Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . ЇЇ спадкоємцем був її син [PERSON] , оскільки постійно мешкав із померлою [PERSON] на день її смерті. [INFO] [PERSON] помер. Його спадкоємцем була дружина [PERSON] , оскільки постійно мешкала з [PERSON] на день його смерті. [INFO] її мати [PERSON] померла. Позивач є її спадкоємицею та отримала спадщину, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 10.05.2019 після смерті [PERSON] на майно, яке належало матері, та на майно, яке належало [PERSON] , спадкоємцем якого була мати. Після смерті [PERSON] також відкрилась спадщина, в тому числі і на земельну частку (пай) площею 7,61 умовних кадастрових гектарів, що належала померлій [PERSON] згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0162028 , та яку [PERSON] успадкувала від [PERSON] . Однак, коли позивач звернулася до приватного нотаріуса Міхно Д.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , яке рухається за [PERSON] , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. Тому і змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але представник позивача подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Ходине Глухівського району Сумської області у віці 77 років померла [PERSON] (а.с. 6). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 21.05.2019 за № 72/133-19 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 397 від 30.10.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0162028 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Побєда» за № 28 від 03.12.1996. Розмір земельної частки складав 7,61 умовних кадастрових гектарів (а.с. 18). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від імені [PERSON] відсутні (а.с. 19). [PERSON] був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Після смерті [PERSON] прийняв спадщину її син, [PERSON] відповідно до довідки № 175, виданої 12.02.2018 Шалигинською селищною радою Глухівського району Сумської області, з якої вбачається, що разом з [PERSON] , померлою [INFO] , на час її смерті були зареєстровані та проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] : син - [PERSON] , 1945 р.н., невістка - [PERSON] , 1953 р.н., онук - [PERSON] , 1975 р.н. Заповіт від імені померлої [PERSON] Шалигинською селищною радою не посвідчувався (а.с. 14). У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також встановлено, що [INFO] в с. Ходине Глухівського району Сумської області у віці 60 років помер [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 506, виданої 14.03.2018 Шалигинською селищною радою Глухівського району Сумської області, вбачається, що разом з [PERSON] , померлим [INFO] , на час його смерті були зареєстровані та проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] : дружина - [PERSON] , 1953 р.н. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Ходинської сільської ради не посвідчувався (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13). Також встановлено, що [INFO] в с. Ходине Глухівського району Сумської області у віці 64 років померла [PERSON] (а.с. 8). Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Глухівського районного нотаріального округу Сумської області Міхно Д.В. від 10.05.2019, підтверджується, що позивач отримала спадщину після померлої [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 7.5956 гектарів (рілля) в межах згідно з планом, розташованої на території Ходинської сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 749350 (а.с. 11). Також, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Глухівського районного нотаріального округу Сумської області Міхно Д.В. від 10.05.2019, підтверджується, що позивач отримала спадщину після померлої [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 8.0691 гектарів (рілля) в межах згідно з планом, розташованої на території Ходинської сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії Р3 № 749351 (а.с. 10). Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, яка отримала спадщину після смерті матері, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її сина, [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР, які після смерті [PERSON] перейшли до його спадкоємця за законом, а саме до його дружини [PERSON] , а після її смерті всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали [PERSON] , перейшли до спадкоємця [PERSON] за законом, якою є позивач. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), площею 7,61 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0162028 , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved