Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

27 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у сумі 16091,99 грн, які стягувалися з нього на користь відповідача на неповнолітню дочку [PERSON] згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 7 липня 2011 року, посилаючись на те, що він не працює, здійснює догляд за дідом, який являється інвалідом I групи, має на утримані неповнолітню дочку [PERSON], дружину [PERSON], яка хворіє та доглядає за дочкою [PERSON], а також сплачує аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка навчається. Окрім цього,\~посилаючись на\~вищевказані обставини,\~позивач просить\~змінити розмір\~аліментів,\~що присуджені\~рішенням Романівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 7\~липня 2011\~року на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач подала\~до суду\~відзив,\~в якому\~зазначила,\~що \~доводи позивача\~щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є безпідставними, однак проти задоволення позову в частині зміни розміру аліментів на тверду грошову суму не заперечила. Суд, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволені позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов"язані, серед іншого, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки встановленні законом або судом та не приховувати докази. Судом встановлено, що згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 7 липня 2011 року, яке набрало законної сили 19 липня 2011 року, з позивача на користь відповідача щомісячно, з 3 червня 2011 року, стягуються аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дане рішення виконується Романівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в межах виконавчого провадження № 27599760. Згідно довідки-розрахунку вищевказаного органу виконавчої служби [PERSON] станом на 1 жовтня 2018 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 16091,99 грн. Окрім вищевказаних аліментних зобов"язань, позивачу присуджені аліменти на повнолітню дочку- Никитюк [PERSON] в розмірі 500 грн щомісячно до дакінчення навчання останньої, що підтверджується рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2018 року. На даний час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Богунського району Житомирської міської ради та отримує допомогу при народженні їх спільної з позивачем дитини - [PERSON] [INFO]. Вказані обставини підтвержуються відповідним свідоцтвом про шлюб та довідкою Управління соціального захисту населення Богунського району Житомирської міської ради № 222 від 6 листопада 2018 року. Також встановлено, що з 3 вересня 2018 року [PERSON] призначена компенсаційна виплата, як працездатній особі, яка не працює та здійснює догляд за інвалідом першої групи. Частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Обґрунтовуючи позов про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач послався на своє скрутне матеріальне становище та свій сімейний стан, що, на переконання суду, не є підставою для повного звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами в сумі 16091,99 грн згідно приписів частини 2 статті 197 СК України. Наявність у позивача тяжкої хвороби чи іншої обставини, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, судом не встановлено. Водночас, щодо позовної вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, суд зазначає наступне. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однак слід зазначити, що можливість зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження за позовом платника аліментів передбачалася до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"(до 7 липня 2017 року), оскільки даним Законом частину 3 статті 181 СК України викладено у новій редакції. За змістом частини 3 статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється виключно за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи з наведених положень закону, правом на зміну способу стягнення аліментів (з частки від доходу на тверду грошу суму чи навпаки) наділений лише одержувач аліментів, а тому визнання відповідачем позову в цій частині суперечить закону. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed