Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

14 лютого 2017 року [PERSON]С.(надалі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про відшкодування майнової та немайнової шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є квартиронаймачем квартири № 70, що розташована в будинку № 169 по пр. Металургів в м. Маріуполі. 05 липня 2016 року, 23 серпня 2016 року та 06 жовтня 2016 року відбулося затоплення найманої квартири, яке сталося внаслідок неналежного використання несправною душовою кабінкою [PERSON], якій на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначені періоди до квартири позивача приходили представники ЖКП Іллічівського району та складали акти про залиття квартири з вини власника квартири № 80, в приписах яких зазначалось про необхідність проведення робіт по заміні піддону в душовій кабіні відповідача, проте зазначені приписи відповідачка ігнорує. На неодноразові прохання позивачки подивитись на пошкодження та відшкодувати завдану шкоду, відповідачка не реагує, в звязку з чим вона вимушена звернутись до суду. Просила стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки матеріальної шкоди в розмірі 2880,00 грн. та про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, тому суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, зазначивши що позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, оскільки саме вона несе всі витрати, повязані з утримання вказаної в позові квартири та з її ремонту. Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласницею однокімнатної квартири № 70, яка розташована в буд. № 169 по пр.Металургів в м. Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло за № 50672/н від 31.01.2017 року. Також співвласником квартири є її син, [PERSON], який визнав факт повного та одноосібного утримання квартири виключно позивачем, що надає позивачу право на одноосібне отримання всіх сум в рахунок заподіяної шкоди квартирі. У вказаній квартирі № 70, яка розташована в буд.169 по пр. Металургів в м. Маріуполі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією особового рахунку виданого директором ЖКП Іллічівського району 11.01.2017 року(а.с.5). 05 липня 2016 року, 23 серпня 2016 року та 06 жовтня 2016 року відбулося затоплення квартири № 70, яка розташована в буд.169 по пр. Металургів в м. Маріуполі, про що працівниками ЖКП Іллічівського району було складено акти за участю членів комісії, які підтвердили факт залиття вказаної квартири (а.с.9-11). 23.08.2016 року та 14.09.2016 року власнику квартири [ADDRESS] [PERSON] було направлено ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя приписи з приводу провести роботи по заміні піддону в душовій кабіні (а.с.7-8). Крім того, 21 лютого 2017 року працівниками ЖКП «Керуюча компанія «Кальміуська» було складено акт, яким встановлено систематичне залиття квартири № 70, яка розташована в буд.169 по пр. Металургів в м. Маріуполі, внаслідок недбалого ставлення мешканців квартири 80, що поверхом вище. В результаті власнику квартири заподіяна шкода: відпали шпалери, виявлені грибкові утворення, прогнили деревяні полиці, пошкоджено пофарбований шар зі стін. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 84449691 від 06.04.2017 рок. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальними правилами деліктних зобовязань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу наведеної статті ЦК України та розяснень, наданих в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р., вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Аналогічні розяснення містяться в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.. Вина відповідачки [PERSON] яка є власником квартири №80 та використовує несправну душову кабіну, у залитті квартири [ADDRESS] 05 липня 2016 року, 23 серпня 2016 року та 06 жовтня 2016 року, встановлена актами, складеними комісією ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя. Натомість відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування своєї провини або підтвердження вини інших осіб у заподіянні шкоди, що є підставою для висновку про наявність такої вини у відповідача. Відповідно до частин 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги вказані норми ЦК України і наявні акти житлово-будівельного підприємства, суд приходить до висновку про встановлення причинно-наслідкового звязку між діями або бездіяльністю відповідача, допущення ним неналежного використання душової кабіни над квартирою позивача, що призвело до залиття нижніх приміщень позивача та завдання їй матеріальної шкоди. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №7/с від 25.05.2017 року, вартість ремонтно відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень в квартирі [ADDRESS], складає 2880,00 грн. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Таким чином сума матеріальної шкоди, завдана [PERSON] залиттям квартири [ADDRESS], дорівнює 2880,00грн., яка підлягає стягненню в повному розмірі. Крім завданої матеріальної шкоди позивачка просить стягнути моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. Вказані вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачці, як власнику пошкодженого нерухомого майна, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Розмір, якої визначений позивачкою та становить 2 000,00 гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер та тривалість порушення прав позивача, дії відповідача при настанні негативних наслідків та залиття приміщення, періодичність та тривалість залиття, розмір завданої матеріальної шкоди, істотність вимушених змін у житті позивача та обсяг необхідних дій для відновлення попереднього становища і відновлення первісного стану приміщення, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 2000,00грн. Згідно із наявною у справі квитанцією вбачається, що позивачка сплатила 800 грн. експерту [PERSON] за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, крім іншого, витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: approved