Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, в обґрунтування якого зазначив, що з 11 червня 2011 року по 27 травня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилася проживати з матір'ю. З листопада 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені, саме з цього часу відповідачка чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради №38 від 06.02.2013 року встановлено порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою та визначено час побачень з дитиною, однак вказане рішення відповідачкою не виконується. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року встановлений порядок участі батька у вихованні доньки на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської Ради №38 від 06.02.2013 року. Відповідачка рішення не виконує, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду із проханням позбавити її батьківських прав та зобов'язати її передати доньку йому на виховання, оскільки мати не піклується про фізичний і духовний розвиток останньої. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на вищенаведені обставини. Відповідачка та її представник у судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечували, надавши суду письмові заперечення, які фактично, на їх думку, спростовують ті обставини, на які посилається позивач. Представник третьої особи, у судове засідання не з'явилася, просив слухати справу без участі представника Управління служб у справах дітей, при винесенні рішення просив врахувати інтереси дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний 27 травня 2013 року.(а.с.9) Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради за результатами звернення про позбавлення батьківських прав розглянуто питання про недоцільність позбавлення батьківських прав, малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 23.12.2014 року позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її доньки є недоцільним. Про ухилення від обов'язку виховувати дитину, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Якщо батьки проживають окремо, то той з них, хто проживає окремо від дитини, бере участь у її утриманні в грошовій формі і (або) натуральній формі. В кожному випадку обрання способу утримання залежить від домовленості сторін, виходячи із інтересів дитини. Як вбачається з висновку, після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] залишилася проживати разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 01.12.2014, для дитини створено належні умови для проживання, навчання та розвитку. [PERSON] займає посаду адміністратора кафе «Шашличний двір» ФОП [PERSON], має стабільну заробітну платню, за місцем роботи характеризується позитивно, на наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відомостей про дохід [PERSON] не надав. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 7» ХМР від 03.12.2014, який відвідує [PERSON] з 04.09.2013 року, дитину до закладу приводить та забирає мати, [PERSON], та бабуся з боку матері, [PERSON] Батько дівчинки, [PERSON], на святах та інших заходах присутнім не був, за час перебування доньки у закладі відвідував її два рази. Відповідно до інформації, наданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19» від 01.12.2014, де [PERSON] перебуває під наглядом фахівців з 2013 року, доглядом за дитиною та її вихованням займається мати, [PERSON], всі рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. Батько, [PERSON], до поліклініки з дитиною не звертався, станом здоров'я доньки не цікавився. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2013 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по виконавчому листу по аліментам з приводу вищевказаного рішення станом на 30.09.2014 складає 12856,67 грн. У судовому засіданні [PERSON] надав свою позитивну характеристику за місцем роботи в Юридичній компанії "Адвокат" в якості помічника керівника з 24 березня 2014 року. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Безспірних доказів, що свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, та у чому полягає винна поведінка матері, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, чи вживалися стосовно її заходи реагування, позивач, наданими доказами, суд не переконав. Суд на підставі встановлених в судовому засіданні, конкретних обставин та фактів, вважає, що вони спростовують зазначені вище доводи позивача та його представника, якими не надано доказів, що спілкування дитини з матір"ю, яка позитивно характеризується, не зловживає спиртними напоями, перешкоджає нормальному розвитку дитини. Право батьків та дитини на спілкування може ускладнюватись розривом сімейних зв'язків через розірвання шлюбу, однак цей факт не повинен впливати на права дитини, що відображається в даному конкретному випадку. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК). Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, тобто для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно до ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтями 158, 159 СК України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, попередньо розглядає орган опіки та піклування. У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. Це питання не вирішувалося у встановленому законом порядку.

Outcome: dismissed