Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з означеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 17 лютого 1998 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу сторони збудували житловий будинок в с. Полтва Буського району Львівської області, який зареєстрований на ім'я відповідача. В листопаді 2011 року оформила договір про надання кредиту та заставу нерухомого майна. За дані кошти придбала рухоме майно на загальну суму 26108 гривень. Оскільки вони розірвали шлюбні відносини, домовленості щодо поділу спільного майна в добровільному порядку, не дійшли, просить його поділити, виділивши за нею та відповідачем по 1/2 ідеальній частині вище згаданого житлового будинку. Крім того виділити їй холодильник, газову плиту, кухонну стінку, кухонний меблевий куток, морозильну камеру, телевізори в кількості 2 шт.. [PERSON], її представник, згідно договору про надання правової допомоги від 10.02.2014 р., [PERSON], позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відмовившись в частині поділу балконних дверей. Уточнивши, що споживчий кредит, а саме договір № 91139196000 від 04.11.2011 року на суму 1434,12 грн., був оформлений на придбання мобільного телефону дитині. [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що спірний будинок збудований на земельній ділянці, що належала його бабці, крім того, частково гроші на будинок в розмірі 4000 доларів прислав його дядько з Канади в 1998 році, коли вони з позивачкою перебували в шлюбі, як подарунок на весілля. Вислухавши сторін, представника позивачки, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що з 17 лютого 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 20.05.1998 р., актовий запис № 5) та [PERSON] - [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] від 20.05.1998 р., актовий запис № 6). Згідно заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 01.02.2011 року (справа № 2-146/2011 р.), шлюб між сторонами розірвано. Рішення не оскаржувалось та вступило в законну силу. За час шлюбу сторони збудували та ввели в експлуатацію у 2005 році житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 15.08.2005 року, дійсна (інвентаризаційна) вартість його становить 114536 гривень. Право власності на будинковолодіння зареєстровано в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на ім'я [PERSON] (витяг № 8853960 від 04.11.2005 р.). Останній, на підставі рішення виконкому Полтв»янської сільської ради № 40 від 21.09.2005 р., на даний будинок, отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 004124 від 04.11.2005 р.. За час шлюбу також придбали холодильник вартістю 5200 гривень, газову плиту вартістю 6800 гривень, двері балконні вартістю 1508 гривень, кухонну стінку вартістю 8000 гривень кухонний меблевий куток вартістю 1600 гривень, морозильну камеру вартістю 1000 гривень, телевізори в кількості 2 шт. вартістю по 1000 гривень кожен. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А відтак, покликання відповідача, що гроші в сумі 4000 американських доларів, які прислав його дядько з Канади в 1998 році, коли сторони вже перебували в шлюбі, як подарунок на весілля, судом розцінюється як спільне майно подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно яке придбано за час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін, тому підлягає поділу, а саме - виділивши сторонам по 1/2 ідеальній частині вище вказаного житлового будинку, залишити у власності позивачки морозильну камеру, телевізор марки «Самсунг» меншого розміру, залишити у власності відповідача телевізор марки «Самсунг» більшого розміру. Залишити у спільному користуванні сторін - холодильник, газову плиту, кухонний меблевий куток, кухонну стінку. Сторони погодилися щодо такого поділу майна та його вартості.

Outcome: approved