Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

17.01.2015 року в Немирівський районний суд з позовом звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в позові, що 25.06.2006 року Публічне акціонерне товариства КБ «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № DNH4КР9740126 відповідно до якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит в сумі 2665.00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати. В порушення умов договору та норм чинного законодавства відповідачка належним чином не виконала умов договору і за нею рахується заборгованість до договору в 18417 грн 20 коп. В своїй заяві позивач наполягає на повному задоволені своїх позовних вимог. В судове засідання позивач не з»явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явилася . Про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, про що свідчить зворотнє повідомлення. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі було укладено кредитний договір , згідно з яким відповідачка отримала кредит. На підтвердження укладеної угоди відповідачка підписала договір та заяву позичальника. За умовами надання кредиту фізичним особам відповідач зобов'язувся повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним та сплачувати всі комісійні платежі у передбачені кредитними умовами у передбачені строки, але свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Викладене підтверджується матеріалами справи, а саме: копією договору № DNH4КР9740126 від 25.05.2006 року , розрахунком заборгованості за договором, заявою позичальника, паспортними даними . Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами, що є підставою для їх задоволення і стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 18417 грн 20 коп. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати у розмірі 243,60 грн., які відповідно до статей 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: approved