Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона є власником земельної ділянки садиби 8а по пров. 4-Вільському в м.Житомирі. У січні 2016 року їй стало відомо про підроблення землевпорядної документації за її підписом, а саме: протоколу встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 23.12.2010, складеного Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки [PERSON], [PERSON] площею 0,0636га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м.Житомирі; акта про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0275га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м. Житомир; кадастровий № 18101363000:04:036:0057; акта про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0275га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м.Житомирі, кадастровий № 18101363000:04:036:0058; акт про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011 року, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0044га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м. Житомирі. [PERSON] не підписувала та не погоджувала жоден із перелічених документів, факт її підписів підтверджено результатами почеркознавчої експертизи, тому просила суд визнати недійсними вказані вище протокол та акти. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Голова ліквідаційної комісії надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника Комунального підприємства "Житомирський міський центр земельних відносин" , оскільки 27 вересня 2017 року Житомирською міською радою прийнято рішення про припинення підприємства шляхом ліквідації. Зазначив, що працівники, які виконували землевпорядні роботи,звільнені. При вирішенні позову поклався на розсуд суду (а.с. 178). Представник третьої особи, [PERSON], просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. У відповідності до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цивільним процесуальним кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ч. 3 ст. 61 цього ж Кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0680 га по пров. 4-му Вільському, 8а в м.Житомирі (а.с. 14). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0275 га по пров. 3-му Кар"єрному, 7 в м.Житомирі, а [PERSON] власником земельної ділянки площею 0,0121 га по пров. 3-му Кар"єрному, 7 в м.Житомирі (а.с. 135). Як вказує позивач, у січні місяці 2016 року їй стало відомо, що в документах на земельну ділянку за адресою пров. 3-му Кар»єрний, 7 в м.Житомирі підроблено її підпис, а саме в: протоколі встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 23.12.2010, складеного Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки [PERSON], [PERSON] площею 0,0636га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м.Житомирі; акті про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0275га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м. Житомир; кадастровий № 18101363000:04:036:0057; акті про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0275га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м.Житомирі, кадастровий № 18101363000:04:036:0058; акті про відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011 року, складений Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» щодо земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0044га, розташованої за адресою: провулок 3-й Карєрний, 7 у м. Житомирі. Згідно висновку експерта від 16.09.2016 за №1/2836 підпис та рукописний текст від імені [PERSON] у вказаних вище протоколі та актах виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 62-77). На підставі чинного законодавства України механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженого наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376. Зокрема, відповідно до п. 3.12 зазначеної Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувачів) земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше, ніж за п"ять робочих днів до початку робіт із закріпленням межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. З наявних в матеріалах технічних документацій із землеустрою оскаржуваних протоколу та актів погодження меж земельної ділянки вбачається, що останні ніби-то складені в присутності позивача [PERSON], доказом чого є підпис, проставлений на примірниках документів. В той же час, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач заперечує факт погодження меж земельної ділянки між суміжними землекористувачами та вказує на підробку її підпису, що підтверджується не тільки її письмовими поясненнями, але й висновком незалежної судової почеркознавчої експертизи. Будь-яких доказів, окрім як самих актів та протоколу з відмітками підпису позивача про погодження межі землекористування, суду не надано, як і не надано доказів дотримання відповідачем п. 3.12 Інструкції, яка визначає порядок повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто відсутні докази надіслання або вручення позивачу рекомендованої кореспонденції, телеграми, пошти тощо, з яких можна дійти висновку про виконання відповідачем свого обовязку щодо належного повідомлення позивача про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Житомир, пров. 3-й Карєрний, 7, в натурі, чи нехтування позивачем своїм правом бути присутнім при визначенні суміжної межі. Тобто, протокол від 23.12.2010 та акти про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийому-передачі межових знаків на зберігання від 01.06.2011 було складено відповідачем з порушенням прав позивача [PERSON] як землевласника суміжної з третіми особами земельної ділянки, всупереч вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України з земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року, а видані на їх основі державні акти, що посвідчують права власності третіх осіб на земельні ділянки, межа яких нібито погоджена з позивачем, розроблені на підставі технічної документації із землеустрою, яка була складена з процедурними порушеннями погодження меж суміжних землевласників та на підставі підроблених документів, дійсність яких (правовстановлюючих документів), в свою чергу, вже оскаржується позивачем в судовому порядку. Статтями 91, 96, 103 Земельного кодексу України передбачено, що власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Відповідно до ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК визначив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті та ст. 152 Земельного кодексу України - визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом, в т. ч. щодо захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, нормами ст. 158 Земельного кодексу України передбачено право особи на вирішення земельного спору судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Зокрема, частиною 3 вказаної статті визначено, що земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користування громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, вирішують органи місцевого самоврядування. Таким чином судом встановлено, що оскаржувані протокол та акти видані на підставі технічної документації із землеустрою, яка була складена з процедурними порушеннями погодження меж суміжних землевласників та на підставі підроблених документів, а тому приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його у повному обсязі.

Outcome: approved