Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. Позов мотивований тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті спадщину прийняла мати позивача - [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину від 22.09.1999 року у Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області, реєстровий №141 по спадковій справі №55-99, проте за життя не встигла переоформити свої спадкові права, оскільки [INFO] року померла. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), крім позивача [PERSON], діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, про що написали відповідні заяви До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та право на земельну ділянку площею 0,60 га, розташованих по [ADDRESS], який перейшов до [PERSON] в порядку спадкування. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що розташований по [ADDRESS] та не виділені в натурі на місцевості за життя земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд і особистого селянського господарства в [ADDRESS], тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить визнати за нею право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та право на земельну ділянку площею 0,60 га розташованих по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області Титоренко Г.М., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.05.1998 року [PERSON] помер [INFO] року в с. Чернявка Оратівського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.11.2003 року [PERSON] померла [INFO] року в с. Чернявка Оратівського району Вінницької області. Згідно із свідоцтвом на народження серії [NUMBER] від 06.08.1962 року [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 02.03.1961 року [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок № 29 від 08.08.1999 року, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 141 посвідченого Оратівською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з ? частини жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 139 посвідченого Оратівською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,60 га, що розташована в селі Чернявка Оратівського району Вінницької області по вулиці Весела, належної померлому згідно рішення 8 сесії 22 скликання Чернявської сільської ради від 06.06.1997 року. 31.01.2018 року Гайсинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 23 від 31.01.2018 року виданої Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області у зв'язку з адресним упорядкуванням житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], який належав [PERSON], яка померла [INFO] року на сьогоднішній день має адресний номер [ADDRESS] а раніше [ADDRESS]. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). У Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16 висловлено правову позицію, згідно якої за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Як вбачається з архівного витягу із рішення 8 сесії 2 скликання Чернявської сільської ради народних депутатів 06.06.97 року про приватизацію земельних ділянок № 186/1-22 від 09.02.2018 року виданого архівним відділом Оратівської РДА на підставі ст. 17 та ст. 52 Земельного Кодексу [PERSON] передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства у межах населених пунктів площею 0,60 га. Згідно довідки № 175 від 19.11.2012 рок виданої Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Чернявської сільської ради за № 1, особовий рахунок [NUMBER] помер [PERSON], який народився [INFO] року в с. Чернявка Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] року був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані та проживали слідуючі особи: [PERSON] - дружина, [INFO]. Малолітніх та неповнолітніх осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться. Як вбачається з довідки № 175 від 19.11.2012 року виданої Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Чернявської сільської ради за № 1, особовий рахунок [NUMBER], померла [PERSON], яка народилася [INFO] року в селі Чернявка Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] року була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб та малолітніх і неповнолітніх осіб, яків б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. На підставі ст. ст. 524-527, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved