Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

05 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що 01 січня 2011 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Центральній,13 у с.Новосевастополь Березнегуватського району Миколаївської області. На день смерті з батьком проживала її мати [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини. Заповіту на випадок смерті батько не складав. Вона прийняла спадщину шляхом подання заяви нотаріусу та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали батьку. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй відмовлено, за відсутністю реєстрації договору купівлі продажу будинку, укладеного батьком, у бюро технічної інвентаризації. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 13 по вул. Центральній в с.Новосевастополь Березнегуватського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа по справі [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не зявились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. [PERSON] встановлено, що згідно з договором купівлі продажу від 14 квітня 1971 року, посвідченого нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори 14.04.1971 року [PERSON] придбав жилий будинок у с. Новосевастополь Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.39-40). Факт належності [PERSON] вказаного договору купівлі продажу, укладеного 14.04.1971 року, встановлено рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 04 серпня 2015 року (а.с.53). За розділом 7 договору купівлі продажу [PERSON] зобов'язаний був подати договір для реєстрації до Новосевастопольської сільської ради, протягом шести місяців, з дня його посвідчення. Однак договір не містить відмітки про реєстрацію у сільський раді, а житловий будинок не був зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. 01 січня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, виданого 18.01.2011 року Коломенським районним відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області (а.с.6). За довідкою Новосевастопольської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 27.07.2015 року № 365/01-33 померлий з 14.04.1971 року по день його смерті був зареєстрований та проживав [INFO] (а.с.45). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії копії спадкової справи № 51043766 у спадковому реєстрі, заведеної після смерті [PERSON] убачається, що спадкоємцями першої черги за законом є позивачка, яка спадщину прийняла та її мати [PERSON], дружина померлого, яка відмовилась від належної їй долі у спадщині на користь позивачки ( а.с,59). 22 серпня 2011 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад, земельну діляку та право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» села Новосевастополь Березнегуватського району (а.с.66-70). Водночас державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю на нотаріально посвідченому договорі купівлі- продажу від 14.04.1971 року, відмітки органу БТІ про реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с.46). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] встановлено, що позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано згідно вимог «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домів у містах і селищах міського типу Української УРСР» від 31.01.1966 року. Відповідно до вказаної вище Інструкції та Наказу Держжитлокомунгоспу від 31.12.1995 року № 56, що діяв на час видачі укладення покійним [PERSON] договору купівлі продажу будинку та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року ( із змінами ) що діє на теперішній час - документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об"єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання та підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті батька, та отримавши відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав на підставі ст.16 ЦК України, має право на захист порушеного права в судовому порядку . Незважаючи на те, що первинна реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна за померлим не проводилась, наявність нотаріально посвідченого договору купівлі продажу житлового будинку свідчить про виникнення у нього права власності на житловий будинок, тому вказаний будинок увійшов до складу спадщини та є спадковим майном після смерті [PERSON]

Outcome: approved