Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.11.2003 року, від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] 02.02.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що сторони після розірвання шлюбу проживають окремо, відповідач на даний час не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] позов визнав частково; не заперечуючи свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини, просив встановити розмір аліментів на рівні 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, посилаючись на те, що він на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04.10.2013 року, у другому шлюбі відповідач має другу дитину - сина [PERSON], [INFO], які перебувають на його утриманні; також він має допомагати матеріально своїй матері пенсійного віку. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] і [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.11.2003 року, від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.2); рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.3). Відповідач [PERSON] не заперечує про те, що дитина (син [PERSON]) проживає разом з матір»ю (позивачкою), відповідач не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання дитини - сина [PERSON] та погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини на користь позивачки; будь-яких утримань з заробітної плати відповідача на користь третіх осіб за виконавчими документами не відбувається; як стверджує відповідач, він працює офіційно та щомісячно одержує заробітну плату. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Оскільки відповідно до положень ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, аліменти на утримання дитини з батька (відповідача) стягуються до повноліття дитини, з урахуванням встановлених обставин справи суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, фактичне визнання відповідачем обставин справи, та вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.02.2017 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону; при цьому, заперечення відповідача в частині є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні належними доказами, є фактично такими, що не впливають на обґрунтування позивачкою розміру аліментів на утримання дитини у розмірі, який вона просить встановити.

Outcome: approved