Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

19 грудня 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Ухвалою суду від 19.12.2019 відкрито провадження в справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на задоволенні позовних вимог наполягає. В обґрунтування позову зазначає, що у день звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість із заробітної плати, а в такому разі відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по дату винесення рішення по справі. Відповідач, який був належним чином, судовою повісткою, завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. Позиція позивача зводиться до того, що вона, будучи найманим працівником відповідача припинила з останнім трудові відносини, однак, остаточного розрахунку в день звільнення з нею проведено не було. На день подання позову відповідач також не здійснив з позивачем остаточний розрахунок. Заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати в розмірі 24 411 грн. 61 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку складала 72 885 грн. 30 коп. становить суму, яку позивач просить стягути з відповідача на свою користь. Судом на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 18.07.2018 та звільнився за угодою сторін (ч.1 ст. 36 КЗпП України, наказ № 396-к від 18.07.2018). Судом на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем: наказом директора КП ШКЗ "Зірка" №226 від 17.06.1993 [PERSON] була прийнята на роботу в цех 10 лаборантом хімічного аналізу 2 розряду та звільнена з роботи 18.07.2018 на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно з довідки відповідача від 05.02.2019 за №35-ВГБ КП "ШКЗ "Зірка" останній має перед позивачем заборгованість із виплати заробітної плати станом на 31.01.2019 в сумі 24411 грн. 61 коп. /а.с.9/. Відтак, вищевказані норми трудового законодавства щодо строку остаточного розрахунку при звільненні відповідачем було порушено. Остаточного розрахунку на час розгляду справи з позивачем не проведено, доказів протилежного відповідачем не надано. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З урахуванням передбачених ст. 73 КЗпП України святкових та неробочих днів в період затримки розрахунку минуло 381 робочих днів (з 19.07.2018 по 24.01.2020). Виходячи із наданої суду довідки виданої КП ШКЗ «Зірка» 22.05.2019 № 138-ВГБ, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 191 грн. 30 коп. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 191 грн. 30 коп. (середньоденний заробіток) х 381 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні) = 72 885 грн. 30 коп. Доказів відсутності вини відповідача в затримці розрахунку суду надано не було. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536 грн. 80 коп. (768 грн 40 коп.) на дві вимоги, від сплати яких позивача звільнено законом (вимога про стягнення заробітної плати) та звільнено судом (вимога про стягнення середнього заробітку).

Outcome: approved