Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

07 квітня 2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0682 гектари, кадастровий номер 1413200000:05:062:0344, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що склажає 19/50 частини житлового будинку [ADDRESS] , - як придбані сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі; - розділити майно подружжя, визнавши право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно по 1/2 частині за кожним. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 22 вересня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбу. Під час шлюбу сторонами сумісно 02 червня 2006 року придбано 19/50 частин житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0682 гектари за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Домовленості про розділ майна між сторонами не досягнуто, шлюбний договір між ними не укладався. На теперішній час між сторонами виникають спори відносно володіння спірним житловим приміщенням, що змусило [PERSON] звернутись до суду з позовом щодо захисту її прав та інтересів шляхом визнання права спільної часткової власності на майно, набуте в шлюбі з [PERSON] (а.с. 3-6). Ухвалою суду від 09.04.2020 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 30). Відповідачем [PERSON] на позовну заяву відзив в порядку ст. 191 ЦПК України не подано. Ухвалою суду від 26.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито, спірні відносини сторін призначено по суті до судового розгляду (а.с. 35). Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] на адресу суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення про задоволення позову на підставі поданих доказів. Відповідач [PERSON] суду надав, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, заяву про визнання позовної заяви, відсутності заперечень проти пред"явлених вимог про розділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України відповідач заявив клопотання розгляду справи в його відсутність. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 22 вересня 2001 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про одруження - а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 02.06.2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області, реєстр № 4389 - [PERSON] придбано у власність земельну ділянку площею 0,0682 гектари, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (а.с. 13, 14). Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0682, кадастровий номер 1413200000:05:062:0344, за адресою: [ADDRESS] складає 59790,94 гривень (а.с. 25). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 02.06.2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області, реєстр № 4386 - [PERSON] придбано у власність 19/50 частин житлового будинку з відповідною частиною споруд та побудов, розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10832900 від 02.06.2006 року, виданого Красноармійським бюро технічної інвентаризації - 19/50 частки будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2006 року (а.с. 16). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2008 року по справі № 2-1165/08: - [PERSON] виділено частку житлового будинку, належну на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2006 року, в натурі; - визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в житловому будинку площею по внутрішньому обміру 92,2 кв.м., в тому числі загальною площею квартири - 85,2 кв.м., житловою площею 53 кв. м., та господарські споруди: літню кузню, лазню, сарай, огорожу, ворота, вимощення, розташовані на належній [PERSON] земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18114846 від 17.03.2008 року, виданого Красноармійським бюро технічної інвентаризації - будинок, та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.03.2008 року по справі № 2-1165/08 (а.с. 19). Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 18115022, сформований Красноармійським бюро технічної інвентаризації від 17.03.2008 року - будинок, та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] має наступну технічну характеристику (експлікацію) приміщень: жилий будинок «А-1» загальна площа - 92,2 кв. м., житлова площа - 53,0 кв.м., огорожа № 3-4, літня кухня «К-1», лазня «Е-1», сарай «И-1», вимощення І (а.с. 20). Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість житлової квартири загальною площею 92,90 кв. м. з господарчими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] складає 438590,00 гривень а.с. 26) Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, шлюб припинено, в розумінні ч. 2 ст. 114 СК України, у день набрання чинності рішення суду - 08.08.2017 року (а.с. 12). Згідно ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Договір про поділ майна після розірвання шлюбу сторонами в порядку ч. 2 ст. 69 СК України не укладено. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що земельна ділянка площею 0,0682 гектарів, житловий будинок з господарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] - придбані за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Такі обставини учасниками справи не оспорено. Відповідачем [PERSON] позову про визнання спірного майна об`єктом його особистої приватної власності - не подавалось. З урахуванням зазначеного, суд робить висновок, щодо належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України). Визначаючи розмір часток сторін на спірну квартиру суд виходить з наступного. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Так, між сторонами по справі частки у праві власності на житловий будинок, земельну ділянку не визначались, спірне майно було придбано ними у спільну сумісну власність. Таким чином, визначаючи частку [PERSON] у спірному сумісному майні подружжя в порядку його поділу, суд виходить з рівності їх з [PERSON] часток, та дорівнюють по половині кожному. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат за рахунок відповідача не заявлено. На підставі ст. ст. 68-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved