Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON], що діє, як представник за довіреностями в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок внаслідок спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08.08.1960 року по 19.08.2014 року позивачка [PERSON] проживала у зареєстрованому шлюбі з покійним [PERSON]. За час перебування у шлюбі у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [INFO] помер [PERSON]. Після смерті свого батька [INFO] [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином зареєстроване спадкове майно, а саме - земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0869 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована по [ADDRESS] у рівних частках перейшла у власність позивачів [PERSON], [INFO] (дружини покійного) та [PERSON], [INFO] (сина покійного). Проте, ще при житті покійний [PERSON], перебуваючи у шлюбі з позивачем, у 1991 році фактично за свої власні кошти побудував житловий будинок загальною площею - 212,04 кв.м., житловою площею - 64,23кв.м., розташований на вищезгаданій успадкованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] Право власності на вказаний житловий будинок за покійним [PERSON] зареєстроване не було, що стало підставою для відмови позивачам у оформленні права власності на вказаний будинок за ними внаслідок спадкування за законом. Покійний [PERSON], перебуваючи у шлюбі з позивачем [PERSON] у 1991 році не мали можливості зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок. Таким чином ще при житті покійний [PERSON] став фактичним власником житлового будинку за [ADDRESS] а вказаний будинок став його роздільною власністю. Факт побудови вищезгаданого будинку підтверджується даними технічного паспорта та довідкою відповідача Великобичківської селищної ради та визнається сторонами по справі. Батьки покійного [PERSON] на дату його смерті померли. Майно покійного [PERSON] мало ділитися між його дружиною та його дітьми. На підставі наведеного просив визнати за [PERSON] [INFO], уродженкою с. Пацканьово, Мукачівського району Закарпатської області, р.н.о.к.п.п. [NUMBER] право власності внаслідок спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 212,04 кв.м., житловою площею 64,23 кв.м., розташованого за адресою: 90615 [ADDRESS] на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0869 га, кадастровий номер [NUMBER]. Визнати за [PERSON], [INFO], уродженцем с. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області, р.н.о.к.п.п. [NUMBER] право власності внаслідок спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 212,04 кв.м., житловою площею 64,23 кв.м., розташованого за адресою: 90615 [ADDRESS] на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0869 га, кадастровий номер [NUMBER]. Позивачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з"явилися, однак їхній представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача, Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, одна селищний голова, Зеленко О.Д. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнають, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частину житлового будинку №6 "а", що розташований по вул.. Прикордонна в смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області. Оскільки спадщина за померлим [PERSON] відкрилася [INFO], цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом являється позивачі по спроаві: його дружина, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08 серпня 1960 року та син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 червня 1966 року. Інший спадкоємець першої черги за законом, дочка померлого, [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON], що стверджується нотаріально посвідченою заявою. Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їхніх прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в їхню користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1991 році. З довідки №3200 від 27.07.2015 року Великобичківської селищної ради, встановлено, що нині померлий громадянин [PERSON], побудував за власні кошти житловий [ADDRESS] За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлнено, що позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину, після смерті [PERSON], що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №38472463 від 26.09.2014 року. Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

Outcome: approved