Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Гаражного кооперативу №15, в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2013 року по 25.11.2014 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 29.03.2008 року по 24.11.2012 року обіймав посаду голови правління Гаражного кооперативу №15. 24.11.2012 року рішенням позачергової конференції уповноважених представників відповідача його повноваження на посаді голови правління достроково припинені. Однак, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2013 року визнано незаконним його звільнення з посади голови правління Гаражного кооперативу №15; визнано незаконними та скасовано рішення позачергової конференції уповноважених гаражного кооперативу №15 від 24.11.2012р. та наказ голови конференції від 24.11.2012р. про звільнення його з посади голови правління; зобов'язано внести зміни до його трудової книжки та вважати його звільненим з 29.03.2013р. у зв'язку із закінченням повноважень голови правління; стягнуто з гаражного кооперативу №15 на користь позивача 7077,69грн. за час вимушеного прогулу та на користь держави судовий збір в сумі 229,40грн. Крім того, рішенням апеляційного суду Львівської області від 29.09.2014 року вирішено стягнути з Гаражного кооперативу №15 на його користь 1577,67грн. грошової компенсації за 64 календарні дні невикористаних щорічних відпусток (сума вказана за мінусом обов'язкових платежів в бюджет). Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2014 року стягнуто з гаражного кооперативу №15 на його користь 884,94грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Проте дані кошти йому повністю не виплачені. На підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток час затримки виплати заробітної плати за період з 01.08.2013 року ( з моменту винесення рішення Сихівського районного суду м.Львова) по 25.11.2014 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що 24.11.2012 року рішенням позачергової конференції позивача було звільнено з посади голови правління Гаражного кооперативу №15. Позивач цього ж дня передав новообраному голові правління печатку та установчі документи підприємства, залишив територію кооперативу і в подальшому не звертався до Гаражного кооперативу №15 з приводу виплати заробітної плати, свідомо ухилявся від її отримання, тому вини відповідача в неотриманні ним коштів немає. Також зазначив, що роботодавець письмово не повідомляв позивача про нараховані суми, належні йому при звільненні. Вважає, що відповідач фактично розрахувався з позивачем, тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, з 29.03.2008 року по 24.11.2012 року обіймав посаду голови правління Гаражного кооперативу №15. 24.11.2012 року рішенням позачергової конференції уповноважених представників відповідача його повноваження на посаді голови правління достроково припинені. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2013 року визнано незаконним звільнення [PERSON] з посади голови правління Гаражного кооперативу №15; визнано незаконними та скасовано рішення позачергової конференції уповноважених гаражного кооперативу №15 від 24.11.2012р. та наказ голови конференції від 24.11.2012р. про звільнення його з посади голови правління; зобов'язано внести зміни до трудової книжки позивача та вважати його звільненим з 29.03.2013р. у зв'язку із закінченням повноважень голови правління; стягнуто з гаражного кооперативу №15 на користь позивача 7077,69грн. за час вимушеного прогулу та на користь держави судовий збір в сумі 229,40грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Львівської області від 29.09.2014 року стягнуто з Гаражного кооперативу №15 на користь позивача 1577,67грн. грошової компенсації за 64 календарні дні невикористаних щорічних відпусток (сума вказана за мінусом обов'язкових платежів в бюджет). Дані кошти були перераховані позивачу 01.12.2014 року, що стверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.36). Судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 31.10.2014 року стягнуто з гаражного кооперативу №15 на користь позивача 884,94грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, які були перераховані позивачу 15.11.2014 року, що стверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.34). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу в день звільнення не було виплачено всіх сум, належних йому до виплати. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Покликання представника відповідача на відсутність вини відповідача в неотриманні коштів позивачем суд не бере до уваги, оскільки вказані відповідачем обставини не свідчать про відсутність його вини та не звільняють останнього від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, представником відповідача не доведено відсутності вини відповідача у невиплаті належних позивачеві у день звільнення коштів, а тому, суд приходить до висновку, що невиплата позивачу належних сум в день звільнення відбулась з вини відповідача. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України відвід 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Судом встановлено, що за останні два календарні місяці роботи сумарний розмір заробітної плати позивача [PERSON], а саме за вересень та жовтень 2012 року, без виключення сум відрахування на податки, становив 1780 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював в вересні 2012 р. - 20 робочих днів та в жовтні 2012 р. - 23 робочих дні, а відтак, середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці становитиме (1780грн.) / (20 робочих днів+23 робочих дні = 43 робочих днів) = 41 грн. 39 коп. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути нарахована за кількістю робочих днів у період затримки розрахунку при звільненні, що відповідатиме „Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року. Період затримки розрахунку, за який позивач просить стягнути середній заробіток складає: з 01.08.2013 року по 25.11.2014 року. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 21.08.2012 р. №9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» встановлені наступні показники робочих днів: серпень 2013р. - 21 робочий день, вересень 2013р. - 21 робочий день, жовтень 2013р. - 23 робочих дні, листопад - 21 робочий день, грудень 2013р. - 22 робочих дні. Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: січень 2014р. - 21 робочий день, лютий 2014р. - 20 робочих днів; березень 2014 р. - 20 робочих дні, квітень 2014 р. - 21 робочий день, травень 2014 р. - 19 робочих дні, червень 2014р. - 19 робочих дні, липень 2014р. - 23 робочих дні, серпень 2014р. - 20 робочих дні, вересень 2014р. - 22 робочих дні, жовтень 2014р. - 23 робочих дні, листопад - 20 робочих днів. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2013 року по 25.11.2014 року буде складати: 41,39 * 332 = 13741 грн. 48 коп., де 41 грн. 39 коп. - середньоденна заробітна плата, а 332 - кількість робочих днів за даний період. Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з невиплатою з вини відповідача при звільненні [PERSON] всіх сум, що належали йому на день звільнення, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який становить 13741 грн. 48 коп. за період з 01.08.2013 року по 25.11.2014 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Також з відповідача на користь держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 56, 116, 117, 237-1 КЗпП України та

Outcome: approved