Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 15.08.2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач веде розгульний спосіб життя, постійно зраджує позивачку, через це в сімї виникали суперечки та непорозуміння, що стало причиною припинення взаємовідносин сторін як подружжя. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують більше року, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Просила шлюб розірвати, синів [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу залишити проживати з нею, стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не зявилася, попередньо подала заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с.10). Відповідач в судове засідання не зявився повторно з не відомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 21, 27-29). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-ТП №059484 від 15.08.2009 року, сторони 15.08.2009 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 314 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, позивачка просить визначити місце проживання малолітніх дітей після розірвання шлюбу з нею. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що, оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 15.08.2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 314 - слід розірвати, малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на проживання з матірю - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved