Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

26 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], третя ооба: Лівобережний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про визнання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 листопада 2005 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. 15 червня 2011 року рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області даний шлюб між відповідачами був розірваний. [INFO] року відповідачка [PERSON] народила сина [PERSON], народження якого зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №1051. Тобто народження дитини відбулося через три місяці після розірвання шлюбу. В актовому запису про народження дитини [PERSON] вказано, що останній народився [INFO] року, та його батьками є: мати [PERSON], відомості про батька дитини вносились на підставі ч.1 ст.122 СК України, а саме походження дитини від [PERSON], як одного з подружжя, визначено на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Між тим, з даним фактом він не згоден, адже в 2002 році він познайомився з відповідачкою [PERSON], після чого вони почали зустрічатися. Наприкінці 2004 року вони розійшлись та стали проживати окремо. У квітні 2007 року він дізнався від знайомих, що відповідачка вийшла заміж за другого відповідача. Між тим, у жовтні 2009 року їх стосунки поновились, але разом вони не мешкали. Так їх стосунки проіснували до 2011 року та вони знову розійшлись. В 2013 році йому стало відомо про те, що відповідачка народила дитину та живе разом з ним окремо від свого чоловіка. В 2015 році вони знов поновили свої стосунки та почали разом проживати. На початку 2016 року він від відповідачки дізнався, що рідним батьком її сина є саме він. На теперішній час він вважає себе батьком дитини [PERSON], [INFO], вважає що, його права відносно батьківства даної дитини порушені. Просить визнати його батьком дитини та внести відповідні зміни до актового запису про його народження. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу на розсуд суду та в інтересах дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. З 04 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 25 листопада 2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] року, де батьками записані - батько [PERSON] та мати [PERSON]. 26 травня 2017 року до суду звернувся із позовом [PERSON] про визнання батьківства, бо вважає себе батьком дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. По справі за клопотанням позивача було проведено судово-генетичну експертизу. Згідно висновку експерта № 638 від 02.11.2017 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» зазначено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% (а.с. 46-48). Відповідно до ч. 8 ст 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] підтримували близькі стосунки в період з жовтня 2009 року по лютий 2011 року. [INFO] року [PERSON] народила хлопчика, батьком якого є саме позивач [PERSON], однак запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень у відділі реєстрації актів цивільного стану вчинено відповідно до статті 122 СК України, оскільки на момент народження дитини не сплив десятимісячний строк після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищенаведені обставини та приймаючи до уваги висновок молекулярно-генетичної експертизи, суд приходить висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved