Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

13.04.2017 р. позивач Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] про виселення з житлового приміщення ( службової квартири) без надання іншого житла та просив суд постановити рішення яким виселити [PERSON] [INFO] зі службової квартири [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що квартира [ADDRESS] відноситься до відомчого житлового фонду Міністрерства оборони України та обліковується в Київському КЕУ та перебуває на балансі Будинкоуправління №12. 20.06.2002 р. розпорядженням Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації №992 «Про надання житлової площі, розгляд звернень громадян та організацій, підприємств і установ району» квартиру [ADDRESS] включено до складу службового житла Київського квартирно-експлуатаційного управління. Розпорядженням №851 Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.07.2002 р. на ім»я [PERSON] видано ордер №00222 від 23.07.2002 р. на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири [ADDRESS], на склад сім»ї з чотирьох осіб: він - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], донька [PERSON] та заселився до зазначеної квартири. В подальшому 23.05.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, однак і після розірвання шлюбу відповідач залишається зареєстрованою та не звільняє службову квартиру. Враховуючи наведене та посилаючись на вимоги порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081, положення Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577, Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень (Інструкція), якою визначено порядок ведення квартирного обліку та надання військовослужбовцям житла. затвердженої Наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 року №577, просили заявлені позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог заперечувала надавши суду заперечення щодо заявлених позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, однак в подальшому в судові засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, тому суд вважає з урахуванням думки учасників судового розгляду розглянути справу в її відсутності. Третя особа [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та вважаючи їх обґрунтованими просив їх задовольнити. Представник третьої особи Будинкоуправління №12 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає з урахуванням думки учасників судового розгляду розглянути справу в відсутності вказаного представника. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог не заперечували. Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі представлених доказів, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] відноситься до відомчого житлового фонду Міністрерства оборони України та обліковується в Київському КЕУ та перебуває на балансі Будинкоуправління №12. 20.06.2002 р. розпорядженням Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації №992 «Про надання житлової площі, розгляд звернень громадян та організацій, підприємств і установ району» квартиру [ADDRESS] включено до складу службового житла Київського квартирно-експлуатаційного управління. Розпорядженням №851 Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.07.2002 р. на ім»я [PERSON] видано ордер №00222 від 23.07.2002 р. на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири [ADDRESS], на склад сім»ї з чотирьох осіб: він - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], донька [PERSON] та заселився до зазначеної квартири. Як вбачається з довідки за формою №3 від 03.02.2017 р. в квартирі [ADDRESS], на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами. В подальшому 23.05.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, однак і після розірвання шлюбу відповідач залишається зареєстрованою та не звільняє службову квартиру. Слід зазначити, що відповідно до ст. З СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ч.1, ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Як зазначено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року №2 зі змінами, внесеними постановами від 10.03.1989 року №2, від 25.12.1992 року №13 та від 25.05.1998 року №15, у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових, а в будинках колгоспів - з часу затвердження виконавчим комітетом відповідної Ради рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ч.1, ст.121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Як наголошує ч.1, ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Дійсно, як встановлено в судовому засіданні розпорядженням №851 Солом'янської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.07.2002 р. на ім»я [PERSON] видано ордер №00222 від 23.07.2002 р. на право зайняття службового житлового приміщення - трикімнатної квартири [ADDRESS], на склад сім»ї з чотирьох осіб: він - [PERSON], дружина - [PERSON], син - [PERSON], донька [PERSON] та заселився до зазначеної квартири. Слід зазначити, що відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як передбачає ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, з моменту вселення до спірної квартири відповідачка користувалась нарівні з наймачем усіма правами і несла усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, при цьому при вселенні між наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, і вказані обставини не оспорювались сторонами по справі. Після розірвання шлюбу відповідач в вказаній спірній квартирі не проживає. Також слід зазначити що відповідач відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником ? частини [ADDRESS] та ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.3.16 наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членам їх сімей житловими приміщеннями» (далі - Наказ №737) зазначено, що підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого житла колишні члени сім'ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Посилання відповідачем не те, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суд з вказаним позовом судом не можуть бути взяті до уваги оскільки в судовому засіданні не здобуто жодних доказів щодо того, що позивачу було відомо про факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Таким чином, при розгляді даної справи в судовому засіданні не набуто жодних доказів щодо того, що відповідач є членом сім'ї особи якій надано дане службове житло. Враховуючи наведене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК Україїни суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved