Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованих шлюбних відносинах. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 07.12.2011 року Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Спільна дитина сторін після розірвання шлюбу проживає та перебуває на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не провідує його, не цікавиться його здоров'ям, успіхами, морально та матеріально не підтримує. Крім того, відповідач надав нотаріальну заяву, відповідно до якої відмовляється від батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та визнає, що участі в його житті не приймає. З огляду на викладене, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги визнає. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, врахувавши думку сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 21.09.2006 року. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, зустрічі з сином не прагне, не цікавиться його здоров'ям, успіхами, морально та матеріально не підтримує. Крім того, як вбачається з заяви [PERSON] від 04.10.2013, посвідченої державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Абісовою Т.Ф., відповідач добровільно відмовився від батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], та зазначив, що участі у вихованні, навчанні, утриманні сина не приймає. Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] тривалий час ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно сина [PERSON], сином взагалі не цікавився, вихованням не займався, матеріальної допомоги на його утримання не надавав та не надає, не приймав участі у житті сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 114,70 грн..

Outcome: approved