Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 06 вересня 1974 року між ним та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено шлюб, який зареєстрований Житомирським міським відділом ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 1533/1785. В позовній заяві Позивач зазначає, що не має можливості розірвати шлюб через органи РАЦС через те, що Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в добровільному порядку, не бажає звертатися до органу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу, а тому, Позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився в позовній заяві просив справу слухати в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], Житомирським міським відділом ЗАГС (актовий запис № 1533/1785) між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], 06 вересня 1974 року було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на - „ [PERSON]". Відповідно до частин другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається з довідки МСЕК серії 10 ААБ № 664861 Позивач являється інвалідом першої групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved