Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

24 квітня 2017 року позивач в особі голови Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області Очеретіна В.М. звернувся до суду з позовом, яким просить відібрати від матері (відповідачки у справі) малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав; передати дітей Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області для подальшого їх влаштування до державного закладу або під опіку громадян; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів її доходів на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані діти. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 04 листопада 2016 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про родину [PERSON] З повідомлення стало відомо, що родина [PERSON] мешкає в однокімнатній квартирі, у квартирі брудно, затхле повітря, у кімнаті на підлозі лежать недопалки та пляшки з під алкогольних напоїв. На момент відвідування [PERSON] та її співмешканець [PERSON] були у стані алкогольного сп'яніння. З 22 грудня 2016 року родина [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей по категорії «проживання дитини в сім'ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків». Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 березня 2015 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 04 січня 2017 року відповідачка була попереджена про те, що за безвідповідальне ставлення виховання та утримання малолітніх дітей вона може бути позбавлення батьківських прав. 08 квітня 2017 року відповідачка залишила малолітніх дітей самих вдома та пішла шукати свого співмешканця, повернулась у стані алкогольного сп'яніння. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради 12 квітня 2017 року розглядалось питання про вирішення подальшої долі малолітніх дітей, в ході якого відповідач визнала факт вживання алкогольних напоїв, пояснила, що її співмешканець [PERSON] має три судимості, не працює, родина проживає за рахунок коштів дитячої допомоги. Таким чином, було прийнято рішення про ініціювання питання про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на їх утримання. Представник позивача Шестак В.В., діюча на підставі довіреності, до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач також у судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, до суду не прибув з невідомих причин. Представник третьої особи, Лівобережного районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, до суду не прибув з невідомих причин За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого 09 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 462. Батьками дитини зазначені: [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, виданого 09 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 463. Батьками дитини зазначені: [PERSON], [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного 05 січня 2017 року комісією Комітету самоорганізації «Дружба», [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми, проживає із співмешканцем [PERSON] та малолітніми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Квартира однокімнатна, санітарний стан жилого приміщення не задовільний. Мати дітей зловживає алкогольними напоями разом із співмешканцем, не завжди виконує батьківські обов'язки. Родина потребує постійного контролю. Згідно актів обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], складених Службою у справах дітей Лівобережної районної адміністрації 22 грудня 2016 року, 04 січня 2017 року, 10 квітня 2017 року, умови проживання у квартирі незадовільні. З листів Лівобережного районного центру Соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 13 грудня 2016 року, 18 січня 2017 року, 10 квітня 2017 року вбачається, що сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Центру з 10 січня 2017 року та на обліку у Службі у справах дітей Лівобережної районної адміністрації. [PERSON] та її співмешканець [PERSON] вживають алкогольні напої. Під час обстеження умов проживання родини 07 грудня 2016 року виявлено порушення санітарно-гігієнічних норм. Мати дітей та [PERSON] перебували у стані алкогольного сп'яніння, [PERSON] поводилась неадекватно, підвищувала тон, плакала, на питання фахівців не відповідала. Зі слів сусідів [PERSON] та її співмешканець часто перебувають у стані алкогольного сп'яніння, мають негативні соціальні та сімейні стосунки, поводяться агресивно, лаються, використовуючи ненормативну лексику. 10 квітня 2017 року до Лівобережного районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді звернулись сусіди родини [PERSON] та повідомили, що 08 квітня 2017 року протягом тривалого часу було чутно дитячий плач. Виявилось, що квартира була відчинена, діти перебували без догляду дорослих, в оселі холодно, брудно, малюки виглядали неохайно, в брудних підгузках, дівчинка лежала на підлозі у купі мотлоху. Сусіди викликали поліцію. Через кілька годин [PERSON] та її співмешканець повернулись додому у стані алкогольного сп'яніння. Сусіди наполягають на тому, що батьки не виконують свої батьківські обов'язки, залишають дітей у небезпеці, вживають алкогольні напої. Згідно листа Центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Маріуполя від 22 листопада 2016 року діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], знаходяться під наглядом у Центрі, тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні у міській лікарні № 3 та міській лікарні № 4 міста Маріуполя. [PERSON] не набирає вагу, входить до групи високого ризику. Для встановлення діагнозу необхідна консультація дитини у клініці. Мати виконує призначення лікарів. Однак зі слів сусідів в родині часто вживають алкоголь, сваряться. Дітей часто залишають на родичів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маіруполя Донецької області від 20 березня 2015 року [PERSON], [INFO], було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 31 березня 2015 року. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1, 4 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Проте враховуючи категоричну позицію відповідача, яка позов визнала повністю, таким чином погодилась із доводами позивача щодо вживання нею алкогольних напоїв та неналежного виховання та утриманні малолітніх дітей, приймаючи до уваги, що родина [PERSON] на даний час перебуває на обліку Служби у справах дітей з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків, суд погоджується з тим, що на даний час наявні підстави для відібрання дітей від відповідача, оскільки обстановка в сім'ї на даний час неблагонадійна для дітей, їх розвитку та самоусвідомлення. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд вважає доцільним відібрати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] від матері, [PERSON], без позбавлення останньої батьківських прав та передати малолітніх Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської ради Донецької області для подальшого їх влаштування до державного закладу або під опіку громадян. За ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язана утримувати своїх дітей незалежно від факту відібрання дитини (тимчасового влаштування до державного закладу) та сплачувати визначені судом аліменти. Позивач просить стягувати з відповідача на утримання малолітніх [PERSON], та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів на користь опікуна або державного закладу, куди буде влаштована дитина. Відповідач позов визнає, тим самим не заперечує проти відшукуваного розміру аліментів, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані діти, аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходів), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1600 гривень за вимогу про відібрання дитини та 1600 гривень за вимогу про стягнення аліментів, а разом - 3200 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved