Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

04 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до вдіповідачів про визнання права власності на земельну ділянку передану дляобслуговування житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона з [PERSON] уклала договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який було зареєстровано 02 грудня 1997 року на Первомайській філії Південної Товарніої Біржі. В серпні 2014 року позивачка вирішила відчужити належний їй житловий будинок, однак нотаріусом їй було роз'яснено, що в силу норми ст.657 ЦК України, нотаріус не може посвідчити договір відчуження, в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на підставі якого позивачці належить житловий будинок повинен бути укладений тільки в нотаріальній конторі. В зв'язку з не визнанням права власності позивачки на вказаний вище житловий будинок, в серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.08.2014 року по справі №484/3198/14-ц; провадження №2/484/1300/14 за позивачкою визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS]. На даний час [PERSON] бажає відчужити належний їй житловий будинок, для відчуження спірного житлового будинку з надвірними спорудами їй необхідно оформити на своє ім'я право власності на землю передану для будівництва та обслуговування даного житлового будинку. Земельна ділянка площею 0,25 га передана для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] була передана у приватну власність гр. [PERSON] на підставі 13-ї сесії Кумарівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 22 грудня 1993 року та по даний час значиться за останнім на підставі Державного Акту серії IV-МК №004656 від 25 квітня 1995 року. 28 листопада 2006 року [PERSON] помер про що в Книзі реєстрації смертей 2006 року грудня місяця 01 числа зроблено відповідний актовий запис за №24 Кумарівською Сільською радою Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 01 грудня 2006 року, виданим Кумарівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області. Спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] - відповідачки по справі. [PERSON] належав на праві власності будинок [ADDRESS]. За договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Первомайською філією Південної Товарної Біржі від 02 грудня 1997 року, відповідачка продала [PERSON] вказаний будинок. З цього часу до [PERSON] перейшло право власності на будинок, виходячи з законодавства, що діяло на час укладання договору. У зв'язку з цим, до правовідносин щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку необхідно застосувати положення ЗК України, що діяли на 1997 рік. Посилаючись на викладені обставини, просили задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила визнати право власності на земельну дліянку. Відповідачі в судовое засідання не з"явилися, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Встановлено, що сторони 02 грудня 1997 року уклали між собою договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], який було зареєстровано на Первомайській Південній Товарній Біржі, що підтверджується договором від 02 грудня 1997 року. За умовами договору, відповідачка [PERSON] продала будинок, а позивачка купила його і сплатила обумовлену договором суму. Викладене свідчить, що позивачка є стороною, яка придбала будинок і виконала всі умови договору повністю. Частина 3 ст.5 ЦК України визначає, якщо цивільні відносини виникли раніш і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли моменту набрання ним чинності. Оскільки відносини щодо укладання договору купівлі-продажу між мною та відповідачкою виникли до надання чинності ЦК України в редакції 2004 року, то відносини в даному випадку повинні регулюватись нормами чинного на той час ЗК України 1990 року. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Аналогічні положення містять норми ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України. З державного акту на право приватної власності на землю, а саме на 0,25 га, виданого 25 квітня 1995 року [PERSON], вбачається, що цільовим призначенням спірної земельної ділянки обслуговування спірного жилого будинку. За таких обставин при переході права власності на будинок разом з ним до [PERSON] перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2). Згідно з п.1 ст. 18 Пленуму, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Суд вважає, що визнання позову відповідачами не протирічить закону і не порушує права третіх осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved