Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок, 1985 року побудови, з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Вона та відповідач по справі є спадкоємцями за законом, остання на спадщину не претендує та відмовляється від спадкового майна в користь позивача. [PERSON] спадщину прийняла, але через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяви про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, що вбачається із змісту поданої нею письмової заяви, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно довідки Южинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 637 від 30.08.2019 року житловий будинок по [ADDRESS] належав померлій [PERSON] . Згідно довідки - характеристики №7 від 19.08.2019 року, виданої [PERSON] вартість спадкового житлового будинку складає 150162 грн. Згідно довідки №643, виданої 03.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Южинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зазначається, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за законом є її дочки: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . Інших спадкоємців чи утриманців померлої немає. (а.с.5) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, як передбачено ст.1223 ЦК України та заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки житловий будинок побудований у 1985 році і прийняття в експлуатацію таких будівель на вказаний час не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно, та оскільки позивач позбавлена можливості у інший спосіб визнати за собою відповідне право. Враховуючи наведене, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549 ЦК України (1963р.), ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1235, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved