Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 11.12.2002 року померла прабаба позивача [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем п"ятої черги за законом та належним чином прийняв спадщину. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 5,81 гектара, що знаходиться на території Гирявоїсковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, направивши до суду заяву про слухання справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обємі. Відповідач - представник Гирявоїсковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обємі та просить справу слухати без участі представника. Третя особа - представник Першої Лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як убачається з письмових матеріалів справи 11.12.2002 року померла прабаба позивача [PERSON], що підтверджується записом акта про смерть № 48 від 12.12.2002 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка площею 5,81 гектара, що знаходиться на території Гирявоїсковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ПЛ № 043563, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 149 від 10.11.1999 року, кадастровий номер земельної ділянки не визначено, що підтверджується довідкою відділу держгеокадастру у Лохвицькому районі №295/0/200-18 від 12.03.2018 року. Відповідно до пояснень нотаріуса № 336/02-31 від 13.03.2018 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті 11.12.2002 року [PERSON] ніхто не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня соріднення включно. Правнук є родичем п"ятого ступеня споріднення і таким чином позивач являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] п"ятої черги. При зверненні до Державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що підтверджується поясненням завідуючої. Дійсно, на даний час втрачено оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії IІ-ПЛ № 043563 і тому нотаріально неможливо оформити спадкові права на дану земельну ділянку. На запит відділ Держгеокадастру у Лохвицькому районі надав інформаційну довідку № 294/170-18 від 03.03.2018 року про те, що Держвний акт на право приватної власності на землю серії IІ-ПЛ № 043563 видавався спадкодавцю. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved