Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій належала земельна частка (пай) площею 1,97 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Шевченка» на території колишньої Слобідської сільської ради. Заявниця проживала разом із матір`ю в її будинку без реєстрації місця проживання. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем у зв`язку із чим вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 09 годину 00 хвилин 23 квітня 2020 року. Заявниця у судове засідання не з`явились, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 червня 2010 року. Заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 січня 1966 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26 липня 2002 року, витягами з Дерхавного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Даними заповіту посвідченого секретарем Ставчанської сільської ради 02 лютого 2005 року встановлено, що [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] . Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0170926 від 20 січня 1997 року [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 1,97 умовних кадастрових гектарів у КСП «Шевченка» с.Слобідка Новоушицького району Хмельницької області. Заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на майно у зв`язку із неможливістю встановити факт спільного проживання, що підтверджується постановою нотаріуса №14/02-31 від 27 січня 2020 року. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В., спадкова справа після смерті [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З довідки №1294 від 11 червня 2019 року, виданих Новоушицькою селищною радою, суд встановив, що [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Місцем проживання [PERSON] на час смерті було [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки за № 640 від 22 квітня 2020 року [PERSON] проживала разом із своєю матір`ю [PERSON] і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання [PERSON] із [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved