Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач звернувся до суду\~ з позовом до відповідача\~\~про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі передбаченому чинним законодавством відповідно до внесених змін до СК України, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи, з моменту подання до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що від шлюбу та спільного проживання з відповідачем у них народилась спільні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Домовленостей про добровільне утримання спільних дітей, між сторонами не досягнуто, у зв"язку із чим позивач змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через канцелярію суду\~ подала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнила позовні вимоги, а саме просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки доходу(заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду\~ подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає, що позовні вимоги з врахуванням уточнень позивача про стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнає в повному обсязі. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач\~ є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про народження. Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття\~ 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. З урахуванням обставин справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходу(заробітку), на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Разом із цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, а саме 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved