Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського районного суду із позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16 червня 2017 року рішенням Рівненського районного суду Рівненської області було стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітнього сина, [PERSON] [INFO] в розмірі 30 % відсотків від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2014 року було стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 серпня 2014 року і до повноліття. Вважає, що загалом з нього стягується понад 50 % заробітку (доходу), що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17.02.2020 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Рівненського міського суду Рівненської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2021 року справа № 570/5455/19 розподілена судді Рівненського міського суду Рівненської області Кучиній Н.Г. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року прийнято до провадження судді Кучиної Н.Г. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Відповідач подала до суду відзив, в якому заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач зазначає, що його матеріальний стан складний так як він сплачує, на підставі рішення Рівненського районного суду від 28.10.2014 року на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходів). Вказана обставина не може свідчити про зміну матеріального стану позивача, а навпаки порівняно з 2017 роком майновий стан позивача покращився так як дитина, а саме [PERSON] , [INFO] досягла повноліття в 2016 році. Доказів того, що з позивача стягуються аліменти на повнолітню дочку до суду не подано. Якщо і стягуються, то це заборгованість, яка виникла до досягнення повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] [INFO] в розмірі 30 % відсотків від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 24 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на отримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини від усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 серпня 2014 року і до повноліття дітей. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінив 24 березня 2015 року прізвище на [PERSON] . Згідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч.5 ст.183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналізуючи зміст ст. 192 Сімейного кодексу України, суд відзначає, що підставами для зміни розміру аліментів є: -зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів; -погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів; -інші випадки, передбачені Сімейним кодексом України. Аналогічні положення закріплені і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Тобто, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, платник аліментів відповідно до вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України повинен довести те, що після визначення судом розміру аліментів відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані, погіршився стан його здоров`я, або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які перешкоджають йому сплачувати кошти на утримання дитини у визначеному розмірі. Разом із тим, в своєму позові [PERSON] посилався не на обставини, які викладені в ст.192 СК України, а лише на внесення змін до ст.183 СК України, зокрема ч.5 в якій вказано: «той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Суд відзначає, що положення вказаної статті застосуються для наказного провадження, натомість в позовному провадженні сторони не обмежені в доведенні необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в більшому або меншому розмірі на свій власний розсуд. Крім того, із змісту вказаної статті вбачається, що відповідні розміри передбачені для стягнення аліментів з одного боржника на користь одного стягувача. Суд також враховує те, що максимальний розмір відрахувань щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати (ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»). На виконання вимог ухвали суду від 23.04.2021 року про витребування доказів, Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 13 травня 2021 року надіслав інформацію, з якої вбачається таке. Згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №60399189 при примусовому виконанні виконавчого листа №570/4103/14-ц виданого 20.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , і сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 серпня 2014 року і до повноліття дітей. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.04.2021 року, що обчислювався на підставі наявних в матеріалах справи документів, станом на 30.04.2021 року заборгованість боржника становить 108181,16 грн. Зазначають, що після досягнення повноліття старшою дитиною, аліменти нараховувались у відповідності до вимог частини 2 статті 183 Сімейного кодексу України. Так, з огляду на викладене, доводи позивача проте, що з його заробітної плати вираховується більше половини заробітної плати, не заслуговують на увагу, оскільки дочка, [PERSON] , [INFO] досягла в 2016 році повноліття і відповідно на неї аліменти не стягуються. Отже, загальна сума аліментів, яка підлягає стягненню з позивача за виконавчими листами не перевищує максимального розміру відрахувань. Суд приймає до уваги те, що у дитини, [PERSON] , [INFO] вроджене двохстороннє розщеплення в/г твердого та м"ягкого піднебіння, з порушенням акту смоктання та дихання, яке потребує проведення цілого ряду операцій, на що необхідні кошти. За таких обставин, приймаючи до увагу відсутність доказів, які б підтверджували існування обставин, визначених ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів, суд вважає позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed