Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.10.2019 о 15:00 год. відповідач залишив без нагляду коня, в результаті чого останній злякався та здійснив зіткнення з автомобілем Honda Accord, дн.з. [NUMBER] , який належить позивачу, пошкодивши його. За даним фактом 05.12.2019 постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно висновку експерта № 194Е-10/19 від 08.11.2019 вартість майнової шкоди, завданої ДТП становить 15294,01, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також 5000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Окрім того позивач просить стягнути судові витрати в розмірі 5168,40 грн., з яких: 768,40 грн. - судовий збір; 1800 грн. - витрати на експертизу; 600 грн. - витрати на доставку автомобіля до експерта; 2000 грн. - витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 27.01.2020 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 24.02.2020 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, мотивоване тим, що відповідно до постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.12.2019, провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите в зв`язку з відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Також відповідач зазначає, що ним вживались всі заходи для перешкоджання заподіяння можливої шкоди, однак він не може контролювати емоційний стан тварини. Окрім того, позивач сама порушила Правила дорожнього руху, оскільки залишила автомобіль на дорозі. З посиланням на ч. 2 ст. 1166, ч. 2 ст. 1193 ЦК України, приймаючи те, що позивачем завищено розмір матеріальних збитків, а також моральної шкоди, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні 26.02.2020 позивач підтримала позов, з наведених в ньому підстав. В судовому засіданні 26.02.2020 відповідач заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що вжив усіх заходів, зокрема прив`язав кобилу, однак коли її налякали, вона вирвалася та лише пошкодила бампер автомобіля. Вважає, що позивач сама порушила Правила дорожнього руху, оскільки залишила автомобіль на дорозі. Також зазначив, що кінь йому не належить, 18.10.2019 він лише керував та супроводжував його. За таких обставин просив відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання 19.03.2020 не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. До суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання 19.03.2020 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, витребувавши та оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №149/2777/19, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Виходячи з положень цієї статті для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як встановлено судом, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (копія на а.с. 6) підтверджено, що позивач є власником автомобіля НОNDА АССОRD, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 149/2777/19, в якій 05.12.2019 було прийнято постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за порушення п. 7.7 «в» ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зокрема за те, що [PERSON] 18.10.2019 о 15:00 год. по вул. Шевченка в с. Сміла Хмільницького району залишив без нагляду тварину (коня), в результаті чого остання злякалася та здійснила зіткнення з автомобілем НОNDА АССОRD, державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований поблизу буд. 2 по вул. Шевченка, с. Сміла Хмільницького району. При зіткненні транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 7.7.в, 7.8 ПДР (копія постанови на а.с.7-9). Зазначеною постановою суду було встановлено наявність вини [PERSON] у порушенні п. 7.7 «в» ПДР України. Цією ж постановою суд закрив провадження у справі відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 127 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Відповідно до матеріалів справи № 149/2777/19 постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене, матеріалами справи про адміністративне правопорушення та ухваленою судом постановою від 05.12.2019 року, яка набрала законної сили встановлено порушення [PERSON] п. 7.7 «в» ПДР, а саме залишення без нагляду тварини (коня), в результаті чого було пошкоджено автомобіль позивача. Тобто встановлено, що дії [PERSON] були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та встановлено його вину. При цьому суд враховує, що провадженні відносно [PERSON] було закрито за ч. 4 ст. 127 КУпАП, проте до адміністративної відповідальності він був притягнутий за ст. 124 КУпАП за події, що мали місце 18.10.2019. Доводи відповідача про порушення позивачем Правил дорожнього руху не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підстави для застосування ч. 2 ст. 1193 ЦК України - відсутні. Розмір завданої майнової шкоди позивач підтверджує з посиланням на висновок експертного дослідження № 194Е-10/19 від 08.11.2019, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля НОNDА АССОRD, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час ДТП складає 15294,01 грн. (копія на а.с.11-14). Суд приймає до уваги вказаний висновок експертного дослідження, який є належним та допустимим доказом та стосується предмета доказування в даній справі. Аргументи відповідача щодо необґрунтованості вказаного висновку є безпідставними. Висловлюючи сумніви щодо правильності даного експертного дослідження та визначеного розміру матеріальної шкоди відповідачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається та не заявлено клопотання про проведення додаткової експертизи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження", шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Таким чином, саме відповідач, як особа, яка 18.10.2019 утримувала та супроводжувала домашню тварину коня (кобилу), мав забезпечити належний контроль за твариною, а тому обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу майнової шкоди, згідно закону, покладається саме на нього. Діями відповідача позивачу також завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України. Так, внаслідок пошкодження належного [PERSON] автомобіля, позивач втратив можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, зовнішній вигляд автомобіля пошкоджений та потребує ремонту. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та зазначений розмір моральної шкоди у 5000 грн відповідає вимогам розумності та справедливості, є достатнім, у зв`язку з чим, позов в цій частині також підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 5168,40 грн, з яких: 768,40 грн - судовий збір (а.с. 1); 1800 грн (копія на а.с. 24) та 600 грн (копія на а.с. 25) - витрати на експертизу; 2000 грн - витрати на правову допомогу (копія на а.с. 26, 27, 28). Позивачем підтверджено понесені витрати та їх розмір відповідними доказами. На підставі ст.ст. 22, 82, 1166, 1167 ЦК України, статтями 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»,

Outcome: approved