Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] 07.06.2011 року звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості за солідарним зобов'язанням. Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня 2005 року між нею та Нікопольським відділенням Публічного акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено кредитний договір № 110/11-0668, за яким вона отримала у кредит грошові кошти у розмірі 210 000 грн. для споживчих потреб, а саме: для здійснення ремонтних робіт в домоволодінні [ADDRESS] в строк до 20 грудня 2012 року. Вищевказаний договір між нею та Банком був укладений під час перебування у шлюбі з відповідачем та грошові кошти отримані від Банку були використані в інтересах сім'ї, а саме: для ремонту вищевказаного житлового будинку. З 01 липня 2007 року вона з відповідачем припинили шлюбні відносини і з цього часу відповідач у погашенні кредиту жодної участі не приймав. 07.02.2011 року вона повністю виконала зобов'язання за кредитним договором № 110/11-0668 від 21 грудня 2005 року, сплативши Банку 165 000 грн. основного боргу та 79 869 грн.89 коп. відсотків, а всього - 244 869 грн. 89 коп. Оскільки кредитний договір укладався нею в інтересах сім'ї і майно одержане за договором було використане також в інтересах сім'ї, а саме: для ремонту в житловому будинку, вважає, що [PERSON] повинен відповідати солідарно з нею по зобов'язанню, що виникло на підставі кредитного договору. Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд позов задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. Додатково пояснили, що кредитні кошти за спірним договором було витрачено на ремонтно - оздоблювальні роботи житлового будинку [ADDRESS]. Вважають, що споживчий кредит від 21.12.2005 року був повністю витрачений на інтереси сім'ї, оскільки основна частина грошового кредиту пішла на придбання будівельних матеріалів для внутрішнього оздоблення будинку сторін. [PERSON] був обізнаний з приводу укладення даного кредиту, давав нотаріально засвідчену згоду на передачу у заставу сумісно нажитого ними під час зареєстрованого шлюбу, який є їхньою спільною сумісною власністю житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не сплачував кошти по даному кредиту, за нього дане зобов'язання виконала [PERSON] самостійно, то він, як солідарний боржник, повинен сплатити їй ? частину коштів у порядку регресу. Просили позов задовольнити. [PERSON] у судових засіданнях 01.03.2013 року та 05.03.2013 року проти вимог [PERSON] заперечував, але визнав ту обставину, що після того як він з позивачем у 2005 році побудували житловий будинок [ADDRESS] деякі кімнати потребували ремонтних робіт. Крім того , не було також у достатній кількості і меблів для проживання у житловому будинку. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 24.04.2014 року проти позову заперечив. Вважає, що [PERSON] повинна довести суду, що кожна гривня з отриманого нею кредиту була витрачена на потреби сім'ї, чого нею зроблено не було. Насправді кошти від спірного кредиту в той же день за проханням [PERSON], відповідач - [PERSON] передав її батькові - [PERSON], а тому на інтереси подружжя кредитні кошти не витрачалися. Також посилається на те, що [PERSON] з порушенням встановленого законом порядку змінила підстави для позову, оскільки при розгляді справи до її перегляду за нововиявленими обставинами на обгрунтування своїх позовних вимог надала лише розписку [PERSON] про отримання коштів за перекриття даху у будинку [ADDRESS], який згодом був засуджений за дачу суду завідомо неправдивих свідчень. А вже після скасування рішення суду від 27.04.2012 року за нововиявленими обставинами [PERSON] надала якісь товарні чеки, справжність яких викликає у нього дуже великий сумнів. Враховуючи наведене, просив у позові відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 1997 року. 01 липня 2007 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного домашнього господарства. 08 липня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Дані обставини були встановлені рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.07.2009 року у справі № 2 - 1545/09, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.10.2009 року (а. с. 57- 60), а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доведенню не потребують. Під час шлюбу, 21 грудня 2005 року між [PERSON] та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») був укладений кредитний договір № 110/11-0668, згідно з яким позивач отримала грошові кошти у розмірі 210 000 грн. під 16,5 % річних строком погашення до 20.12.2012 року на споживчі потреби (а. с. 6 - 9). [PERSON] був обізнаний з приводу укладення [PERSON] даного кредитного договору, що підтверджується його заявою про надання згоди на передачу у іпотеку їх спільного житлового будинку [ADDRESS], засвідчену приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 5477 (а. с. 10). 07.02.2011 року вказаний кредит був достроково погашений позивачем зі сплатою відсотків на загальну суму 244 869,89 грн. (а. с. 11 - 13). З матеріалів справи вбачається, що за кредитні кошти сторони перебуваючи ще у зареєстрованому шлюбі придбали різноманітні будівельні матеріали для ремонту та облаштування житлового будинку [ADDRESS], який є їх спільною власністю подружжя. Дані обставини підтверджуються оригіналами витратних накладних та товарних чеків, які знаходяться в матеріалах справи (а. с. 195 - 208). Суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] змінила підстави для позову. Як вбачається із позовної заяви (а. с. 3), як до перегляду рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.04.2012 року за нововиявленими обставинами, так і після перегляду вищевказаного рішення суду, [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що кредитні кошти були нею витрачені для ремонту житлового будинку та його облаштування. Доводи [PERSON] про те, що облаштування даху житлового будинку відбулося у 2005 році, у зв'язку з чим придбання металочерепиці у 2006 році було непотрібним не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що металочерепиця була придбана не в інтересах сім'ї представником відповідача не надано. Відповідно до вимог ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час, доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача та доводили заперечення відповідача останній суду не надав. Сумніви представника відповідача [PERSON] у справжності наданих [PERSON] товарних чеків та витратних накладних є лише його суб'єктивним відношенням до цих доказів, оскільки від призначення експертизи даних документів [PERSON] відмовився, вважаючи це недоцільним та передчасним. Згідно ч. 1 - 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 2,4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Відповідно до роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи те, що оскільки договір № 110/11-0668 від 21.12.2005 року був укладений у період шлюбу та в інтересах сімї, гроші які були одержані за цим договором, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до висновку, що згідно з ч. 4 ст. 65 СК України даний кредитний договір створює обов'язки для відповідача [PERSON] у зв'язку з чим, він повинен бути визнаним солідарним боржником за зобов'язанням за кредитним договором № 110/11-0668 від 21 грудня 2005 року та відповідно до вимог ст. 544 ч.1 ЦК України відшкодувати позивачу ? частину сплаченого нею кредиту, починаючи з 01.07.2007 року по 07.02.2011 року в сумі 122 434 грн. 94 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 345 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved