Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В заяві зазначає, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №136972, виданого 16.11.1998 року виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що 15.11.1998 року у віці 87 років померла [PERSON], прабабця позивача і з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за №37. Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №075398 виданого 19.05.1999 року вбачається, що [PERSON] народилася 05.08.1976 року. Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015201069, виданого 25.03.2015 року Залізничним відділом ДРАЦС Львівського МУЮ вбачається, що позивач була одружена з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище з «Галущак» на «Лучинська», однак шлюб був розірваний, але позивач залишила собі прізвище «Лучинська». За життя спадкодавця [PERSON], розпорядилися своїм майном на користь [PERSON], склавши заповіт . Відповідно позивач є спадкоємцем за заповітами всього майна , яке на день смерті належало спадкодавцю тобто прабабці. Після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно , а саме житловий будинок № 22 по вул. Головка в с.Стоянів, Радехівського району Львівської області та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Стоянів». Що стверджується копією свідоцтва серії ЛВ№ 190217. Відповідно для прийняття спадщини [PERSON], звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак в нотаріальній конторі їй пояснили, що видати свідоцтво про право на спадщину є не можливим, оскільки спадкодавець при житті не оформив права власності на даний житловий будинок, та розяснили їй процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Станом на сьогоднішній день позивач вимушена звернутися в суд з даним позовом, оскільки не може розпорядитися будинком (тобто оформити спадщину). Видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті її прабабці нотаріусом є неможливим з причини, що згідно ч.2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" та п. п. 4.14, 4.15 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", не подані відомості /інформацію/ та документи, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючі документи на житловий будинок на ім'я спадкодавця. Одержати документи на житловий будинок як на об'єкт права приватної власності не може через зміну порядку державної реєстрації нерухомого майна. Це питання можна вирішити тільки шляхом ухвалення судового рішення про визнання права власності на будинок. Також не може оформити майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Стоянів». Просить постановити рішення, яким визнати за нею, право власності на будинковолодіння в с. Стоянів по вул. Головка, буд.22, Радехівського району, Львівської області та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ «Стоянів» (серії ЛВ№ 190217) в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 15.11.1998 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, так як вони викладені у заяві. Просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області у судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, просять позов задовольнити (а.с.22). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст.ст.1217, 1220,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, він не заявив про відмову від неї. Суд встановив, що [PERSON] померла 15 листопада 1998 року у віці 87 років, що підтверджується свідоцтва про смерть серії І-СГ №136972, виданого 16.11.1998 року виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №37 (а.с.8). Ще за життя, 4 серпня 1994 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №9, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося і на яке вона по закону матиме право на день смерті, заповіла позивачу по справі правнучці [PERSON] (а.с.9). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015201069, виданого 25.03.2015 року Залізничним відділом ДРАЦС Львівського МУЮ вбачається, що позивач була одружена з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище з «Галущак» на «Лучинська», однак шлюб був розірваний, але позивач залишила собі прізвище «Лучинська» (а.с.7-8 зворот). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по вул. Гоголя №22 в с. Стоянів та майновий пай члена сільськогосподарського підприємства ТзОВ»Стоянів». Вказаний майновий пай члена сільськогосподарського підприємства ТзОВ»Стоянів» належало останній на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільського господарського підприємства серії АВ №ХІІІ 190217 від 4.03.2004 року (а.с.14). Згідно довідки виданої виконкомом Стоянівської сільської ради вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала разом з нею та була зареєстровані в [INFO] (а.с.15). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10,212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те. що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved