Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

07 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Коршачинської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 січня 2000 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 2,99 умовних кадастрових гектар, що розташована на території Коршачинської сільської ради Білопільського району. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину після смерті померлої та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний їй житловий будинок у с. Зелене Білопільського району. На даний час вона має намір оформити свої спадкові права на вказану земельну частку (пай), що залишилась після смерті [PERSON], але зясувалось, що оригінал сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії СМ №0144952 був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Коршачинської сільської ради у судове засідання не з'явився, голова сільської ради направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Третя особа: приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання також не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 січня 2000 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Відповідно до довідки відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 02 жовтня 2018 року, на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 06 лютого 1997 року №41 [PERSON] був виданий сертифікат серії СМ №0144952 від 21 лютого 1997 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,99 умовних кадастрових гектар у землях КПК «Промінь», що розташована на території Коршачинської сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області 01 липня 1997 року та зареєстрований в реєстрі за №23, яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу по справі (а. с. 4). Частиною першою статті 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 19 січня 2000 року, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з довідки виконкому Коршачинської сільської ради Білопільського району від 25 жовтня 2018 року №623 [PERSON] постійно до дня смерті 19 січня 2000 року була зареєстрована та проживала одна в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено виконком Коршачинської сільської ради 01 липня 1997 року та зареєстровано в реєстрі за №23. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а. с. 8). Зі спадкової справи, заведеної державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори після [PERSON], яка померла 19 січня 2000 року, вбачається, що її заведено за заявою [PERSON], позивача у справі (а.с. 29). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті [PERSON] На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON], у зв'язку з чим звернулася до нотаріальної контори, але в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 10). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» розміром 2,99 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved