Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2014 року пред'явив до суду позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» про стягнення належних сум при звільненні в розмірі 11503 гривні, середнього заробітку за період з 28 січня 2014 року по день фактичного розрахунку, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 гривень. Обгрунтовує позов тим, що наказом № 9-к від 27 січня 2014 року його було звільнено з роботи за угодою сторін, однак належні йому при звільненні суми в розмірі 11503 гривні, що включає заробітну плату за жовтень, листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року, які підлягали до виплати в день звільнення, не виплачені по даний час. Крім цього, такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він вбачає в тому, що на тривалий час залишений без засобів до існування, не може забезпечити себе та свою сім'ю продуктами харчування, предметами першої необхідності, ліками, не має можливості здійснювати оплату за комунальні послуги. Все це створює фізичні, психічні та моральні страждання, змушує його докладати додаткових зусиль до організації свого звичного способу життя, шукати додаткових заробітків тощо. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав із викладених у позовній заяві мотивів, при цьому зменшив позовні вимоги в частині розміру належних йому при звільненні сум, що включають заробітну плату за жовтень, листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року, оскільки розмір цих виплат станом на 04 квітня 2014 року становить 9150 гривень 76 копійок. Решту позовних вимог підтримав повністю та просить задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» Сулімова С.О. в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що невиплата заробітної плати позивачу зумовлена фінансовими труднощами товариства, тому не заперечила проти стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, а в частині відшкодування моральної шкоди просить зменшити розмір такого відшкодування до 1000 гривень. Після оголошеної у справі перерви, будучи належним чином повідомленою про час та місце продовження розгляду справи, представник відповідача до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 26 листопада 2008 року на підставі наказу № 220-к [PERSON] прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» на посаду заступника начальника ЕМС - головним механіком заводу, 01 лютого 2011 року переведений на посаду головного механіка та 27 січня 2014 року наказом № 9-к від 27 січня 2014 року звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що слідує з трудової книжки позивача та сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. У день звільнення розрахунку з [PERSON] Товариство з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» не провело, зокрема, як слідує з довідки № 190 від 26 березня 2014 року, сума невиплаченої заробітної плати за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року включно станом на 26 березня 2014 року становить 10528,45 гривень, у тому числі з жовтень 2013 року - 755,38 гривень, за листопад - 3276,07 гривень, за грудень - 3245,47 гривень, за січень 2014 року - 3751,53 гривень. Під час здійснення провадження у справі, що розглядається, відповідачем виплачено позивачу заборгованість із заробітної плати за жовтень 2013 року та частково за листопад 2013 року, у зв'язку з чим станом на 04 квітня 2014 року розмір невиплаченої [PERSON] заробітної плати складає 9150,76 гривень, що підтверджується довідкою № 203, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» 04 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у встановлений строк підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у Постанові від 3 липня 2013 року в цивільній справі № 6-64цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Таким чином судом установлено наявність правових підстав для виконання відповідачем обов'язку зі сплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з п. 8 цієї Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Як убачається з довідок № 191 від 26 березня 2014 року та № 201 віт 02 квітня 2014 року, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас», кількість робочих днів за період з 28 січня 2014 року по 04 квітня 2014 року становить 48, робочих годин за цей же період - 383, і тому числі: за січень 2014 року - 4 дні (32 години), лютий 2014 року - 20 днів (160 годин), березень 2014 року - 20 днів (160 годин), квітень 2014 року - 4 дні (32 години). З довідки № 191 від 26 березня 2014 року слідує також, що середньоденний заробіток [PERSON] за період з листопада по грудень 2013 року, тобто за останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню, становить 214,08 гривень. За вказаних обставин, з урахуванням визначеного законом порядку обчислення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, до стягнення з відповідача у користь позивача підлягає 10275,84 гривень (214,08 гривень х 48 робочих днів). При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, згідно з якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходить з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Армліт-Донбас» допустило порушення законодавства про працю, які виразились у невиплаті [PERSON] належних йому при звільненні сум у день звільнення - 27 січня 2014 року, та з часу звільнення по даний час виплачено лише незначну частину заборгованості, тобто встановлено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, оскільки внаслідок невиплати заробітної плати позивач зазнав моральних страждань, на тривалий час залишений без засобів до існування, не міг забезпечити себе та свою сім'ю продуктами харчування, предметами першої необхідності, ліками, що негативно вплинуло на психічний стан позивача, завдало йому моральних страждань, призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, відновлення яких вимагає від нього додаткових зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я позивача, те, що тяжких вимушених змін у його життєвих стосунках не відбулося, приходить до переконання, що в користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення із відповідача 1000 гривень моральної шкоди. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені судом докази, норми чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду України, викладені у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яке відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, суд приходить до переконання що порушені права позивача [PERSON] підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог про стягнення належних сум при звільненні в розмірі 9150 гривень 76 копійок, середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 10275 гривень 84 копійки та часткового задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди - в розмірі 1000 гривень. Крім цього, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині присудження до виплати [PERSON] заробітної плати за 1 місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 116, 117, 232 Кодексу законів про працю України, ст. 23 Цивільного кодексу України, п. п. 2, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати",

Outcome: partial