Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

05.02.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим в подальшому, в якому вказує, що в період з вересня 2008 року по травень 2014 року проживала разом зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] однією сім'єю з [PERSON]. В період спільного проживання з нею [PERSON] відкрив рахунки в банку та придбав два автомобіля : RENAULT TRAFIK, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER] придбаний 25 лютого 2014 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]; SKODA OCTAVIA F7, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], придбаний 26 лютого 2014 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] загинув. Просить встановити юридичний факт проживання однією сім"єю в період з вересня 2008 року по травень 2014 року [PERSON] та [PERSON]. Визнати за нею право власності як спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частини автомобілів RENAULT TRAFIK, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER] та SKODA OCTAVIA F7, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER] придбаних під час спільного проживання з [PERSON].; ? частину грошових коштів в розмірі 12791,15 грн. що знаходяться на рахунку № [NUMBER] відкритому 25 листопада 2013 року в Ізюмському відділенні ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON] та на відсотки, що припадають на долю вказаної особи; ? частину грошових коштів в розмірі 27,50 грн. що знаходяться на кредитному картковому рахунку № [NUMBER] відкритому 18 січня 2013 року в Ізюмському відділенні ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON] та на відсотки, що припадають на долю вказаної особи. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] року на 1/6 частини автомобілів RENAULT TRAFIK, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER] та SKODA OCTAVIA F7, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER]; на 1/3 частину грошових коштів в розмірі 12791,15 грн. що знаходяться на рахунку № [NUMBER] відкритому 25 листопада 2013 року в Ізюмському відділенні ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON] та на відсотки, що припадають на долю вказаної особи; 1/3 частину грошових коштів в розмірі 27,50 грн. що знаходяться на кредитному картковому рахунку № [NUMBER] відкритому 18 січня 2013 року в Ізюмському відділенні ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON] та на відсотки, що припадають на долю вказаної особи. Стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] змінені позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що є матір'ю загиблого [PERSON] Син був розлучений з 2003 року, проживав один, мав хатню робітницю, яка працювала в нього багато років. З позивачкою [PERSON] познайомилась 08 березня 2014 року, коли її син [PERSON] приїхав поздоровити її зі святом разом з позивачкою у справі. На її запитання, щодо стосунків з позивачкою, сказав, що це несерйозно, та одружуватись він не збирається. Другий раз бачила позивачку на похоронах сина. В будинку [PERSON] [PERSON] ніколи не проживала, її речей, та речей її дитини в будинку не було. У [PERSON] часто бувала його донька [PERSON], яка мала в будинку сина свою кімнату. Автомобілі у сина були завжди, купував автомобіль, їздив на ньому 2-3 роки, продавав та купував інший. Автомобіль Шкода купив, коли отримав спадок після смерті батька. Законний представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] з 20.08.1999 року по 03.09.2003 року. [INFO] року народилась донька [PERSON]. Після офіційного розірвання шлюбу до 2013 року вони з [PERSON] зустрічались, спілкувались, мали близькі стосунки як чоловік та жінка. Часто буваючи в домі [PERSON] ніколи не бачила в будинку жіночих речей. Донька часто жила в батька, але ніколи не говорила, що бачила в будинку іншу жінку. Позивачку вперше побачила в день загибелі [PERSON] Представник [PERSON] - адвокат Шведова Т.А. просила в позові відмовити за його недоведеністю. Представник органу опіки та піклування Ізюмської міської ради Мойсеєнко В.А., який вважав, що в задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування необхідно відмовити, оскільки, якщо судом буде встановлено факт проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю, то вона має право на спадкування в четверту чергу та не має права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги. Вислухавши представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], законного представника відповідача [PERSON] - [PERSON], адвоката Шведову Т.А., представника органу опіки та піклування Ізюмської міської ради Мойсеєнко В.А., свідків : [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, суд встановив. [PERSON] помер [INFO] року (а.с.6) Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, в судовому засіданні підтвердили, що позивач [PERSON] зі своїм сином проживала з [PERSON] з 2007-2008 року по день його смерті як чоловік та дружина. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, спростували вказану інформацію та пояснили, що [PERSON] після розлучення жив один, по господарству йому допомагала хатня робітниця, яка працювала у [PERSON] довгий час. [PERSON] разом з дитиною в будинку [PERSON] ніколи не проживала. Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов'язків подружжя ( ч. 2 ст.21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім'ю, але статусу подружжя не набувають. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] з 07 лютого 2005 року (а.с.4) Для підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] позивачем надано до суду копію довідки голови квартального комітету кварталу №20 [PERSON], від 24.07.2014 року, посвідчену Ізюмською міською радою Харківської області 30.07.2014 року, згідно якої [PERSON] не була зареєстрована, але проживала за адресою: [ADDRESS] з вересня 2008 року з цивільним чоловіком [PERSON] до його смерті та вели з ним спільне господарство.(а.с.7) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що, після смерті [PERSON] до неї звернулась [PERSON] з проханням видати їй довідку, при цьому у [PERSON] були ключі від будинку [PERSON] і вона відкрила будинок та запросила її увійти. Сусіди підтвердили, що [PERSON] проживала із [PERSON] більше 3-4 років. Зі слів [PERSON] вона вказала в довідці, що та проживає з 2008 року. При цьому свідок [PERSON] пояснила, що є головою квартального комітету кварталу №20 з 2013 року, та не змогла пояснити суду, які саме сусіди підтвердили факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] А зазначення в довідці факту ведення спільного господарства пояснила наявністю у [PERSON] ключів від будинку [PERSON] Вказані докази суд критично оцінює, оскільки вони спростовуються іншими доказами, зокрема, поясненнями свідків: - [PERSON], який пояснив, що працює дільничним міліціонером Ізюмського МРВ УМВС України в Харківській області на дільниці де проживав [PERSON] Відповідно до своїх посадових обов'язків цікавився життям жителів своєї дільниці. Особисто знав [PERSON], спілкувався з ним та бував у нього в домі. [PERSON] жив один, в нього була хатня робітниця [PERSON]. [PERSON] не проживала зі [PERSON] - [PERSON], яка пояснила, що працювала у [PERSON] домогосподаркою з травня 2005 року по день його смерті. Працювала щодня з 9-00 до 15-16 год, крім вихідних, святкових днів та відпустки. В її обов'язки входило прибирання, прання, прасування, готування їжі, прибирання двору, та робота на огороді в домоволодінні [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Весь час її роботи в будинку проживав [PERSON] один, приходили до нього донька [PERSON], колишня дружина [PERSON] та його мати [PERSON]. У доньки [PERSON] в будинку була своя кімната. [PERSON] з дитиною в будинку [PERSON] ніколи не жила. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України « Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти. Позивачем доказів спільного побуту з померлим [INFO] року [PERSON] суду не надано. Взаємність прав та обов'язків передбачає наявність як у жінки так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов'язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. При застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Позивач [PERSON] не вказала суду на джерела вкладів що знаходяться на рахунках в Ізюмському відділенні ХГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я [PERSON], джерела придбання автомобілів RENAULT TRAFIK та SKODA OCTAVIA , та її особистий вклад в придбання вказаного майна, доказів про те, що вона в період з 2008 року по [INFO] року не перебувала в іншому шлюбі суду також не надала. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на корті вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Представлені позивачем [PERSON] докази на підтвердження своїх позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частину в спільному майні та визнання права власності на майно в порядку спадкування не дають суду можливості прийти до беззаперечного висновку про обґрунтованість її позовних вимог. Таким чином позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed