Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з названим позовом до Ріпкинського районного суду в якому просив скасувати державну кадастрову реєстрацію земельної ділянки площею 1019,0 га на території Ріпкинського району, кадастровий №7424455100:04:002:0001 та скасувати державну реєстрацію прав (обтяжень) по земельній ділянці площею 1019,0 га на території Ріпкинського району кадастровий №7424455100:04:002:0001. В обґрунтування позову вказував, що 27.12.2004 року позивач придбав у власність за договором купівлі продажу складське приміщення (для подальшого демонтажу та розбору), що належало Ріпкинському районному споживчому товариству за адресою: Чернігівська область, смт. Ріпки, вул.. Святомиколаївська, 178. За умовами договору право власності на приміщення перейшло з моменту сплати вартості приміщення. 09.03.2005 року позивач сплатив в касу Ріпкинського районного споживчого товариства кошти в сумі 1800 грн. за приміщення згідно виданого прибуткового касового ордеру. 18.03.2005 року позивач подав заяву до Ріпкинської селищної ради про передачу йому у власність земельної ділянки, на якій розташовувалось придбане приміщення. Рішенням Ріпкинської селищної ради від 11.05.2005 року земельну ділянку, площею 0,15 га було вилучено з користування Ріпкинського районного споживчого товариства, присвоєно їй нову адресу: смт. Ріпки, вул.. Святомиколаївська, 178-А та безоплатно передано для будівництва та обслуговування житлового будинку. У 2009 році позивач закінчив будівництво на вказаній земельній ділянці, на будинок був виготовлений технічний паспорт та оформлено право власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого підтверджується виданим КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.07.2009 року витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У 2013 році, намагаючись довести до кінця оформлення земельної ділянки, позивач дізнався, що земельна ділянка була помилково включена до земель державної власності та передана у постійне користування 14.12.2007 року ДП «Добрянське лісове господарство», згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №372769. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.03.2013 року у справі № 927/191/13-Г за позовом Ріпкинського районного споживчого товариства «Коопзаготпром» вищевказаний державний акт на земельну ділянку визнаний недійсним. Однак на земельну ділянку площею 1019,0 га до складу якої включено спірну ділянку позивача залишається чинна кадастрова реєстрація та державна реєстрація прав проведена відповідачем 2 за державою в особі Чернігівської обласної адміністрації. Враховуючи викладене, позивач позбавлений можливості оформити належним чином земельну ділянку, яка розташована під його житловим будинком просив захистити його права в спосіб, передбачений ст. 152 ЗК України, а саме шляхом визнання вказаного державного акту недійсним. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові. Представники відповідачів у судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, у вирішенні спору поклалися на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. По справі встановлено, що рішенням Ріпкинської селищної ради від 11 травня 2005 року позивачу [PERSON] передано безоплатно у власність із земель забудови земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою :смт. Ріпки, вул.. Святомиколаївська, 178-А. На цій земельній ділянці позивач збудував житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2009 року № 23224995, технічним паспортом на житловий будинок. Розпорядженням голови Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 09 липня 2007 року №346 «Про внесення змін до розпорядження райдержадміністрації №91 від 12 березня 2007 року щодо надання у постійне користування земельних ділянок ДП "Добрянське лісове господарство» було: - затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування ДП "Добрянське лісове господарство" для ведення лісового господарства на території Грабівської, Горностаївської, Даницької, Задеріївської, Клубівської, Красківської, Ловинської, Новояриловицької, Олешнянської сільських рад та Добрянської, Замглайської, Радульської, Ріпкинської селищних рад; - надано ДП "Добрянське лісове господарство" в постійне користування земельні ділянки загальною площею 40978,8 га, з них 1019, га на території Ріпкинської селищної ради. На підставі цього розпорядження, Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 14 грудня 2007 р. Державному підприємству «Добрянське лісове господарство» було видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (Серія ЯЯ № 372769), який посвідчує право постійного користування останніми земельною ділянкою площею 1019,0 га у межах згідно плану, що розташована на території Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення лісового господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 7424455100:04:002:0001 та який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030783600123 від 14.12.2007 року. В той же час, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2013 р. (справа № 825/972/13-а, яка набрала законної сили, було визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Ріпкинської РДА № 346 від 09.07.2007 року «Про внесення змін до розпорядження райдержадміністрації № 91 від 12.03.2007 року щодо надання у постійне користування земельних ділянок ДП «Добрянське лісове господарство» в частині надання ДП «Добрянське лісове господарство» у постійне користування земельні ділянки загальною площею 40978,8 га, з них частина земельної ділянки на території Ріпкинської селищної ради. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 21.03.2013 року визнано недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 372769, який посвідчує право постійного користування останніми земельною ділянкою площею 1019,0 га у межах згідно плану, що розташована на території Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення лісового господарства, кадастровий номер земельної ділянки: 7424455100:04:002:0001 та який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 030783600123 від 14.12.2007 року. Після скасування Державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 372769 земельна ділянка площею 1019,0га, до складу якої входить земельна ділянка, що виділялася позивачу, була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2014 року і власником цієї земельної ділянки зазначено державу в особі Чернігівської обласної державної адміністрації. Отже ця обставина порушує права позивача, які передбачені ч.1 ст. 116 ЗК України, оскільки позивач позбавлений можливості належним чином оформити у власність земельну ділянку, яка йому була виділена та передана безоплатно у власність рішенням Ріпкинської селищної ради від 11 травня 2005 року. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Отже, указаним положенням визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту (стаття 16 ЦК України). Як зазначив Європейський суд з прав людини в справах: «Беєлер проти Італії», «Москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Рисовський проти України» принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.12.2004р. № 18-рп/2004 по справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) вказав, що поняття „охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України 1963 р. та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям „права, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально - правовим засадам. Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають задовленню в повному обсязі.

Outcome: approved