Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Берегівської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19 листопада 2011 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у відділі ДРАЦСу по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 566. Від даного шлюбу в нас народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Берегівського районного суду від 27 квітня 2015 року по справі № 297/155/15-ц - шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачкою, яка повністю матеріально утримує та належним чином піклуюся про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач з сином не спілкується, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає, будь-яких відносин з сім'єю не підтримує, завдаючи таким чином шкоди інтересам сім'ї. Рішенням Берегівського районного суду від 17 травня 2016 року по справі № 297/704/16-ц відповідача зобов'язано сплачувати в користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 500,00 (п'ятсот) гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Однак незважаючи на існування вище зазначеного рішення суду про стягнення аліментів, відповідач його ігнорує та не сплачує жодних коштів на утримання сина. Таким чином, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 1500 гривень щомісячно і до його повноліття. Позивачка [PERSON]в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Представник третьої особи, органу опіки і піклування Берегівської міської ради в судове засідання не з'явився, однак подав висновок, згідно якого вважав за доцільне в інтересах дитини [PERSON] позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина та просив розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає змінений позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття , піклуватися про стан здоров'я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток , забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти , готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, що з 19 листопада 2011 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у відділі ДРАЦСу по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 566. Від даного шлюбу в нас народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Берегівського районного суду від 27 квітня 2015 року по справі № 297/155/15-ц - шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачкою, яка повністю матеріально утримує та належним чином піклуюся про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач з сином не спілкується, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, його розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає, будь-яких відносин з сім'єю не підтримує, завдаючи таким чином шкоди інтересам сім'ї. Рішенням Берегівського районного суду від 17 травня 2016 року по справі № 297/704/16-ц відповідача зобов'язано сплачувати в користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 500,00 (п'ятсот) гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Однак незважаючи на існування вище зазначеного рішення суду про стягнення аліментів, відповідач його ігнорує та не сплачує жодних коштів на утримання сина. Згідно до висновку органу опіки і піклування від 23.04.2018 року за № 665/03-17 відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього сина. Цим же рішенням вважається за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні матеріалами справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню малолітнього сина, а тому для захисту прав та інтересів малолітнього, суд вважає, що позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а кошти які стягнуті на даний час не вистачає на його утримання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини повинно проводитися у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, а відповідач має працездатний вік. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved