Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що вона [PERSON] (дошлюбне прізвище «Терещенко»), є рідною дочкою [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про народження Серія ЯЕ № 495751 та копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-КЕ № 261421. 07 квітня 2016 року [PERSON] помер у м. Хорол Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть [PERSON] І-КЕ № 316743. Відповідно до заповіту, посвідченого 07 лютого 2013 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №61, [PERSON] на випадок смерті належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 418744, виданого Семенівською райдержадміністрацією 09 лютого 2006 року, земельну ділянку розміром 11,46 гектарів, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, заповідав: 1/2 (одну другу) частку від цієї земельної ділянки синові [PERSON], [INFO]; а іншу 1/2 частку від цієї земельної ділянки в рівних частках заповідав по 1/3 (одній третій) кожній: дочці- Голуб Г.М., [INFO], дочці [PERSON], [INFO], дочці- Шкіль Л.М., [INFO]. Згідно з довідкою виконкому Хорольської міської ради Полтавської області № 5761 від 04.10.2016 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] (колишня Дзержинського), з 04.10.1988 року до дня смерті 07.04.2016 року. Спільно з ним на день смерті були зареєстровані: син [PERSON], [INFO], та невістка [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, але подали до суду заяву зазначивши, що позов визнають повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши позиціюсторін, взявши до уваги визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, вказане у заповіті, тобто належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ №418744, виданого Семенівською райдержадміністрацією 09 лютого 2006 року, земельну ділянку розміром 11,46 гектарів, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області. Відповідно до ст. 1235 ІДК України позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлого 07.04.2016 року [PERSON] за заповітом. Із змісту заповіту спадкодавця, посвідченого посвідченого 07 лютого 2013 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №61, [PERSON] на випадок смерті належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 418744, виданого Семенівською райдержадміністрацією 09 лютого 2006 року, земельну ділянку розміром 11,46 гектарів, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, заповідав: 1/2 (одну другу) частку від цієї земельної ділянки синові [PERSON], [INFO]; а іншу 1/2 частку від цієї земельної ділянки в рівних частках заповідав- по 1/3 (одній третій) кожній: дочці- Голуб Г.М., [INFO], дочці [PERSON], [INFO], дочці [PERSON], [INFO]. Таким чином, за вказаним заповітом батько [PERSON]В, заповідав позивачці 1/6 частину вказаного нерухомого майна, з розрахунку: 1/2 х 1/3= 1/6, але у зв»язку з тим, що у заповіті її прізвище помилково вказано як «ШКІЛЬ» замість правильного, що міститься у свідоцтві про її народження, свідоцтві про її одруження та паспорті- «ШКИЛЬ», позивачка не має можливості оформити право на дану спадщину в нотаріальному порядку, що слідує з повідомлення Хорольської держнотконтори № 1624/02-14 від 12.10.2016 року, в якому їй роз»яснено необхідність звернутись до суду з відповідною заявою. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями, а згідно частини 2 вказаної статті у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно частини 2 статті 213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумаченя змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників, - в порядку позовного провадження. Враховуючи неможливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом без тлумачення заповіту позивачка [PERSON], вимушена звернутися до суду з проханням, здійснити тлумачення змісту заповіту [PERSON], вказавши, що згідно до заповіту, посвідченого 07 лютого 2013 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 61, згідно якого [PERSON] на випадок смерті заповідав 1/6 частку належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 418744, виданого Семенівською райдержадміністрацією 09 лютого 2006 року, земельну ділянку розміром 11,46 гектарів, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Семенівського району Полтавської області, позивачці його дочці- Шкиль Л.М., [INFO]. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ про\~ тлумачення змісту заповіту є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved