Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], зі зняттям з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. За їх згодою у вищезазначеній квартирі у 2004 році було зареєстровано місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] - [PERSON]. Однак фактично відповідач не мешкає за своїм місцем реєстрації, ніколи не вселялася до спірної квартири. Комунальні послуги відповідач не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялась, чим здійснює позивачам перешкоди у користуванні майном. У судове засідання [PERSON], [PERSON] не з'явились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, [PERSON] зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.07.2004 року [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] Згідно довідки дільниці № 22 КП "Жилкомсервіс" № 4765 від 28.11.2014 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 21.01.2015 року пояснив, що з 2002 року проживає у [ADDRESS], та є сусідом позивачів. [PERSON] у спірній квартирі ніколи не проживала, у квартирі № 40 проживають позивачі та їх син [PERSON]. Допитана у судовому засіданні 09.02.2015 року свідок [PERSON] повідомила, що вона є бабусею [PERSON], онука разом з матір'ю у 2003 році виїхала за кордон до Португалії. У квартирі [ADDRESS] зареєстрована у 2004 році за місцем реєстрації її батька [PERSON], оскільки на той час онука була неповнолітньою. Однак у спірній квартирі вона ніколи не проживала та фактично не вселялася за вказаною адресою. Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання їй у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами та повідомленнями в період з 01.01.2007 року по теперішній час до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не зверталась. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Відносно вимог про зняття з реєстрації, то згідно приписів ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: partial