Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з приватного будинку. Мотивую сивої вимоги вказує на те, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею в даному будинку проживає її донька - [PERSON] та колишній чоловік доньки - [PERSON], що є відповідачем в даному позові. Не дивлячись на розірвання шлюбу відповідача з донькою позивачки, він продовжує проживати у вказаному будинку та не бажає виселитися в добровільному порядку. Окрім того, [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні позивачкою її власністю, а саме часто влаштовує сварки та навіть бійки, систематично порушує правила співжиття, яке виражається в застосуванні фізичного та психологічного насильства в сім'ї до позивачки та її доньки. Позивачка та її донька неодноразово зверталися до працівників міліції з відповідними заявами. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку виселитися із належного позивачці будинку, просить суд задовольнити даний позов, а саме виселити [PERSON] з належного [PERSON] житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], нагляд за дотриманням виконання рішення доручити відповідним органам внутрішніх справ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, та посилаючись на вищенаведені обставини справи, просили суд винести рішення, яким виселити [PERSON] з будинку за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, про що надали суду письмові заперечення, просили відмовити в задоволенні даного позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Договору купівлі - продажу від 27.09.1990 року та копією технічного паспорту на вказане будинковолодіння. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Окрім позивачки, в даному будинку проживає її донька - [PERSON] та колишній чоловік доньки - [PERSON], шлюб між якими було розірвано 22.10.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах справ копією рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.10.2013 року. Однак, судом встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні позивачкою її власністю, а саме часто влаштовує сварки та навіть бійки, систематично порушує правила співжиття, яке виражається в застосуванні фізичного та психологічного насильства в сім'ї до позивачки та її доньки. [PERSON] та її донька неодноразово зверталися до працівників міліції з відповідними заявами, що підтверджується наявними в матеріалах справи Висновком за результатами перевірки з виїздом на місце фактів, по рапорту оперативного чергового Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області кап. міліції Дуркота Я.І. від 22.05.2015 року та Висновком за результатами перевірки з виїздом нка місце фактів, по повідомленню гр. [PERSON], мешканки [ADDRESS] Окрім того, із наявної в матеріалах справи Постанови Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2014 року вбачається, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України. З вказаної постанови вбачається, що гр. [PERSON], перебуваючи за місцем свого проживання в [ADDRESS], вчинив сварку із своїм тестем, в ході якої висловлювався в його сторону нецензурною лайкою та штовхнув його. У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Однак, судом встановлено, що не дивлячись на притягнення до адміністративної відповідальності та неодноразового попередження працівників міліції, відповідач [PERSON] продовжує систематично порушувати правила соціалістичного співжиття, що порушує права позивача як власника будинку та робить неможливим спільне проживання. Крім того, з наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит з відділу адресно - довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не бажає в добровільному порядку виселитися із належного позивачці на праві приватної власності будинку, суд приходить до переконання, що [PERSON] підлягає виселенню житлового будинку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved