Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїпро позбавлення батьківських прав, а саме: просила позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8150 грн. 00 коп.. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , який в 2008 році було розірвано через те, що останній зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, має нахили до вчинення насильства. Вказала, що неодноразово зазнавала психологічного та фізичного насилля, у результаті якого отримувала численні побої. Зазначила, що після розлучення [PERSON] залишилась проживати з позивачкою, вона забезпечує її самостійно. Відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, зовсім не цікавиться дитиною, він навіть не поздоровляв дитину з днем народження та іншими святами. В 2017 році позивачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/10076/17 було визначено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] . Але і після цього відповідач продовжував нехтувати своїми обов`язками як батька. Останній не виплачував аліменти, дитині ніяк не допомагав, тому на 01.12.2020 року у нього утворився борг по сплаті аліментів у розмірі 53174,13 грн.. Тобто, починаючи з 2008 року відповідач не бере участі у житті своєї доньки, не зустрічається з нею, не спілкується, коли у дитини були проблеми зі здоров`ям і він про це був інформований, та все одно не намагався надати доньці допомогу. Змінити поведінку відповідача в кращу сторону не можливо. Були проведені превентивні заходи, щодо роз`яснення його участі в житті дитини, необхідності в спілкуванні за для фізичного, духовного, морального і емоціонального розвитку доньки, але все марно. Зазначила, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, від встановлених законом батьківських обов`язків ухиляється, у зв`язку з цим, просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно її доньки. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Позивачка подала заяву про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів. Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. В судове засідання 26.05.2021 року позивачка в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів не з`явилася. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїв судове засідання не з`явився, до суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , просив справу розглянути за його відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судов встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком є відповідач у справі. Відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/10076/17 стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] . Станом на 01.12.2020 року у відповідача утворився борг по сплаті аліментів у розмірі 53174,13 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам від 01.12.2020 року Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області. Відповідно до постанов Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 29.03.2019 року, 28.03.2019 року [PERSON] - відповідачу по справі, було встановлено тимчасове обмеження у праві користуватися зброєю, у праві керування транспортними засобами, у праві полювання та у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно судового наказу № 2-н/754/571/17 від 07 серпня 2017 року. Згідно висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, про можливість позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 01.04.2021 року № 7). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 18.03.2021 року, [PERSON] з позовними вимогами щодо позбавлення батьківських прав відносно його доньки [PERSON] обізнаний, вказав, що з донькою спілкується дуже рідко, останній раз спілкувався в грудні 2020 року, має заборгованість по сплаті аліментів, щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки не заперечує. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зазначено ВС в постанові від 25.03.2020 року № 237/1752/18 Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). ВС в постанові від 03.05.2018 року № 214/1048/15-ц вказано, що лумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться нею та фінансового не підтримує. Судом враховується думка дитини [PERSON] , яка не бажає підтримувати зв`язки з відповідачем, який не піклується про неї та зловживає алкогольними напоями. Відповідач, знаючи про наявність в суді на розгляді позовної заяви, не з`явився без будь-яких причин до суду, що свідчить про відсутність бажання зберегти зв`язки з донькою та відсутність інтереси щодо результатів розгляду справи. Крім того, у висновку служби у справах дітей зазначено про те, що відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки. З огляду на викладене, враховуючи, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8150 грн. На підтвердження витрат додано Акт про надання юридичних послуг від 11.01.2021 року про здійсненні роботи на виконання Договору № А-608 від 29 грудня 2020 року між позивачкою та ТОВ «Київський центр юридичної допомоги» Акт містить детальний опис робіт з вказівкою на витрачений час та вартість тих чи інших послуг. Загальна вартість наданих послуг склала 8150 грн. за дев`ять годин виконаних робіт. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, в разі подання стороною детального опису робіт та відсутністю заперечень іншої сторони, суд позбавлений можливості як зменшувати витрати на правову допомогу так і ставити під сумнів їх співмірність. Враховуючи відсутність зі сторони відповідача заперечень з приводу розміру витрат на правову допомогу позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 8150 грн. витрат на правову допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved