Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

02.09.2014 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], до [PERSON] та [PERSON], в якій просить: -« Стягнути з відповідачів солідарно на мою користь суму в розмірі 13 242 (тринадцять тисяч двісті сорок дві) гривні, 67 (шістдесят сім) копійок в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. Стягнути з відповідачів солідарно на мою користь суму в розмірі 5 000 (п»ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Стягнути з відповідачів солідарно на мою користь понесені судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. Стягнути з відповідачів солідарно на мою користь суму в розмірі 234 (двісті тридцять чотири) гривні за оформлення довіреності.» (а.с.2-6) Свої вимоги мотивує тим, що в [ADDRESS] в м.Києві, яка належить їй на праві власності, 18.01.2014 року сталося залиття з кв.№221, яка належить на праві власності [PERSON], в результаті гасіння у ній пожежі, яка трапилася з вини [PERSON], який в ній проживає. В результаті залиття, їй як власнику квартири, заподіяно матеріальну шкоду на суму 13 242,67 грн., а також моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, у зв»язку з пошкодженням належного їй майна. В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позов підтримав, просить його задовольнити. Представник [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що хоч [PERSON] і є власником [ADDRESS], але відношення до залиття вона не має. Не заперечує, що 18.01.2014 року, у вищевказаній квартирі мала місце пожежа, але гасіння її відбулося без застосування засобів, які могли б викликати залиття у квартирі позивачки. Також пояснив, що починаючи з 10.01.2013 року, у [ADDRESS], зі згоди [PERSON], проживає [PERSON]. Представник [PERSON] - [PERSON] позов не визнала та пояснила, що [PERSON], дійсно проживає у [ADDRESS] зі згоди [PERSON]. Не заперечує, що 18.01.2014 року, у вищевказаній квартирі мала місце пожежа, яка виникла в результаті паління у ліжку [PERSON], але гасіння її відбулося без застосування засобів, які могли б викликати залиття у квартирі позивачки. При цьому, як [PERSON], так і [PERSON], не змогли пояснити виникнення у квартирі позивачки слідів залиття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов, в частині відшкодування матеріальної шкоди, підлягає задоволенню. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.1166 ч.1,2 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа,яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, ст.1192 ЦК України, яка передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, з урахуванням вимог ст.150 ЖК України, яка передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди та ст.151 ч.1 ЖК України, яка передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов»язані забезпечувати його схоронність та ст.158 ч.1,2 ЖК України, яка передбачає, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, [PERSON] є власником [ADDRESS] в м.Києві.(а.с.42) Як вбачається з повідомлень Подільського районного управління ГУ ДСНС України у м.Києві за №25/306 від 04.02.2014 року (а.с.46) та за №27/2722 від 20.10.2014 року (а.с.110), Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м.Києві за №65/18/4594 від 10.06.2015 року (а.с.89), акту про пожежу від 18.01.2014 року, складеного в присутності [PERSON] (а.с.111), звіту про причини виникнення пожежі від 18.01.2014 року (а.с.112), 18.01.2014 року в [ADDRESS], мала місце пожежа, яка була ліквідована підручними засобами, без подачі води пожежними стволами, а з урахуванням пояснень [PERSON], пожежа виникла в результаті паління [PERSON] у ліжку. Як вбачається з акту №23 від 28.01.2014 року (далі - Акт), в [ADDRESS] в м.Києві, виявлені сліди залиття.(а.с.7) Як вбачається з Договору від 10.01.2013 року (далі -Договір), укладеного між відповідачами, [PERSON] надала [PERSON] право на безоплатне користування, належною їй квартирою [ADDRESS]. (а.с.100-101) Згідно зі звітом, складеним ТОВ»Аелєкон», матеріальна шкода, заподіяна власнику [ADDRESS] в м.Києві, становить в сумі 12 242,67 грн.(а.с.9-26), за складання якого по квитанції №ПН64 від 11.03.2014 року, сплачені кошти в сумі 1 000,00 грн..(а.с.8) Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов, в частині відшкодування матеріальної шкоди, підлягає задоволенню, а кошти підлягають стягненню лише з [PERSON], як власника [ADDRESS], яка не забезпечила її схоронність, що призвело до залиття квартири, яка належить позивачці. Підстав для стягнення коштів з [PERSON] суд не вбачає, оскільки він проживає у [ADDRESS] без достатніх на те підстав, оскільки вищевказаний Договір не зареєстрований у відповідності з вимогами ст.158 ЖК України, а тому відповідальною особою є власник квартири. Докази, які свідчать про те, що залиття квартири позивачки, встановлений вищевказаним Актом, виник з її вини і не з [ADDRESS], представники відповідачів суду не надали. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди, підлягає задоволенню, а кошти стягненню з [PERSON], як власника [ADDRESS], на підставі ст.23 ч.1,ч.2 п.3, ч.3 ЦК України, яка передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості та на підставі ст.1167ч.1 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В даному випадку, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, у зв»язку із пошкодженням належного їй майна з вини [PERSON], яка не забезпечила схоронність належної їй на праві власності квартири. Наряду з цим суд вважає, що сума моральної шкоди завищена, а тому до стягнення підлягають кошти в сумі 2 000,00 грн., оскільки позивачкою не надані докази, які свідчать про заподіяння їй моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн.. Крім того, з урахуванням вищевказаних висновків, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки також кошти в сумі 200,00 грн., сплачені приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу - Юр-Капінос А.Є. (далі - Нотаріус) по довідці - квитанції від 19.03.2014 року (а.с.49) за посвідчення довіреності [PERSON] на право представляти її інтереси в судових органах [PERSON] (а.с.48) та сплачених коштів в дохід держави в сумі 34,00 грн.(а.с.50), за реєстрацію вищевказаної довіреності (а.с.48), оскільки вони, згідно зі ст.79 ч.3 п.2 ЦПК України відносяться до витрат на правову допомогу. З урахуванням зробленого висновків, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки також сплачений судовий збір за звернення до суду в сумі 243,60 грн., що становить 0,2 розміри мінімальної заробітної плати. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та яка передбачала, що за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х мінімальних заробітних плат. Так, як вбачається з квитанції №ПН85 від 19.03.2014року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн..(а.с.1). На підставі викладеного, -ст.ст.23,1166,1167,1192 ЦК України, -ст.4 Закону України «Про судовий збір», -ст.ст.150,151,158 ЖК України,

Outcome: partial