Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

28.07.2014 року позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] в м. Чернігові в порядку спадкування. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, відповідач пояснила суду, що подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], а тому має право на частку в даному будинку. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] в м. Чернігові в цілому належав на праві власності [PERSON] батьку позивачки [PERSON]. [INFO] року мати позивача - [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який був посвідчений належним чином державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. і зареєстрований в реєстрі за № 3-1974 (а.с. 9). У відповідності до тексту заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.10.2011 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] в місті Чернігові, який належав [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В той же час, судом встановлено, що відповідно до витягу з будинкової книги [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 1977 року. На час смерті [PERSON] був зареєстрований в с. С. Дівиця Куликівського району з 1997 року і знятий з реєстрації [INFO] року в зв»язку зі смертю. [INFO] року [PERSON] померла. 02.04.2014 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] для прийняття спадщини. Приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи її тією обставиною, що в заповіті від [INFO] року [PERSON] заповіла частину будинку з надвірними спорудами (не зазначивши розмір частини будинку на яку складено заповіт). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.05.2014 року по справі № 750/3468/14, позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про скасування постанови № 57/02-31 від 02.04.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити певні дії. [INFO] року помер брат позивача - [PERSON]. Згідно копії спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] його донька [PERSON] подала заяву на прийняття спадщини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів про право власності [PERSON] в [ADDRESS] Згідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визнані у заповіті. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] порядку спадкування.

Outcome: approved