Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив відібрати у [PERSON] малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. В обгрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що в червні 2016 року відповідач перестала відповідати на телефонні дзвінки, переховувалась, не проживала за своєю адресою, не працювала, працівники служби її розшукували через родичів, знайомих та змушені були звертатись до поліції щодо розшуку її разом з дитиною - [PERSON] та сином [PERSON] На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з'явилась. Працівниками служби було проведено бесіди з відповідачем щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських та опікунських обов"язків та наслідки безвідповідального ставлення до дітей. 07.02.2017 року, 08.02.2017 року та 09.02.2017 року відповідач на неодноразові телефонні дзвінки не відповідала, при відвідуванні її за місцем проживання нікому двері не відчиняла, хоча за свідченнями сусідів знаходилась вдома. Медичні картки дітей перебували у [PERSON], до лікарів з дітьми не зверталась та визначити їх стан здоров'я неможливо. Оскільки дана ситуація становила безпосередню загрозу життю та здоров'ю дітей на підставі розпорядження Житомирського міського голови 10.02.2017 рорку діти були вилучені з сім"ї та влаштовані до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» та 21.02.2017 року переведені до КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради. Позивач зазначив, що за час перебування дітей у лікарні, відповідач жодного разу їх не відвідала. 06.02.2017 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на позовну заяву. З позовними вимогами відповідач не погодилась, зазначила, що твердження позивача про те, що вона не піклується про дитину, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною в обсязі для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не відповідають дійсності. Висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради про відібрання дитини був наданий в період психічної хвороби відповідача, на даний час ніяких психічних відхилень не має. Відповідач також пояснила, що здавати дитину до дитячого садочку це право батьків, а не обов'язок, а тому в зимовий період під час холодів багато батьків відмовляються від відвідування своїми дітьми дитячого садка. 07.05.2018 року від представника позивача - Кур»яти В.Ц. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану відповідачем у письмових запереченнях. Проте, судова повістка, направлена відповідачу повернулась на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Від представника третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради - Кравець А.Й. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Згідно листа Житомирського дошкільного навчального закладу №29 від 14.02.2017 року за №165 вбачається, що [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з 17.07.2012 року. В 2015-2016 навчальному році з 15.04.2016 року [PERSON] почав частіше не відвідувати дошкільний заклад з незрозумілих причин. В 2016-2017 навчальному році [PERSON] не відвідує заклад з 15.12.2017 року по час надання інформації (а.с. 11). Згідно рішення від 15.02.2017 року №193 виконавчим комітетом Житомирської міської ради постановлено відібрати у [PERSON] малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Житомирська обласна психіатрична лікарня №1 у листі від 27.07.2017 року за №4027 повідомила, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 13.07.2016 року по 25.08.2016 року з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії. З 26.03.2017 року по 03.05.2017 року вдруге лікувалась стаціонарно. Після виписки 17.07.2017 року звернулась на прийом до лікаря за підтримуючим лікуванням (а.с. 36). В судовому засіданні 06.12.2017 року було допитано свідка [PERSON] Останній пояснив, що [PERSON] проживає разом з ним, за останній рік участі мати у вихованні дитини не приймала. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. У цьому випадку дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналіз положень статей 164, 170 СК України дає підстави для висновку, що відібрання дитини від батьків, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, без позбавлення їх батьківських прав застосовується судом як крайній захід тоді, коли внаслідок невиконання батьками своїх обов'язків умови проживання дитини є небезпечними для неї. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини - [PERSON] у матері - [PERSON] Крім того, відповідно до п. 4 ст. 170 Сімейного Кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини. Положення статей 180, 181 СК України визначають, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved