Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

14.02.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому після зміни позовних вимог, просить прийняти рішення про відібрання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], від його батька [PERSON] та матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав; передати неповнолітнього [PERSON] його діду [PERSON]; стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з відповідача [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття на користь діда [PERSON], припинивши їх стягнення на користь відповідачки (матері) [PERSON]; стягнути аліменти з відповідачки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що його донька [PERSON] , 18.10.1989р.н., уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. 28.09.2008 у його доньки [PERSON] народився син [PERSON]. 31 березня 2009року, після розірвання шлюбу доньки [PERSON] з [PERSON], Охтирським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення аліментів на утримання онука [PERSON] з батька [PERSON], які сплачувати матері дитини [PERSON]. В листопаді 2014р. [PERSON] стала зустрічатися з [PERSON] та переїхала 11.06.2015р. проживати до нього в м. Миколаїв. Але, 31 серпня 2015року вона відправила неповнолітнього [PERSON] до м. Охтирка і з тих пір онук залишився проживати з дідом [PERSON]. Тобто відповідачка викреслила дитину зі свого життя. Вона ніколи не цікавилась життям сина, не приділяє йому уваги, але отримує від колишнього чоловіка батька [PERSON] аліменти, які перераховуються на картку та витрачаються на її потреби та потреби її співмешканця. Батько дитини [PERSON] також створив нову сімю, життям [PERSON] не цікавиться, обмежується лише тим що сплачує аліменти з заробітної плати на користь матері дитини [PERSON]. [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивача та його дружини [PERSON]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 04.січня 2017р. визначено місце проживання [PERSON] за місцем проживання діда [PERSON] Таким чином, батьки неповнолітнього [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не приймають, що негативно позначається на моральному стані дитини, розвитку та взагалі житті онука. На початку січня 2017 року [PERSON] повернулася проживати до м. Охтирка, інколи телефонує сину [PERSON], але водночас не бажає його доглядати та надавати будь-яку матеріальну допомогу, виховувати його, піклуватися про нього, що і стало причиною звернення до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги визнали повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, передання дитини [PERSON] дідові [PERSON] відповідає інтересам [PERSON]. Ухвалою суду від 21 квітня 2017року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення аліментів закрито. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю, а [PERSON] батьком, малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП№ 070028 від 15.10.2008.(а.с.8) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2017, яке набрало законної сили, позовну заяву [PERSON] задоволено. Визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з його дідом [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]. Приймаючи вказане рішення судом встановлено, що жоден із батьків малолітнього [PERSON] не може і не бажає створити належні умови для виховання та розвитку дитини.(а.с.12-13) Встановлено, що [PERSON] проживає разом з дідом [PERSON] та бабусею [PERSON], що підтверджується довідкою № 185 від 07.01.2017.(а.с.9) Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що є бабусею [PERSON] та дружиною позивача. Повідомила, що батько [PERSON] [PERSON] покинув сина, коли йому лише три місяці від народження, і з тих пір жодним чином не приймає участі у його житті та не цікавиться ним. На підставі рішення суду з нього стягуються аліменти. [PERSON] [PERSON] після розлучення з [PERSON] проживала разом з дитиною у батьків [PERSON]. Саме дід [PERSON] та вона збирали дитину до школи в перший клас. Влітку 2016року [PERSON] забрала сина в м. Миколаїв, де вона проживала з чоловіком у цивільному шлюбі. Але у серпні цього ж року передала дитину в Охтирку. Також передала банківську картку, на яку перераховувались аліменти. Однак при зверненні до банку було зясовано, що рахунок заблоковано, тобто аліменти перераховуються, але у звязку з наявністю кредитного боргу [PERSON], отримати грошові кошти не можливо. З тих пір [PERSON] проживає у дідуся та бабусі, які фактично його утримують. Мати лише телефонувала раз на один-два місяці і то, аби повідомити сина, що вона знайшла «нового татка». Після таких розмов онук дуже хвилюється, плаче і просить їй його не віддавати. Відповідно до ч.1 ст. 32 та ч.3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 12 Закону України Про охорону дитинства встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 часини першої статі 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків. Бабі, дідові, іншим родичам за їхнім бажанням або органу опіки та піклування. Відповідно до п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В рішенні Європейського суду «Савіни проти України» від 18.12.2008 р. зазначено, що зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (справа "Хазе проти Німеччини" ). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я (справа "Валлова і [PERSON] проти Чеської Республіки » і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки») . Крім того, під час прийняття рішення у справі суд враховує правову позицію, висвітлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Гаазе проти Німеччини"(п.19), згідно якої суд повинен переконатися у конкретній справі, чи існують обставини, що виправдовують відокремлення дитини, і саме держава-відповідач має гарантувати, щоб було ретельно оцінено вплив запропонованого заходу щодо піклування на батьків і на дитину, а також передбачити, аби перед запровадженням такого заходу, як передання дитини на піклування, було вжито можливих альтернативних заходів. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради вважає, що батьки малолітнього [PERSON] свідомо та умисно ухиляються від виховання дитини протягом декількох років, а тому відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав відносно сина відповідає інтересам дитини та спонукає батьків малолітнього [PERSON],[INFO], змінити ставлення до виконання своїх батьківських обовязків відносно дитини, що підтверджується висновком № 01-13/1278 від 14.04.2017. (а.с. 55-56) З огляду на викладене, враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виховання дитини, свідомого нехтують своїми обов'язками щодо догляду та виховання дитини, тому наявні підстави для відібрання без позбавлення їх батьківських прав малолітньої дитини [PERSON], 28.09.2008р.н., оскільки такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між батьками та дитиною, та не позбавить відповідачів права в подальшому ставити питання про повернення дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON], суд зазначає таке. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.4 ст. 170 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ПАТ «Укрнафта» «Охтирканафтогаз» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі близько 2000,00грн щомісячно, що підтверджується довідкою про заробітну плату № 18-01/664 від 07.02.2017. (а.с.10) Встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Охтирському ОУПФУ Сумської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання в розмірі 1347,00грн щомісячно, що підтверджується довідкою № 256 від 08.02.2017.(а.с.11) З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дитини в судовому порядку у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн., оскільки відповідачка є працездатною особою, однак доказів про наявність у неї постійного місця роботи чи доходів, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved