Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

09.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 15.10.2012 року, вона є власником картоплесховища за номером 35 а, що знаходиться по вул.Шевченка в смт.Воловець Закарпатської області. На даній будівлі розташований торговий павільйон (магазин) Воловецького районного споживчого товариства, який здається в оренду приватним підприємцям для зайняття підприємницькою діяльністю. Таке розташування павільйону сприяє руйнуванню картоплесховища та перешкоджає можливості повноцінно використовувати його для своїх потреб. Вирішити конфлікт у досудовому порядку не вдається, тому позивачка просить суд зобов?язати [PERSON] районне споживче товариство усунути перешкоди у користуванні майном- картоплесховищем за номером 35 а, що знаходиться на вул.Шевченка, в смт.Воловець Закарпатської області шляхом демонтування з нього збірно- розбірного торгового павільйона та стягнути на її користь судовий збір. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що розташування торгового павільйону (магазину) Воловецького районного споживчого товариства, який здається в оренду приватним підприємцям для зайняття підприємницькою діяльністю над належним їй на праві приватної власності картоплесховищем сприяє руйнуванню даної будівлі, перешкоджає можливості повноцінно її використовувати для своїх потреб. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив та пояснив, що на момент будівництва торгового павільйому ніхто претензій щодо його розташування не заявляв. Підтвердив, що спірний магазин дійсно розташований на картоплесховищі за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 35 а, яке є в аварійному стані, проте правління Воловецького райСТ його не використовує та не перешкоджає доступу до нього власнику [PERSON] Також заявив, що у відповідача немає правовстановлюючих документів на вказаний торговий магазин. Представник третьої особи [PERSON] селищної ради в судове засідання повторно не з"явився, надав суду заву про розгляд справи без його участі (а.с.33). У минулих судових засіданнях вирішення даного позову залишив на розсуд суду, пояснивши, що [PERSON] селищна рада не володіє жодними документами, які б підтверджували в чиїй власності знаходиться даний павільйон. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 15.10.2012 року, Витягу про державну реєстрацію прав ДВПТ по Воловецькому району №35917914 від 19.10.2012 року (а.с.7) [PERSON] є власником картоплесховища за номером 35 а, що знаходиться на вул.Шевченка в смт.Воловець Закарпатської області. Дане картоплесховище побудоване з каменю, розмір його загальної площі складає 55,77 кв.м.(а.с.5). Рішенням 28- ї сесії шостого скликання від 25.04.2013 року №568 позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,035 га за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 35 а для ведення особистого селянського господарства. 2014 року [PERSON] розпочато процедуру приватизації земельної ділянки, зокрема, замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (а.с.15-17). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого ВРУ 17.07.97 року декларує: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дана норма права практично дублюється нормою ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. З матеріалів інвентаризаційної справи виготовленої ДВПТІ по Воловецькому району від 2001 року (а.с.37-43), Постанови правління Воловецького райспоживтовариства №22 від 14.03.2001 року (а.с.44) вбачається, що адресою місця розташування торгового магазину Воловецького райСТ є смт.Воловець, вул. Шевченка, 37 Воловецького району. Тоді як насправді, і це не заперечується стороною відповідача, вказаний магазин розташований над будівлею картоплесховища [PERSON] за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 35 а. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що торговий магазин Воловецького райСТ, місцезнаходженням якого є адреса смт.Воловець, вул.Шевченка, 37, розташований на будівлі картоплесховища за адресою смт.Воловець, вул.Шевченка, 35 а без жодної правової підстави, порушує права позивачки [PERSON] на вільне, на власний розсуд володіння та розпорядження належним їй майном, сприяє його руйнуванню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав є обгрунтованим, а позов -підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: approved