Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

12 травня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00грн. всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання як дружини, у розмірі 500,00 грн. від частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років і до того моменту як вона вийде на роботу , тобто буде працездатна і зможе себе забезпечувати ( мовою оригіналу) . Посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі , від якого народився син [PERSON] , [INFO], та який після припинення їх шлюбних стосунків проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги як на утримання сина , так і на її утримання , оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років , своєчасно не надає, що і змусило її звернутися до суду. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала , просила задовольнити. Відповідач в суді погодився сплачувати аліменти , однак у меншому розмірі , як визначила позивачка. Зазначав, що він офіційно працює , про що свідчить довідка з місця роботи ; будь-яких доходів від підприємницької діяльності не має. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1\~ст. 189 цього Кодексу\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони з 21.06.2013 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 12 вересня 2013 року народився син [PERSON] ( а.с. 3, 4), який після припинення шлюбних стосунків сторін у справі проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні. При цьому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, зазначивши що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Однак, в судовому засіданні відповідач надав довідку про те, що працює у ПП Власов- менеджером зі збуту з 09.06.2016 року, із заробітною платою 1500 грн., щомісячно ( а.с.20- 22, 41) . Згідно відомостей, витребуваних судом із Головного управління ДФС у Кіровоградській області відповідач є приватним підприємцем, але доходу від підприємницької діяльності не має (а.с. 47-50). Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліментів у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідатиме рівню матеріального забезпечення відповідача. Згідно ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2 ст.84 СК України). Для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини.\~ Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. З матеріалів справи з»ясовано, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а відтак, суд вважає, що відповідач також спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1 / 6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача 551,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання. У задоволенні вимог\~\~ щодо стягнення\~\~ твердої грошової суми на утримання дитини та дружини відмовити.

Outcome: partial