Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивач зазначає, що з 02.03.2011 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач самоусунулась від виховання дитини фактично після розірвання шлюбу між сторонами 17.03.2015 на підставі рішення Солом?янського районного суду м. Києва, оскільки дитина залишилась проживати разом з позивачем. Як відомо позивачу на момент звернення до суду з позовом відповідач перебуває у шлюбі з іншою особою, від якого має двох малолітніх дітей Вихованням дитини позивач займається самостійно. Сторони в судове засідання не з?явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Разом з тим, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що оскільки достеменно прізвище відповідача йому невідоме враховуючи інформацію про перебування її у шлюбі з іншою особою, просив зазначити обидва прізвища як дівоче так, і прізвище яке вона мала під час перебування у шлюбі з позивачем. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував (а.с.39) Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та зауважила, що підтримує висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої доньки (а.с.23) Враховуючи вік малолітньої [PERSON], [INFO]., рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та зважаючи на те, що особиста її участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народилась [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) Заочним рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9) Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по аліментам така заборгованість станом на 01.09.2016 складає 18 074,83грн. (а.с.10) Згідно з актом обстеження квартири [ADDRESS] засвідченим працівниками ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» [PERSON] проживає разом з батьком - [PERSON], для дитини створені всі належні умови проживання (а.с.8) Згідно висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 101-1011/03 від 01.02.2017 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON], [INFO], виходячи з наявних матеріалів справи та інтересу дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Дарницької районній в місті Києві державної адміністрації (а.с.24-25) Таким чином, матеріалами справи підтверджена відсутність інтересу матері до навчання доньки і здобуття нею освіти. Будь-яких доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу на утримання спільної дитини матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення матері від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]., оскільки відповідач як мати повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved