Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, що було укладено між ним та [PERSON] 05.08.2014 року у РАЦС Мюнхен-Пазінг, м. Мюнхен, Баварія, Федеративна республіка Німеччина, актовий запис № Е 214/2014. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.08.2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у РАЦС Мюнхен-Пазінг, м. Мюнхен, Баварія, Федеративна республіка Німеччина, актовий запис № Е 214/2014. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв`язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.08.2014 року у РАЦС Мюнхен-Пазінг, м. Мюнхен, Баварія, Федеративна республіка Німеччина, актовий запис № Е 214/2014, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається розділом ХІ Цивільного процесуального кодексу України, а тому у відповідності до змісту статей 496 та 497 цього кодифікованого акту України іноземці мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів за правилами, визначеними цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, із процесуальними правам та обов`язками нарівні з фізичними та юридичними особами України, крім випадків, передбачених діючим національним та міжнародним законодавством. Так, згідно із пунктом 7 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Також відповідно до змісту частини 1 статті 58 та статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином Федеративної Республіки Німеччини, відповідач є громадянкою України. Згідно із статтею 7 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року Україна є правонаступником прав і обов`язків за міжнародними договорами Союзу РСР, які не суперечать Конституції України та інтересам республіки. Згідно із Законом України «Про правонаступництво України» та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, до якої Україна приєдналася 17 вересня 1992 року, у порядку правонаступництва застосовується двосторонній міжнародний договір колишнього СРСР, а саме - Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікований 28 березня 1958 року. Статтею 23 Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік та Німецькою Демократичною Республікою про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах передбачений порядок і підсудність для вирішення позовів про розірвання шлюбу, зокрема: у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним застосовується законодавство і в принципі компетентні суди Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент пред`явлення позову. Якщо подружжя має місце проживання на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також суди цієї Договірної Сторони. Якщо в момент порушення позову про розірвання шлюбу або про визнання шлюбу недійсним один із подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то у справах про розірвання шлюбу та про визнання шлюбу недійсним компетентні суди обох Договірних Сторін. Суди застосовують законодавство своєї держави. Таким чином, оскільки [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Німеччина і постійно проживає там, а [PERSON] є громадянкою України, останнє відоме місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , то на підставі вищевказаного Договору позов про розірвання шлюбу може розглядатися Комінтернівським районним судом міста Харкова на підставі законодавства України. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved