Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

07 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Шахта №9" "Нововолинська" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що з 06 квітня 2015 року працював електрослюсарем підземним 4-го розряду на ДП "Шахта №9" "Нововолинська", 30 грудня 2020 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, згідно ст.38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку. При звільненні з роботи підприємство повинно було виплатити йому заборгованість по заробітній платі, яка станом на 02.06.2021 складає 12956,32 грн. Оскільки ДП "Шахта №9" "Нововолинська" на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 98136,61\~грн.Просить стягнути з відповідача в свою користь 12956,32 грн. заборгованої заробітної плати, 98136,61\~грн.грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2020 по 07.09.2021 включно, а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляд справи належним чином. У поданому відзиві представник відповідача ДП "Шахта №9" "Нововолинська" просить при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку врахувати, що стягнення з підприємства в користь позивача середнього заробітку у розмірі 98136,61 грн., виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, втрачає свій компенсаційний характер, а є каральною санкцією, оскільки покладає на підприємство додатковий фінансовий тягар, і посилаючись на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, в даному конкретному випадку, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того чи він задоволює позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Щодо решти\~позовних вимог\~не заперечує\~проти їх\~задоволення. Також просить до спірних правовідносин застосувати строки позовної давності, які слід обчислювати з моменту звільнення працівника з підприємства. Відповідно до ч.5\~ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі вказаної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Як встановлено судом, позивач працював електрослюсарем підземним 4-го розряду на ДП "Шахта №9" "Нововолинська", 30 грудня 2020 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, згідно ст.38 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку (а.с.8). Відповідно до довідки ДП "Шахта №9" "Нововолинська" від 02 червня 2021 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 580,69 грн. (а.с.9). Згідно довідки ДП "Шахта №9" "Нововолинська" від 02 червня 2021 року, заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 12956,32 грн. (а.с.10). Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені в день звільнення працівника. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно із п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 30 грудня 2020 року (дня звільнення) по 07 вересня 2021 року, виходячи із розрахунку: 580,69 грн. (середньоденна заробітна плата) x 169 (робочих дні затримки розрахунку) = 98136,61 грн. Щодо заявлених відповідачем строків позовної давності, суд звертає увагу на таке. 16 січня 2018 року Верховний Суд України у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою у справі № 446/509/16-ц скасував рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду у частині\~відмови у\~стягненні середнього\~заробітку.\~ВерховнийСуд,\~обгрунтовуючи своє\~рішення,\~послався на\~рішення Конституційного\~Суду України\~від 22\~лютого2012\~р.\~№ 4-рп/2012\~у справі\~№ 1-5/2012\~за конституційним\~зверненням громадянина\~щодо офіційноготлумачення положень\~статті 233\~Кодексу законів\~про працю\~України у\~взаємозв`язку з\~положеннямистатей 117,\~237-1\~цього кодексу,\~яке містило\~правовий висновок:\~«В аспекті\~конституційного звернення\~положення частини\~першої статті\~233\~Кодексу законів про\~пpaцю\~України у\~взаємозв`язку з\~положеннями статей\~116,\~117,\~237-1\~цього кодексу\~слід розуміти\~так, що для\~звернення працівника\~до суду\~з заявою\~про вирішення\~трудового спору\~щодо стягнення\~середнього заробітку\~за весь\~час затримки\~по день\~фактичного розрахунку\~при звільненні\~та про\~відшкодування завданої\~при цьому\~моральної шкоди\~встановлено тримісячний строк,\~перебіг якого\~розпочинається з\~дня коли звільнений\~працівник дізнався\~або повинен\~дізнатися про\~те,\~що власник\~або уповноважений\~ним орган,\~з вини\~якого сталася\~затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався». Остаточний розрахунок підприємства з [PERSON] не проведений, що підтвердив сам відповідач у відзиві на позовну заяву, тому, враховуючи вищевикладені роз`яснення Верховного Суду, строк позовної давності не слід вираховувати з дня звільнення працівника 30 грудня 2020 року, як зазначає відповідач у поданій заяві про застосування строків позовної давності. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП "Шахта №9" "Нововолинська" в користь [PERSON] 12956,32 грн. заборгованої заробітної плати, 98136,61 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30 грудня 2020 року по 07 вересня 2021 року включно. До стягнення\~з відповідача\~в користь\~позивача підлягають\~понесені ним\~судові витрати,\~а саме:\~по оплаті\~судового збору\~в розмірі\~908,00\~грн.,\~що підтверджується\~документально (а.с.1)\~тана\~правничу допомогу\~адвоката в\~розмірі 5000,00\~грн., що підтверджується документально (а.с.16).

Outcome: approved