Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , вимоги за яким уточнила заявою про збільшення позовних вимог від 26.04.2019 р., про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Просила визнати факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] сина [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з 2/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] як спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її бабуся, [PERSON] фактично прийняла спадщину від спадкодавців, чоловіка [PERSON] та сина [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщина була зареєстрована та проживала разом із ними. Позивачка є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON] , яке складається з 3/5 квартири за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом їй видано свідоцтво про право власності за заповітом на 1/5 частини квартири. Оформити право власності на 2/5 частини не може у зв`язку з відсутністю документів, що засвідчують факт прийняття цієї частини спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] року. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Гнатюк Ю.О. підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази,та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачкою [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пред"явленого до неї позову дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти, дружина, і батьки померлого. Згідно п.1 ч.1. ст. 549 Цивільного кодексу України(1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1229, зареєстрований Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Рівненській області 01 серпня 2018 року . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/5 частини квартири, яка знаходиться у [ADDRESS] . 27 березня 2011 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К. та зареєстровано у відповідному реєстрі за № 218, згідно якого [PERSON] зробила таке розпорядження: « все моє майно, що буде належати мені на день моєї смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що я за законом буду мати право, я заповідаю онучці [PERSON] , [INFO] ». Встановлено, що 20 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1604, зареєстрований Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Рівненській області 20 жовтня 2013 року. Після укладення шлюбу, прізвище позивачки стало « [PERSON] ». З оглянутого судом свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі наказу від 30.11.1993р. № 755-АБ, виданого Фондом ДКМ Рівненської міської ради. У грудні 1994 року співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] згідно відміток будинкової книги виписалися з квартири і зареєструвалися в Російській федерації за адресою: [ADDRESS] . В квітні 1995 року з квартири виписалася [PERSON] та виїхала до Новгородської області Російської Федерації. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , про що 03 січня 1997 складено актовий запис №1, зареєстрований Адміністрацією Зайцевської сільської ради Крестецького району Новгородської області 27 серпня 2008 р. Місце смерті: с. Осташово, Крестецький район, Новгородська область. Відповідно до довідки, виданої Адміністрацією Зайцевського сільського поселення Крестецького району, Новгородської області Росії від 10 серпня 2012 року № 202 громадянин [PERSON] , [INFO] постійно по день смерті [INFO] був зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним по день смерті були зареєстровані по місцю проживання [PERSON] , залишається перебувати на реєстраційному обліку. Оскільки [PERSON] була дружиною померлого спадкодавця [PERSON] , то, відповідно до ч.1 ст. 529 Цивільного Кодексу який був чинний на час виникнення правовідносин відноситься до спадкоємців першої черги. Фактично спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном відповідно до п.1 ч.1. ст. 549 Цивільного кодексу України який був чинний на час виникнення правовідносин. Згідно свідоцтва про смерть, [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] , про що 02 квітня 2008 року складено відповідний актовий запис № 96, зареєстрований відділом ЗАГС Крестецького району Новгородської області 02. 04 . 2008 року. Місце смерті: с. Осташово, Крестецький район, Новгородська область, Росія . Відповідно до довідки, виданої Адміністрацією Зайцевського сільського поселення Крестецького району, Новгородської області Росії від 10.08.12 р. , № 202 громадянин [PERSON] [INFO] , постійно по день смерті [INFO] був зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним по день смерті були зареєстровані по місцю проживання мати [PERSON] , залишається перебувати на реєстраційному обліку .. Оскільки, [PERSON] була матір`ю померлого спадкодавця [PERSON] , то, відповідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного Кодексу відноситься до спадкоємців першої черги. Фактично спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина, оскільки, постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Фактично [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та сина, а саме 2/5 частки квартири [ADDRESS] . Згідно довідки № 106503 від 09.10.2018 р. вбачається. що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку 11.09.2018 року у зв`язку зі смертю [INFO] р. Встановлено, що 31 жовтня 2018 року, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом у розмірі 3/5 спадкового майна. Нотаріусом була заведена спадкова справа № 22/2018. 01 лютого 2019 року нотаріусом було видано позивачці свідоцтво про спадщину за заповітом на 1/5 частини квартири за номером [ADDRESS] , яка належала Спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 30 листопада 1993 року, на підставі наказу №755 від 30.11.1993 року, зареєстрованого Рівненським бюро технічної інвентаризації і записана в реєстрову книгу за № 36-174-5953. Запис про 1/5 частину яку [PERSON] успадкувала у вищезазначеній квартирі, внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Постановою від 02.02.2019 р. у видачі Свідоцтва про спадщину на 2/5 частини квартири, яка належала по 1/5 частки [PERSON] та [PERSON] нотаріусом відмовлено [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що засвідчують факт прийняття цієї частки спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Приписом ч.1. ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 24.06.1983 року (із змінами внесеними Постановами від 25.12.92, 25.05.1998, що діяла на час відкриття спадщини), п. 4 визначено, що якщо в шестимісячний строк позивач фактично вступив в управління спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому. її Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи законних інтересів. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved