Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

28.07.2020 року головний лікар КНП «Миколаївський обласний Будинок дитини» Миколаївської обласної ради, діючи в інтересам малолітньої [PERSON] звернулася до суду зпозовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2020 року та до повноліття дитини. У заяві представник позивача вказала, що відповідачі є батьками малолітньої [PERSON] , 2016 року народження. Розпорядженням №1-р від 03.01.2017 року, Єланецької районної державної адміністрації, відповідно до заяв батьків, малорлітню [PERSON] було направлено до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне утримання терміном на шість місяців. В подальшому термін перебування дитини у обласному будинку дитини неодноразово продовжувався, відповідно до розпоряджень Єланецької районної державної адміністрації №213-р від 22.08.2017 року, №101-р від 01.03.2018 року, №318-р від 26.10.2018 року, №111-р від 07.06.2019 року. За час перебування дитини у Миколаївському обласному будинку дитини, батьки відвідували її чотири рази. Таким чином, тривалий час відповідачі нехтують виконанням своїх обов`язків по вихованню та утриманню доньки, яка є інвалідом 2 групи. За місцем проживання відповідачі характеризуються негативно, не мають постійного місця роботи, зловживають спиртними напоями. Відповідно до Актів обстеження, сім`я [PERSON] не прагне покращити умов свого проживання та проживання дитини. У 2010 році відповідачі були позбавлені батьківських прав відносно першої дитини, 2005 року народження. З урахуванням викладених обставин, просилапозбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, посилаючись на положенняст. 164 СімейногоКодексу України. До судового засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила провести за їх відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі у підготовчому судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просили відмовити, надавши їм можливість виправитись та виховувати доньку. В судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися повторно, причини неявки суду не повідомила, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В судове засідання представник Служби у справах дітей Єланецької районної державної адміністраціїне з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги просила задовольнити. Розгляд справи провести за їх відсутності. Представник Калинівської сільської об`єднаної територіальної громади у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити, виходячи з інтересів малолітньої дитини, в подальшому надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив провести за їх відсутності. З відома представника позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. Відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.12.2016 року. Відповідно до Розпорядження №1-р від 03.01.2017 року, Єланецької районної державної адміністрації, за заявами батьків, по причині складних життєвих умов, малорлітню [PERSON] було направлено до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне утримання терміном на шість місяців. В подальшому термін перебування дитини у обласному будинку дитини неодноразово продовжувався, відповідно до розпоряджень Єланецької районної державної адміністрації №213-р від 22.08.2017 року, №101-р від 01.03.2018 року, №318-р від 26.10.2018 року, №111-р від 07.06.2019 рок та Рішення Виконкому Калинівської сільської ради №10 від 11.03.2020 року. Відповідно до Довідки №653-03-04 від 23.07.2020 року, за час перебування [PERSON] у КНП «Миколаївський обласний Будинок дитини» Миколаївської обласної ради батьки відвідували дитину чотири рази, останній раз у 2019 році. Відповідно до Корінця Медичного висновку №28/1 від 05.04.2019 року [PERSON] присвоєно 2-гу групу інвалідності з діагнозом "Вроджене лівобічне незрощення верхньої губи та альвеолярного відростку верхньої щелепи зліва. Стан після пластики. Часткове порушення актів харчування та дихання. Згідно до Довідки Виконкому Калинівської сільської ради про склад сім`ї №636 від 30.06.2020 року, відповідачі зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . В період перебування дитини у КНП «Миколаївський обласний Будинок дитини» Миколаївської обласної ради, представниками Калинівської сільської ради неодноразово проводился обстеження умов проживання та профілактичні бесіди з [PERSON] , [PERSON] , відповідно до складених актів, батьки не бажають покращувати умови проживання, комісією було рекомендовано не повертати малолітню дитину у сім`ю. Зазначені факти знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі. До суду також було надано висновок органу опіки та піклування Єланицької райдержадміністрації Миколаївської області №409/04-39/20 від 10.07.2020 року про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] . Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про злісне, свідоме нехтування [PERSON] , [PERSON] , виконанням своїх обов`язків, зазначених положеннями ст..150 СК України по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний та психологічний розвиток, як складову виховання. Більш того, встановленні фактичні обставини винної поведінки відповідачів, на думку суду свідчать про те, що проживання дівчинки з батьками, буде негативно впливати як на її емоційний стан так і не є безпечним для здоров`я малолітньої [PERSON] , враховуючи її стан здоров`я та потребу у лікуванні. Згідно ст. 164 СімейногоКодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що навіть після початку розгляду справи в суді, відповідачкою не було прийнято будь-яких мір по поновленню виконання своїх обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ст..166 ч.2 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] , [PERSON] , на корить [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви з 28.07.2020 року та до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. (з кожного).

Outcome: approved