Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

05 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтуванні заяви вказує на те, що є власником земельної ділянки, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХР № 015707, виданого 10 грудня 2002 року на підставі рішення Ізюмської райдержадміністрації від 25.11.2002 № 415 площею 6,7673 га, розташованої на території Комарівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 152, в якому прізвище « [PERSON] » не співпадає з вірним прізвищем « [PERSON] ». Просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХР № 015707, від 10 грудня 2002 року, площею 6,7673 га, виданого на підставі рішення Ізюмської райдержадміністрації від 25.11.2002 № 415, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 152. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи: Комарівського старостинського округу Оскільської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що ніяких доповнень та заперечень по даній справі не має. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правиламип.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХР № 015707, від 10 грудня 2002 року, на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , підтверджується наступними доказами: копіями паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.4-6). Однак, у Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХР № 015707, від 10 грудня 2002 року, площею 6,7673 га, виданого на підставі рішення Ізюмської райдержадміністрації від 25.11.2002 № 415, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 152, прізвище заявника зазначено [PERSON] замість вірного [PERSON] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку потрібно заявнику для того, щоб він мав можливість вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, а тому, суд приходить до переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved