Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, ПАТ „Укрсиббанк" про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 грудня 2013 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/3948/13-ц затверджена мирова угода згідно якої було визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08.06.2010 р., дійсним та визнано за позивачем право власності на автомобіль марки „Toyota Carina", 1990 року випуску, об'єм двигуна 1600 куб.см., сірого кольору, кузов № [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]. У січня 2014 року позивач, з метою реалізації своїх прав власника, під час здійснення державної реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ, було з'ясовано, що на зазначений автомобіль накладений арешт згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області серії ВП№28249700 від 25.10.2011 року. З таких підстав позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним вище позовом. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, та від них не надійшло повідомлення про причини неявки (а.с. 22,27-31). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача та його представника на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, 08 червня 2010 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності та [PERSON] уклали договір купівлі - продажу автомобіля „Toyota Carina", 1990 року випуску, об'єм двигуна 1600 куб.см., сірого кольору, кузов № [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], згідно якого [PERSON] купив зазначений автомобіль (а.с. 6,7,8). Ухвалою від 02 грудня 2013 року Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №495/3948/13-ц затверджена мирова угода згідно якої було визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08 червня 2010 р., дійсним та визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки „Toyota Carina", 1990 року випуску, об'єм двигуна 1600 куб.см., сірого кольору, кузов № [NUMBER], тип ТЗ-легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13,14,15). Постановою від 25 жовтня 2011 року, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції було накладено арешт на автомобіль марки „Toyota Carina", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При таких обставинах суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved