Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

19 листопада 2013 року позивач [PERSON] подав до суду позов до колишньої дружини [PERSON], про втрату відповідачкою права користування квартирою співвласником якої він є, та про свою участь у вихованні малолітньої дитини. Згідно уточнених при розгляді справи позовних вимог позивач просить суд визнати, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] зі зняттям с реєстраційного обліку за цією адресою, та зобов'язати [PERSON] надавати [PERSON] можливість для спілкування з донькою - малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], у п'ятницю та суботу у період з 15 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, щотижня, та для відвідування дитиною його місця проживання із залишенням ночувати з суботи на неділю та про надання можливості для спільного відпочинку у період літніх канікул у межах і за межами міста Харкова. (а.с. 2-4, 40-41) У позові позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, шлюб розірвано у судовому порядку. Більше року до розірвання шлюбу відповідачка проживала за іншою адресою - на квартирі у своїх родичів, але зберігає місце реєстрації у квартирі, у яку зареєструвалася перебуваючи у шлюбі як його дружина, адже він один із співвласників квартири. Він змушений сплачувати за комунальні послуги за відповідачку через її реєстрацію у квартирі і з цих причин просить визнати що відповідачка втратила право проживання у його квартирі. Відповідачка не дозволяє йому бачитись із дитиною, чинить перешкоди його зустрічам із дитиною у її відсутності. А у присутності відповідачки зустрічі з дитиною супроводжуються лайками відповідачки, що негативно впливає на дочку. Відповідачка спів мешкає із іншим чоловіком, який також йому погрожує фізичною розправою. У суді представник позивача підтримала позовні вимоги і пояснила, що з понеділка по п'ятницю включно з дев'ятої до вісімнадцятої години позивач працює, а тому встановлений службою дітей період для зустрічей із дочкою є неприйнятним. Для нього зручний час для зустрічей з дочкою п'ятниця чи субота, у які він би міг брати дочку до себе додому з ночівлею. Позивач у суді позов підтримав і пояснив,що відповідачка з власної ініціативи залишила спірну квартиру, поселилась більше року до розірвання судом шлюбу у своїх діда і баби із співмешканцем і дочкою у 2-кімнатній квартирі по [ADDRESS]. У спірній квартирі позивач проживає із співмешканкою та дочкою співмешканки віком 11 років, та сестрою віком 22 роки. Зрідка приїжджає його баба, яка живе окремо. З відповідачкою не спілкується близько двох років. Представник відповідачки адвокат [PERSON], діючи на підставі угоди (а.с.26) позов у суді не визнав і пояснив, що відповідачка живе у двокімнатній квартирі із співмешканцем і дочкою. Працює відповідачка у магазині у м'ясному відділі, там же працює і її співмешканець, з яким стосунки дуже добрі, проживають однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу. Для дитини є всі умови для проживання, дитині виділена ізольована кімната. А у другій кімнаті живуть відповідачка із співмешканцем. Співмешканець приділяє увагу вихованню дитини, яка називає його своїм батьком. Дід і баба відповідачки проживають у селищі Комунар, де проживає її мати він не обізнаний. Біля року відповідачка не проживає за місцем реєстрації у квартирі, одним із співвласником якої є позивач. Позов про втрату відповідачкою права на проживання у спірній квартирі вважає заявленим не правомірним через те, що таку вимогу не заявили усі співвласники спірної квартири. Наміру на проживання у спірній квартирі відповідачка не має, але бажає зберегти реєстрацію за адресою спірної квартири. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Головань Г.Г., діючи за довіреністю (а.с. 70) у суді пояснила, що вона підтримує зміст висновку щодо дня і часу наданого позивачу для спілкування із дочкою. Це питання було предметом розгляду на комісії за заявою позивача та за ухвалою суду і висновок комісії вважає правомірним. Вона як член комісії відвідала зимою місце проживання позивача і на день відвідування встановила, що у двох кімнатах був звичайний порядок та стан, а у одній кімнаті виконувався ремонт, тому зазначила, про необхідність косметичного ремонту. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази, встановив такі факти, та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] перебували у зареєстровану шлюбі з 31 липня 1999 року по 18 квітня 20013 року, від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позов до суду про розірвання шлюбу відповідачка подала 28 січня 2013 року і зазначила у ньому, що вона проживає окремо від свого чоловіка. Це підтверджується змістом рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.04.2013 року про розірвання шлюбу. (а.с. 5) Вимога позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям с реєстраційного обліку за цією адресою підлягає задоволенню через наступне. Трикімнатна ізольована квартира [ADDRESS] була приватизована із державного житлового фонду на праві спільної сумісної власності позивачем та ще трьома його близькими родичами 14 травня 1999 року, що підтверджується змістом свідоцтва про право власності на житло, набуте на підставі закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 11). Відповідачка була зареєстрована у зазначеній вище квартирі 04.07.2001 року як дружина одного із співвласників квартири, а саме, позивача, що підтверджується змістом довідки, виданою дільницею КП «Жилкомсервіс» м. Харкова, та правомірно проживала у цій квартирі до січня 2013 року. (а.с. 10) Із січня 2013 року відповідачка у спірній квартирі не проживає, вимогу про вселення до квартири не заявила, доказів на підтвердження чинення їй перешкод у проживанні та щодо дати і причини виселення із квартири, суду не надала. Згідно змісту висновку управління служб у справах дітей ХМР відповідачка проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] у місті Харкові у квартирі [ADDRESS]. З ними проживає дочка сторін по справі [PERSON], [INFO]. Зазначені особи забезпечені житлом за цим місцем проживання та мають належні умови для проживання (а.с. 78). Зважаючи на те, що [PERSON] для власників квартири [ADDRESS] є сторонньою особою, це унеможливлює його вселення до квартири, у якій зареєстрована його співмешканка - відповідачка по справі, що і є причиною проживання відповідачки більше року не за місцем реєстрації. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. На час розгляду справи у спірній квартирі проживає позивач із співмешканкою та донькою співмешканки, і своєю сестрою. Згідно положень ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ст. 7 цього закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зважаючи на те, що відповідачка змінила місце свого проживання вона повинна зареєструватися за новим обраним місцем проживання та не створювати перешкод власникам спірної квартири у користуванні нею, а саме фактом своєї реєстрації у спірній квартирі примушувати власників до оплати за відповідачку комунальних послуг, якими відповідачка користується за іншим місцем проживання. Позов позивача про участь у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню через наступне. Малолітня дочка сторін по справі [PERSON], [INFO], після січня 2013 року проживає із своєю матір'ю, відповідачкою по справі, у місті Харкові у квартирі [ADDRESS]. Позивач проживає окремо у квартирі [ADDRESS]. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. З огляду на зазначені вимоги Сімейного Кодексу України виховання доньки це не тільки право, але і обов'язок позивача у здійсненні якого він має право на підтримку та надання умов для реалізації свого права. Згідно висновку № 135 від 13.03.2014 року складеного управлінням у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], зазначено про доцільність встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки у кожен четвер з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (а.с.78-79). Суд не бере до уваги допущені у висновку № 135 від 13.03.2014 року припущення викладені з посиланням на думку психолога через їх поверховість і необґрунтованість. Зважаючи, що позивач з дочкою жив тривалий час, у висновку психолога відсутня інформація про стосунки батька і дочки під час тривалого проживання однією сім'єю та чи зазнали ці відносини змін після роздільного проживання. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Зважаючи, що між сторонами існує спір щодо участі позивача у вихованні доньки, суд вирішує цей спір у межах вимог заявлених позивачем. Суд зважає на твердження позивача про те, що він працює з понеділка по п'ятницю, включно, з дев'ятої і до вісімнадцятої години і встановлені йому дні і години є неприйнятними для участі у вихованні дитини. Висновок № 135 не містить обґрунтування з яких підстав для побачень обрано робочий день неділі та ще і часи у які переважна більшість населення працює. Тому суд змінює день неділі на вихідний та з урахування статі дитини, а саме, що донька потребує уваги та допомоги з боку матері, визнає право на зустрічі з дитиною позивача через неділю, та ці зустрічі позивача із дочкою мають обмежуватися територією міста Харкова. Суд не вбачає перешкод для відвідування дочкою місця проживання позивача, але, ураховуючи, що дитина потребує, як донька, догляду з боку матері, суд не вбачає підстав для надання дозволу на ночівлю дочки за місцем проживання батька. Під час шкільних канікул суд не вбачає для встановлення обмежень на спілкування позивача з дочкою у межах міста Харкова. Виїзд позивача з дочкою за межі міста Харкова має бути попередньо узгодженим із матір'ю дитини щодо місця і строку виїзду і у разі наявності спору вирішуватися у судовому порядку.

Outcome: partial