overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

04.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилалась на те, що з 29.09.2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки з відповідачем припинені у вересні 2014 року, з цього часу він в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв"язку з викладеним, позивач прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. У судове засідання [PERSON] не з'явилася. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує, згодна на постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Поштове повідомлення про судове засідання, згідно відмітки, отримав особисто і завчасно. Про поважність причини неявки суд не повідомляв, письмового заперечення на позов не направив. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі сторін, які на даний час сімейні стосунки не підтримують. Син знаходиться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги на його утримання. Дані про те, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, утриманців, що з нього проводяться стягнення за виконавчими документами, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі останній не надав, батьківство щодо дитини не оспорює. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1120, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено більш 2 років тому, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути без його участі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 25.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №1120, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], яка проживає з матір"ю. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено більш 2 років тому, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

04.02.2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2009 року по серпень 2014 року вела сімейне життя без укладення шлюбу з відповідачем і від відповідача народила сина - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батько був записаний з її слів, але відповідач визнає себе батьком дитини, зустрічається, але не надає матеріальної допомоги. Вимушена звернутися до суду за захистом прав дитини та стягнення на його утримання. В частині позовних вимог про встановлення батьківства, позивачка залишала позов без розгляду у зв'язку з вирішенням спору мирним шляхом і ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.03.2015 року в цієї частині позовні вимоги залишені без розгляду. В свідоцтві про народження дитини - [PERSON], батьком записаний відповідач. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги і не заперечували проти стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/7 частини на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні зі зменшеними позовними вимогами згоден і не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1/7 частки від усіх видів доходу. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони вели сімейне життя і у них народився син - [PERSON], [INFO], якого відповідач є батьком (а.с. 39). Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 ст. 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги у зменшеному розмірі, які підтримала позивачка у судовому засіданні в частині стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/7 частині від усіх видів заробітку слід задовольнити, враховуючи те, що відповідач погоджується на такий розмір аліментів на утримання сина. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. у доход держави та 243,60 грн. на користь [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

04.02.2015 р. представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 17.12.2012 р. у справі за позовом ПАТ „АЕС Київобленерго" про стягнення заборгованості за договором про користування електричною енергією. В обґрунтування своїх вимог представник вказав, на період 12.02.2010 р. ПАТ « АЕС Київобленерго» не міг укласти із відповідачем [PERSON] договір про користування електричною енергією № 4718 для постачання електричної енергії до житлового будинку [ADDRESS] та додаткової угоди про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 30.03.2010 р., так як даний договір та додаткова угода містять підпис чоловіка відповідача - [PERSON], замість підпису споживача [PERSON] Також заявник вказує у своїй заяві, що використовувати електроенергію за даним договором було неможливо, оскільки на даній земельній ділянці не розташовано будь-яких споруд де можливо було встановити електролічильник та взагалі відсутні електроспоживаючі прилади, будівництво житлового будинку було заплановано відповідачем на 2010 р., але із-за скрутного матеріального становища будівництво так і не було розпочато. Усі вищевказані обставини (зі слів заявника) підтверджуються даними з договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1338 га, що знаходиться в [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Гореницькою сільрадою 05.06.2007 р.), який був укладений 22.03.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] Тому представник заявника просить суд скасувати дане рішення та призначити цивільну справу до загального розгляду. У судове засідання з'явився представник заявника та підтримав дану заяву вказавши, що якщо суд скасує заочне рішення в нього будуть усі підстави заявити клопотання щодо витребування у нотаріуса державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Гореницькою сільрадою 05.06.2007 р. Також у судовому засіданні з'явилась представник позивача, яка у свою чергу запропонувала суду відмовити у скасуванні заочного рішення у зв'язку тим, що представник заявника посилається не належні докази і [PERSON] - відповідач на той час мала заборгованість перед позивачем, яку не сплатила. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін вважає, що заява представника [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що відповідач [PERSON] повідомлялась судом належним чином та те, що у своїй заяві представник не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та дають суду підставу скасувати заочне рішення. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 18682,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити та у разі відсутності відповідача провести розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 24.10.2013 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією для населення було встановлено порушення, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальної організації схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку», про що було складено Акт №Д-5298, який 27.11.2013 року був розглянутий комісією без участі споживача. За результатом розгляду акту було прийнято рішення, що відповідачем нанесено компанії збитки в розмірі 18682,60 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу було проведено за період 3 роки, враховуючи відсутність технічних перевірок електроустановки споживача, а саме - 24.10.2010 року, відповідно до норм ПКЕЕн, п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. №562. На час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 18682,60 грн. відповідачем не сплачена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, "Правил користування електричною енергією для населення", суд дійшов висновку щодо доведеності факту порушення відповідачем „Правил користування електричною енергією для населення", яке завдало збитків позивачу, що підлягають відшкодування винною особою, у зв'язку з чим з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 18682,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

04.03.2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 787,84 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити та у разі відсутності відповідача провести розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 08.12.2013 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією для населення було встановлено порушення, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі енергопостачальної організації після відключення згідно п.27 ПКЕЕн з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку», про що було складено Акт №Д-6181, який 14.01.2014 року був розглянутий комісією без участі споживача. За результатом розгляду акту було прийнято рішення, що відповідачем нанесено компанії збитки в розмірі 787,84 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу було проведено з дати складання попереднього акту, а саме - 24.10.2013 року, відповідно до норм ПКЕЕн, п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. №562. На час розгляду справи сума заборгованості в розмірі 787,84 грн. відповідачем не сплачена. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, "Правил користування електричною енергією для населення", суд дійшов висновку щодо доведеності факту порушення відповідачем „Правил користування електричною енергією для населення", яке завдало збитків позивачу, що підлягають відшкодування винною особою, у зв'язку з чим з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість в розмірі 787,84 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

04.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 21 листопада 2008 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через зловживання спиртними напоями, неповагу до неї та дітей, ухилення від ведення домашнього господарства та матеріального забезпечення сім»ї подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що з відповідачем спільно не проживають. Просила не надавати строк для примирення, шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу відновити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позов не визнав. Просив шлюб не розривати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю позивачка не бажає. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

04.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту втрати джерела засобів до існування. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. На момент смерті чоловіка розмір пенсії [PERSON] складав 3300 грн., яка була основним та єдиним джерелом засобів до існування заявника. Звернувшись до Управління пенсійного фонду України Тернівського району м. Кривого Рогу з приводу перерахунку їй пенсії за втратою годувальника, заявнику було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту втрати джерела засобів до існування. На підставі викладеного, заявник просить встановити факт втрати [PERSON] джерела засобів до існування в зв'язку зі смертю її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду України Тернівського району м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заяви не заперечує. Оскільки суду надано всі належні докази то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік заявника, з яким заявник проживала на день його смерті за адресою: [ADDRESS], - а.с.5, 7. Померлий на час смерті отримував пенсію в розмірі 3300 грн., - а.с.18. Заявник [PERSON] пенсію не отримувала, на обліку в центрі зайнятості не перебувала і не перебуває, - а.с.14. Згідно ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове", державне пенсійне страхування", батьки і чоловік (дружина) померлого, які були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У зв'язку з наведеним суд, вважає, що [PERSON] знаходилася на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], пенсія якого була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника, тобто в зв'язку з його смертю вона втратила джерело засобів до існування. На підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

04.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказав, що 22.11.2013 р. між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з листопада 2014 р., вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, майнового спору між сторонами не має, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові один до одного, сім'я розпалася та існує формально. Позивач вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а шлюб підлягає розірванню. У зв"язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю, просив суд справу розглянути без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена в телефонному режимі, проти позову про розірвання шлюбу заперечень не має, просила суд справу розглянути без її участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 22.11.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.11.2013 р. серії [NUMBER]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу сторонам залишити без змін.

Outcome: approved