Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Вказана вище позовна заява надійшла до суду 22.04.19 р.. Позов обґрунтований, з покликанням на ст. 131 - 1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» тим, що прокурор повідомив особу, в інтересах якої закладено позов, про намір звернутись до суду у її інтересах з розглядуваним позовом з метою захисту економічних інтересів держави. Прокурором встановлено факт невідшкодування витрат лікувального закладу на лікування потерпілого у кримінальному провадженні [PERSON] внаслідок вчинення 12.07.16 р. малолітнім на той час відповідачем [PERSON] , [INFO] , суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Розгляд вказаного вище кримінального провадження № 120 160 301 100 014 26 провадився Ковельським міськрайсудом Волинської області. Встановлено, що о 19 год. 12.07.19 р. [PERSON] , [INFO] , знаходячись біля залізничного мосту через р. Турію, що по вул. Ярослава Мудрого у м. Ковелі Волинської області, під час шарпанини, що виникла на грунті особистих неприязних відносин із потерпілим [PERSON] , [INFO] , умисно наніс останньому удар кулаком своєї правої руки в ліву частину голови, а саме: в область лівого вуха та скроневої ділянки, внаслідок чого останній впав на землю у яму на трав`яне покриття. Після цього потерпілий піднявся та ногою завдав удар у праву гомілку [PERSON] , а останній, у свою чергу, правою рукою умисно наніс один удар у ту ж ліву ділянку голови, а саме: у ліве вухо та скроневу ділянку потерпілого, внаслідок чого той знову упав спиною на землю, на трав`яне покриття. Таким чином [PERSON] заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.10.17 р., що набрала законної сили 03.05.18 р., визнано, що малолітній [PERSON] вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України; на підставі ч. 2 ст. 105 КК України до нього застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері - [PERSON] - відповідача у розглядуваній цивільній справі - строком на 2 р.. Внаслідок отриманих травм малолітній потерпілий перебував на стацлікуванні у дитячому ортопедо - травматологічному відділенні Волинського обласного дитячого територіального медоб`єднання (далі - ВОДТМО) 8 ліжко - днів в період з 13 по 21 липня 2016 р.. За цей період ВОДТМО на лікування потерпілого витрачено 2 279 грн, 44 коп., чим медзакладу завдано матеріальні збитки на вказану вище суму. Покликаючись на ч. 2 ст. 127, ст. 128 КПК України, ст. 1 206, ч. 2 ст. 1 191 ЦК України, п. п. 1 - 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМ України № 545 від 16.07.93 р.; ст. 1 179 ЦК України, судову практику, ст. ст. 12, 14, 16 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я», ст. 68 Конституції України, зазначає, що бездіяльність відповідачів по добровільному відшкодуванню спірної суми порушує матеріальні інтереси держави. Особа, в інтересах якої закладено позов, також бездіє у частині вжиття заходів до відшкодування таких витрат медзакладу. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів на користь Департаменту фінансів Волинської облдержадміністрації витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в сумі 2 279 грн, 44 коп.. Провадження у справі відкрито 06.06.19 р.. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем [PERSON] , яка є одночасно законним представником неповнолітнього відповідача [PERSON] , отримано під розпис 21.06.19 р.. За станом на 06.08.19 р. письмового відзиву на позов відповідачами до суду не подано. У судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності із зазначенням, що позов визнають у повному обсязі. Представники інших учасників судового розгляду - юридичних осіб - у судове засідання також не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки своїх представників суду не повідомили. Попередньо подали до суду заяви про розгляд справи у відсутності їх представників, із зазначенням, що заперечень проти позову не мають. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази, зібрані у справі; матеріали кримінального провадження № 1 - кп/159/231/17 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 121 КК України, що стосуються розглядуваного питання; приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Відповідно до копії ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.10.17 р. у справі № 159/4 256/16 - к провадження № 1 - кп/159/231/17 про розгляд клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 120 160 301 100 014 26, що внесено у ЄРДР 13.07.16 р. за ч. 1 ст. 121 КК України, що набрала законної сили 03.05.18 р., малолітнього [PERSON] було визнано таким, що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, та на підставі ч. 2 ст. 105 КК України до нього застосовано примусові заходи виховного характеру - передано під нагляд матері - [PERSON] , [INFO] , строком на 2 р. (а. кримінального провадження 200 - 202, 253 - 257 у т. 1; 46 - 50 у т. 2). Як вбачається з довідки № 834/2 - 19.16 від 07.10.16 р., виданої ВОДТМО, сума коштів, витрачених на лікування потерпілого, становить 2 279 грн, 44 коп.. Як зазначено у ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом ч. ч. 1, 5 ст. 1178, ч. ч. 1, 3 ст. 1179 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов`язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров`ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли. Неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Суд вважає слушними доводи прокурора у тій їх частині, що відповідачем за вказаним позовом є мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , як його законний представник, так як [PERSON] злочин вчинено у віці до 14 р.; на даний час він є неповнолітнім, даних про наявність у нього майна, достатнього для відшкодування суми витрат медзакладу на лікування потерпілого від злочину, немає. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути спірну суму витрат закладу охорони здоров"я у повному обсязі та судовий збір на доход держави у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved