Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області з вищезазначеним позовом, в якому просила зняти арешт з майна (на все рухоме та нерухоме), яке належить їй [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] та заборону на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчо служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.05.2010 року, на підставі виконавчого листа №2-501(виконавче провадження ВП 19057733), виданого Хорольським районним судом Полтавської області від 03.12.2009 року; Зняти арешт з коштів боржника [PERSON] накладений 25.10.2010 року та 12.09.2012 року постановами державного виконавця про арешт коштів боржника на розрахункові рахунки: [NUMBER], [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 331401, 260074127201 в Полтавському РУ А «Банк «Фінанси та Кредит» МФО 331832 ; зняти арешт з майна (на все рухоме та нерухоме), яке належить [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] та заборону на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчо служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2014 року на підставі виконавчого листа №2-501 (виконавчого провадження ВП 43850286) , виданого Хорольським районним судом Полтавської області від 03.12.2009 року;зняти арешт з коштів боржника [PERSON] накладений 16.07.2014 року постановою державного виконавця про арешт коштів боржника на розрахункові рахунки: [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 331401. 260074127201 в Полтавському РУ А «Банк «Фінанси та Кредит» МФО 331832. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно повідомлення Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25.01.2018 року, слідує, що на підставі даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень 05.05.2010 року до відділу на виконання надходив виконавчий лист № 2-501 виданий 03.12.2009 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 257704,91 грн. 06.05.2010 року державним виконавцем Новаковським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 19057733 з накладенням арешту на майно боржника [PERSON] В Реєстрі обтяжень рухомого майна та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07.05.2010 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] 25.10.2010 року та 12.09.2012 року постановами державного виконавця про арешт коштів боржника накладено арешт на розрахункові рахунки : [NUMBER], [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 331401, 260074127201 в Полтавському РУ А «Банк «Фінанси та Кредит» МФО 331832. Тому за захистом своїх прав позивач вимушена звернутись до суду, так як накладений арешт на все її майно порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити. Відповідач Хорольський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.2014 року виконавче провадження завершено за п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( відсутність у боржника майна). 01.07.2014 року до відділу на виконання повторно надійшов виконавчий лист № 2-501 виданий 03.12.2009 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 257704,91 грн. 03.07.2014 державним виконавцем Полупан Я.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 43850286 з накладенням арешту на майно боржника [PERSON] 04.07.2014 року в Реєстрі обтяжень рухомого майна та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] 16.07.2014 року постановою державного виконавця про арешт коштів боржника накладено арешт на розрахункові рахунки : [NUMBER] в ПАТ КБ Приватбанк, МФО 331401. 260074127201 в Полтавському РУА «Банк «Фінанси та Кредит» МФО 331832. Виконавче провадження завершено за п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» ( за заявою стягувача). Станом на 25.01.2018 року виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі ДВС не перебувають. Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу. Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє ді щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до повідомлення Хорольського РВДВС ГТУЮ у Полтавській області, виконавче провадження завершено за п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - за заявою стягувача, а арешт з майна боржника не знімався. Водночас відділом ДВС роз'яснено положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є рішення суду та запропоновано звернутись до суду з відповідною заявою про зняття арешту з майна. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що наявність арешту на нерухоме та рухоме майно позивача, накладеного на виконання рішення суду, порушує її право власності, оскільки вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» ( стара редакція Закону, чинного на той час) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. В зв'язку з тим, що виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 2-501 від 03.12.2009 року були завершені за п.1 та п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» арешти з майна та коштів не знімалися. За правилами ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що находяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.2 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином, слід дійти висновку про те, що з урахуванням того, що виконавче провадження завершено за п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - за заявою стягувача, а арешт з майна боржника не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є, матеріали справи мають всі підстави для зняття арешту з цього майна за рішенням суду.

Outcome: approved