Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

04.09.2017 року ПАТ "Державний ощадний банк України звернулися до суду з вказаним позовом, зазначили, що між відповідачем та банком було укладено Договір №2236 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою. Відповідно до умов кредитного договору ПАТ "Державний ощадний банк України виконав свої зобов'язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконала, тому станом на 23.05.2017 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 4098,32 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3000 гривень, прострочені відсотки по кредиту в сумі 672,02 гривень, розмір нарахованого овердрафту в сумі 423,55 гривень, розмір простроченої комісії за користування рахунком в сумі 2,75 гривень. Відповідач зобовязалася здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але вона добровільно не розрахувалася. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Державний ощадний банк України заборгованість по кредиту в розмірі 4098 гривень 23 копійок і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1600 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і заперечує проти його задоволення. Суду пояснила, що згідно наданого до позову розрахунку заборгованості по кредитній лінії по картковому рахунку №26251522046001 нарахування відсотків і комісії було проведено банком з 26.01.2009 року по 26.05.2010 року. Відповідно до п 2.8 додаткової угоди до договору №2236 від 08.02.2008 року платіжна банківська карта є власністю банку, видається строком на два роки та повертається в банк після закінчення строку дії. На новий строк платіжна банківська карта не продовжувалася і їй не видавалася. Строк дії банківської картки два роки з дати видачі до 08 лютого 2010 року. Крім того, вона працювала до жовтня 2010 року та отримувала заробітну плату, а останнє утримання було проведено в березні 2009 року. Відрахування з її заробітної плати повинен був проводити банк автоматично. Чому він цього не робив, їй цього не відомо. По день звернення до суду про існування будь-якого боргу перед банком їй не було відомо і листів вона не отримувала, оскільки переїхала на інше місце проживання. Таким чином вважає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стало відомо про порушення його права, у зв'язку з чим у позивача сплинув строк звернення до суду ще у березні 2012 року, проте позивач звернувся до суду тільки 28.08.2017 року. Тому просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову повністю. Із копії договору №2236 (а.с.4-14) судом встановлено, що [PERSON] уклала з ВАТ "Ощадбанк" кредитний договір на відкриття карткового рахунку. Із копії Умови відкриття рахунку та тарифів (а.с.15) встановлено, що ліміт кредиту наданого [PERSON] становить 3000 гривень. Із копії таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 19.09.2008 року (а.с.17) судом встановлено, що за період з 19.09.2008 року по 17.09.2010 року проведено здійснення операцій по погашенню основної суми кредиту та процентів з користування кредитом. Із стану операцій на 06.06.2017 року (а.с.18) судом встановлено, що за кредитном договором №2236 від 08.02.2008 року, за позичальником [PERSON] рахується заборгованість за договором в сумі 4098,32 гривень. Із копії розрахунку заборгованості по кредитній лінії (а.с.19) встановлено, що 26.04.2010 року здійснено нарахування заборгованості. Із копій листів адресованих [PERSON] (а.с.20,22) та копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.21,23) судом встановлено, що банк повідомляв відповідача про можливість добровільного погашення кредитної заборговності в сумі 4098,34 гривень. Із Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давнісмть встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, при застосуванні якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.526 ЦК України,\~зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.629 ЦК України\~договір є обов'язковим до виконання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду суд вважає необхідним відмовити в позові за наступних підстав. Так, в судовому засіданні судом встановлено, що строк дії банківської картки два роки з дня видачі тобто до лютого 2010 року. Крім того, в судовому засіданні із наданих суду документів встановлено, що 26.03.2009 року проведена остання операція по карткі, хоча відповідачка [PERSON] продовжувала працювати та отримувати кошти на картку до вересня 2010 року включно. За таких підстав, позивач відповідно до умов договору мав можливість самостійно здійснювати списання заборгованості по картковому рахунку, проте з невідомих причин цього не робив. Таким чином, достеменно знаючи про наявну заборгованість по картковому рахунку у відповідача і після припинення дії картки, протягом трьох років до суду за захистом своїх порушених прав не звернувся, а лише звернувся в 2017 році чим пропустив строк для звернення до суду, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed