Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Відповідно до ст.268 ЦПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 30 жовтня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вищевказана позовна заява. В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення про відібрання малолітніх дітей у [PERSON] без позбавлення батьківських прав відносно: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що підставою звернення до суду стало те, що діти опинились в скрутних життєвих умов, перебувають на обліку сліжби у справах дітей Більмацької РДА Запорізької області, мати дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує належні умови життя та виховання своїх дітей, внаслідок чого малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] були вилучені з сім"ї та направлені до КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей". В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги на тих підставах, що викладені в позовній заяві наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов Більмацької РДА не визнала, прохала відмовити в його задоволенні та повернути їй дітей, оскільки ті обставини , які були підставою їх відібрання відпали, вона виправила ті зауваження, на які звертала увагу служба у справах дітей РДА та бажає, щоб діти проживали з нею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження відповідно до статтей 126, 133,135 Сімейного кодексу України, записи № 00023038484, №00023038352, №000230038282 від 04 червня 2019 року, батько малолітній дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - [PERSON] записаний згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З матеріалів справи слідує, що мати - [PERSON] крім державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на 3 дітей одиноким матерям, які нараховує та виплачує управління праці та соціального захисту населення Більмацької райдержадміністрації , з листопада 2019 року працює змінним кухарем кафетерія «[INFO]» приватного підприємця [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Підставою для звернення до суду з відповідним позовом став висновок Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав з метою захисту прав малолітніх дітей. Відповідно до характеристики Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області , на [PERSON] неодноразово надходили усні скарги від сусідів про порушення нею правил добросусідства . Згідно актів обстеження умов проживання, складених комісією соціальної служби, під час інспектування були встановлені незадовільні умови проживання сім`ї [PERSON] , а саме в дворі та будинку безлад, в коморі будинку, яка знаходиться біля дитячої спальні, мати зробила сміттєзвалище, яке складається з порожніх пляшок з-під пива та горілки, порожніх пачок цигарок, недопалків, целофанових пакетів, брудного ганчір`я, та залишків їжі. Під час одного з візитів соціальних служб до сім`ї [PERSON] , який відбувся о 18-00 11 липня 2019 року (копія акту №44 соціального інспектування/відвідування сім`ї/особи від 11.07.2019; копія акту обстеження умов проживання від 11.07.2019) було встановлено, що на час приїзду комісії в будинку були незадовільні умови проживання для дітей, а саме: в кімнатах суцільний безлад, бруд, розкидані купи лахміття, сморід від тютюнового диму та алкоголю, повсюди недопалки цигарок та порожні пляшки з-під алкоголю, спальні місця без постільної білизни, на кухні брудний посуд, запасів харчування немає, засоби особистої гігієни відсутні. Діти з немитим волоссям одягнені у брудний одяг. Під час візиту соціальної служби 12 липня 2019 року (копія акту №45 соціального інспектування/відвідування сім`ї/особи від 12.07.2019) було встановлено, що [PERSON] недоліки, на які звертала увагу соціальна служба не усунула, в будинку було не прибрано, не приготовано дітям їсти. Діти, як і минулого дня не миті та в брудному одязі, самі собі готували їсти . Під час візиту соціальної служби 18 вересня 2019 року, 22 вересня 2019року та 26 вересня 2019 року (копії актів обстеження умов проживання від 18.09.2019, 22.09.2019 та 26.09.2019) було встановлено, що в будинку у зв`язку з заборгованістю було відключено постачання електроенергії, у зв`язку з чим [PERSON] зовсім припинила готувати дітям їжу, діти харчувалися у сусідки та у шкільній їдальні, уроки діти готують при світлі свічок. Згідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] , складений 20 травня 2019 року, зовнішній вигляд дітей незадовільний, дівчатка мають хворобливий вигляд, одягненні в брудний одяг, та не дотримуються особистої гігієни через відсутність власних засобів гігієни таких як: зубної щітки, шампуню, миски для купання, гребінця для волосся. У дівчаток часто брудне недоглянуте волосся. Ліжка у дітей з невипраною постільною білизною. На момент складання оцінки потреб дітей (протягом 5 днів), запаси продуктів харчування були практично відсутні. З приготовленої їжі не було нічого. Мати не турбується про харчування своїх дітей, які часто бувають голодними. Якщо мати щось і готує, то лише елементарні страви: макарони, каші, супи. Фруктів, м`яса, яєць, печива чи чогось іншого необхідного для дітей на кухні не було. [PERSON] та [PERSON] навчаються у КЗ "Більмацька опорна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів». Вони можуть пропускати дні навчання без поважних на те причин. До уроків вдома майже не готуються. Мати не цікавиться досягненнями у навчанні своїх дітей та не контролює процес виконання домашнього завдання. Діти не пішли на останній дзвоник у школі через те, що їм просто нічого було одягти. Але зі слів матері, діти йти просто не захотіли. [PERSON] не відвідувала дитячий садок, ні бесіди з мамою, ні рекомендації щодо необхідності відвідування дитиною дитячого садочку, мамою не сприймалися. У дитини абсолютно відсутні розвиваючи ігри та іграшки відповідно до віку дитини. Дитячих книжок, розмальовок, олівців чи фломастерів у дитини не було. [PERSON] та [PERSON] майже завжди закриті, мовчазні, говорять мало, відповідають коротко, їх важко вивести на відверту розмову, вони завжди намагаються виправдати свою маму. [PERSON] емоційно дуже вразлива. Після заданого питання може замкнутися і перестати спілкуватись, або починає плакати. Найбільш виражені емоції це почуття страху та тривожності. [PERSON] може під будь яким приводом відкладати час повернення додому, любить проводити час окремо від сім`ї, не проявляє до матері повної довіри, може вступати з матір`ю в конфлікти та суперечки. Навички самообслуговування у дітей практично відсутні. Вони не навченні дотримуватися особистої гігієни, за особистими речами доглядати не вміють, постіль діти не застеляють. З педагогічних характеристик КЗ «Більмацька опорна ЗОШ І-ІІІ ст.» слідує, що [PERSON] належної уваги вихованню та навчанню дітей не приділяла, лише зрідка відвідувала батьківські збори, по найменшій доньці не з`являлася взагалі. До школи діти часто приходили неохайними, із брудним нерозчесаним волоссям, у невипраному одязі, іноді стомлені та голодні. Були випадки пропусків уроків без поважної причини. Телефонний зв`язок з матір`ю часто недоступний. За чотири роки навчання [PERSON] , мати жодного разу не поцікавилася успіхами дівчини. Обставини, що склалися вдома, мають поганий вплив на навчання та поведінку дітей. 20 травня 2019 року наказом №14 служби у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області , діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були взяті на облік, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. 21 жовтня 2019 року розпорядженням голови Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області №227 було вирішено вилучити дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Цього ж дня діти були направленні до КЗ «Пологівський обласний центр соціально- психологічної реабілітації дітей» . Згідно зі ст.ст.150, 155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В пунктах 2-5 частини першої ст.164 СК України передбачені наступні підстави позбавлення батьківських прав, які також є підставами відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, це - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує, кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У вищевказаному рішенні суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день вилучення дітей існували умови, загрозливі для життя і здоров`я малолітніх дітей, і були підстави для негайного відібрання їх від матері. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На думку суду, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, байдужого ставлення до виховання та розвитку дітей, якими обґрунтовує позовні вимоги. Проаналізувавши надані позивачем докази, суд вважає, що ними не підтверджується свідомого нехтування відповідачем виконання батьківських обов`язків. Надані докази свідчать про мінливу поведінку матері. Це підтверджується також поясненнями представника позивача, відповідно до яких під час розгляду справи судом відповідач виправляє свою поведінку, влаштувалась на роботу, покращила умови проживання, закупила дрова для опалення будинку. Вказані обставини підтверджені актами обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 02 грудня 2019 року та 23 грудня 2019 року. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ «Мамчур проти України» , № 10383/09 від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. В судовому засіданні встановлено, що діти відповідача з 21 жовтня 2019 року перебувають в КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. Згідно інформації наданої директором в КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР від 26 грудня 2019 року, мати дітей відвідує часто, по кілька разів на тиждень, зустрічі проходять на позитивному рівні, спілкування проходить в доброзичливій атмосфері. Вона цікавиться перебуванням дітей в центрі, їх поведінкою, а також можливістю повернення дітей в родину. Діти часто спілкуються в матір`ю по телефону. Мати співпрацює зі спеціалістами центру, отримала юридичну консультацію та рекомендації практичного характеру щодо виховання дітей. Діти виявляють бажання якнайшвидше повернутись до родини матері. Відповідач надала належні докази, які свідчать про її відповідальні дії та наміри щодо відповідальної та належної її участі у вихованні та утриманні дітей та створення їм належних умов для їх розвитку і здоров`я. В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливості утримувати та виховувати їх. Вона намагається забезпечувати їх усім необхідним для проживання та розвитку. Події, які відбулись у її родині, спонукали її переглянути ставлення до дітей та їх подальшого розвитку. Вважає, що вона спроможна і в подальшому забезпечувати своїм дітей належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу. Беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідача, які б свідчили про ухилення нею від виховання своєї дітей, і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав ,позивачем до суду не надано. Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до дітей, має бажання та можливість утримувати та виховувати їх, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про дітей, суд вважає доцільним і таким, що відповідає інтересам дітей не відбирати дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. При цьому суд врахував, що відповідачу надавався час для виправлення, створення належних умов для життя та розвитку дітей, [PERSON] змінила свій спосіб життя та ставлення до виховання дітей, влаштувалась на роботу, закупила дрова для опалення будинку, прибрала в будинку, з часу вилучення дітей до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР постійно навідує їх, цікавиться їхнім життям, поведінкою, співпрацює зі спеціалістами центру, що свідчить про її бажання належно виконувати свої обов`язки по забезпеченню батьківського піклування. За наведених обставин, суд не вбачає підстав для відібрання у відповідача дітей без позбавлення її батьківських прав і вважає, що здійснення соціального супроводу сім`ї відповідача сприятиме належному виконанню нею своїх батьківських обов`язків. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача про те, що поведінка відповідача, яка характеризується вживанням алкоголю, не забезпеченням належних умови виховання та розвитку дітей, та постійного підтримання вказаних умов на належному рівні, в зв`язку з чим слід попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей та покласти на органи опіки і піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, в зв"язку з відмовою в задоволенні позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed