторони позивача на 28.11.2018 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились. Представником позивача було подано до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відповідач відзив на пред'явлений позов, не подав. Таким чином, у зв'язку з ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Так, згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів - договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується письмовою розпискою від 14.08.2015 року, згідно якої [PERSON] отримала гроші в сумі 2770 доларів США від [PERSON] під незмінні 3% річних, а також зафіксовано визнання відповідачкою заборгованості за сплати 3% річних від попередньої позики в сумі 3000 доларів США за період з 01.01.2015 року по 14.08.2015 року, яка становила 665,75 доларів США. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Наявність у позивача [PERSON] оригіналу розписки свідчить про неповернення відповідачем [PERSON] позичених коштів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язався сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 частиною 1 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як убачається із позовної заяви позивачка [PERSON] в червні 2018 року звернулась до відповідачки [PERSON] з проханням повернути повністю отримані нею кошти, однак відповідачка відмовилась це зробити по причині відсутності коштів. Згідно повідомлення Національного банку України від 06.08.2018 року курс долара США відносно гривні становить 27,092, а відтак, заборгованість за договором позики в сумі 5588,22 доларів США складає 151396, 05 гривень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення боргу та 3% річних в сумі 151396,05 гривень, - з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому, враховуючи той факт, що подальше зволікання повернення грошей порушуватиме майнові права позивача, суд вважає, що заявлена останнім сума 151396,05 гривень (з яких 75044,84 грн (2770 доларів США) - борг за договором позики та 76351,21 грн (2818,22 долари США) - 3% річних від суми позики), підлягає стягненню з відповідача в повному об'ємі. Судові витрати у справі в сумі 1513,96 гривень (а саме - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved