Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

06.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, інформацію, опубліковану на сторінці 20 під назвою «[INFO]» відносно [PERSON] в Чернігівському обласному тижневику газета «ГАРТ» від [INFO] [NUMBER] щодо відомостей про особисте життя [PERSON], її родину та її відношення до вбивства, про яке вказане у цій статті, зобов'язати редакцію Чернігівського обласного тижневика газета «ГАРТ» спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] щодо відомостей про її особисте життя, родину та її відношення до вбивства, шляхом розміщення на сторінці 20 у номері Чернігівського обласного тижневика газети «ГАРТ» протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили статті із текстом спростування, а саме: «Редакція газети «ГАРТ» повідомляє, що поширена стосовно [PERSON] в статті «[INFO]», яка була опублікована [INFO] в номері [NUMBER], на сторінці 20, інформація про її особисте життя та родину, а також відношення її до вбивства, про яке вказане у цій статті, інформація є недостовірною та спростовується». При публікації вищенаведеного спростування в газеті «ГАРТ» спростування виділити так само графічно та з використанням розмірів шрифтів, які були використані для статті «[INFO]». Вищезазначений текст спростування повинен бути розміщений на тій самій сторінці газети та тими самими шрифтами, без жодних редакційних (авторських) поправок, припущень та коментарів. Також просить стягнути з редакції газети «ГАРТ» на користь позивача 10000,00 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у випуску за [INFO] № [NUMBER] газета «ГАРТ» опублікувала на сторінці 20 матеріал [PERSON] «[INFO]». Матеріал серед іншого містить інформацію щодо позивача, яка є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. Так, спочатку із посиланням на конфіденційну інформацію та яка не відповідає дійсності, без будь-якого погодження з позивачем щодо розповсюдження цієї інформації, повідомляється на широкий загал про те, що: «[PERSON] працює бухгалтером у районній раді. У селищі на вулиці Шевченка проживає із мамою вчителькою-пенсіонеркою [PERSON]». Далі у цій статті автор посилається на начебто пряму мову [PERSON], без погодження з позивачем, яка не відповідає дійсності, а саме: «Ми довго були коханцями. З роками я зрозуміла, що так не може тривати все життя. Він говорив мені, що я у нього одна як жінка, але жив із сім'єю. Та, як би там не було, я безмежно йому вірила. Коли я пересвідчилася, що [PERSON] має тимчасові стосунки з іншими жінками, моє ставлення до нього змінилося. Я усвідомлювала, що мені треба серйозно міняти життя. Десь місяців 6 тому я сказала йому, що нам слід розірвати наші стосунки. Я хотіла почати життя без нього. Відтоді й почалося: погрози, різні капості. Я хотіла навіть кудись виїхати, та знайомі збили: мовляв, такий час... Цієї весни я познайомилася з [PERSON]. Про наші стосунки знали наші матері і підтримували нас. Мені знайомі не раз говорили: мовляв, приведи в дім чоловіка, побачить його твій коханець і більше не прийде. Але, знаючи вдачу [PERSON], я розуміла, що він цього не допустить. Він був дуже ревнивим, і я боялася за [PERSON], адже [PERSON] не раз мені говорив, що ніколи не відпустить мене ні до кого. Але, що [PERSON] здатний на вбивство, - такого й припустити не могла. Поговорити по-людськи у нас не виходило». Крім цього, у статті з посиланням автора на невідомі джерела інформації повідомляється: « 6 червня у себе на паркані я ([PERSON]) побачила різнокольоровий «розпис»: «Сука, не трогай чужих мужиків)), що також є недостовірною інформацією. Також у статті розповсюджена автором наступна недостовірна інформація у вигляді прямої мови Позивача: « 12 червня я обмовилася [PERSON], що збираюся труїти жуків на городі в полі. Він сказав мені, що це зробить він, хоч я і відмовляла. Я запитала, що йому приготувати на вечерю, а він каже: «Мені байдуже, головне, щоб ти поряд була...» Отже позивач вважає, що у вказаній статті оприлюднений ряд відомостей про позивача та її родину, без будь-якого погодження, які носять явно виражений негативний характер та порочать честь, гідність та ділову репутацію і є недостовірною інформацією, при цьому за своєю суттю та з урахуванням використаних мовних засобів зміст даної статті носить саме інформаційний характер та покликаний спричинити у читача викривлене та негативне враження про позивача, а відтак з огляду на норми Конституції України, Закону України «Про інформацію», особисті немайнові права [PERSON] у цій частині підлягають правовому захисту в порядку, встановленому чинним законодавством України. Крім того, ознайомившись з текстом статті відповідача, позивач була вражена, відчувала пригніченість та безпорадність, внаслідок цієї публікації позивач була змушена виправдовуватись перед знайомими, було принижено її честь, гідність та ділову репутацію перед широким колом читачів газети «ГАРТ», отже позивач зазнала моральної шкоди, яку оцінює в 10000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилась, до його початку до суду надійшла заява від представника позивача з проханням розглянути справу в його відсутність та відсутність позивача, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлені. Ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Право на недоторканість гідності та честі полягає у забороні здійснювати будь-які дії, якими можуть бути порушені дані особисті немайнові права. Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно зі ст.47-1 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Такими судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, які містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як встановлено судом, викладена у статті інформація, що стосується особистого життя позивача, її родини та її відношення до вбивства не можна вважати оціночними судженнями, оскільки вони містять фактичні дані, які можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності та які потребують доведення відповідачем з посиланням на відповідні джерела цієї інформації. Проте будь-яких доказів на підтвердження правдивості інформації, надрукованої у статті, відповідачем не надано та доводи позивача не спростовано. Таким чином, зазначена інформація є недостовірною інформацією, яка підлягає спростуванню. Суд вважає рівноцінним та справедливим відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути у повернення сплаченого судового збору 253 грн. 60 коп. пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial