overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення грошового вкладу, відсотків, який мотивовано тим, що 16.10.2014 р. між [PERSON] та КС «Злагода» було укладено договір №3776дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивачем було внесено на депозит 16400,00 грн. строком до 16.01.2015 р., з процентною ставкою 27,5 % річних. 30.12.2014 р. відповідачем зареєстровано письмову вимогу №48 про повернення вкладу та нарахованих відсотків. 16.01.2015 р. відповідачем видано лише частину нарахованих відсотків в сумі 500,00 грн. У строки, встановлені в договорі, відповідачем кошти не було повернуто і не сплачено решту відсотків. Заборгованість відповідача складає 16866,27 грн., з яких: 16400,00 грн. - грошовий вклад, 466,27 грн. - проценти. (а.с. 1-2) В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Представник відповідача КС «Злагода» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 21, 22) Суд, з'ясувавши думку позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.10.2014 р. між [PERSON] та КС «Злагода» укладено договір №3776дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивачем було внесено на депозит 16400,00 грн. строком до 16.01.2015 р., з процентною ставкою 27,5 % річних. Згідно п. 3.2.5 спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Згідно п.3.3.3 по закінченню строку дії цього договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору. (а.с. 4-7) Позивач [PERSON] зверталась до КС «Злагода» з вимогою про повернення вкладу 30.12.2014 р., 23.02.2015 р. (а.с. 11, 12) Відповідач КС «Злагода» не повернув позивачу у визначений договором строк суму вкладу та не повністю сплатив суму нарахованих процентів, існує заборгованість: 16400,00 грн. - грошовий вклад, 466,57 грн. - проценти. (а.с. 8) Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення грошового вкладу та відсотків, який мотивовано тим, що між нею та відповідачем укладено договір №3697дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 11.09.2014 р. строком на 3 місяці з 11.09.2014 р. по 11.12.2014 р. По закінченню договору вона звернулась до відповідача щодо повернення грошового вкладу, на що отримала відмову. Станом на 25.06.2015 р. борг по договору № 3697дВ складає 19500,00 грн. - основна сума, 984,48 грн. - відсотки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Представник відповідача КС «Злагода» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. (а.с. 21) Суд, з'ясувавши думку позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11.09.2014 р. р. між [PERSON] та КС «Злагода» було укладено договір № 3697дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно якого позивачем було внесено на депозит 20000,00 грн. строком до 11.12.2014 р., з процентною ставкою 24,5 % річних. Згідно п. 3.2.5 спілка зобов'язана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Згідно п.3.3.3 по закінченню строку дії цього договору вкладник має право отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору. (а.с. 4-7) Згідно акту-звірки розрахунку за депозитом станом на 25.06.2015 р. заборгованість за договором №3697ДВ від 11.09.2014 р. становить: основна сума - 19500,00 грн., відсотки - 984,48 грн. (а.с. 8) Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «ВАБ» про стягнення банківського вкладу в сумі 200000 грн., посилаючись на те, що 3 липня 2014 року між ними укладено договір банківського вкладу, згідно якого відповідач прийняв вклад на вказану суму строком до 3 серпня 2015 року зі сплатою 25% річних, однак, на її вимогу про дострокове його повернення відповідач їй у цьому відмовив. В судове засідання позивач не з"явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 3 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «ВАБ» укладено договір банківського вкладу, згідно якого останній прийняв вклад в сумі 200000 грн. строком до 3 серпня 2015 року зі сплатою 25% річних. Пунктом 1.6. цього договору передбачено дострокове закриття вкладу. Відповідно до вимог ст. 1058 ч. 1 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ст. 1060 ч. ч. 1 та 2 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як з»ясовано судом, позивач звернулась до відділення банку, де розміщений депозит, про дострокове його повернення. Однак, відповідач відмовився повернути вкладнику його грошові кошти. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору, укладеного між ними 9 вересня 2014 року, стягнення з відповідача на її користь сплачених грошових коштів в сумі 3931 грн. 60 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., посилаючись на невиконання останньою умов даного договору щодо виготовлення нею ПВХ конструкцій. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. С удом встановлено, що 9 вересня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір, за яким відповідач зобов»язувався виготовити ПВХ конструкції вартістю 3931 грн. 60 коп. протягом 30 робочих днів з моменту укладення договору. Цього ж дня позивач внесла дану суму грошових кощтів. Однак, до цього часу відповідачем ПВХ конструкції так і не виготовлено. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про розірвання договору, укладеного між сторонами 9 вересня 2014 року, та стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 3931 грн. 60 коп. Відповідно до вимог ст. 4 ч. 1 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки підстав для відшкодування моральної шкоди суд не знаходить.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Хмельницької міської ради, третіх осіб приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Байрачного А.І. та Хмельницького БТІ про визнання в порядку спадкування за законом права власності на цегляний гараж з підвалом загальною площею 23,9кв.м., який знаходиться по [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та який за життя не оформив на нього право власності, що унеможливлює набуття позивачем права власності на вказане спадкове майно. В судове засідання представник позивача не з"явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за її відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Третя особа та представник третьої особи в судове засідання не з»явились, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, був чоловіком позивача, та за життя побудував цегляний гараж з підвалом загальною площею 23,9кв.м., який знаходиться по [ADDRESS]. Однак, на нього право власності він не оформив. Відповідно до вимог ст. 25 ч. ч. 2 та 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що підтверджується копією спадкової справи №17-2016. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Таким чином, [PERSON] посилаючись на ст.ст.75, 84, 180 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання і утримання дитини, в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно, а також допустити негайне виконання рішення у межах суми платежів за один місяць. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком зазначено відповідача. Малолітня [PERSON] проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач на рівні з позивачем повинен нести витрати на утримання дитини. Частинами 2,4 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частинами 1,2 ст.77 СК України визначено, що утримання одного з подружжя іншим, здійснюється, як правило, у формі аліментів. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних утриманців. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В той же час суд вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини в заявленому розмірі буде надмірним. Таким чином, розмір аліментів, які будуть стягуватися на утримання позивача, підлягає зменшенню. Пунктом 1 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Таким чином, [PERSON] посилаючись на ст.ст.84, 180 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі, в розмірі 350 грн., щомісячно і утримання дитини, в розмірі по 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі заявленому позивачем, а на утримання дружини - у меншому розмірі, оскільки він непрацевлаштований. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком зазначено відповідача. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач на рівні з позивачем повинен нести витрати на утримання дитини. Частинами 2,4 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частинами 1,2 ст.77 СК України визначено, що утримання одного з подружжя іншим, здійснюється, як правило, у формі аліментів. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних утриманців. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що крім утримання дитини, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дружині, в заявленому позивачем розмірі, який є менше прожиткового мінімуму. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що в період шлюбу з [PERSON] вони придбали квартиру № 1, з надвірними будівлями, розташованими в будинку [ADDRESS], право власності на які зареєстровано за відповідачем. Після розірвання шлюбу, сторони не дійшли домовленості про поділ нерухомого майна і порядок користування ним. Таким чином [PERSON], посилаючись на ст.ст.60, 61, 63, 68 СК України, ст.368 ЦК України, просить визнати за нею та [PERSON] право власності на ? частину спільного сумісного майна сторін. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, додатково вказавши, що право власності на майно просить визнати без реального його розподілу та без визначення порядку користування ним. Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку визначеному абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2001 року по 31.07.2008 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей, котрі перебувають на утриманні позивача. З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2006 року за нотаріально посвідченим договором, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] Договір купівлі-продажу зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.11.2006 року, а право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем вцілому у Чернігівському МБТІ. Викладене підтверджується договором купівлі-продажу та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно № 124470068. Згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. Факт зміни позивачем прізвища підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 26.09.2009 року. У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів. Приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи доведені дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог [PERSON] У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 4 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Центрально-Міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки у серпні 2015 року, відповідач не надає належну матеріальну допомогу на утримання дитини, але позивач потребує такої допомоги. Позивачка в позові зазначає, що відповідач працездатний, працює на посаді електрогазозварювальника у ПАТ „АрселорМіттал Кривий Ріг", а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Виходячи з викладеного, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача до повноліття дитини на її користь. В судове засідання позивачка не з.явилась, надана суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач також в судове засідання не з.явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив справу також розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 4 жовтня 2013 року у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батько зобов.язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини / аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка зазначила в позовній заяві, що відповідач працєздатний, позивачка потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надав суду доказів того, що він є непрацездатною особою, в своїй заяві до суду зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що відповідач має реальну можливість надавати допомогу позивачці на утримання своїх дитини. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у утриманні неповнолітньої дитини, суд вважає справедливим щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини до повноліття дитини на користь матері дитини - позивачки по справі, починаючи стягненя з 21 вересня 2015 року. .

Outcome: approved