Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на чотири земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно і належним чином зареєструвати своє право власності на земельні ділянки, оскільки нотаріус не має можливості визначити правильно склад спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину, так як виникла колізія в тому, що по заповіту [PERSON] заповіла їй право на земельну частку (пай), а на момент відкриття спадщини це право вже було реалізоване шляхом виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто змінився правовстановлюючий документ на землю зазначений в заповіті. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»вився, надав суду заяву про відмову від спадщини у виді чотирьох земельних ділянок після смерті матері [PERSON] на користь племінниці [PERSON]. Згідно із ч.1 ст. 224 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. 22.07.2003 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким вона заповіла земельну частку (пай) 4.8 умовних кадастрових гектарів, що належать їй на праві власності на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Бахмацькою райдержадміністрацією 04.08.2000 року і перебуває у колективній власності КСП «Жовтень» та майновий пай визначений у розмірі 6584 грн. КСП «Жовтень», що належить їй на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [NUMBER] виданого Красненською сільською радою 14.11.2001 року [PERSON]. 25.11.2005 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження Бахмацької районної державної адміністрації від 13 червня 2005 року №158 на загальну площу 3.25 га на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із чотирьох земельних ділянок , а саме: ріллі 2.35 га, кадастровий номер [NUMBER], сад 0.06 га кадастровий номер [NUMBER], сіножать 0.49 га кадастровий номер [NUMBER], пасовище 0.35 га кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до Указу Президента України від 10.11.1994 р. № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» земельна частка (пай) - це оцінена в грошовому виразі та визначена в грошовому виразі та визначена в умовних кадастрових гектарах частина переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь сільськогосподарського підприємства , яка визначає рівновелику долю участі члена підприємства в земельному пайовому фонді господарства і може бути в установленому чинним законодавством порядку витребувана в натурі (на місцевості) у самостійну земельну ділянку. Відповідна державна адміністрація видає громадянинові сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка і проводить його реєстрацію за місцем знаходження реформованого сільськогосподарського підприємства, з земель якого виділені земельні частки (паї). Сертифікат фіксує право на ідеальну частку землі без реального виділення. За заявою власника здійснюється відведення земельної ділянки в натурі, в установленому порядку і видається державний акт на право власності на земельну ділянку. Після видачі державного акту на право власності на земельну ділянку сертифікат на право власності на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість . Згідно із копією спадкової справи наданої Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] 25.03.2016 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Отже, у встановленому законом порядку, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину, оскільки нотаріус не має можливості визначити правильно склад спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину, так як виникла колізія в тому, що по заповіту [PERSON] заповіла їй право на земельну частку (пай), а на момент відкриття спадщини це право вже було реалізоване шляхом виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто змінився правовстановлюючий документ на землю зазначений в заповіті.(а.с.14) Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п. г ч.1 ст.81 ЗК України, однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Статтями 328, 392 ЦК передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Зазначене є підставою для задоволення позову і визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 3.25 га на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із чотирьох земельних ділянок , а саме: ріллі 2.35 га, кадастровий номер [NUMBER], сад 0.06 га кадастровий номер [NUMBER], сіножать 0.49 га кадастровий номер [NUMBER], пасовище 0.35 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Красненської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області і належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією 25.10.2005 року.

Outcome: approved