Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в особі представника [PERSON] з позовом до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна, шляхом розподілення [PERSON] домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], що складається з житлового будинку, літньої кухні, сараїв, вбиральні, гаражу, споруд та колодязю (далі -Будинковолодіння) та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (далі -Квартира). Позивач вказує на те, що за час шлюбу, який був зареєстрований 22 червня 2000 року, із відповідачем демонтували житловий будинок [ADDRESS], який належить йому на праві приватної власності, у відповідності до Свідоцтва про право власності та шляхом будівництва відновили на його місці старий будинок разом з прилеглими до нього спорудами та господарськими будівлями. Також, 15.07.2008 року придбали Квартиру, яка оформлена на праві приватної власності на відповідача, про що свідчить договір купівлі-продажу, датований цією ж датою. Враховуючи, що сторони не проживають разом, позивач бажає розірвати шлюб, а тому бажає вирішити питання щодо розподілу вищевказаного нерухомого майна, яке є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, натомість подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, визнавши позовні вимоги позивача в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований 22 червня 2000 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 184 (а.с.12). Відповідач після одруження змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно з даними ксерокопії обмірного креслення виданого 31.03.2006 року на підставі рішення Макарівської сільської ради Мукачівського району №14 від 27.04.2006 (а.с. 14), забудовником будинку [ADDRESS] є [PERSON], який згідно технічного паспорту та зведеного акту вартості будівель і споруд з 1998 користується Будинковолодінням (житловий будинок під літ. «А», котельня під літ. «Б», літня кухня під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», сараї під літ. «Е» та «И» , гараж під літ. «з», житловий будинок під літ. «Ж», колодязь під літ. «К») (а.с. 15, 16). Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.08.2006 року, стверджується право приватної власності позивача на Будинковолодіння (а.с. 18). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №636868 виданий 31.10.2013 року на підставі рішення Макарівської сільської ради №16 від 07.07.2006 року, [PERSON] є також власником земельної ділянки площею 0,2500 га., прилеглої до Будинковолодіння (а.с. 7). Також, сторони за час шлюбу придбали квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,60 кв.м., вартістю 17200 грн., про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений 15.07.2008 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу в Закарпатській області, за реєстровим №4431 (а.с. 10) Право власності Квартири відповідача 29.08.2008 року зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно, за №20059007 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с.11). У відповідності до частини четвертої ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позовні вимоги про розподіл спільно нажитого майна визнані відповідачем та підтверджені належними доказами, відповідною відповідача заявою, а тому підлягають задоволенню без з'ясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Наявні у справі доказові матеріали у повній мірі дають суд підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], оскільки між сторонами досягнута згода щодо поділу спільно набутого майна з залишенням прав власності за кожним подружжям на ті об»єкти, які перебувають у їх власності, їх право щодо вільного користування та розпорядження своїм майном ніким не оспорюється, визнається сторонами, а тому враховуючи те, що у суду відсутні будь-які докази що такий розподіл спільно нажитого майна подружжя порушує чиїсь права та обов»язки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід також стягнути суму 1057,05 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved