Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

В липні 2015 року року позивачем подано позов про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що остання має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO], однак їх вихованням не займається, станом здоров"я не цікавиться, матеріально їх не утримує, чим створює умови, які шкодять інтересам дітей. Неповнолітній [PERSON] з 18 липня 2014 року по теперішній час знаходиться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Дзержинська. За час, який дитина перебуває у зазначеному центрі її мати відвідала сина після визову до суду за даним позовом , не робила спроб повернути дитину до родини. Відомості про батька дитини внесені в свідоцтво про народження згідно ч.1 ст. 135 СК України. Неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком - [PERSON], який піклується про його здоров"я та займається вихованням дитини. Мати дітей - [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, не створює умов для повноцінного розвитку своїх малалітніх дітей, тому в позові ставиться питання про позбавлення останньої батьківських прав стосовно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на позбавленні батьківських прав відповідачки і стягнення з останньої аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача. Відповідач у судовому засіданні не заперечує,що не займається вихованням дітей оскільки не може працевлаштуватись.просить не позбавляти її батьківських прав . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо,так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачка [PERSON] являється матір"ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 15,18) . Неповнолітній [PERSON] з 18 липаня 2014 року по теперішній час знаходиться у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Дзержинська (а.с.21). [PERSON] протягом півтора року проживає разом зі своїм батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно характеристики ,наданої секретарем Новгородської сільради, відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, підтримує зв"язок з особами, що ведуть аморальний спосіб життя , вихованням дітей не займається, не утримує їх (а.с.6). Належних побутових умов для виховання дітей позивач не створює, про що свідчить Акт відвідування родини (а.с.9), згідно якого [PERSON] не має засобів до існування, постійно зловживає спиртними напоями, неодноразово порушувала громадський порядок. Проживає в кімнаті гуртожитку, в якій відсутні спальні міста для дітей. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров'ям, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуєтья з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення [PERSON] від обов'язків по вихованню дітей. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення її батьківських прав по відношенню до дітей є необхідною мірою, так як вона ніяким чином не впливає на їх розвиток та виховання . Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved