Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

06.04.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] площею 0,81 га та кадастровий номер [NUMBER] площею 0,59 га на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Мотивує це, тим що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв'язку з тим, що не пред'явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] та є матір»ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER], свідоцтва про одруження [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,81 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,59 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області, на які вона мало право так як була включена у список матеріалів розподілу земельних ділянок, про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Відділ в Овруцькому районі №29-6-0.29-128/108-18 від 15.03.2018. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, про що свідчить постанова Овруцької ДНК №1368/02-31 від 29.03.2018 року, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері, [PERSON], у зв'язку з тим, що не пред'явлені правовстановлюючі документи, встановлені чинним законодавством України. Відповідно до інформаційних довідок №122683387 та №122684914 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна відомості щодо спадкового майна - земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відсутні. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З повідомлення Овруцької ДНК від 18.04.2018 року №1639/01-16 видно, що після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №574/2004 року, у зв'язку з подачею заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад від дочки померлої, [PERSON], що проживає в с. Стугівщина Овруцького району Житомирської області. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved