Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 66-70), до Споживчого товариства «Торговий дім «Ідмар Україна», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АІСС ГРУП» про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачем на належному йому інтернет сайті http://idmar.com.ua/text/about було розповсюджено про нього, як фізичну особу та як власника марки «WICHLACZ» недостовірну інформацію разом із його фото для перегляду на вказаному сайті, а саме наступну інформацію: «Компания «Идмар Украина» - предприятия основаное в 2002 году специализируется на производстве, продаже, монтаже и сервисном обслуживании твердотопливных котлов и парогенераторов. С 2005 года компания соединилась с польским производителем «WICHLACZ» , которое является соучредителем компании СТ ТД Идмар Украина» . На сегодняшний день на Украине не существует другого официального представителя компании «WICHLACZ». Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з уточненями в повному обсязі та просив їх задовольнити. Так, зазначив, що інформація зазначена у виразі «С 2005 года компания соединилась с польским производителем «WICHLACZ» , которое является соучредителем компании СТ ТД Идмар Украина» є недостовірною, оскільки [PERSON] є співзасновником Споживчого товариства «Торговий дім «Ідмар Україна» як фізична особа, а не як власник марки «WICHLACZ» та не як польський виробник водонагрівних опалювальних твердопаливних котлів марки «WICHLACZ». Інформація зазначена у виразі «На сегодняшний день на Украине не существует другого официального представителя компании «WICHLACZ» також є неправдивою, оскільки згідно договору про співпрацю «WICHLACZ» в особі директора [PERSON] та ТОВ «АІСС ГРУП» від 23.04.2014 року виключне право на представництво, реалізацію продукції, організацію виробництва котлів марки «WICHLACZ», власником якої є позивач - має тільки ТОВ «АІСС ГРУП». Пояснив у судовому засіданні представник позивача і те, що вказана вище інформація є недостовірною та носить негативний характер для господарської діяльності та діловій репутації позивача, а тому така має бути спростована тим же шляхом, що і розповсюджена. Крім того, на вказаному інтернет сайті відповідачем без дозволу позивача, в порушення п.1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» було розміщено його фото та використано його ім»я «WICHLACZ», отже вказані дії відповідача, сторона позивача вважає такими, що принижують честь та гідність позивача, негативним чином впливають на його ділову репутацію, чим порушують його особисті права. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволеня вказаного позову заперечував, суду пояснив, що позивач [PERSON] разом із гр. [PERSON]. є співзасновниками відповідача СТ «Торговий дім «Ідмар Україна», а тому твердження представника позивача, що [PERSON] не має ніякого відношення до діяльності відповідача «Торговий дім «Ідмар Україна» вважає необгрунтованими. Інформація, яку позивач просить спростувати, як недостовірну, а семе: «Компания «Идмар Украина» - предприятия основаное в 2002 году специализируется на производстве, продаже, монтаже и сервисном обслуживании твердотопливных котлов и парогенераторов. С 2005 года компания соединилась с польским производителем «WICHLACZ» , которое является соучредителем компании СТ ТД Идмар Украина» . На сегодняшний день на Украине не существует другого официального представителя компании «WICHLACZ» ніколи не розміщувалася на їх інтернет сайті idmar.com.ua. Ім»я позивача [PERSON] ніколи також не викоритовувалося на вказаному інтернетсайті СТ «Торговий дім «Ідмар Україна», як на українській, російській та і польській мовах також, лише вказується назва водонагрівних котлів марки «WICHLACZ», які дозволено їм використовувати, згідно відповідного дозволу Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки україни у Київській обасті та м.Києві, що не є тотожним поняттю імені позивача. На idmar.com.ua. розміщено інтерв»ю позивача та фото з такого, яке той надавав на виставці у 2013 році «Вогонь та вода» щодо господарської діяльності «Торговий дім «Ідмар Україна», зокрема твердопаливних котлів, які вони виготовляють та розповсюджують, в якому він особисто приймав участь і про яке йому достеменно відомо вже давно, як члену СТ «Торговий дім «Ідмар Україна» з огляду на, що вказаний позов вважає необгрунтованим. Вказав представника відповідача і на те, що марки «WICHLACZ» не існує, оскільки така не реєструвалася, інтелектуальною власністтю позивача не являється. Компанія «WICHLACZ» в Республіці Польщі дійсно існує, її засновником там є позивач [PERSON], проте така компанія водонагрівні котли марки «WICHLACZ» не виготовляє, оскільки таких і не існує, тоді як позвач та його компанія в Республіці Польщі є розробником та продавцем котлів марки «Доміно». Заслухавши у судовому засіджанні пояснення представника позивача та представника відповідача дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Статтею 270 ЦК України зазначені види немайнових прав, перелік яких не є вичерпним. Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за № 1 чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначитив позовній заяві. Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особистенемайновеправо. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Звертаючись, за захистом своїх особистих немайнових прав, зокрема честі, гідності та ділової репутації, позивач зазначав, що саме відповідачем на його інтернет сайті було розповсюджено неправдиву та негативну інформацію стосовно нього, а саме :«Компания «Идмар Украина» - предприятия основаное в 2002 году специализируется на производстве, продаже, монтаже и сервисном обслуживании твердотопливных котлов и парогенераторов. С 2005 года компания соединилась с польским производителем «WICHLACZ» , которое является соучредителем компании СТ ТД Идмар Украина» . На сегодняшний день на Украине не существует другого официального представителя компании «WICHLACZ». В судовому засіданні з»ясовано, що http://idmar.com.ua/text/about. дійсно належить Споживчому товариству «Торговий дім «Ідмар Україна», проте належних та допусимих доказів розміщення на вказаному сайті інформації: «Компания «Идмар Украина» - предприятия основаное в 2002 году специализируется на производстве, продаже, монтаже и сервисном обслуживании твердотопливных котлов и парогенераторов. С 2005 года компания соединилась с польским производителем «WICHLACZ» , которое является соучредителем компании СТ ТД Идмар Украина» . На сегодняшний день на Украине не существует другого официального представителя компании «WICHLACZ» надано суду так і не було. Посилання сторони позивача на запис файлу із зображенням сайту Скрін шоту де така фраза фігурує, оцінюється судом критично з огляду на те, що таке не вказує на достовірність існування вказаної інформації саме на інтернетресурсі належному відповідачу, з урахуванням того, що в судовому засіданні такий огляд інтернет сторінки http://idmar.com.ua/text/about. було здійснено в онлаінрежимі, при якому наявність такої інформації на ньому встановлено не було. Слід зазначити, що в судовому засіданні, яке відбувалося 02.07.2015 року представник позивача вказав на відсутність у сторони позивача доказів розповсюдження вказаного виразу на сайті відповідача, тоді як в наступне судове засідання, тобто 24.07.2015 року було надано диск із записом вказаного вище Скрін шоту, який за поясненями представника позивача було здійснено 24.07.2014 року, тобто рік тому назад, що також оцінюється судом відповідним чином, з урахуванням того, що надані пояснення представником позивача не співпадають між собою, та з урахуванням практичної можливості здійснення такого запису Скрін шоту з будь-якого інтернет сайту в будь-який час та при зміні такого часу в компьютерній системі. Згідно ст. 296 ЦК України фізична особа має право використовувати своє ім'я у всіх сферах своєї діяльності. Використання імені фізичної особи в літературних та інших творах, крім творів документального характеру, як персонажа (дійової особи) допускається лише за її згодою, а після її смерті - за згодою її дітей, вдови (вдівця), а якщо їх немає, - батьків, братів та сестер. Використання імені фізичної особи з метою висвітлення її діяльності або діяльності організації, в якій вона працює чи навчається, що грунтується на відповідних документах (звіти, стенограми, протоколи, аудіо-, відеозаписи, архівні матеріали тощо), допускається без її згоди. Згідно ст. 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. Згідно ст. 493 ЦК України суб'єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку, яка має міжнародну реєстрацію або визнана в установленому законом порядку добре відомою, не вимагає засвідчення свідоцтвом (ст. 494 ЦК України). Усудовому засіданні не встановлено, що на вказаному інтернет сайті використовується ім»я та прізвище позивача [PERSON], чи-то російською мовою «Вихляч Збигнев», чи-то «Wichiacz Zbigniew». Із наданих суду доказів та огляду інтернет сайту відповідача онлайн вбачається зазначення на ньому в графі сертифікати посилання на Дозвіл № 1864.13.32 Тереторіального управління Державної служби Гірничного нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м.Києві Держгірпромнагляд України від 11.06.2013 року в якому зазначено «WICHLACZ», як марку парового і водонагрівного котла, а не ім»я позивача, згідно якого відповідачу СТ «Торговий дім «Ідмар Україна» надано право на застосування таких котлів Не надано суду доказів і тому, що така марка як «WICHLACZ» взагалі зареєстрована у встановлений законом порядку та належить саме позвачу [PERSON], а відтак існує заборона на використання такої і відповідачем зокрема. В судовому засіданні з»ясовано і те, що позивач [PERSON] з 2005 року є членом відповідача Споживчого товариства «Торговий дім «Ідмар Україна» із 50% часткою статутного капіталу, що підтверджується статутом товариства та відповідним протоколом загальних зборів «Торговий дім «Ідмар Україна» та що в процесі розгляду вказаної справи стало визнаватися і представником позивача. Із огляду вказаного сайту вбачається розміщення на ньому відео інтервью позивача [PERSON] та фото з такого інтерв»ю, який позивач надавав разом із іншим членом Споживчого товариства «Торговий дім «Ідмар Україна» щодо діяльності вказаного товаритсва, що вбачається також із фону на якому таке інтерв"ю давалося, зокрема плакату на якому розміщено надпис "ПО ТД "Идмар Украина" производитель твердотопливных котлов". Згідно ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов'язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою. Тоді як, таке інтерв»ю надавалося самим позивачем і не стосується його особистого життя, а випливає із діяльності Споживчого товариства «Торговий дім «Ідмар Україна» членом якого він є. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і те, що зазначена позивачем в позові спірна інформація є недостовірною, що така взагалі стосується особи позивача та є такою, що порушує його особисті немайнові права або завдає шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову, зокрема і про відшкодування моральної шкоди, оскільки заподіяння такої позивачу з вини відповідача також не встановлено.

Outcome: dismissed