Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 04 червня 2013 року рішенням Тиврівського районного суду з відповідача на її користь присуджені аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно на утримання сина, [PERSON], [INFO], починаючи з 17.05.2013 року і до його повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 17.05.2013 року і до досягнення сином, [PERSON], трьохрічного віку, тобто до [INFO]. З 01.01.2014 року по теперішній час відповідач аліменти не сплачує. В зв'язку з цим нею до Тиврівського районного суду був поданий позов про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів. Крім того, їхній син [PERSON] хворіє на вроджений підвивих стеген, йому рекомендована шина протягом шести місяців, він хворіє на синдром рухових порушень у вигляді помірного пірамідного гіпертонусу ніг, нейроастенічний синдром, алергічний дерматит та вірусні захворювання. Вона вимушена витрачати багато коштів на лікування дитини. Нею вже сплачено 14382 гривні 99 копійок, що підтверджується квитанціями про сплату, чеками та товарними чеками. Тобто їхній син потребує додаткових грошових витрат, які викликані його хворобою. Добровільно надати кошти на лікування дитини відповідач відмовляється, на її неодноразові прохання сплатити 7191 гривню 49 копійок, тобто половину суми сплаченої нею для лікування сина, відповідач позитивної відповіді не дав. Тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою. Відповідно до ст. 185 СК України відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в тому числі і хворобою. Розмір участі батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вона претендує на сплату їй половини суми сплаченої нею на лікування сина, тобто 7191 грн. 49 копійок. Інших утриманців у відповідача немає, він працездатний в має можливість сплатити дану суму. Просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на лікування сина [PERSON], [INFO], в сумі 7191 гривня 49 копійок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на лікування сина [PERSON], в сумі 6202 гривні 15 копійок. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоч про слухання справи повідомлені своєчасно, заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] - батько [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.2). Рішенням Тиврівського районного суду 04 червня 2013 року з відповідача на користь позивачки присуджені аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно на утримання сина, [PERSON], [INFO], починаючи з 17.05.2013 року і до його повноліття та аліменти на утримання позивачки в розмірі 200 гривень щомісячно, починаючи з 17.05.2013 року і до досягнення сином, [PERSON], трьохрічного віку, тобто до [INFO] (а.с.3). Дитина [PERSON] хворіє на вроджений підвивих стеген, йому рекомендована шина протягом шести місяців, він хворіє на синдром рухових порушень у вигляді помірного пірамідного гіпертонусу ніг, нейроастенічний синдром, алергічний дерматит та вірусні захворювання, що стверджується епікризом з історії хвороби сина (а.с.5), виписками з медичної амбулаторної карти хворого (а.с.6, 10, 13, 15, 17, 19, 21, 23), консультативним заключенням (а.с12). Позивачка [PERSON] не працює, витратила 12404,3 грн. на лікування дитини [PERSON]. Інших утриманців у відповідача немає, він працездатний та зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Суд, враховуючи матеріальний стан сторін, інші обставини, що мають істотне значення, вважає, що розмір участі батьків у додаткових витратах на дитину [PERSON], 2013 р.н., має бути визначений у рівних частках. Суд вважає, що витрати на лікування підтверджені документально, а саме: квитанціями та чеками на суму 12404,30 грн. (а.с. 7, 9, 11, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 25, 26, 27), відповідно до яких [PERSON] на лікування сина витратила 12404,3 грн., а тому вимоги про стягнення з відповідача половини цієї суми, а саме 6202 гривні 15 копійок, є доведеними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved