Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовними вимогами до [PERSON] про визначення розміру частки та визначення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві посилався на те, що в 1989 році йому була виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельна ділянка площею 634 кв.м. [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2011 року та від 25 березня 2012 року визнане за ним та відповідачкою право власності на конкретні приміщення та будівлі в домоволодінні та домоволодіння поділено між ними реально. Судом прийнято за основу варіант №1 судової - будівельно - технічної експертизи №144 від 03 жовтня 2010 року, згідно з яким виділені кожному приміщення становлять 12 ідеальної частини. Вимога про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності предметом судового розгляду не була. На даний час не має змоги зареєструвати право власності у реєстраційній службі. Крім того також не визначався порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, що призводить до постійних конфліктів. Просив суд встановити, що розмір належної йому частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS], до складу якого входять в житловому будинку А-1 приміщення : кухня 1-8 площею 17,10 м2, кімната 1-9 площею 24,10 м2, гараж 1 площею 28,40 м2, частина підвалу 111 площею 5, 7 м2., площа по внутрішнім обмірам складає 75, 3м2, а також сарай «Б», колодязь №1, 1/2 частина огорожі № 2 частина коридору становить ? ідеальну частину. Встановити, що розмір належної частки [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS], до складу якого входять в житловому будинку А-1 приміщення коридору 1-1 площею 17,1 м2, туалет площею 1 м2, опалювальна 1-6 площею 2,6м2, ванна 1-7 площею 3,9 м2, кімната 1-2 площею 12, 2 м2, кімната 1-3 площею 9,3 м2, кімната 1-4 площею 12, 6 м2, тамбур 1У площею 2, 9 м2, частина підвалу 111 площею 16 м2, кладова 11 площею 11 м2, що складає площу по внутрішньому обміру 88, 6 м2; вбиральна «Б», баня «Г», 1/2 частина огорожі № 2 становить ? ідеальну частину. Визначити порядок користування земельною ділянкою по. 634 кв.м. [ADDRESS] згідно з висновком експертизи. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечувала проти визначення розміру часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою, згідно варіанту №1 висновку судової земельно - технічної експертизи №227 від 04 лютого 2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2011 року та додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.03.2013 року розділено домоволодіння за адресою [ADDRESS] згідно варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 144 від 03.10.2010 року , згідної якої виділено [PERSON] в житловому будинку А-1 приміщення : кухню 1-8 площею 17,10 м2, кімнату 1-9 площею 24,10 м2, гараж 1 площею 28,40 м2, частину підвалу 111 площею 5, 7 м2., площа по внутрішнім обмірам складає 75, 3м2, а також сарай «Б», колодязь №1, 1/2 частину огорожі № 2 частину коридору . Виділено [PERSON] в житловому будинку»А-1» приміщення коридору 1-1 площею 17,1 м2, туалет площею 1 м2, опалювальна 1-6 площею 2,6м2, ванні 1-7 площею 3,9 м2, кімнату 1-2 площею 12, 2 м2, кімнату 1-3 площею 9,3 м2, кімнату 1-4 площею 12, 6 м2, тамбур 1У площею 2, 9 м2, частину підвалу 111 площею 16 м2, кладову 11 площею 11 м2, що складає площу по внутрішньому обміру 88, 6 м2; вбиральню «Б», баню «Г», 1/2 частину огорожі № 2. Зобов»язано [PERSON] закласти отвори із кухні 1-8 в коридор 1-1 та із кімнати 1-9 в коридор 1-1; закласти отвір із комори 2 в гараж 1; улаштувати отвір з гаражу 1 в підвал 111 площею 5,7 м2; в частині кімнати 1-9 влаштувати приміщення санвузла. Зобов»язано [PERSON] улаштувати отвір із комори 11 в підвал 111, закласти, влаштувати перегородку в підвалі 111 розділивши підвал на приміщення 5,70 м2 та 16 м2; улаштувати отвір в кладовій 11 ; кімнату 1-4 площею 12, 6 м2 використовувати як кухню; розібрати перегородку між кімнатами 1-2 та 1-3 довести площу кімнати більше 15 м2. Зобов»язано [PERSON] та [PERSON] здійснити обладнання квартир самостійними системами газопостачання, електропостачання, водопостачання , водовідведення та опалення . Залишено у спільному користуванні зовнішні мережі газопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення . Визнати за [PERSON] право власності на: в житловому будинку А-1 приміщення : кухню 1-8 площею 17,10 м2, кімнату 1-9 площею 24,10 м2, гараж 1 площею 28,40 м2, частину підвалу 111 площею 5, 7 м2., площа по внутрішнім обмірам складає 75, 3м2, а також сарай «Б», колодязь №1, 1/2 частину огорожі № 2 . Визнати за [PERSON] право власності на : в житловому будинку»А-1» приміщення коридору 1-1 площею 17,1 м2, туалет площею 1 м2, опалювальна 1-6 площею 2,6м2, ванну 1-7 площею 3,9 м2, кімнату 1-2 площею 12, 2 м2, кімнату 1-3 площею 9,3 м2, кімнату 1-4 площею 12, 6 м2, тамбур 1У площею 2, 9 м2, частину підвалу 111 площею 16 м2, кладову 11 площею 11 м2, що складає площу по внутрішньому обміру 88, 6 м2; вбиральню «Б», баню «Г», ? частину огорожі № 2. Згідно ч.1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Суд, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Пленум Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у підпункті ґ) пункту 18 зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI. Як встановлено судом та визнавалося сторонами по справі, правовстановлюючими документами на домоволодіння в м. Полтаві по [ADDRESS] порядок користування земельною ділянкою не визначався. Відповідно копії витягу з рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 29 серпня 2013 року, продовжено термін дії п.2 рішення 19 сесії шостого скликання від 26 січня 2012 року «Про розгляд заяв про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» стосовно надання [PERSON], що мешкає по [ADDRESS], дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведенняч земельної ділянки площею 634 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з даними технічного паспорту на домоволодіння, виготовленого станом на 11 лютого 2011 року фактична площа земельної ділянки складає 633 кв.м, з яких 58 кв.м. є самозахватом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 зазначеної статті право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Звертаючись до суду з позовними вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою, жодна із сторін по справі документів, які б підтверджували право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 634 кв.м. не надали. Встановивши дані обставини, враховуючи відсутність державної реєстрації права на земельну ділянку площею 634 кв.м., суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо порядку користування ним заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1 757 грн. понесених ним судових витрат.

Outcome: partial