Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] подав до суду позовну заяву до Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом, який у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності від 23.03.1962, виданому виконавчим комітетом Куликівської селищної ради Чернігівської області вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] - його батько, а частка спадкодавця [PERSON] у вказаному будинку не визначена. Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, в поданій до суду заяві просять справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача - Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області, третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС Чернігівської області 28.09.1974, який є батьком позивача [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Куликівським райбюро ЗАГСу Чернігівської області 12.06.1953. За життя [PERSON] заповіту не складав. З довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №3289 від 10.10.2016 встановлено, що [PERSON], померлий [INFO] на дату смерті проживав у будинку [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. З довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області №4267/01-17 від 18.10.2016 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №45441140 від 18.10.2016 встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Зважаючи на наведене спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці за законом першої черги син - [PERSON] та дружина [PERSON] в силу ст. 549 ЦК УРСР(чинної на час відкриття спадщини). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виадного 08 грудня 2001 року відділом РАЦС Чернігівського МУЮ. За життя, 30 березня 1989 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Куликівської держдавної нотаріальної контори Синицею Л.Ф., яким усе своє майно заповіла [PERSON]. З довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №3547 від 21.10.2016 встановлено, що [PERSON], померла [INFO] на дату смерті проживала у будинку [ADDRESS] разом з сином [PERSON], онуком - [PERSON], дружиною онука - [PERSON], правнучкою [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №176/2012, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON], позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом. Інших спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині та прийняли спадщину - немає. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], оскільки у свідоцтві про право власності від 23.03.1962, виданому виконавчим комітетом Куликівської селищної ради Чернігівської області вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] - його батько, а частка спадкодавця [PERSON] у вказаному будинку не визначена. Відповідно до довідки виконкому Куликівської селищної ради Чернігівської області №2204 від 03 серпня 2016 року, господарство по [ADDRESS] відносилось до категорії „колгоспний двір, і станом на 01.07.1990 та 15.04.1991 головою колгоспного двору був [PERSON], а членами колгоспного двору були: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 23 березня 1962 року виконкомом Куликівської селищної ради Чернігівської області житловий будинок по [ADDRESS], переіменована на [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, що право власності на спірний будинок визнано не за одним [PERSON], а за колгоспним двором в цілому, головою якого був останній, при цьому в свідоцтві не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/3 частині кожний. Оскільки після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] в порядку спадкування за законом, як спадкоємці першої черги, вони набули у власність по 1/6 частині спірного будинку, ставши власниками ? частини будинку кожний. Зважаючи на наведене, так як [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності за позивачем на ? частину будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON], 1/6 частину будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] та 1/3 частину будинку як членом колгоспного двору. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, житловий будинок [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1, ганку а-1, прибудови А-1-1, загальною площею 81,8 кв.м, житловою площею 46,7 кв.м, з погребом б-1, сараєм Б-1, убиральнею В-1.

Outcome: approved