Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, який мотивовано тим, що 31.10.2011 р. вона за письмовим договором купівлі-продажу придбала у відповідача, який діяв за дорученням [PERSON], за 4500,00 дол. США автомобіль ГАЗ 33021, власником якого є [PERSON] В цей день відповідач передав їй автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі, а вона сплатила аванс в розмірі 1500,00 дол. США. Решту суми - 3000,00 дол. США мала сплатити до квітня 2012 р. В квітні 2012 р. повністю розрахувалась з відповідачем. 30.05.2012 р. відповідач видав їй і її чоловіку довіреність на право керування придбаним автомобілем і погодився оформити договір купівлі-продажу автомобіля через нотаріальну контору в серпні 2012 р. Але з оформленням договору купівлі-продажу відповідач зволікав. 26.09.2014 р. працівниками ДАІ автомобіль у неї вилучено, оскільки постановою гол. держвиконавця Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 14.04.2014 р. оголошено розшук автомобіля боржника [PERSON] - ГАЗ 33021, р/н [NUMBER] у виконання рішення Ленінського райсуду м. Вінниці, яким з [PERSON] на користь ПАТ «Універсалбанк» стягнуто 100814,99 грн. боргу за кредитним договором. 01.10.2014 р. відповідач видав їй розписку про те, що він отримав від неї кошти в сумі 4500,00 дол. США за проданий автомобіль ГАЗ 33021, р/н [NUMBER]. Оскільки права власності на зазначений автомобіль вона не набула, відповідач безпідставно отримав кошти в сумі 58050,00 грн. (еквівалент 4500,00 дол. США), які вона просить стягнути з відовідача на її користь. (а.с. 3-8) В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] позов не визнали, просять відмовити у задоволенні позову, оскільки 30.05.2014 р. позивачу було видано генеральну довіреність на автомобіль, за якою вона мала право оформити авто на себе. Строк довіреності закінчився 13.10.2014 р. Позивач автомобіль не переоформила. На час відчуження автомобіля він не був в розшуку. Надали письмові заперечення. (а.с. 44-45) Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору від 31.10.2011 р. позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON], що діяв на підставі генеральної довіреності від імені [PERSON], 1500,00 дол. США за автомобіль ГАЗ 33021, р/н [NUMBER], а решту 3000,00 дол. США [PERSON] зобов'язалась сплатити частками по 500,00 дол. США, щомісяця, до квітня 2012 р. включно. [PERSON] після отримання решти коштів зобов"язався переоформити автомобіль на позивача [PERSON] (а.с. 39) Згідно розписки від 01.10.2014 р. відповідач [PERSON], що діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 3500,00 дол. США за автомобіль ГАЗ 33021, р/н [NUMBER], 01.08.2012 р. і зобов'язався переоформити автомобіль на позивача [PERSON] (а.с. 40) Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.09.2014 р. працівниками ДАІ здійснено затримання автомобіля ГАЗ 33021, 2001 р.в., білого кольору, фургон ізотермічний, р/н [NUMBER], згідно постанови №42600777 від 14.04.2014 р. Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ. (а.с. 16, 17) Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно ст. 1212 ч. 1 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 177 ч. 1 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно ст. 202 ч. 1 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 205 ч. 1, ч. 2 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1, 2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. До таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.10.2013 р., яка прийнята у справі №6-88 цс 13, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою у правозастосуванні. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388, визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, а також передбачено, що зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Судом встановлено, що автомобіль ГАЗ 33021, р/н [NUMBER], не був знятий з обліку в органах ДАІ, досі зареєстрований за [PERSON], тобто була порушена процедура продажу автомобіля. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля між стронами є неукладеним, а грошові кошти в сумі 4500,00 дол.США відповідач набув без достатньої правової підстави, тобто, позов підлягає задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути 58050,00 грн. безпідставно отриманих коштів. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 580,50 грн. судового збору.

Outcome: approved