Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 19.08.1995 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Луганська, актовий запис №439. В обґрунтування позову зазначає, що 19.08.1995 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дитини. Зазначає, що суперечки про розподіл майна та місце проживання спільної дитини між позивачем та відповідачем відсутні. В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позову просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Заяву про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не поданий. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, надавши правову оцінку наявним у справі матеріалам, судом встановлено наступне: сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.08.1995 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Луганська, актовий запис №439 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 18.11.2004 року виконкомом Орлово-Іванівської с/Ради Шахтарського району Донецької області, актовий запис №7. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. За твердженням позивача, суперечки про розподіл майна та місце проживання спільної дитини між позивачем та відповідачем відсутні (доказів зворотного суду не представлено). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: відповідно до ст.ст. 16, 109, 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна та місце проживання неповнолітньої дитини відсутній, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. В свою чергу, статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не ставить питання про відновлення свого дошлюбного прізвища. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, позивач просить судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved