Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 серпня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та виховує доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , а також спільного із відповідачем сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалося, а тому на протязі останніх двох місяців вони із відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства, що стало причиною звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти проживати разом із позивачем на орендованій квартирі та перебувають на її повному утриманні, в той час як відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина, та не надає коштів на матеріальне забезпечення дитини, придбання одягу та продуктів харчування, хоча працює на приватних будовах будівельником та отримує значний дохід. Позивач працює кухарем та отримує мінімальну заробітну плату, а тому самостійно не взмозі забезпечити належне утримання дітей та оплачувати житло. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, працює неофіційно та з його слів отримує нерегулярний дохід, не має інших дітей та непрацездатних утриманців, позивач вважає, що останній має змогу сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі та просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказала, що відповідач постійно працює на будівництві та отримує значний дохід близько 20000-30000 грн. однак вказані кошти він не використовує на потреби сім`ї, а заощаджує, а тому їй неодноразово доводилось позичати кошти в борг та оформляти кредити, про що відповідач знав, та навіть частково погашав ці борги, однак своєї поведінки він змінювати на бажає, а тому вона вирішила розірвати шлюб та на протязі останніх двох місяців разом із дітьми проживає окремо від відповідача, який залишився проживати за їх зареєстрованим місцем проживання у будинку своєї матері. Після її переїзду із дітьми відповідач грошей на утримання сина та оплату орендованого житла їй не надавав, а натомість, маючи намір зберегти сім`ю, почав купувати дитині різні подарунки, однак це не звільняє його від обов`язку утримувати сина. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає частково та згідний на стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки він не має постійного місця працевлаштування та працює на приватних будовах, де отримує заробіток у розмірі 6000-7000 грн. Твердження позивача про те, що він отримує заробітку плату у розмірі близько 30000 грн. не відповідають дійсності, оскільки такі значні суми він отримував тільки тоді, коли по кілька місяців затримували заробітну плату. Вказав, що він не є інвалідом, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а також не має у власності нерухомого майна, земельних ділянок та транспортних засобів та не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітній. Також зазначив, що не заперечує щодо задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі з 30 серпня 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 30 серпня 2011 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина- син [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області 10 травня 2012 року. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 14 травня 2021 року, неповнолітній син сторін на час розгляду справи проживає разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] , що сторонами не заперечується. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно роз`яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частинами першою, третьою ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2021 році становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, однак не доведено достатності заробітку (доходу) платника аліментів, щоб задовольнити її вимоги у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні вказав, що згідний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що наданий час офіційно не працевлаштований та отримує нерегулярний дохід, який не перевищує 6000-7000 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, суд приймає до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан та стан здоров`я відповідача, те, що він є здоровим та працездатним, відсутність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, зважаючи на матеріальний стан позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Із врахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що присуджена сума відповідає можливості платника аліментів сплачувати їх. При цьому суд приймає до уваги те, що відповідачем не представлено будь-яких документальних і об`єктивних доказів щодо свого дійсного майнового стану та неспроможності сплачувати матеріальну допомогу на утримання сина. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до частин першої - другої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У ході розгляду справи позивача надано суду договір про надання правової допомоги №72/1 від 14 травня 2021 року, акт приймання-передачі наданих юридичних послуг за договором про надання правової допомоги №72/1 від 14 травня 2021 року, з якого вбачається, що адвокатом Лейбюком В.П. було надано позивачу наступну правничу допомогу: ознайомлення із матеріалами справи та надання усної консультації(1 год.) вартістю 250 грн.; складання судових документів(3 год.) вартістю 750 грн., а всього на загальну суму 1000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано квитанцію серії ААІ №363220 від 14 травня 2021 року на суму 1000 грн. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо обґрунтованості вказаних витрат з боку відповідача, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1000 грн. понесених витрат на правничу допомогу. У відповідності до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Враховуючи те, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial