Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

В липні 2018 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Роксолана» в особі голови правління [PERSON] звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього на свою користь заборгованість за комунальні послуги у сумі 9137,45 грн. та суму судових витрат 5137,00 грн. У позовній заяві позивач вказує, що відповідач як власник квартири, систематично не сплачує членські внески на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Роксолана» та недоплачує комунальні платежі, у зв'язку із чим за ним рахується загальний розмір заборгованості у сумі 8306 (вісім тисяч триста шість) гривень 78 копійок, яку позивач просить присудити до стягнення з врахуванням інфляційних втрат у розмірі у розмірі 830 (вісімсот тридцять) гривень 67 копійок. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду\~від 29.08.2018 року провадження за\~вказаною позовною\~заявою відкрито.\~Розгляд справи\~призначено провести\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позов, зустрічного позову або клопотання про слухання справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позов не надав. Заяв по суті справи чи з процесуальних питань від відповідача також не надходило. За приписами\~частини восьмої\~статті178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи положення статей\~ 280,\~281\~ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення розгляду цивільної справи № 520/8312/18 в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1\~ст. 19 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як власник квартири № 15 входить до кола співвласників багатоквартирного будинку № 16, розташованого по вулиці Тополиній в місті Одесі. Право власності відповідача на квартирц підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 01 червня 2004 р. (серія: САА №424128) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 05.08.2004 р. серіїй СВС№104610. Відповідач отримує послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Утім зобов'язання по їх оплаті не виконує, внаслідок чого позивачем недоотримано за період з листопада 2016 року по червень 2018 року грошової суми у розмірі 8306,78 гривень. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закону). За положеннями статті першої Закону асоціація власників жилих будинків є юридичною особою, створеною для представлення спільних інтересів об'єднань. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання. За змістом ст. 10 Закону вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції якої, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднань. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Підставами для нарахування Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Роксолана» (далі ОСББ «Роксолана», ОСББ) вартості послуг слугувало рішення загальних зборів членів ОСББ про встановлення розміру внесків, яке є чинним і в судовому порядку недійсним не визнавалося, а також факт надання цих послуг. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (ч. 6 ст. 13 Закону). Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 22 Закону у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку. Таким чином, особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні (асоціації), а тому, за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку, така сума боргу підлягає стягненню. Крім того, ні зазначеним Законом, ні іншими законодавчими актами України не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування розмірів внесків та платежів, визначених загальними зборами ОСББ. Таким чином, помилково ототожнювати внески (збори, платежі) на утримання будинку, визначені загальними зборами ОСББ, із тарифом на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» та\~статті 14\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» \~підлягає встановленню органами місцевого самоврядування. [PERSON], як співвласник майна у будинку № 16 по вулиці Тополиній в місті Одесі одержував послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надавалися позивачем, як обслуговуючою організацією, в період з 2016 року. Відповідачу спрямовувалися рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням сум, підлягаючих оплаті. Утім, відповідач [PERSON] здійснював платежі не регулярно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 8306,78 гривень. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, з огляду на зазначене, кредитор має право на отримання сум як відшкодування втрат кредитора від знецінення коштів, які не повернуті своєчасно. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідальність, передбачена ч. 2\~ ст.\~625\~ЦК України покладається на боржника. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1\~ст. 355 ЦПК України. Таким чином, суд доходить висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 9137 (девять тисяч сто тридцять сім) гривень 45 копійок, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати за спожиті житлово-комунальні послуги від простроченої суми. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Роксолана» до [PERSON] про стягнення заборгованості - підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частин першої та другої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві попередній (орієнтований) розмір судових витрат заявлений у сумі 2187, 00 грн., як сплата судового збору. Однак, до заяви доданий оригінал платіжного доручення № 79 від 04 липня 2018 року на суму 1861 (одну тисячу вісімсот шістдесят одну) гривню 50 копійок із призначенням платежу: «судовий збір». Підтверджена квитанцією сума судового збору підлягає безумовному стягненню з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 3000 грн. не мають фактичного підтвердження достатніми, належними та допустимими доказами. У відповідності до статті 137\~ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката, безпосередньо повязана з розглядом справи, тому ненадання відомостей щодо вартості окремих робіт (послуг), витраченого в порядку виконання взятих на себе зобовязань часу, унеможливлює визначення що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" (заява № 19336/04)). До ухвалення\~рішення суду\~позивачем не\~заявлялось про\~не можливість\~з поважних\~причин подати\~конкретні докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~ним судових\~витрат на\~правову допомогу. Будь-яких доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, доказів вчинення адвокатом окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, позивачем не надано. У звязку з наведеним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат у розмірі 3000 гривень на оплату професійної правничої допомоги безпідставними, і як наслідок такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved