Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

18 березня 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується довідкою Березівської сільської ради Радехівського району Львівської обл. від 18.12.2019 р. № 1242. [PERSON] є дідусем Позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 2,1267 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 731144 від 16.09.200 5р. на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 20.04.2000р. № 155. За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження у вигляді заповіту від 06.09.2002 р., посвідченого секретарем виконавчого комітету - Березівської сільської ради Радехівського району Львівської обл. та зареєстрованого в реєстрі за № 206. Згідно змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] заповів Позивачу [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, на що б він мав право. Позивач у встановлений законом строк і спосіб прийняв спадщину шляхом звернення до Радехівської державної нотаріальної контори і успадкував частину майна - житловий будинок. На даний час Позивач виявив, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала земельна ділянка загальною площею 2,1267га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Відтак він звернувся до нотаріуса про оформлення спадкових прав і на неї, однак нотаріус відмовляється видати Позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що відкрилася після смерті дідуся Позивача. Наведене в цілому унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача у позасудовому порядку. За таких обставин Позивач не вбачає іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, не інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Таким чином, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1267 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належала [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на землю, серії ЯА № 731144 від 16.09.2005 року в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.4-8). Представник позивача в підготовче судове засідання не з"явився, подав суду заяву в якій просить розгляжати справу у відсутншсті сторони позивача, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.52). Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився. Однак подав суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтверджує в повному обсязі, не заперечує у їх задоволенні та просить розглядати справу без його участі (а.с.50). Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 21.11.2007 р., виданим Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис №32, та довідкою №1242, виданою 18.12.2018 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9, 37). На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, на що за законом матиме право, заповів [PERSON] , своєму онукові. Заповіт посвідчений 26 вересня 2002 року секретарем виконкому Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований у реєстрі за №206 (а.с.11). Надалі, [PERSON] склав інший заповіт, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що на момент смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, також заповів своєму онукові [PERSON] . Заповіт посвідчений 09 червня 2005 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1447 (а.с.40-зворот). Після його смерті, окрім іншого, залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка загальною площею 2,1267 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 1,6397 га, площею 0,2170 га та площею 0,2700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Березівської сільської ради, які належали спадкодавцю [PERSON] , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №731144, виданого 16.09.2005 року Радехівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 20.04.2000 року №155 та від 13.05.2002 року №191, і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 587 (а.с.10-10 зворот). Із матеріалів спадкової справи №437/2008 після смерті [INFO] [PERSON] , вбачається що, [PERSON] прийняв спадщину після смерті діда, внаслідок чого, 03 вересня 2008 року Радехівською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом; дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від видачі свідоцтва на обов`язкову частку в спадщині (а.с.35-49). В подальшому позивач відчужив будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2008 року, на користь [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 08.08.2012 року, про що також свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.02.2019 року № 157503319 (а.с.12-12 зворот, 33-33 зворот). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved