Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

31.03.2014 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, яка мотивована тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. На даний час позивач з відповідачем вже більше як півроку проживають окремо. Син проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надавати припинив, обов'язків по його вихованню не виконує. Крім спільної дитини з позивачкою, інших дітей у [PERSON] немає і стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться. [PERSON] офіційно не працює, а відтак його доходи є нерегулярними та такими, які неможливо проконтролювати. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по утриманню дитини, тому позивачка змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та зазначила, що вона ніде не працює, на даний час оформляє документи по догляду за дитиною до 6 років, матеріальну допомогу отримує від батьків. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що він неофіційно працює в м. Вінниці на будівництві, його дохід нерегулярний та складає від 1000 до 2000 тисяч гривень в місяць, крім того він в м. Вінниці орендує житло. Інших осіб на його утриманні немає. При можливості він дитині матеріальну допомогу надає. Просить частково задоволити вимоги позивача та стягнути з нього аліменти в розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено наступне: 26.07.2009 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 2), під час якого народився син [PERSON], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені сторони по справі (а.с. 3),. Син [PERSON] проживає та знаходиться на утриманні позивачки (а.с. 4). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ст. 181 ч.2,3 Сімейного кодексу України). За статтею 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд врахувує обставини зазначені в ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1032 гривні. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Таким чином на кожного з батьків покладено обов'язок забезпечити дитину матеріально. При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища позивача, яка не працює, матеріальне забезпечення отримує від своїх батьків, матеріального становища відповідача, який неофіційно працює та має нерегулярний щомісячний заробіток, інших осіб на його утриманні немає. В зв"язку з викладеним, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі 550 грн., що становить половину розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 243,60 грн. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial