Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2014 року він проживав з відповідачем по справі [PERSON] (громадянкою Росії) без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народився син [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 212 від 31.10.2014 р., свідоцтво про народження [NUMBER], видане 31.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Відповідно до ст. 126 СК України на підставі їхньої спільної заяви він записаний батьком дитини. До жовтня 2017 року він з відповідачем [PERSON] і їхнім сином проживали разом на орендованій ним квартирі. Позивач матеріально утримував сім"ю, працював за контрактом у Польщі, а тому періодично виїзджав за межі України на роботу. Відповідач не працювала, доглядала малолітнього сина. Восени 2017 року в них погіршилися стосунки через неналежне виконання відповідачем батьківських обов"язків та погане ставлення до сина. Тому, він забрав дитину до свого помешкання, де проживає разом з батьками і припинив спільне проживання з [PERSON] Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2018 року у цивільній справі № 348/2343/17 задоволено його позов до [PERSON] та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] з позивачем. При цьому судом встановлено, що відповідач неналежно займалася вихованням сина, створила антисанітарні умови проживання для дитини. Вже рік малолітній [PERSON] проживає з позивачем. Зазначає, що він є власником приватного будинку, де проживає разом зі своїми батьками. Його малолітній син теж тут зареєстрований. В помешканні дитині відведено окрему кімнату, забезпечено всім необхідним для фізичного та духовного розвитку, вона має належний догляд і опіку. Відповідач [PERSON] вже більше року не цікавиться сином, не спілкується, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Позивач не знає де вона проживає в даний час. [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно її старшої дитини, яка на даний час проживає під опікою бабусі по лінії батька - матері її першого чоловіка. Позивач і його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об'ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснили, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від виховання та утримання дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] - [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибула, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення позову. Зазначила, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 29.11.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. У відповідності до положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.06 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той з батьків, що проживає окремо зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 31.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 6). Матір"ю дитини є відповідач [PERSON], громадянка Російської Федерації, з якою позивач з лютого 2014 року проживав без реєстрації шлюбу. До жовтня 2017 року позивач з відповідачем [PERSON] і їхнім сином проживали разом на орендованій ним квартирі. Позивач матеріально утримував сім"ю, працював за контрактом у Польщі, а тому періодично виїзджав за межі України на роботу. Відповідач не працювала, доглядала малолітнього сина. Восени 2017 року в них погіршилися стосунки через неналежне виконання відповідачем батьківських обов"язків та погане ставлення до сина. Тому, він забрав дитину до свого помешкання, де проживає разом з батьками і припинив спільне проживання з [PERSON] Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2018 року у цивільній справі № 348/2343/17 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визначено місце проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] з позивачем. При цьому судом встановлено, що відповідач неналежно займалася вихованням сина, створила антисанітарні умови проживання для дитини (а.с.12-14). На даний час малолітній [PERSON] зареєстрований і проживає разом із своїм батьком - позивачем [PERSON] та бабусею і дідусем за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку в Надвірнянській дитячій поліклініці, на медичний огляд, щеплення він приходив в супроводі батька - позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] вже більше року не цікавиться сином, не спілкується, не бере участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Позивач не знає де вона проживає в даний час. Дані обставини підтверджуються актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.11.2017 р., від 24.10.2018 р., характеристикою на [PERSON], виданими Надвірнянською міською радою Івано-Франківської області, довідкою Надвірнянської дитячої поліклініки, копії яких долучені до матеріалів справи. Зі слів позивача відомо, що [PERSON] вже позбавлена батьківських прав відносно її старшої дитини, яка на даний час проживає під опікою бабусі по лінії батька. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини органом опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 29.11.2018 року прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], копія якого долучена до матеріалів справи. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Наведені факти в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, суд вважає, що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні нею від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За встановлених судом фактичних обставин, суд вважає заявлені вимоги про позбавлення батьківських прав - обґрунтованими. Враховуючи вище наведене суд вважає, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх неповнолітніх дітей, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, сприятимуть захисту інтересів останніх. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що є її обов'язком. Тому, з врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров'я відповідача, яка є фізично здоровою людиною, може працювати, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задоволити і стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності дост. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved