Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлення опіки, піклування, стягнення аліментів у розмірі 2/3 частин всіх видів доходу відповідача на утримання дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним чином. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , від якого в них народились діти: неповнолітня [PERSON] , 2003 р.н. та малолітня [PERSON] , 2008 р.н. [INFO] її син [PERSON] помер. Вона є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] , 2003 р.н. та малолітньої [PERSON] , 2008 р.н.. Діти знаходяться на її утриманні, проживають з нею. Місцеперебування відповідача не відоме. Відповідач не надає матеріальної допомоги для виховання дітей. Також вона ухиляється від виконання немайнових обов`язків щодо виховання дітей. Відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Позивач займається вихованням дітей, здійснює піклування над ним. Ухвалою суду від 26.07.2019, звільнено [PERSON] від сплати судового збору та відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.11.2019 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що діти з 2005 року проживають з нею, 01.10.2017 року відповідач залишила дітей та участі у їх вихованні не приймає. Батько дітей - її син, помер в січні 2019 року. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, відзив та заяв до суду від неї не надходило. Третя особа в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. З урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України та з позицією позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, з`ясувавши думку дітей - [PERSON] , 2003 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками записані: батько - [PERSON] та мата - [PERSON] . (а.с. 6). [PERSON] народилася [INFO] , та її батьками записані: батько - [PERSON] та мата - [PERSON] . (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Мати дітей [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] подала заяву, посвідчену 23.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. (запис у реєстрі за № 692), щодо відсутності будь-яких заперечень проти позбавлення її батьківських прав щодо дітей [PERSON] , 2003 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н., в якій також зазначила , що участі у вихованні та утриманні дітей вона не приймає та не заперечує проти встановлення опіки над її дітьми та призначенні опікуном дітей їх бабусі [PERSON] , 1952 р.н., яка зараз повністю опікується ними. Зміст ст. 125-126,164,166,168-169,180 СК України їй роз`яснено та зрозуміло, текст заяви прочитаний перед її підписанням, їй зрозумілий і відповідає її волі. (а.с. 12). Неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що мати не приймає участі в їх житті, спілкуються з матір`ю по телефону та при випадкових зустрічах на вилиці, після смерті батька, всі витрати по їх утриманню несе бабуся, яка і піклується про них. Висловили розуміння, щодо позбавлення їх матері батьківських прав, та згоду на призначення бабусі опікуном та піклувальником. [PERSON] за грудень 2018 - травень 2019 року отримала пенсію за віком в розмірі - 12 220 грн. 95 коп. (а.с.14). Відповідно до акта обстеження умов від 28.04.2019 відділу опіки та піклування, обстежуючи умови проживання за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що житло має дві кімнати, умови створені, наявні всі комунальні зручності, в квартирі чисто, зроблено ремонт, придбано, умови створені, діти мають окрему кімнату, окреме місце для сні та навчання. За адресою проживають та зареєстровані: [PERSON] , 1952 р.н., [PERSON] , 1986 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2003 р.н. (а.с. 43). Дарницька районна в місті Києві Державна адміністрація від 06.09.2019 № 101-8176/02 надала подання щодо призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою [PERSON] , 2003 р.н. та опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , 2008 р.н., відповідно до якого [PERSON] перебуває у сімейних, родинних відносинах з дітьми та особисті стосунки між ними склалися доброзичливі, діти надали згоду на встановлення опіки, піклування та призначення опікуном, піклувальником [PERSON] , відповідно до наданих документів [PERSON] може та здатна виконувати обов`язки опікуна та піклувальника, тому у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] . Орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над малолітньою та піклувальником над неповнолітньою (а.с.37-38). Відповідно до висновка від 06.09.2019 № 101-8177/02 Органу опіки та піклування Дарницького району міста Києва, на первинному обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування та дітей, які залишились без батьківського піклування, в службі у справа дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з 05.04.2019 перебувають [PERSON] та [PERSON] як діти, які залишились без батьківського піклування. Реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст. 133 СК України. Батько дітей помер, мати залишила дітей на вихованні у бабусі. [PERSON] зверталась до поліції з приводу встановлення місця знаходження матері дітей, [PERSON] . Діти проживають з бабусею де для них створені всі умови. [PERSON] не виконує своїх материнських обов`язків, свідомо ухиляється від їх виконання, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітям, не турбується про їх стан здоров`я. (а.с.39-40). Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбаченихст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як було встановлено в судовому засіданні, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньок відповідач самоусунулася. Діти знаходяться повністю на утриманні бабусі, мати не цікавиться життям та існуванням своїх дітей, 01.10.2017 року покинула дітей та не приймає участі у їх вихованні та утриманні, з 2005 року діти проживають з бабусею, мати дітей не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Висновок Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації суд покладає в обґрунтування рішення як такий, що відповідає внутрішньому переконанню суду і базується на оцінці сукупності досліджених доказів, які дають підстави вважати, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На думку суду позбавлення відповідача батьківських прав не суперечить також інтересам дітей, оскільки відсутність будь-якої участі матері у їх житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачкою в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дітьми, що, враховуючи ухилення її від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дітей. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над малолітньою та піклувальником над неповнолітньою (а.с.37-38). Діти в судовому засіданні не заперечували проти призначення бабусі опікуном та піклувальником. Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном її бабусю [PERSON] , встановити піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначити піклувальником її бабусю [PERSON] . На підставі ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1, 2, ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає можливим призначити стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 04.06.2019 року, та до досягнення дітьми повноліття, вважаючи вказаний розмір аліментів пропорційний інтересам дітей та відповідача. На підставі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 2 305 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial