Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

03.12.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Посилалась на те, що відносини в сім"ї не склалися, на даний час проживають окремо. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. У зв'язку із цим позивач просила суд розірвати шлюб та стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частині його доходу на її користь на утримання дитини, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення нею повноліття. Сина залишити на проживання з нею. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує та погоджується на заочний розгляд. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2005 року (а.с. 4). Від подружнього життя сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільстав. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов позивачкою подано 03.12.2013 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Доводи позивача відповідачем не спростовані. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дітей, які не досягли десяти років, визначається за згодою батьків. Заперечень щодо місця проживання сина від відповідача не надходило. Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 229,40 грн., який вона просить не стягувати з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved