Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 07 серпня 2012 року він позичив відповідачу 1000 доларів США та 8000 грн. який зобов'язувався повернути ці кошти в строк до 16 серпня.2012 року., про що було складено відповідну розписку . За розпискою від 30.08.2012 р. позичив відповідачу суму коштів у розмірі 2500 ( дві тисячі п'ятсот)доларів США; 14500(чотирнадцять тисяч п'ятсот) гривень та 1350 ( одну тисячу триста пятьдесять) Євро, які зобов'язався повернути 13 вересня 2012 року в еквіваленті 6600 ( шість тисяч шістсот) доларів США. Свій обов'язок з повернення боргу [PERSON] частково виконав в наслідок чого 4000 ( чотири тисячі ) доларів США повернув 21 вересня 2012 року. Згідно розписки від 01 листопада 2012 року надав відповідачу в позику 2500 ( дві тисячі п'ятсот)доларів США , які відповідач зобов'язався повернути до 05 листопада 2012 року. Крім того, 01 листопада 2012р. на прохання відповідача, з яким він звернувся до нього по телефону позивач надав позику в сумі одна тисяча доларів США, [PERSON], про що останнім було складено відповідну розписку , в якій зазначалось про отримання грошових коштів для [PERSON] Відповідач своїх зобов'язань не виконав, добровільно повертати грошові кошти на вимогу позивача відмовляється. В зв'язку з наведеним , на день звернення до суду заборгованість становить 8000 ( вісім тисяч) гривень та 7100 ( сім тисяч сто) доларів США, які позивач просить стягнути з відповідача що в еквівалентному перерахунку до гривні станом на 31.07.2015 року становить , загальна сума- 164697,00 грн. боргу за розписками від 07 та 30 серпня 2012 р. і за розписками від 01 листопада 2012 року, три проценти річних за час прострочення зобовязання - 14817,00 грн,. Крім того просить стягнути з відповідача 10000,00грн. - компенсації за моральну шкоду, а всього суму у розмірі 189514 грн. , а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача посилаючись на такі обставини та заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з перерахунком суми боргу, уточнив позовні вимоги , просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача борг у розмірі : основної суми позики по розписках.- 161431 грн., три проценти річних за час прострочення зобовязання відповідно до наданого розрахунку- 13684,31 грн., 10000,00грн. - компенсації за моральну шкоду, а всього суму у розмірі 185115,31 грн. , а також понесені судові витрати. Моральні збитки складаються з того, що позивачу приходилося здійснювати перемовини з відповідачем на предмет повернення боргу, які були марними, що негативно позначалося на його здоровю, порушено звичайний спосіб життя та з цих підстав перенесені моральні страждання, у зв'язку з чим моральну шкоду оцінено саме в такому розмірі.Окірм цього, представник позивача пояснив, що [PERSON] за розпискою від 07.08.2012 р. позичив у позивача суму коштів у розмірі одна тисяча доларів США та 8000 (вісім тисяч) грн.., строком до 16.08.2012 р., які в зазначений строк не повернув, за розпискою від 30.08.2012 р. позичив відповідачу суму коштів у розмірі ,яка еквівалентно становить 6600 доларів США, строком до 13.09.2012 р., частину коштів в сумі 4000 доларів США саме по вказаному борговому документі відповідач повернув 21.09.2012 року, а решта суми боргу залишена неповернутою..Після цього знову ж таки позичив за розпискою від 01.11.2012 р. відповідачу суму коштів у розмірі 2500 доларів США, строком до 05.11.2012 р. Ці розписки є борговим документом договором позики, яким передбачені зміст та умови договору. Строк для повернення боргу по всім зобовязанням для відповідача сплив. На даний час сума позики відповідачем повернута лише частково 4000 долар США, а решта в добровільному порядку повернути грошові кошти відповідач не бажає, Відповідач в своїх запереченнях наданих до суду17.11.2015 року, проти позову заперечував , не оспорюючи факт отримання в борг грошових коштів, стверджував що позичені кошти він частково повернув,в сумі 4000 долар США, тому договір позики ним повністю погашено. Невизнає позов в частині отримання грошових коштів у позивача по розписці від 01.11.2012 р., яка написана [PERSON], оскільки жодних коштів по цій розписці не позичав та неотримував. Також вважає безпідставні вимоги в частині стягнення з нього моральної шкоди. В задоволені позовних вимог про стягнення 3% річних просив відмовити, так як йому не зрозуміло в який спосіб було проведено розрахунок цієї суми. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. На підтвердження позовних вимог, [PERSON] надано письмові розписки ( оригінали та їх копії) безпроцентної позики, зокрема від 07.08.2012 року, в якій зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] суму коштів у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США; 8000 ( вісім тисяч) грн. 00 коп., які зобов`язався повернути до 16.08.2012 р.; за розпискою від 30.08.2012 р. від імені відповідача - [PERSON] отримав суму коштів у розмірі 2500 ( дві тисячі п'ятсот)доларів США; 14500(чотирнадцять тисяч п'ятсот) гривень та 1350 ( одну тисячу триста пятьдесять) Євро, які зобов'язався повернути 13 вересня 2012 року в еквіваленті 6600 ( шість тисяч шістсот) доларів США. Також позивач 01 листопада 2012 року позичив відповідачу: 2500 доларів США що підтверджується розпискою. Факт складення особисто ним,відпвідачем, цих трьох розписок та суми отриманих позик відповідачем не оспорюється , оскільки заперечення в цій частині на позов не подано. З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2012 року позивач [PERSON], відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи , отримав в рахунок погашення боргу 4000( чотири тисячі) доларів США.Факт передачі грошей підтверджується записом позивача зробленим власноручно на розписці відповідача датованою від 30.08.2012 р. Наявністю вказаних розписок і поясненням представника позивача підтверджується, що відповідач не виконав взятого на себе за договором позики зобов'язання і не повернув [PERSON] борг за угодами між ними по даний час. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ст. 360-7 ЦК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року, № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, між сторонами у справі виникли зобов'язальні правовідносини, які виникають із договору позики. З урахуванням зазначених норм, суд не приймає до уваги доводи позивача викладені в частині стягнення боргу по розписці, яка написана гр.-нон [PERSON] станом на 01 листопада 2012 р. ( на тому ж самому аркуші , на якому міститься запис здійснений власноручно відповідачем [PERSON] щодо позики, розписка [PERSON] від 01.11.2015 р. ) про отримання [PERSON] від [PERSON] для [PERSON] однієї тисячі доларів. Посилання позивача , які викладені в змісті позовних вимог, на розмову з [PERSON] того дня в телефонному режимі, щодо позики , не є правовою підставою для задоволення позову в цій частині. [PERSON] належними доказами не довів суду що він віддав грошові кошти - 1000 доларів США відповідачу, а суд таких доказів при розгляді справи не здобув,.Даючи оцінку наданої позивачм розписки, суд дійшов висновку, що ця розписка не є підтвердженням факту укладення сторонами 01.11.2012 року договору позики. Заслуговує на увагу суду і та обставина, що [PERSON] отримувавши позику у позивача щораз надавав розписки, написані ним власноручно і ці доводи ніким не спростовані. За наведеного вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 1 000 доларів США заборгованості та 6213,73 гривень суми трьох процентів річних за договором позики по розписці від 01.11.2012 року написаної [PERSON] не ґрунтуються на об'єктивних і переконливих доказах, оскільки ті обставини, що спірні грошові кошти йому були передані і в зв'язку з цим виник цивільно-правовий обов'язок цього відповідача повернути їх кредитору, позивачем не доведені. Відповідач частково повернув отримані в позику кошти в сумі 4 000 доларів США, що визнається сторонами та в силу положень ст. 61 ЦПК України не доказується. Таким чином загальна сума не повернутого боргу склала 6100 ( шість тисяч сто) доларів США, та 8000 ( вісім тисяч ) гривень з них по розписці від 07.08.2012 року у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США; 8000 ( вісім тисяч) грн. 00 коп..; за розпискою від 30.08.2012 р. - 2600 ( дві тисячі шістсот) доларів США,( з урахуванням за мінусом 4000 долар США), а по розписці від 01 листопада 2012 року - 2500 (дві тисячі п'ятсот) доларів США Вказана сума боргу відповідачем не спростована в запереченні. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Вказана стаття передбачає можливість стягнення з боржника, який прострочив грошове зобов'язання, суми боргу та 3% річних від простроченої суми. Згідно зі ст. 533 ч.1, 2 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на встановлене, на факт порушення відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, враховуючи те, що сторони визначили в розписці позику в іноземній валюті, на момент ухвалення рішення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики у сумі еквівалентній доларам США, що складає за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України, за станом на 31.07. 2015 року,( який визначено позивачем в позовних вимогах) курс долара США до національної валюти України складає 2161,17 грн. за 100 доларів США. Позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, які можуть бути стягнуті виключно в національній валюті Україні - гривні. Разом з тим, суд не може погодитись з розрахунком представника позивача, який наводить суми трьох процентів річних від простроченої суми, в доларах та яка становить за його розрахунком - по розписці від 07.08.2012 р.- 1919,61 грн. та 709,90грн. разом- 2629,51 грн.,по розписці від 30.08.2012 р. - 4843,88 грн. та по розписці від 01.11. 2012 р., по боргових зобов'язаннях які об'єднані з розпискою написаною [PERSON] в сумі- 6213,73 грн. З відповідача на користь позивача за ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних, в межах заявлених вимог, за розпискою від 07.08.2012 року в розмірі 1000 долар США, що становить 21611, 70 грн+ 8000 грн = 29611,70 гривень за період з 16.08.2012р. по 31.07.2012 р., у сумі 2626,11 грн. (29611,70 х 3% : 100% : 365 днів х 1072 день). Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає три відсотки річних від простроченої суми боргу по договору позики за розпискою від 30.08.2012 р.- в сумі 2600,00 долари США , що по курсу НБУ станом на 31.07.2015 року становить 56188,60 гривень. за період з 13.09.2012р. по 31.07.2012 р., тобто за 1021 день у сумі 4849,16 грн. (56188,60 х 3% : 100% : 365 днів х 1021 день). Проте враховуючи вимоги позивача, за межі яких суд невправі вийти, суд вважає необхідним в цій частині, стягнути з відповідача в користь позивача саме суму вказану в розрахунках , який надано представником позивача, а саме - суму трьох процентів річних від простроченої суми за розпивкою від 30.08.2012 р. в розмірі - 4843,88 грн, і в цій частині позов підлягає задоволенню Суд вважає, що із [PERSON] окрім залишку боргу за розписками від 07.08.2012 та 30.08.2012, на користь позивачки слід стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 05 листопада 2012 року (час звернення з вимогою про повернення боргу) по 31 липня 2015 року (973 днів) за розпискою від 01.11.2012 року в розмірі 4436,18, виходячи з основної суми боргу 2500,00 долари США , що по курсу НБУ становить 54027,50 гривень. тобто(54027,50 х 3% : 100% : 365 днів х 999 день).. А всього в рахунок 3% річних від прострочених суми - 11906,17гривень. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини за договором позики, умови якого порушені позичальником [PERSON] Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом даної норми відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання можливе лише коли такий правовий наслідок встановлений договором або законом. Стаття 1050 ЦК України, яка встановлює відповідальність позичальника за порушення договору позики, не передбачає відшкодування моральної шкоди. Не передбачає такого і укладений між сторонами договір позики. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн..Можливість стягнення моральної шкоди при наявності правовідносин, що склались між сторонами відповідно до "-договору позики, на підставі наведених статей ЦК України виключається. Не передбачена можливість стягнення моральної шкоди і нормами гл. 71 ЦК України, що регулюють правовідносини, виникаючі із договору позики. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Ураховуючи наведене, суд вважає, що в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, та трьох процентів річних, підлягає задоволенню таких вимог частково, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сумі позики - 139827,80 грн., три проценти річних - 11906,17 грн., а всього 151733,97 грн., врешті задоволення позовних вимог відмовити Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив по основному позову судовий збір в розмірі 1795,14 грн., по немайновому позову - 487,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених позивачем і належно доведених ним судових витрат в розмірі 1517,40 грн. . На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial