Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Автотрейд Україна" на його користь грошові кошти в розмірі 29 667,61 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2009 року між позивачем та ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова компанія" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 25-2107-0189. 20 лютого 2012 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача. 01 серпня 2012 року страховою компанією був складений страховий акт № ПССКА-1083. 03 серпня 2012 року відповідно до умов вказаного акту Страхова компанія платіжним дорученням № 9276 здійснила перерахунок страхового відшкодування в розмірі 28 169,04 грн. відповідачу для проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача. Ремонт автомобіля позивача не був проведений. У зв'язку з цим, позивач провів згодом ремонт автомобіля за власний рахунок та звертався до відповідача із вимогою повернути за укладеним договором підряду перераховані кошти. На теперішній час ціна договору в розмірі 28 169,04 грн. не повернута відповідачем, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав та стягненню заборгованості із врахуванням нарахованих 3 % річних в розмірі 1 245,61 грн., інфляційних витрат в розмірі 252,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву,в якій просив справу розглядати за його відсутністю. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2009 року між позивачем та третьою особою було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 25-2107-0189. 20 лютого 2012 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача. За результатами дорожньо-транспортної пригоди складений протокол про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2012 року. 01 серпня 2012 року страховою компанією був складений страховий акт № ПССКА-1083, відповідно до якого 03 серпня 2012 року платіжним дорученням № 9276 здійснила перерахунок страхового відшкодування в розмірі 28 169,04 грн. відповідачу для проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля позивача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/4413/13-ц від 02 грудня 2013 року додатково підтверджується факт виконання всіх покладених на страхову компанію зобов'язань за договором страхування. Суд дійшов висновку, що між позивачем і відповідачем був укладений усний договір підряду. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Згідно із ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Частиною 2 вказаної статті зазначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Із листа № 453 від 13 березня 2013 року, складеним відповідачем рахунком на оплату № 38 від 28 лютого 2012 року та платіжним дорученням № 9276 підтверджується виникнення між позивачем і відповідачем договірних відносин підряду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно із ч. 2 ст. 846 ЦК України якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Враховуючи те, що відповідачем протягом тривалого часу не було проведено ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля позивача, останній листами від 23 серпня 2012 року та наступним від 19 лютого 2014 року відмовився від укладеного договору і просив повернути перераховані грошові кошти. Відповідно до ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Із вищезазначеного, суд вважає, що позивач скористався власним право на односторонню відмову від договору у зв'язку із невиконанням покладених договором обов'язків на відповідача. Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. За та таких обставин, вимога про повернення сплачених коштів в розмірі 28 169,04 грн. є обґрунтованою. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 1 245,61 грн. та інфляційні витрати у розмірі 252,96 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 24 серпня 2012 року листом № 275 страхова компанія в інтересах позивача звернулася до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів. Проте, протягом встановлено законом 7-денного строку відповідачем не було вжито заходів по поверненню перехованих коштів. Таким чином, заборгованість у відповідача має місце в період з 01 вересня 2012 року по 19 лютого 2014 року (прострочення відповідача складає 538 дні). Таким чином, стягненню підлягає 3 % річних у розмірі 1 245,61 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судові витрати, які поніс позивач, необхідно стягнути з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved