Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

11.03.2021 на адресу суду надійшла заява [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно якої просить стягнути з позивача на користь [PERSON] , витрати на правову допомогу в сумі 11800 грн. Вказана заява мотивована тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2021 у задоволені позову [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено повністю з посиланням на ст. 246 ЦПК України, відповідно до якої, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В судове засідання [PERSON] , не з`явилась, однак її представник [PERSON] , подав до суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності та просив таку заяву задоволити. Представник позивача - [PERSON] , у судовому засіданні вказав, що сума витрат на правову допомогу є завищеною, оскільки участь адвоката в суді першої інстанції становить 500 грн., а не 1000 грн., крім того, заявлені решти сум в акті виконаних робіт також є завищеними та нічим не обґрунтованими, а тому просив в задоволені заяви відмовити. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши заяви про постановлення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та дослідивши матеріали справи, приходить до переконливого висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення про часткове задоволення вказаних заяв з наступних підстав. Згідно з п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку. Рішенням, ухваленим Стрийським міськрайонним судом Львівської області 02.03.2021 у цивільній справі №456/3836/19, провадження №2/456/312/2021, за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Стрийської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю. При цьому, питання про інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до котрих в силу ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать й витрати на професійну правничу допомогу, у справі не було вирішено. Відповідачем у відзиві на позовну заяву було зазначено про орієнтовний розмір судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи зокрема витрати на правову допомогу адвоката, у розмірі 8000. Суд приймає до уваги заяву відповідача, як таку, що подана у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно, судом приймаються до уваги й докази, подані ним разом із цими заявами. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено копію договору про надання правничої допомоги від 12.02.2020 та копію додатку до договору про надання правничої допомоги від 12.02.2020, укладеного між адвокатом Мазур В.В., та [PERSON] , та акт виконаних робіт, згідно умов яких загальна сума витрат на правничу допомогу склала 11800 грн. За змістом цих документів під час виконання доручення клієнта адвокатом було надано наступні послуги: 12.02.2020 - зустріч з клієнтом, укладання договору, обговорення способу, тактики і стратегії надання правничої допомоги, юридична консультація; 13.02.2020 - написання клопотання; 04.08.2020, 06.11.2020, 16.12.2020, 11.01.2021, 02.03.2021 - участь у судовому засіданні; 27.08.2020 - написання і відправлення клопотань про відкладення розгляду справи; 03.11.2020 - написання, формування, і відправлення відзиву на позовну заяву позивача від 23.09.2019, 09.03.2021 - підготовка документів про судові витрати. Загальна вартість наданих клієнту послуг становить 11800 грн. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що долучені до матеріалів заяви копії документів підтверджують надання адвокатом правової допомоги відповідачу при розгляді справи №456/3836/19, оскільки їхні оригінали судом оглянуті в судовому засіданні, однак суд критично оцінює розмір витрат на професійну правову допомогу в сумі 11800 грн., з огляду на наступне. Так, з наданого позивачем акта виконаних робіт наданих послуг вбачається, що згідно п.1, адвокат провів зустріч з клієнтом, уклав договір, обговорив спосіб, тактику і стратегію надання правничої допомоги судді, юридична консультація загальною тривалість 2 год. вартість послуги 1600 грн.. З даного приводу суд зазначає, що жодним чином не зрозуміло в чому полягала тактика і стратегія надання правничої допомоги судді, в тому числі яка різниця між обговоренням способу, тактики і стратегії та наданням юридичної консультації, а відтак суд вважає, що вартість даної послуги становить 200 грн.. Згідно п.2 адвокатом написано клопотання судді. Дане клопотання подано 13.02.20 з приводу допущення адвоката до участі у справі об?ємом один друкований аркуш в якому більшу частину клопотання займає опис ким подано позовна заява і до кого та прохальна частина про допуск адвоката до участі у справі, а відтак суд вважає, що вартість даної послуги не може становити 800 грн. тому, тому слід стягнути з позивача вартість наданої послуги в розмірі 200 грн.. Згідно п.3 адвокат брав участь 04.08.20 в судовому засіданні однак, 04.08.20 не було жодного засідання по даній справі, а відтак дані витрати не підлягають задоволенню. Згідно п.4 адвокатом подано клопотання про відкладення розгляду справи і клопотання подане через електронну пошту суду, а відтак вартість послуги не може становити 400 грн. тому, слід стягнути 200 грн.. Згідно п.5 адвокатом написано відзив на позовну заяву, який є об?ємним з доказами, а відтак суд погоджується з вказаною вартістю послуги в розмірі 2400 грн.. Згідно п.6, 7, 8, 9 адвокат брав участь в судових засіданнях. Слід зазначити, що судове засідання 06.11.20 тривало 6хв., 16.12.20 судове засідання тривало 4 хвилини, 11.01.21 судове засідання тривало 2 хвилини і тільки судове засідання 02.03.21 тривало 2 год. 20 хв. та було прийнято рішення по справі, а відтак суд вважає, що вартість послуг адвоката в судових засідання в сумі 1000 грн. є надто завищеною, а відтак слід задоволити в розмірі 500 грн. за кожне засідання. Згідно п.10 адвокат підготував документи про судові витрати, складання акту виконаних робіт, заповнення квитанції про оплату послуг, написання заяви і ін.., що становить 1600 грн., що суд також вважає надто завищеним, а відтак слід стягнути за дану послугу 500 грн.. Окрім цього, слід зазначити, що не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст. 1, 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» тактика і стратегія надання правничої допомоги судді, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу. Суд виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін приходить до переконання, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11800 грн. є значно завищеними та вважає, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу, з врахуванням вищенаведеного, є сума 5500,00 грн. З огляду на усе вищевикладене, суд дійшов висновку про недотримання у повному обсязі стороною відповідача вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, що є наслідком застосування положень ч. 5 ст. 137 цього Кодексу для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому, на переконання суду, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати за правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Outcome: approved