Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У грудні 2013 року Національна академії внутрішніх звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на навчання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.09.2005 року відповідача зараховано на 1 курс до навчально-наукового інституту підготовки кадрів оперативних служб міліції Національної академії внутрішніх справ України, правонаступником якої є позивач, за спеціалізацією "кримінальна міліція", де він у подальшому проходив навчання. 29 листопада 2007 року між навчальним закладом, комплектуючим органом - УМВС України у Миколаївській області та курсантом укладено Договір №Мк-10 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ за державним замовленням. Відповідно до п.2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, укладеного між сторонами, відповідач зобов'язався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього Договору, у тому числі, звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, відшкодувати фактичні витрати, пов'язанні з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом КНУВС від 19 червня 2009 року №467 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом спеціаліста з направленням для подальшого проходження служби до УМВС України у Миколаївській області. Згідно до Наказу УМВС України у Миколаївській області №72 о/с від 29 червня 2011 року [PERSON] звільнено з ОВС по п.64"є" "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" за порушення дисципліни з 30 червня 2011 року, тобто до закінчення трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача 20008грн.81коп. розміру фактичних витрат, пов'язаних з його навчанням. У судове засідання представник позивача не з'явився. Згідно поданої заяви просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач, не заперечуючи фактичних обставин справи, заявлені вимоги не визнав. Суду пояснив, що не був ознайомлений позивачем з розрахунком фактичних витрат на його підготовку. Крім того, за період навчання, за знаходження на повному державному забезпеченні, не отримував 50% пенсії по втраті годувальника. Вислухавши відповідача та дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що наказом по Національній академії внутрішніх справ України №76 дск від 22 липня 2005 року [PERSON] зараховано на навчання на 1 курс навчально-наукового інституту підготовки кадрів оперативних служб міліції Національної академії внутрішніх справ України, правонаступником якої є позивач, за спеціалізацією "кримінальна міліція", з 01 вересня 2005 року (а.с.35). 29 листопада 2007 року між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України в Київській області та [PERSON] укладено договір №Мк-10 про підготовку фахівця за державним замовленням на денній формі навчання. Останній прийняв зобов'язання, окрім іншого, після закінчення навчання прибути до місця призначення, приступити до виконання службових обов'язків і відпрацювати не менше трьох років. У разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього Договору, у тому числі, звільнення з органів внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання за порушення дисципліни, відшкодувати фактичні витрати, пов'язанні з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком - п.п.2.35, 2.3.6 (а.с.33-34). З 01 вересня 2005 року по 19 червня 2009 року, у відповідності з підписаним Договором, [PERSON] у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував нa державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Згідно з п.2.2.3 Договору замовник призначив відповідача, після завершення навчання за направленням, на посаду, визначену державною комісією з персонального розподілення фахівців. Наказом УМВС України в Миколаївській області №72 о/с від 29 червня 2011 року відповідача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни з 30 червня 2011 року (а.с.37). Спірні правовідносини врегульовано Указом Президента України від 16.05.1996року №342/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", наказом МВС України від 30.08.1999 року за №660 "Про затвердження порядку підготовки фахівців у вищому навчальному закладі МВС України за державним замовленням із числа осіб цивільної молоді, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ України та їх працевлаштування", "Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України", затвердженим постановою КМУ №313 від 01.03.2007 року. Відповідно до п.2 Наказу №660 та п.6 Постанови №922, випускник зобов'язаний ґрунтовно оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати в підрозділах системи МВС України не менше як три роки, а вищий навчальний заклад - забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Як вбачається з досліджених доказів вищий навчальний заклад виконав зобов'язання за наведеними нормативними документами та Договором, у тому числі щодо грошового утримання, забезпечення харчуванням, речовим майном та комунальними послугами. При цьому, відповідач звільнений з органів МВС за порушення дисципліни до встановленого обов'язкового трирічного терміну проходження служби в органах внутрішніх справ після закінчення навчання, а тому у нього виник обов'язок відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, який визначається п.14 Постанови №922 та п.3.5 Наказу №660 за неприбуття молодого фахівця до місця розподілу або відмови без поважної причини стати до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення службової дисципліни чи звільнення за власним бажанням, без поважних причин, протягом трьох років і наступного відшкодування у встановленому порядку до державного бюджету вартості навчання та компенсації замовникові всіх витрат. Cпір випливає з договірних правовідносин. Договором, за визначенням ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Прийняті відповідачем зобов'язання повинні бути виконані належним чином відповідно до умов Договору та вимог Закону - ст.526 ЦК України. За затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01 березня 2007 року «Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», відшкодування витрат проводиться за договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, Головним управлінням або управлінням МВС та особою (п.3). Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується в порядку, що визначений законодавством. У разі відмови особи (курсанта) добровільно відшкодувати витрати, що пов'язані з її навчанням, ця сума стягується в судовому порядку (п.5). Суд приймає навчальний заклад належним позивачем. При цьому, враховує, що постановою КМУ від 08.09.2005 року №880 "Про реорганізацію вищих навчальних закладів та науково дослідних установ Міністерства внутрішніх справ" Національну академію внутрішніх справ реорганізовано у Київський національний університет внутрішніх справ, за розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №1709 року «Про реорганізацію деяких ВНЗ МВС" за правонаступництва в Національну академію внутрішніх справ. У відповідності із статутом Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації, основним завданням діяльності якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вишу освіту». Позивач є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок державного бюджету та належить до сфери управління МВС України - п.12 ст.2 Бюджетного кодексу України. Крім того, позивач є стороною у Договорі №Мк-10 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ за державним замовленням, перед якою відповідач прийняв зобов'язання відшкодування витрат на навчання на користь державного бюджету. Згідно довідок про фактичні витрати на підготовку [PERSON] у вищому навчальному закладі (а.с.38-47) на утримання курсанта витрачено кошти у розмірі 20008грн.81коп. Розрахунок проведено у відповідності до "Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах", затвердженого спільним наказом №419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України та "Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого Постановою КМУ №964 від 12 липня 2006 року у розмірі фактичних витрат, які пов'язані з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Навчальним закладом, при цьому, враховано п.5 «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» про відшкодування витрат особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, за період навчання, що перевищує такий строк і з урахуванням різниці суми витрат з утримання осіб у навчальному закладі та утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Відповідач складових розрахунку та суми фактичних витрат на утримання на період навчання не заперечував, заявив про невиконання позивачем зобов'язань по договору у повному обсязі. Суд не приймає за безпідставністю доводи відповідача про односторонню відмову від зобов'язання відшкодування витрат на навчання внаслідок порушення позивачем зобов'язання щорічно інформувати його про розмір фактичних витрат, пов'язаних з утриманням та після закінчення навчання затвердити розрахунок фактичних витрат на його підготовку за весь термін навчання. Так, за нормою ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, а одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У матеріалах справи представлені як довідка - розрахунок фактичних витрат на підготовку за весь термін навчання, датована 16 червня 2009 року, з якою відповідача було ознайомлено під підпис, так і лист на його адресу за відомим місцем реєстрації про виплату у позасудовому порядку. Також, суд вважає необхідним зазначити, що за ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідач, як сторона у договорі, маючи право вимагати виконання зобов'язань його іншими учасниками, попередньо не заявляв про визнання договору недійсним чи про розірвання такого за істотного порушення його умов навчальним закладом. За таких обставин, суд приходить висновку про обгрунтованість заявлених вимог про відшкодування витрат на навчання. Однак, визначаючи розмір стягнення, суд вважає необхідним врахувати наступне. Згідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі, [PERSON] за період навчання в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2005 року по 30.06.2009 року отримував пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 50% за нормою п.4 ст.48 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, також зазначено, що інші 50% пенсії не були перераховані на кошт навчального закладу через ненадання останнім банківських реквізитів. До повідомлення долучено довідки про розмір отримання відповідачем пенсії за вказаний період навчання у розмірі 8964грн.78коп. та довідки, надані Національною академією внутрішніх справ на підтвердження знаходження курсанта на період навчання на повному державному забезпеченні. На підставі викладеного, зважаючи на відсутність вини відповідача у неотриманні навчальним закладом відшкодування з Пенсійного фонду, фактичне позбавлення його права на частину пенсії по втраті годувальника, суд ухвалює про зменшення розміру стягнення на суму недоотриманих пенсійних виплат у 8964грн.78коп. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.23), з урахуванням ставки судового збору за Законом України "Про судовий збір".

Outcome: partial