Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Снятинської РДА про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивував тим, що 14.09.2016 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який на сьогоднішній день проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачкою не склалось з причин відсутності взаєморозуміння та довіри між сторонами, байдужості до життя та проблем кожного. Вже більше року сторони проживають окремо. Вважає, що шлюб існує формально, перебувати в такому шлюбі не бажає, а тому вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Просить шлюб розірвати. Зважаючи на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача останній просив стягувати з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, за час спільного проживання відповідачка ухилялась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а рік назад взагалі припинила будь-яке спілкування із сім`єю та самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив шлюб розірвати, згідний на заочний розгляд справи. Відповідачка, в судове засідання не з`явилася, по невідомій суду причині, про час та день розгляду справи повідомлялася на веб-сайті суду, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, то шлюб існує формально, а тому шлюб слід розірвати. Із свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] та [PERSON] . З довідки від 31.01.2020 №14, виданої Кулачківською НВК Снятинської районної ради Івано-Франківської області, вбачається, що син [PERSON] , 1997 р.н., - [PERSON] , [INFO] відвідує садочок Кулачківського НВК Снятинського району Івано-Франківської області. Батько бере активну участь у житті та виховує свого сина, [PERSON] . Відповідно до інформації вихователя молодшої групи [PERSON] про участь батьків у житті вихованця молодшої групи - мати [PERSON] контакту із дошкільним підрозділом та групою, не відвідує дитина, не підтримує, із вихователями не спілкується, свої батьківські обов`язки не виконує. Дитину до садочку приводять і забирають батько та бабуся. [PERSON] регулярно відвідує заняття у садочку. Дитина завжди охайна, доглянута. Батько дитини спілкується з вихователями, які навчають сина, цікавиться життям дитини у садочку. Згідно довідки виданої Кулачківською сільською радою Снятинського району, Івано-Франківської області від 04.02.2020 р. до складу сім`ї [PERSON] входять син [PERSON] , [INFO] , проживає в господарстві, але не зареєстрований, мати - [PERSON] , 1958 р.н., брат [PERSON] , 1990 р.н., не проживає в господарстві, брат [PERSON] , 1983 р.н., не проживає в господарстві. Згідно довідки виданої Кулачківською сільською радою Снятинського району, Івано-Франківської області від 04.02.2020 р. №92, у [PERSON] на утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає біля нього і перебуває на його утриманні. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2, п.3, ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч. 1 ст. 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, зважаючи на обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З висновку від 28.07.2020 р. №175/0/01-27/16 наданого Снятинською РДА вбачається, що орган опіки та піклування вважає за не доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо сина [PERSON] , [INFO] , оскільки на даний час її місце перебування невідоме, тому вони не мали змоги з`ясувати участь відповідачки у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем надано суду належні, достатні та достовірні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідачки в дохід держави. Тому суд на підставі ст.ст. 84,104, 105, 110, 112, 164, 165, 166, 180, 184 СК України,

Outcome: approved