Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився [INFO] в м. Чернівці, його мати - [PERSON] з [INFO] проживала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] до [INFO] в господарстві по [ADDRESS]. В 1980 році його мати разом з [PERSON] розпочали будівництво житлового будинку і в 1990 році його завершили у господарстві [PERSON]. Рішенням виконкому Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області від 13.09.1990 року за № 409-е було проведено поділ господарства і спірному житловому будинку було присвоєно адресу [ADDRESS], та прийнято рішення про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок [PERSON] ([PERSON]), яке він отримав 28 вересня 1990 року. Оскільки його мати, [PERSON] разом з [PERSON] та за спільні кошти будували житловий будинок, вона мала право на 1/2 частину будівель, як спільної сумісної власності. Він з [INFO], з народження, по 1990 рік проживав в спірному господарстві. В 1990 році зареєстрував шлюб з [PERSON] і перейшов проживати в її господарство в [ADDRESS]. В лютому 2005 року шлюб було розірвано і він перейшов проживати в господарство своєї матері [PERSON], де проживав до 10.032008 року, після чого виїхав на заробітки за межі України. [INFO] його мати померла, він похоронив її і далі проживав до 10.03.2008 року в спірному господарстві, підтримував його в належному стані. Так як [PERSON] мала право на 1/2 частину будівель, після її смерті відкривається спадщина на вказану частину будівель, він фактично прийняв спадкове майно після смерті своєї матері, однак із заявою в нотаріальну контору не звернувся, оскільки між ним та братом [PERSON] була домовленість про оформлення спадкових прав в рівних частках. Будучи за кордоном, він постійно пересилав братові гроші для підтримки господарства, оплати електро- та газопостачання. Однак, в [INFO] його брат - [PERSON] помер. Відповідачка в інтересах [PERSON], [INFO], дочки померлого, 26 червня 2013 року отримала в Кіцманській державній нотаріальній конторі свідоцтво на спадщину по закону. Вважає, що він має право на 1/2 частину спадкового майна, так як спірний будинок є спільним сумісним майном його матері [PERSON] та [PERSON], тому їм належало по ? частині кожному. Він фактично прийняв спадщину, проживаючи в спірному будинку, тому просив встановити факт прийняття спадщини. 26 червня 2013 року державним нотаріусом видано свідоцтво на спадщину на ім'я [PERSON] на все спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS]. Але він претендує на 1/2 частину цього майна, тому вважає свідоцтво про право на спадщину частково недійсним. Просив визнати рішення виконкому Лужанської селищної ради Кіцманського району Чернівецької області від 13.09.1990 року за № 409-е п.4 абз.2 недійсним, визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок від 28 вересня 1990 року, видане виконкомом Лужанської селищної ради на ім'я [PERSON] частково недійсним, визнати житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS], Кіцманського району "Чернівецької області, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати свідоцтво на спадщину по закону, видане Кіцманською державною нотаріальною конторою 26.06.2013 року на ім'я [PERSON], частково недійсним, визнати реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 26.06.2013 року реєстраційний номер об'єкта нерухомості [NUMBER] по [ADDRESS] недійсною, встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [INFO] [PERSON], визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 84,9кв.м та житловою площею 65кв.м, літ. А, що розташований в [ADDRESS]. В порядку ст. 31 ЦПК України позивач також просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач та її представник позову не визнали, заперечуючи тим, що чинний на той час (на момент створення майна) Кодекс про шлюб та сім`ю не передбачав норм, за якими спільною сумісною власністю подружжя визнавалося майно набуте ними за період перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, [PERSON] за життя своїх майнових прав на спірний житловий будинок не визнавала, відповідно права власності не набула, а тому після її смерті спірний житловий будинок не ввійшов в спадкову масу, на день смерті [PERSON] позивач [PERSON] в господарстві не проживав, позивач не має права на спадкування 1/2 частини житлового будинку, оскільки належними доказами не довів, що зазначений будинок являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], не довів, що саме [PERSON] на день смерті належало право власності на 1/2 частину житлового будинку; не довів факту прийняття спадщини, поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на день смерті матері в господарстві зареєстрований не був і не проживав, тому відсутні підстави для встановлення факту прийняття спадщини, позивачем вимоги закону про спадкування не дотримані: до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері він не звертався; правовстановлюючих документів на майно, що належало матері не мав; спадщину з 2007 року не прийняв; відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав не надав, а тому і не має права на спадкування. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] Костьови дійсно з [INFO] проживали у фактичних шлюбних стосунках і до 1990 року проживали у господарстві [PERSON] по [ADDRESS]. У 1980 році розпочали будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Вказані обставини визнані сторонами, а тому, відповідно до вимог ч.1ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. Позивач [PERSON] в 1990 році одружився та перейшов проживати до своєї дружини в [ADDRESS]. Рішенням виконкому Лужанської селищної ради Кіцманського району №40/9-е від 13.09.1990 року було проведено поділ господарства, що належало [PERSON] та спірному будинку було присвоєно адресу [ADDRESS], та на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 28.09.1990 року. [INFO] [PERSON] померла. Чинний на той час (на момент створення майна) Кодекс про шлюб та сім`ю не передбачав норм, за якими спільною сумісною власністю подружжя визнавалося майно набуте ними за період перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [PERSON] за життя своїх майнових прав на спірний житловий будинок не визнавала, відповідно права власності не набула. Постановою Пленуму ВСУ № 16 від 12.06.1998р. «Про застосування судами деяких норм кодексу про шлюб та сім`ю України» п.12 (чинною на час виникнення правовідносин) передбачено, що судам слід мати на увазі, що правила статей 22, 28, 29 КпШС не застосовуються до спорів про поділ майна, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про власність», відповідних норм Цивільного кодексу України і з урахуванням роз`яснень, даних Пленумом ВСУ в п.5 постанови від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», відповідно до яких розглядаючи позови, пов`язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є майно, нажите подружжям за час шлюбу; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї; майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю. Позивач належними доказами не довів, що зазначений будинок являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], не довів, що саме [PERSON] на день смерті належало право власності на 1/2 частину житлового будинку; Тому підстав для визнання рішення виконкому та свідоцтва про право власності на житловий будинок частково недійсним, визнання будівель спільною сумісною власністю не вбачається. Оскільки право власності за життя [PERSON] не було оформлено, спірний житловий будинок не являється спадковим після її смерті. На день смерті [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітня [PERSON] Позивач [PERSON] на день смерті матері в господарстві не проживав, оскільки проживав в [ADDRESS]. 29.10.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, але вони залишилася проживати в спірному господарстві. З 04.11.2008 року [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані в господарстві по [ADDRESS]. 30.12.2010 року помер [PERSON], склавши 23.08.2007 року заповіт на користь [PERSON]. Позивач [PERSON] в зазначеному господарстві на день смерті [PERSON] не проживав, оскільки перебував за кордоном. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем за законом після його смерті являється [PERSON]. 26.06.2013 року на ім`я [PERSON], [INFO], Кіцманською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,1239га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,2293га для ведення особистого селянського господарства. Зазначені свідоцтва були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Наведені та встановлені судом обставини підтверджуються наявними в матеріалами справи письмовими доказами. Свідкив [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] показали, що позивач [PERSON] проживав в спірному будинку по [ADDRESS], вже після смерті матері [PERSON] Позивач не довів факту прийняття спадщини, поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на день смерті матері позивач був зареєстрований і проживав в [ADDRESS], в господарстві по [ADDRESS] зареєстрований не був і не проживав. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, у випадках коли спадкоємці постійно проживали разом із спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке: місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Таким чином відсутні підстави для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту прийняття позивачем спадщини. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених судом. Спадкодавець [PERSON] спадщину після свого батька [PERSON] прийняв та помер, а його спадкоємиця - донька [PERSON] спадщину прийняла в силу закону, оскільки в її інтересах було дотримано всіх процесуальних процедур щодо прийняття спадщини. Тому вимога про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, а отже і вимога про визнання недійсною державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, задоволені бути не можуть. У зв'язку з вищенаведеним не підлягає задоволенню вимога про визнання за позивачем права власності на ? частину будівель. Враховуючи наведене, ст.ст. 29, 317, 319, 328, 355, 368, 370, 1261, 1278, 1280, 1301 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29 КпШС,

Outcome: dismissed