overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., у розмірі по 1000 грн. щомісяця, на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Вимоги обгрунтовує тим, що відповідач має можливість добровільно надавати дітям матеріальну допомогу, але не надає, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти в сумі 500 грн на кожну дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 ч.1 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копії свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 08.08.2009 року ( а.с. 3). В копії свідоцтва про народження синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., позивачка вказана матір'ю, а відповідач - батьком (а.с. 4-6). Факт проживання позивача з дітьми, окремо від відповідача, визнано стронами, тому дана обставина доказуванню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має молодий вік, є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, інших зобов'язань за виконавчими листами не має, а тому за своїм матеріальним станом в змозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу синам, і повинен надавати грошову допомогу на утримання дітей. При цьому суд вважає, що відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України є достатньо підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, те, що 30% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 р. з 01.01.2016 року складає 350,10 грн., від 6 р. до 18 р. - 436,50 грн., інші обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., в розмірі 600 грн. щомісяця, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Крім цього з відповідача, на підставі ст.88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 грн. на рахунок Держбюджету Конотопського району.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 11 вересня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені через відсутність любові та поваги один до одного. З цієї підстави позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Позивачка в судове засідання не з"явилась, до суду надала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача заяви про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям «[PERSON]» фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 28.10.1995 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені з червня місяця 2015 року через несумісність характерів, непорозуміння, сварки, конфлікти. З цих підстав позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до сущду надала заяву про розгляд спраив у її відсутність, позовін вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила не змінювати їй прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча був своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення «Укрпошти». Від відповідачки заяви про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям «[PERSON]» фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]". Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка зазначила, що будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності. В цьому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка там не проживає з 2004 року, її особистих речей у будинку не має, а тому просила визнати її такою, що втратила право на користування зазначеним будинком. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідачка в судове засідання не з"явилася повторно, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачці на праві власності. В будинку за вказаною адресою зареєстрована, але фактично з 2004 р. не проживає відповідачка, що підтверджено довідкою сільської ради від 08.04.2014 р. (а.с. 9). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка не проживає у спірному будинку без поважних причин. Приймаючи до уваги викладені вище обставини в їх сукупності, які свідчать про те, що відповідачка в будинку позивачки не проживає 2004 р. та добровільно залишила місце своєї реєстрації та вибула в інше місце проживання, а тому суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право на користування житловим будинком, так як з часу її добровільного вибуття з вказаного будинку без будь - яких поважних причин пройшов час, що становить більше одного року, що передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідачкою такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивачка зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності. В цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який там ніколи фактично не проживав, його особистих речей у будинку не має, а тому просила визнати його таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці на праві власності. В будинку за вказаною адресою зареєстрований, але фактично з 16.07.2013 р. не проживає відповідач, що підтверджено актом обстеження домоволодіння від 16.10.2014 р. та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин. Приймаючи до уваги викладені вище обставини в їх сукупності, які свідчать про те, що відповідач в будинку позивача не проживає з 16.07.2013 р. та добровільно залишив місце своєї реєстрації та вибув в інше місце проживання, а тому суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житловим будинком, так як з часу його добровільного вибуття з вказаного будинку без будь - яких поважних причин пройшов час, що становить більше одного року, що передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідачем таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.11.2015 року померла [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, що складається із земельної ділянки площею 3,73 га, яка розташована на території Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області, належна на підставі Державного акту серії Р1 № 600213. Позивач є спадкоємцем цього майна за заповітом. Просила визнати поважною причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки здійснювала та здійснює постійний догляд та нагляд за донькою, [PERSON], 04.05.1997р. народження, яка є інвалідом з дитинства. Представник відповідача надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Третя особа, приватний нотаріус [PERSON] до суду не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], яка згідно свідоцтва про смерть померла 14.11.2015 р., на території Новокочубеївської сільської ради Чутівського району Полтавської області відкрилася спадщина. Згідно заповіту позивач є спадкоємцем на спадкове майно, а саме земельну ділянку площею 3,73 га розташовану на території Новокочубеївської сільської ради. Як вбачається із матеріалів справи, позивач здійснює постійний догляд та нагляд за дитиною-інвалідом з дитинства, [PERSON], що підтверджується копією медичного висновку №12 від 17.07.2006р., копією виписки з акту МСЕК, копією свідоцтва про народження дитини (а.с.14-16). Таким чином, позивач не мала можливості своєчасно оформити спадщину. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 25 грудня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1290. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалось, особливо в останній час, і тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та й стало не можливим. Примирення між сторонами також не можливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Шлюб позивач розриває вперше. При вирішенні даного спору просила залишити сина з нею. Матеріального спору між сторонами на даний час не має. Просила суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на свою користь понесені судові витрати. До розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність. позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила суд присвоїти їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Строк для примирення не надавати, оскільки перспектив для збереження шлюбу не має. Сина залишити з нею (а.с.4, 33). Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про причини неявки не повідомив(а.с.49-53). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без його присутності за наявних у справі доказів, застосувавши вимоги ст.ст.224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 25 грудня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1290, мають неповнолітню дитину- [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини між сторонами немає, син [PERSON] проживає з матір"ю.(а.с.5-7). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить визнати [PERSON], 1971 р. н., такою, що втратила право користування буд. № 101 по вул. Завгородня м. Конотопа. Вимоги обгрунтовує тим, що є власником буд. № 101 по вул. Завгородня м. Конотопа. У даному приміщенні зареєстровані вона та [PERSON], 1971 р. н. У квітні 2013 р. відповідачка виїхала в м. Суми, з вказаного часу [PERSON] не разу не приїжджала. Відповідачка оплату житлово-комунальних послуг не проводить, добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, місце її фактичного проживання не відоме, що і змусило звернутись з позовом до суду. [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та пояснила, що [PERSON] у спірному житлі проживала лише до квітня 2013 р., по теперішній час у будинку не проживає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Третя особа сектор реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру Територіальної громади Центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання не з"явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Встановлено судом, що буд. № 101 по вул. Завгородня м. Конотопа на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 6-8). У даному будинку, крім власника, зареєстрована [PERSON] (а.с.5), але, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка не проживає з 2013 р. Крім того, факт не проживання вказаної особи більше року без поважних причин у спірному житлі, що є підставою, відповідно до ст. 405 ЦК України, для визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги на підставі ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування буд. №87 по вул. Олександрівській м. Конотопа. Вимоги обгрунтовує тим, що є власником кв.№2 (11/20 ч.) буд. №87 по вул. Олександрівській в м. Конотоп. У даному приміщенні зареєстрований колишній зять - [PERSON] Останній та її дочка [PERSON] після реєстрації шлюбу проживали у вищевказаному будинку. 9 р. тому донька померла. Після її смерті, [PERSON] покинув на її виховання\~ свою доньку [PERSON], онуку та перейшов жити до іншої жінки по вул. Ватутіна, 88 в м. Конотоп.\~ З того часу, більше 9 р. не проживає. Відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Розпоряджатися вільно житлом не має можливості, що і змусило звернутись з позовом до суду. [PERSON] позовні вимоги підтримує та пояснила, що [PERSON] у спірному житлі не проживає більше 9 років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Третя особа центр надання адміністративних послуг Конотопської міської ради в судове засідання не з"явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Встановлено судом, що кв. №2 (11/20 ч.) буд. №87 по вул. Олександрівській м. Конотопа на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 4-7). У даному будинку, крім власника, зареєстрований [PERSON] (а.с.8), але, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає більше 9 р. Крім того, факт не проживання вказаної особи більше року без поважних причин у спірному житлі, що є підставою, відповідно до ст. 405 ЦК України, для визнання його втратившим право користування жилим приміщенням, підтвердив свідок [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги на підставі ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги обгрунтовує тим, що у листопаді 2017 р. познайомилася з [PERSON] Перебувала з відповідачем у близьких стосунках, внаслідок чого у 2018 р. завагітніла. [PERSON] не визнав того, що вагітна від нього. В березні 2018 р. припинив будь-які стосунки з нею. [INFO] народила сина [PERSON] . Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані відповідно до вимог ст. 135 ч. 1 СК України, прізвище у сина записано її, ім`я - [PERSON] , по-батькові [PERSON] . Матір`ю дитини зазначена вона, а батьком [PERSON] Відповідач уникає зустрічей з нею та дитиною, не цікавився і не виявляв жодного бажання її побачити. Бажає встановити батьківство, що змусило її звернутися з позовом до суду, що і змусило звернутися до суду. [PERSON] в судове засідання не з"явилася надала заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, безумовно визнає позовні вимоги. Предстаник третьої особи Конотопського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській обл. в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст. 206 ч. 4 ЦПК України, оскільки безумовно визнані відповідачем та приймає таке визнання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги на підставі ст. ст. 125, 129, 134, 136 СК України, підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.70).

Outcome: approved