Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

02.04.2018 позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані» про розірвання договору та стягнення коштів у розмірі 17200,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10 грудня 2015 року між нею та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані» було укладено договір доручення № 33/15, на виконання якого 10.12.2015 нею сплачено відповідачеві аванс у розмірі 17 200,00 гривень. Вказує, що за умовами п.п.4.2 Договору відповідач зобов`язався виконати доручення позивача протягом 3 (трьох) календарних місяців з моменту отримання оплати послуг відповідно до визначеного розділом 2 порядку оплати (тобто після отримання передоплати (авансу) у розмірі 60% від загальної суми Договору). Проте, у вказаний строк відповідач свої зобов`язання не виконав, жодного етапу робіт позивач від відповідача не одержав, так само як і повідомлення про часткове або повне виконання таких робіт (або про хід їх виконання). Також, позивач зазначив, що 24 березня 2016 року між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода до Договору про продовження строку дії Договору до 25 травня 2016 року, тобто позивачем надано відповідачу додатковий строк для належного виконання доручення. Разом з тим, відповідач не виконав своїх зобов`язань належним чином, грошові кошти в розмірі авансового платежу не повернув. У зв`язку з чим позивач просить: -розірвати договір доручення №33/15 укладений 10 грудня 2015 року між [PERSON] та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані»; -стягнути з ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані» на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 17 200,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2018 цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані» про розірвання договору та стягнення авансового платежу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. 18.05.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 04.07.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 17.09.2018 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.09.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників. Ухвалою суду від 04.02.2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 грудня 2015 року [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 31.07.2015 (Довіритель) та ТОВ «Міжнародна адвокатська компанія Жаріков Компані» (Повірений) було укладено договір доручення №33/15, відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов`язок від імені і за рахунок довірителя здійснити, в інтересах довірителя необхідний комплекс юридичних дій, пов`язаних з процедурою юридичного оформлення декларації про готовність об`єкту до експлуатації (а.с.а.с. 5-8). На виконання п.п. 2.1, п.п. 2.2. Договору позивач 10.12.2015 сплатила відповідачу аванс у розмірі 17 200,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №73 (а.с.10). Згідно з п. 4.2. Договору повірений зобов`язується виконати доручення Довірителя в термін до 3 (трьох) календарних місяців з моменту отримання оплати послуг згідно з Розділом 2 та отримання необхідних для виконання доручення документів. Встановлено, що 24 березня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угода до Договору №33/15 від 10 грудня 2015 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди продовжити термін дії Договору до 25 травня 2016 року (а.а. 9). Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Предметом заявленого позову є розірвання договору доручення №33/15 від 10.12.2015 у зв`язку з його невиконанням та стягнення з повіреного сплачених коштів у розмірі 17200,00 грн. Відповідно до ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. 2. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. 3. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором. У разі припинення юридичної особи, яка є комерційним представником, довіритель має право відмовитися від договору доручення без попереднього повідомлення про це повіреному. Згідно ст. 1001 ЦК України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Зі змісту спірного договору встановлено, що строк його дії визначено до 25.05.2016. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що строк дії вказаного вище договору було продовжено між сторонами після 26.05.2016, матеріали справи не містять. Таким чином, з 26 травня 2016 року строк дії договору доручення № 33/15 від 10.12.2015 закінчився, тобто даний договір припинив свою дію. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору доручення № 33/15 від 10.12.2015 лише у березні 2018 року, тобто після закінчення строку дії цього договору. Згідно положення частини 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.2. Договір набирає чинності з моменту його укладення.3. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.4. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом вказаних вище норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Вказане підтверджується також висновком Верховного Суду України, зробленого на підставі постанови КГС ВС від 18.11.2019 у справі №910/16750/18. З огляду на те, що строк дії договору доручення №33/15 від 10 грудня 2015 року сплинув та доказів того, що він був продовжений між сторонами суду не надано, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для його розірвання у судовому порядку. Разом з тим, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача сплачених позивачем на виконання вказаного вище договору коштів у розмірі 17200,00 грн., оскільки відповідачем не надано доказів того, що взяті на себе зобов"язання за спірним договором ним були виконані, як і не надано доказів того, що відповідачем були повернуті сплачені позивачем кошти у розмірі 17 200,00 грн. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] ,а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.х витрат в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

Outcome: partial