Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

18.07.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про встановлення факту прийняття спадщини. В заяві вказала, що [INFO] померла її рідна бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на земельну ділянку. Починаючи з 2004 року до дня смерті бабуся проживала разом з нею. Заявниця фактично спадщину прийняла, але протягом 6 місячного строку не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як спадщина відкрилася в с.Прохори Борзнянського району Чернігівської області. Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення надає право на отримання спадщини. На даний час в заявниці виникла необхідність встановити факт прийняття спадщини для оформлення права на спадщину, але вона не може цього зробити. В судове засідання заявниця не з'явилася, просила суд розглядати справу у її відсутність. Заінтересована особа явку в судове засідання свого представника не забезпечила. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 257 ЦПК України заява особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем його проживання. [INFO] у віці 89 років [PERSON] померла в с.Лютівка Золочівського району Харківської області, про що у Книзі реєстрації смертей [PERSON] сільською радою Золочівського району Харківської області 25.04.2006 року зроблено відповідний запис № 8, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серіїї [NUMBER]. (а.с.9) При зверненні до нотаріуса з питання оформлення спадщини, після смерті бабусі [PERSON] виявилося, що для підтвердження постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібно щоб спадкодавець та спадкоємець проживали разом. З 2004 року до дня смерті [PERSON] проживала разом зі своєю онукою в [ADDRESS], але не була зареєстрована, що підтверджується довідкою № 02-28/112 від 17.06.2014 року. (а.с.10) Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядається в судовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved