Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено Договір позики, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. за реєстровим номером № 2615. Відповідно до умов п. 1 вказаного договору відповідач позичила у позивача 828 000,00 (вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок. Кошти надані в борг зобов'язалася повернути до 05 квітня 2016 року, що підтверджується п. 3 Договору позики від 25.09.2016 року. Проте по закінченню зазначеного в договорі строку відповідач грошові кошти не повернула. По-друге, 29 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. за реєстровим номером № 608 від 29.02.2016 року. Відповідно до умов п. 1 вказаного договору відповідач позичила у позивача 495 000,00 (чотириста дев'яносто п'ять тисяч гривень) 00 копійок. Кошти надані в борг зобов'язалася повернути до 05 квітня 2016 року, що підтверджується п. 3 Договору позики від 25.09.2016 року. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просила суд: стягнути з відповідачки [PERSON] борг у сумі 828 000,00 (вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок за договором позики від 25.09.2015 року, 495 000, 00 (чотириста дев'яносто п'ять тисяч гривень) 00 копійок за договором позики від 29.02.2016 року. Позивач в судове засідання з'явилася разом з представником. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили суд задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. за реєстровим номером № 2615. Відповідно до умов п. 1 вказаного договору відповідач позичила у позивача 828 000,00 (вісімсот двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок. Кошти надані в борг зобов'язалася повернути до 05 квітня 2016 року, що підтверджується п. 3 Договору позики від 25.09.2016 року. Проте по закінченню зазначеного в договорі строку відповідач грошові кошти не повернула. По-друге, 29 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліньковою І.Г. за реєстровим номером № 608 від 29.02.2016 року. Відповідно до умов п. 1 вказаного договору відповідач позичила у позивача 495 000,00 (чотириста дев'яносто п'ять тисяч гривень) 00 копійок. Кошти надані в борг зобов'язалася повернути до 05 квітня 2016 року, що підтверджується п. 3 Договору позики від 25.09.2016 року. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідач порушив взяті на себе зобов"язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved