Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору міни від 08.07.1997року за № 825 укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідченого Товарною біржою «Нерухомість Південь» 08.07.1997 року та зареєстрованого 11.07.1997року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 8707. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.08.1997 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (батьком позивача), [PERSON] ( мати Позивача) та позивачем [PERSON] , було укладено договір № 825 міни нерухомого майна, засвідчений Товарною біржею «Нерухомість Південь», 11.07.1997 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 8707, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення. [INFO] батько позивача - [PERSON] , помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 29.10.2020 року. Про те, що позивач є сином померлого [PERSON] свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Корабельним районним відділом РАЦС м. Миколаєва 07.05.1977року. Про те, що [PERSON] є дружиною померлого співвласника [PERSON] свідчить свідоцтво про укладення шлюбу виданого Корабельним районним відділом РАЦС м. Миколаєва 25.09.1976 року серія [NUMBER] . Позивач своєчасно вступив в права спадкування, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63406990 від 03.02.2021р., виданого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Козленок С.І. Незважаючи на те, що Позивач та його батьки у визначений законом порядок придбали у спільну сумісну власність квартиру, володіти і розпоряджатись нею (своєю часткою) у повному обсязі як то передбачено ст. 317 ЦК України вони не має можливості, зокрема, оформити спадщину. В момент укладення договору міни нерухомого майна позивач пропонував Відповідачам посвідчити нотаріально договір, однак відповідачі пославшись на відсутність на той момент часу та зайвих коштів, ухилилась від нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна № 825 від 08.07.1997 року. Згодом зв`язок із відповідачами було втрачено, будь-яких засобів зв`язку з не було повідомлено. Враховуючи обставини, що склались, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 825 від 08.07.1997 року, адже іншого шляху захистити свої права він не має. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. 22.02.2021 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла вказана позовна заява. 22.02.2021 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положнення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 - ІV (у редакції Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Відповідно до частини 5 статті 165 ЦПК, в порядку досудової підготовки судом був надісланий запит до відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області ,відповідь на який надійшла 05.03.2021 року. 29.03.2021 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08.08.1997 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (батьком позивача), [PERSON] ( мати Позивача) та позивачем [PERSON] , було укладено договір № 825 міни нерухомого майна, засвідчений Товарною біржею «Нерухомість Південь», 11.07.1997 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 8707, про що свідчить відповідне реєстраційне посвідчення. Предметом договору міни № 825 від 08.07.1997 року є: 1) квартира [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 26,3кв.м., загальна площа квартири 39,3кв.м. Дану квартиру відповідачі передали за договором у власність позивачу, його батьку та матері; 2) квартира [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 21,4 кв.м., житловою площею 16,6 кв.м. Дана квартира була передана позивачем, його батьком та матір"ю у власність відповідачам [PERSON] та [PERSON] ; 3) квартира [ADDRESS] , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 22,0кв.м., житловою площею 12,1кв.м. Дану квартиру батько позивача передав у власність в ідповідачу [PERSON] . Відповідно до реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 11.07.1997 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за позивачем [PERSON] , його батьком - [PERSON] та матір`ю [PERSON] . При укладені договору сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотний умов даного правочину, про що свідчать підписи сторін на договорі міни нерухомого майна № 825 від 08.07.1997року. Сторони угоди обмінялись квартирами фактично, технічними паспортами та ключами від квартир, яку кожен з них звільнив від свого побутового майна. Істотні умови Договору були виконані сторонами в повному обсязі. З часу придбання квартири жодних претензій від Учасників угоди та/або третіх осіб (будь-кого іншого) не надходило. Слід зазначити, що біржове оформлення договору в 1997 році його сторонами було обрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала діючому на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-ХП із змінами і доповненнями угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Цією ж статтею закріплено, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогами законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, відповідно до положень ст. 242 якого до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Так, ст. 227 ЦК УРСР передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будинку, якщо хоч однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до приписів п. 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р. № 435-IV цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В редакції Цивільного кодексу України (з 01.01.2004р.), зокрема ч. 2 ст. 220, також зазначено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В свою чергу ч. З ст. 334 ЦК України проголошує, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору міни дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved