Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

11 вересня 2018 року представник позивача [PERSON],звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05 квітня 2017 року малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були відібрані від [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. На теперішній час малолітні діти влаштовані до прийомної сім'ї [PERSON] та мешкають разом із нею. Відповідачка дітей не відвідує, матеріальну або іншу допомогу не надає, не виявляє бажання повернути дітей до родини. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підтримала у повному обсязі. Розгляд справи просила провести без її участі. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за останньою відомою адресою її проживання, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило. Представник третьої особи Лівобережного районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа, [PERSON], в судове засідання, не з'явилась надавши заяву з проханням розглянути справу без її участі. Не заперечує проти задоволення позову. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. [PERSON] народився [INFO], про що 4 вересня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис № 844. Матір'ю зазначена [PERSON], батьком - [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017596693 від 28 січня 2017 року, державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] народився [INFO], про що 21 серпня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис № 681. Матір'ю зазначена [PERSON], батьком - [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017598248 від 28 січня 2017 року Державна реєстрація актового запису про народження [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №109 від 24 травня 2017 року малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №129 від 29 червня 2017 року [PERSON], [INFO], позбавленого батьківського піклування, влаштовано на піклування, виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї на базі родини [PERSON] з 03 липня 2017 року. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради №130 від 29 червня 2017 року [PERSON], [INFO], позбавленого батьківського піклування, влаштовано на піклування, виховання та спільне проживання до прийомної сім'ї на базі родини [PERSON] з 03 липня 2017 року. Проживання малолітніх дітей в прийомній родині підтверджується довідкою ОСББ «Морський 46» відповідно до якої малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З витягу з протоколу №3 (10) засідання Лівобережної районної в місті Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16 березня 2018 року, вбачається, що комісія вважає за доцільне винести на розгляд суду питання щодо розв'язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 05 квітня 2017 року, від [PERSON], [INFO],відібрано її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, та передано останніх Органу опіки та піклування Лівобережній районній адміністрації Маріупольської міської ради. Також вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів до досягнення дітьми повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні АТ «Ощадбанк», починаючи стягнення з 16 лютого 2017 року. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своїх малолітніх дітей. Не дивлячись на ті обставини, що судом було прийнято рішення про відібрання дітей без позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, таким чином надалася можливість змінити своє ставлення до виховання дітей, відповідачка не зробила належні висновки, інтересу до життя своїх малолітніх дітей не виявляє, матеріально та морально не підтримує їх, що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою ВР N 789-ХІІ від 27.02.91 року)- далі Конвенція, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.2009 року дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. Частина 8 ст.7 Сімейного кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що мати взагалі не спілкується з малолітніми дітьми, інтересу до життя дітей, їх внутрішнього світу не виявляє, не проявляє до них батьківської турботи, не намагається повернути дітей після відібрання останніх за рішенням суду, та створити належні умови для їх життя та виховання, що свідчить про свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків. Таким чином, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно них. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved