Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

15 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 2,97 умовних кадастрових гектар із земель АПТЗТ "Річківське", яка розташована на території Річківської сільської ради та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Він своєчасно прийняв спадщину після її смерті. На даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну частку (пай), однак зробити цього не може у зв'язку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки вказаний сертифікат був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернувся з позховом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Річківської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився. Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Як вбачається з довідки відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області, на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 січня 1997 року №11 [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] від 03 лютого 1997 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,97 в умовних кадастрових гектарах у землях АПТЗТ «Річківське», що розташована на території Річківської сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 7). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Річківської сільської ради Білопільського району 22 лютого 1993 року та зареєстрований в реєстрі за №315, яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі (а. с. 6). Частиною першою статті 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 21 лютого 2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року, була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені померлої, посвідчений виконкомом Річківської сільської ради 22 лютого 1993 року за №315, не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], який своєчасно вступив в управління спадковим майном, зберігав документи та цінні папери (а. с. 9). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. З копії спадкової справи вбачається, що 18 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а. с. 20). На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилась після смерті [PERSON], але через відсутність правовстановлюючих документів на неї в позасудовому порядку він зробити цього не може(а. с. 8). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності АПТЗТ "Річківське" розміром 2,97 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved