Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

06 травня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 20.04.2020 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності (50% - вібраційна хвороба, 10% - ХОЗЛ) в зв`язку з професійним захворюванням, строком з 30 березня 2020 року до 01 квітня 2021 року з наступним переоглядом 01.03.2021 року, встановлена третя група інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійний біль та обмеження об`єму рухів в попереково-крижовому відділі хребта, особливо при нахилах тулуба, простріли при різних рухах тулуба, іррадіацію болю в ноги, переважно в ліву, при зміні положення тулуба та ході, частий біль та обмеження рухів в шийному відділі хребта, біль та затерпання в руках і ногах, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, утруднена хода, підвищена втомлюваність, періодичне підвищення артеріального тиску, підвищену мерзлякуватість кистей, напади побіління з посинінням пальців кистей, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим харкотинням, важкість у грудях. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 188 920 грн., яку просив стягнути з відповідача. 07 травня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, але тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особисто волевиявлення позивача. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджені належними доказами, такими, як висновок експерта (фахівця) в галузі психології, показаннями свідків тощо. Позивач частково втратив здібність до професійної діяльності, але він не втратив здібності до самообслуговування, не потребує постійного стороннього догляду чи допомоги, зміни житлових умов тощо. Це вказує на те, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог, так як, профзахворювання не призвело до таких тяжких наслідків, які повністю змінюють життя постраждалого та тягнуть за собою значні немайнові втрати. Крім того, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Тобто, позовні вимоги, щодо відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 188 920 грн. не підлягають задоволенню. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 15 років 4 місяці, а саме з 23.02.2004 року по 12.06.2019 року, підземним гірником, підземним прохідником шахти Ювілейна Приватного акціонерного товариства «Суха Балка»( а.с. 22-28). Висновком МСЕК від 20.04.2020 року позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності (50% - вібраційна хвороба, 10% - ХОЗЛ) в зв`язку з професійним захворюванням, строком з 30 березня 2020 року до 01 квітня 2021 року з наступним переоглядом 01.03.2021 року, встановлена третя група інвалідності. ( а.с.9,10). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.01.2020 р. №74, позивачу було встановлено професійне захворювання: «Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертоничною хворобою 2 стадії, 2 ступеня, гіпертензивне серце, СН 0-1 ст, ризик 3, у поєднанні з полірадикулярним синдромом, переважно на попереково-крижовому рівні (L5, S1) вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні гриж Шморля L2 і L5 , стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), трофічними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група В. Легенева недостатність першого ступеня (а.с.11-12). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.02.2020 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме працюючи на підприємстві відповідача внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених показників загальної вібрації та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за показниками вібрації відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за показниками важкості праці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за параметрами мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Загальна оцінка - до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Вібрація загальна: Еквівалентний рівень віброприскорення 57 дБ при гранично допустимому 112 дБ. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищує гранично-допустиму концентрацію в 3,35 рази, 6,7 при ГДК 2.0 мг/м3. (а.с.4-6). Згідно п. 20 вказаного Акту визначити конкретних посадових осіб, відповідальних за профілактику виникнення професійних захворювань неможливо, через тривалий час роботи [PERSON] в шкідливих умовах, а саме впродовж 15 років 4 місяців та неодноразову зміну керівників структурних підрозділів (а.с.6). Члени комісії по розслідуванню хронічного професійного захворювання начальник служби з охорони праці та промислової безпеки шахти «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА» [PERSON] , провідний інженер з охорони праці відділу з охорони праці та промислової безпеки ПрАТ "СУХА БАЛКА» [PERSON] начальника медичної служби ПрАТ «СУХА БАЛКА» [PERSON] виявили незгоду зі змістом п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання №17 від 17.02.2020 року мотивуючи свою відмову тим, що ПрАТ «СУХА БАЛКА», як роботодавець, не винне v виникненні професійного захворювання у [PERSON] оскільки умови праці, v яких працював [PERSON] , не створювались шахтою «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Крім того, законодавчо допускається робота в умовах перевищення гігієнічних нормативів виробничого середовища за умови застосування засобів індивідуального та колективного захисту. [PERSON] , на протязі всього часу роботи своєчасно забезпечував захисними півмасками фільтруючими, ефективність очистки повітря від пилу яких станови 99,9% . Також усе гірниче обладнання, яке в процесі роботи утворює пил, обладнується пилоподявляючими та пиловловлюючими пристроями. Тому за умови постійного використання ЗІЗ шкідливий вплив пилу з кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% на [PERSON] не відбувався. Таким чином, ймовірною причиною професійного захворювання даного працівника є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів індивідуального та колективного захисту не зважаючи на забезпечення ним у повному обсязі. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, який відчуває постійний біль та обмеження об`єму рухів в попереково-крижовому відділі хребта, особливо при нахилах тулуба, простріли при різних рухах тулуба, іррадіацію болю в ноги, переважно в ліву, при зміні положення тулуба та ході, частий біль та обмеження рухів в шийному відділі хребта, біль та затерпання в руках і ногах, судоми в литкових м`язах та м`язах передпліч, утруднена хода, підвищена втомлюваність, періодичне підвищення артеріального тиску, підвищену мерзлякуватість кистей, напади побіління з посинінням пальців кистей, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель зі слизовим харкотинням, важкість у грудях, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 60 %, період роботи у відповідача на протязі 15 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, встановлену інвалідність, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1200 гривень. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 28.04.2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Карнаух Т.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.36), до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с.39), а також надана копія квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 3900 грн. (а.с.35). Виходячи з результатів розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3900 грн.

Outcome: partial