Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

[PERSON] 13 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку посилаючись, що їй на праві власності належить житловий будинок в [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідач [PERSON], але з моменту реєстрації, тобто з 22 серпня 2006 року, в будинку не проживає, речей своїх там не утримує, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватись своєю власністю. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] та зняти її з реєстрації. Від представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] надійшла заява, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 26 жовтня 2007 року Бондарівською сільською радою Кременчуцького району за № 80 та зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29 грудня 2007 року, в якому зареєстрована відповідач [PERSON]. З серпня 2006 року відповідач не користується житловим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких відповідач не користується спірним житлом, в судовому засіданні встановлено не було, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи його законні права та інтереси, які необхідно поновити. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, оскільки була відсутньою в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідача понад строки встановлені законом підтверджується актом обстеження від 29 вересня 2014 року. Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не має. З огляду на викладене, суд приходить до думки про законність та обґрунтованість позову в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, виходячи зі змісту абз.7 ст.3, ст.ст.6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація особи за певною адресою може відбуватися тільки при наявності у ній права на житло, зняття особи з реєстрації може бути здійснено за рішенням суду в разі доведення втрати нею права на житло. Порядок реєстрації, зняття з реєстрації громадян, а також іноземців чи осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають в України місця проживання визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003року. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Враховуючи, що зняття з реєстрації постійного проживання на території Кременчуцького району не входить до компетенції суду, а відноситься до повноважень Кременчуцького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, який у разі визнання особи такою, що втратила право користування житлом на підставі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, вправі самостійно зняти особу з реєстрації вказаного місця проживання, а також те, що позивачем не надано доказів відмови цього органу у вчиненні означених дій, позовні вимоги щодо зняття з реєстрації постійного проживання задоволенню не підлягають.

Outcome: partial