Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

26 січня 2015 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,що продовжує навчання. В заяві про уточнення позовних вимог позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача [PERSON], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його всіх видів доходу(заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] є рідним батьком їхнього повнолітнього сина [PERSON], але після розлучення він проживає окремо, тому їх син проживає з позивачкою та знаходиться на її утримані. З 01 вересня 2014 року їх син розпочав навчання в Запорізькому національному університеті за спеціальністю-фізичне виховання заочного відділення навчання за рахунок коштів фізичних осіб, тому потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні повідомила судові, що вона від позову не відмовляється, заявлені вимоги підтримує по тих самих підставах, які нею були зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з його зайнятістю у іншому судовому процесі, підтверджуючих документів суду не надав, дата призначення даної справи оговорювалась завчасно, таким чином суд важчає неявка представника відповідача є неповажною. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22.01.1996 року Більманською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області. Після розірвання шлюбу між сторонами, повнолітній [PERSON] залишився проживати разом позивачкою та знаходиться на утриманні своєї матері, що підтверджується довідкою про склад сім"ї , виданою виконкомом Куйбишевської селищної ради. На даний час, а саме з 01 вересня 2014 року їх син розпочав навчання в Запорізькому національному університеті за спеціальністю-фізичне виховання заочного відділення навчання за рахунок коштів фізичних осіб, що підтверджується довідкою № 565 від 29.09. 2014 року. У зв'язку з цим повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання, а саме: витрати на оплату навчання, оренду житла, придбання канцелярських товарів, витрати на харчування, одяг, проїзд до дому та інше. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Має задовільний стан здоров'я, працює, має земельну частку ( пай), тому в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Оскільки позивачку [PERSON] при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог передбачених ст. 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON]. в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved