Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

12.08.2019 року позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» про визнання права користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 20 липня 1998 року отримала Ордер №391, на поселення в гуртожиток на [ADDRESS] , кімната № [NUMBER] ([NUMBER]), виданий Житловим управлінням «Західне» Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об`єктів соціально-побутового призначення «Екос» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд». В дане приміщення на підставі вищезазначеного ордеру вона вселилась разом з чоловіком - [PERSON] та сином - [PERSON] , де проживають до теперішнього часу. Між нею та Житловим управлінням «Західне» були укладені договори на тимчасове проживання в зазначеній кімнаті, зокрема 27.04.1999 року, 23.03.2000 року, 02.03.2001 року, 12.02.2002 року, 14.09.2004 року. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 року № 1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд», гуртожиток на [ADDRESS] Києві змінив статус на житловий будинок для малосімейних з подальшими змінами до поверхневих планів будинків. Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіального громади міста Києва», а також до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.11.2012 №2131 «Про затвердження актів прийняття-передачі відомчого житлового фонду ПАТ «ХК Київміськбуд» в комунальну власність територіальної громади міста Києва до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій», житловий будинок на [ADDRESS] передано в комунальну власність територіальної громади м.Києва до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації. Розпорядженням Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 31.01.2015 №41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м.Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації», житловий будинок по [ADDRESS] закріплений на праві господарського віддання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва». Отже, даний будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Києва та віднесено до об`єктів права комунальної власності територіальної громади м.Києва. За адресою свого фактичного проживання вона не зареєстрована по незалежним від неї обставинам. З метою зареєструватися за фактичним місцем проживання 30 липня 2014 року вона була знята з попереднього місця реєстрації: [ADDRESS] , про що свідчить талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні. На її заяву до Оболонського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м.Києві щодо її реєстрації за фактичним місцем проживання, листом від 21.04.2015 №6/вхМ-177 їй було відмовлено в реєстрації за відсутності ордера на житлове приміщення, виданого Оболонською районною в м.Києві державною адміністрацією та рекомендовано з даним питанням звернутися до суду. Як вбачається з відповіді Оболонського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у м.Києві для реєстрації місця проживання необхідно подати ряд документів, зокрема ордер, виданий саме Оболонською районною в м.Києві державною адміністрацією, оскільки відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 №1915 гуртожиток на [ADDRESS] визнано житловим будинком і реєстрація здійснюється на підставі вищевказаних ордерів. Такий ордер їй не видавався. Таким чином, вона зі своєю сім`єю вселилась до вищевказаного житлового приміщення законно, на підставі ордеру, виданого на той час власником гуртожитку, зі згоди попереднього наймодавця, яким визнавалась правомірність вселення та фактично між сторонами виникли правовідносини найму. З 1998 року вона з сім`єю проживає у зазначеній кімнаті по [ADDRESS] вселилась в житлове приміщення на підставі ордеру житлового управління «Західне» ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» де проживають по теперішній час. Кімната [NUMBER] ([NUMBER]) є єдиним постійним житлом для позивача та її сім`ї, оплата за житлово-комунальні послуги проводиться своєчасно і в повному обсязі, житло підтримується в нормальному стані. Зміна статусу гуртожитку не припиняє її право на користування житловим приміщенням. На підтвердження факту постійного проживання позивача та членів її сім`ї надано довідку з місця роботи позивача та довідку з навчального закладу сина [PERSON] . З 16.02.2005 по 15.10.2010 роки вона працювала обробником залізобетонних виробів на заводі залізобетонних виробів ДБК-4 АТ ХК «Київміськбуд» тобто перебувала у трудових відносинах на той час з власником будинку більш як п`ять років. З 09.01.2013 року працювала маляром в ЖЕК №511 Комунального підприємства «Житлосервіс» Оболонь» Оболонського району у м.Києві. З 31.05.2015 року вона перебуває у трудових відносинах з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва», в господарське віддання якого переданий вищевказаний будинок, де і до цього часу працює майстром відділу ремонтів та нагляду за безпечною експлуатацією будівель центрально ремонтно- будівельної дільниці. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] ( [ADDRESS] 12.09.2019 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому він просив розглядати справу у відсутності їх представника та прийняти законне та обгрунтоване рішення. 11.09.2019 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшли письмові пояснення на позовну заяву від представника третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» в яких вона посилається на те, що позивач працює майстром відділу ремонтів та нагляду за безпечною експлуатацією будівель центральної ремонтно-будівельної дільниці комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». Позивач разом з сім`єю проживає більше 20 років у кімнаті [NUMBER] ([NUMBER]) у будинку по [ADDRESS] на підставі ордеру №391, на поселення в гуртожиток, виданого Житловим управлінням «Західне» ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд». Даний будинок закріплений на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» відповідно до Розпорядження Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 31.01.2015 №41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м.Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації». За весь час проживання у вищевказаній кімнаті позивачка та члени її родини дотримуються встановлених правил користування приміщенням у житловому будинку. Іншого житла позивач та члени її сім`ї не мають. В зв`язку з вищевикладеним просив позов [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] ( [ADDRESS] задовольнити та просив розглядати справу у відсутності їх представника. Позивач до суду не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації до суду не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності представника відповідача - Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Представник третьої особи - КП «Керуюча компанія з Обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до суду не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності представника відповідача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: 20 липня 1998 року [PERSON] отримала ордер №391, на поселення в гуртожиток по [ADDRESS] кімната № [NUMBER] ([NUMBER] ), на 3 ліжко-місць, виданий Житловим управлінням «Західне» Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об`єктів соціально-побутового призначення «Екос» Акціонерного товариства холдингова компанія «Київміськбуд» (а.с.9). В дане приміщення на підставі вищезазначеного ордеру позивач вселилась разом зі своєю сім`єю: чоловіком - [PERSON] та сином - [PERSON] , де проживають до теперішнього часу. Між позивачем та Житловим управлінням «Західне» були укладені договори на тимчасове проживання в зазначеній кімнаті, зокрема 27.04.1999 року, 23.03.2000 року, 02.03.2001 року, 12.02.2002 року, 14.09.2004 року. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 року № 1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд», гуртожиток на [ADDRESS] Києві змінив статус на житловий будинок для малосімейних з подальшими змінами до поверхневих планів будинків. Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіального громади міста Києва», а також до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29.11.2012 №2131 «Про затвердження актів прийняття-передачі відомчого житлового фонду ПАТ «ХК Київміськбуд» в комунальну власність територіальної громади міста Києва до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій», житловий будинок на [ADDRESS] передано в комунальну власність територіальної громади м.Києва до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації. Розпорядженням Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації від 31.01.2015 №41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м.Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації», житловий будинок по [ADDRESS] закріплений на праві господарського віддання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва». Отже, даний будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Києва та віднесено до об`єктів права комунальної власності територіальної громади м.Києва. За адресою свого фактичного проживання позивач не зареєстрована по незалежним від неї обставинам. З метою зареєструватися за фактичним місцем проживання 30 липня 2014 року [PERSON] була знята з попереднього місця реєстрації: [ADDRESS] , про що свідчить талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні. З відповіді Оболонського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у м.Києві вбачається, що для реєстрації місця проживання необхідно подати ряд документів, зокрема ордер, виданий саме Оболонською районною в м.Києві державною адміністрацією, оскільки відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 №1915 гуртожиток на [ADDRESS] визнано житловим будинком і заселення та реєстрація здійснюється на підставі вищевказаних ордерів виданих Оболонською районною в м.Києві державною адміністрацією. Такий ордер позивачу не видавався. Таким чином, позивач зі своєю сім`єю вселилась до вищевказаного житлового приміщення законно, на підставі ордеру, виданого на той час власником гуртожитку, зі згоди попереднього наймодавця, яким визнавалась правомірність вселення та фактично між сторонами виникли правовідносини найму. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] разом з чоловіком та сином вселились в житлове приміщення у 1998 році на підставі ордеру Житлового управління «Західне» ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» та проживають там по теперішній час. Кімната [NUMBER] ([NUMBER]) є єдиним постійним житлом для позивача та її сім`ї, оплата за житлово-комунальні послуги проводиться своєчасно і в повному обсязі, житло підтримується в нормальному стані. На підтвердження факту постійного проживання позивача та членів її сім`ї надано довідку з місця роботи позивача та довідку з навчального закладу сина [PERSON] . Згідно довідки виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» вбачається, що [PERSON] працює в Комунальному підприємстві «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва на посаді майстра відділу ремонтів та нагляду за безпечною експлуатацією будівель з 31.05.2015 року по теперішній час (а.с.17). Відповідно до ч.4 п.18 Правил реєстрації місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 для здійснення реєстрації місця проживання особа подає документи, серед яких і такі, що підтверджують право на проживання і житловому приміщені -ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення або ж відмови їй у цьому. Таким чином, позивач зі своєю сім`єю, вселилась до вищевказаного житлового приміщення законно, на підставі ордеру, виданого в той час власником гуртожитку, зі згоди попереднього наймодавця, яким визнавалась правомірність вселення та фактично між сторонами виникли правовідносини найму. Позивач разом із сім`єю з 1998 року проживають у кімнаті [ADDRESS] ( [ADDRESS] , на яку здійснювалось нарахування житлово-комунальних послуг. Які своєчасно і в повному обсязі оплачувались позивачем, підтримують кімнату у нормальному технічному стані. Фактично зазначені правовідносини відповідають договору найму житлової площі, які виникли між позивачем та колишнім власником зазначеного будинку. З огляду на те, що позивач зі своєю сім`єю у встановленому порядку вселилась до гуртожитку, та протягом 20 років користується зазначеним приміщенням та належним чином виконує обов`язки по оплаті житлово-комунальних послуг, зміна статус гуртожитку не припиняє право позивача на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 127, 129 Житлового кодексу УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. На підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу УРСР ордер на житлове приміщення видається виконавчим органом місцевого самоврядування до компетенції якого входить вирішення питань, пов`язаних з наданням житлових приміщень і у віддані якого перебуває житловий будинок. Підставою для надання ордеру є рішення вищезазначеного органу влади про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналогічні положення передбачені і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» вказано, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його статусу, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved