Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

17.09.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.02.1992 року Славською селищною радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Сколівського районного суду Львівської області від 17.09.2021 року, справа передана для розгляду судді Броні А.Л. Ухвалою судді Сколівського районного суду від 13.09.2021 року було прийнято справу до провадження судді Брони А.Л. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Розгляд справи відбувся 29.09.2021 року без учасників справи. Позов обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 15 лютого 1992 року, від якого у них народилися дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні сварки, різні конфлікти. Близько п`яти років припинила з чоловіком проживати разом та підтримувати подружні відносини, а також вести з ним спільне господарство. В збереженні сім`ї не зацікавлена, оскільки втратили одне до одного почуття любові. За таких обставин просить суд задоволити її позовні вимоги та термін на примирення не надавати, оскільки вважає, що збереження шлюбу із відповідачем буде суперечити інтересам кожного з них. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони вступили у шлюб 15 лютого 1992 року, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області на підставі актового запису № 6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від спільного проживання у сторін народилися дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 110 СК України визначено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч. 1 ст. 112 вказаного Кодексу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивачка має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу у сім`ї стали різні погляди сторін на сімейне життя, що призвело до втрати позивачкою почуття любові, поваги, а шлюб існує лише формально. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та може порушувати їх особисті немайнові права, а шлюб носить формальний характер. Таким чином, на переконання суду, збереження їхнього шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка втратила почуття поваги і любові до відповідача, вони стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами та поведінкою відповідача, який не подав відзив на позовну заяву, тим самим не спростувавши позов, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, тому позов підлягає задоволенню із ухваленням заочного рішення.

Outcome: approved