Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

31 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: -визнати недійсним договір №925Ф відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] ; -визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 30.05.2008 року, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] ; -визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , видане 15.11.2019 року приватним нотаріусом Чернігівського районного округу Чуприненко О.В. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 49; -визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1025 га, кадастровий номер 7425586000:01:000:0197, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , видане 15.11.2019 року приватним нотаріусом Чернігівського районного округу Чуприненко О.В. на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 50. В обгрунтування\~позову зазначено,\~що позивач,\~як і [PERSON] , згоди на виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором не надавала, у жодних договірних відносинах з нею не перебували. Крім того, [PERSON] виконала зобов`язання за кредитним договором від 30.05.2008 року частково, сплативши лише 213 366,35 грн заборгованості. Чинним законодавством не передбачено часткове погашення кредитної заборгованості третьою особою, внаслідок якої остання набувла права на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим 30.05.2008 року, а тому підстав для заміни кредитора в зобов`язаннях не було. Також при укладенні 20.12.2017 року договору про відступлення прав вимоги порушено вимоги щодо суб`єктного складу його сторін відповідно до ст.1079 ЦК України. Уклавши договір відступлення права вимоги за кредитним договором Банк отримав фінансування, а [PERSON] , в свою чергу, набула право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і сплаченою за договором про відступлення права вимоги сумою, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Наведене свідчить про те, що укладений між Банком та [PERSON] оспорюваний договір за своєю юридичною природою є договором факторингу. За таких обставин та з огляду на те, що за змістом частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оспорюваний правочин суперечить наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то він є недійсним відповідно до частини першої статті 215 ЦК України. Також, укладанням договорів про відступлення права вимоги було порушено вимоги ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На момент укладення договору про відступлення прав вимоги 20.12.2017 будинок був знищений пожежею та мав 91% зносу. Оскільки передача відповідачці іпотечного майна як новому кредитору та іпотекодержателю і набуття останньою права власності на це майно на підставі оскаржуваних договорів, реалізовані шляхом видачі їй 15.11.2019 свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів для поновлення порушеного права позивача ефективним способом захисту порушеного цивільного права є визнання недійсними зазначених свідоцтв. Ухвалою судді від 1 вересня 2020 року позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у ст. 177 ЦПК України. 10 вересня 2020 року позивач усунула недоліки. Ухвалою судді від 11 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 9\~листопада 2020\~року від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заявуіз запереченнями проти позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на боці відповідача - приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О.В. 11 грудня 2020 року, згідно поштового конверта, від відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Позивачка у судове засідання не з"явилася. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання явку свого представника не забезпечив. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, 30.05.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] був укладений договір №0002/08/27-ZZv про кредитування, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 67 000 доларів США. Згідно умов кредитного договору позичальник зобов`язувався повернути кредит та відсотки за користування кредитом до 29.05.2018 року. Того ж дня на забезпечення виконання зобов`язання за цим договором між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язалась солідарно відповідати разом з позичальником [PERSON] за виконання умов кредитного договору №0002/08/27-ZZv. Крім того, 30.05.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М., за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку належне їй майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7425581900:01:000:0197. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 лютого 2010 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» заборгованість по кредитному договору в розмірі 68416 доларів США 30 центів, штраф по кредитному договору в розмірі 5000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку «Форум» пеню в розмірі 796 грн 72 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2018 року замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.02.2010 року з публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на правонаступника стягувача [PERSON] 20 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] укладено договір № 925-Ф про відступлення права вимоги, за яким банк відступив шляхом продажу новому кредитору право вимоги до позичальника, іпотекодавця та поручителя, зазначених у додатку № 1 до цього договору (п.2.1. Договору). У додатку № 1 до зазначеного договору йдеться про кредитний договір №0002/08/27-ZZv від 30.05.2008 року (боржник [PERSON] ), іпотечний договір від 30.05.2008 року та договір поруки від 30.05.2008 року (боржник [PERSON] ). Крім того, 20 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] укладено договір № 925-Ф про відступлення прав за договором поруки від 30.05.2008 року. Згідно зареєстрованого в реєстрі 20.12.2017 року за № 967 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступив новому іпотекодержателю [PERSON] всі права вимоги згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М. 30.05.2008 року. З акту про реалізацію предмета іпотеки від 15 листопада 2018 року, складеного головним державним виконавцем Деснянського ВДВС м.Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській обл. Титарчуком М.О., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-336/10 від 16 листопада 2010 року, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 68416,30 доларів США та 5000 грн., відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.41 Закону України «Про іпотеку» передано на реалізацію житловий будинок №-1, загальна площа 261,4 кв.м., житлова площа 33,6 кв.м. (знищено пожежею та складає 91% зносу), літня кухня Б-1 площею 27,0 кв.м., літній душ В-1, вбиральня в-1 та огорожа з воротами та хвірткою (1, 2, 3, 4), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належні боржнику на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Радянськослобідської сільської ради 22 січня 2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Радянськослобідської сільради від 21 грудня 2007 року №168 зареєстрованого Чернігівським районним бюро технічної інвентаризації 24 січня 2008 року в реєстровій книзі з номер запису 390 реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21844611, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд кадастровий номер 7425586000:01:000:0197, належна боржнику на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №937838 виданого Чернігівським районним відділом земельних ресурсів 10 травня 2006 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди землі за №01068390054, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відомості про іпотекодержателя: [PERSON] . Відомості про боржника: [PERSON] 15 листопада 2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Чуприненко О.В. на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки від 15 листопада 2018 року видані свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,1025 га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7425581900:01:000:0197. Позивач у даному позові оскаржує договір №925Ф відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] та договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 30.05.2008 року, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] , через порушення законодавства при процедурі відступлення права вимоги. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, дійшла висновку, що необхідно виходити із суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу. Якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак. Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому. Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 зроблено висновок про те, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. У постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 926/1172/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18 вказано, що виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК України, підставою для захисту судом цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання або оспорення. Згідно з вимогами статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує його права та законні інтереси. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору (див. постанови Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17). Щодо посилань позивача на мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, слід зазначити наступне. За змістом частини першої статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Оскільки загальна площа предмету іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 261,4 кв.м., тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземні валюті». Крім того, оскаржувані свідоцтва про право власності на житловий будинок та на земельну ділянку, видані приватним нотаріусом на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, котрий чинний і процедура прилюдних торгів не оскаржувалася. Принаймні судом такого не встановлено. За наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed