Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

28 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем , який укладено 21.09.2012 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона втратила почуття любові до віповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з"явилась , подала письмову заяву , в який зазначила, що свої вимоги підтримує та просить їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з"явився , подав письмову заяву , в який зазначив, що вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною в обгрунтвання заявлених вимог , оцінивши їх в сукупності , встановив наступні факти та обставини. Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до норм ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 п. 4 ст .200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього ЦПК України. Суд вважає доведеним, що з 21.09.2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , про що зроблено актовий запис № 407. Вказаний факт підтверджується даними свідоцтва про одруження, оригінал якого долучена до матеріалів позовної заяви . Від шлюбу дітей не мають. У даній позовної заяві не порушуються питання щодо розподілу спільного майна та встановлення місце проживання дитини. За вимогами ст.3 СК України визначено, що сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки втрачено почуття любові. З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, а також інших обставин, що мають істотне значення, а саме: шлюб існує формально, тому що подружжя на протягом тривалого часу стосунки не підтримують та не примирилися за час розгляду позову в суді , відсутність згоди позивача та відповідача на подальше знаходження у шлюбі, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході підготовчого судового засідання, підлягають задоволенню , а шлюб між сторонами належить розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved