Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки у зв"язку з несплатою аліментів. Позивач по справі [PERSON] в судове засідання не прибула, однак від неї поступила заява, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задоволити, справу слухати у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин. Про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією. А тому, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України /постановляє заочне рішення/. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.11.2014 року розірвано, що стверджується копією рішення Надвірнянського районного суду від 10.11.2014 року (ас.6). Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (ас.11-12). Неповнолітні діти сторін по справі проживають з позивачем по справі [PERSON] та перебувають на її утриманні та вихованні. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.12.2014 року присуджено стягувати з відповідача по справі [PERSON] аліменти на користь позивача по справі [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1150 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття (ас.7-8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] злісно ухиляється від виконання свого обов»язку по сплаті аліментів, у зв»язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2016 року становить 18694 грн. 99 коп., що стверджується розрахунком заборгованості по виплаті аліментів Надвірнянського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області № 02-27/5276 від 20.12.2016 року, яку слід стягнути з відповідача по справі [PERSON] в користь позивача по справі [PERSON] Згідно розрахунку неустойки (пені) по аліментах вбачається, що за період з 23.10.2014 року по 01.12.2016 року сума неустойки (пені), яку відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу по справі [PERSON] становить 6458,95 грн. (ас.4) Відповідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 01.10.2014 року ухвалив постанову у справі № 6-149 цс 14, предметом якої був спір про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Суд зробив висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожен із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. Враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем по справі [PERSON] доведено право на стягнення неустойки з відповідача по справі [PERSON] в звязку із заборгованістю по аліментах, а саме стягнення пені в сумі 6458, 95 грн. А тому суд прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 551,20 грн. судового збору в користь позивача. На підставі 180,184, 196 СК України,

Outcome: approved