Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період часу з 29.12.1979 року по 05.05.1981 року він проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан. У 1979 році при виконанні службового обовязку в Демократичній Республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови та кінцевок, тулуба (контузія головного мозку 1980 рік), внаслідок яких стали шкіряні рубці в лівої тімяно-потиличній ділянці розміром від 07х0,2 см., в ділянці лоба розміром 4,5х0,3 см., в надбровній ділянці справа розміром від 2х0,2 см., в міжбрівній ділянці розміром 0,7х0.3см., на правій руці розміром 1,7х1,2х0,2 см., на правій грудній залозі рубець розміром 7,2х2 см., на правій лопатці розміром 4,5х2 см, що в подальшому призвело до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., прогресуючий перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегетосудинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіперттензивні, вертебро-базілярні), мнестичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, що підтверджується військово-медичними та військово-обліковими документами. У звязку з пораненнями, отриманими під час захисту Вітчизни, погіршився його нормальний життєвий стан, постійно виникає головний біль, запаморочення, шум у голові, що виникають при зміні погоди, фізичних психо-емоційних навантаженнях, значне погіршення памяті, зниження слуху, працездатності, дратливість, тривожність, порушення сну, загальна різка слабкість, чим йому була завдана моральна шкода в розмірі 100 000 грн. Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості й глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок поранення, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя. На підставі викладеного, просивь суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000грн. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні н підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача подав до суду письмові заперечення та додатково в судовому засідання пояснив, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що винними діями Міністерства оборони України позивачу завдана моральна шкода. \~\~\~\~ Вислухавши пояснення сторін, доводи представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Згідно\~ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку. Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, [PERSON] проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 29.12.1979 року по 05.05.1981 року в складі діючої армії в період бойових дій, що підтверджується копією довідки Шевченківського 1011 від 26.04.2016 року, копією військового квитка (а.с. 11-12). Згідно витягу з протоколу № 547 від 07.06.2010 року множинні вогнепальні осколкові поранення голови та кінцевок, тулуба (контузія головного мозку 1980 рік), внаслідок яких стали шкіряні рубці в лівої тімяно-потиличній ділянці розміром від 07х0,2 см., в ділянці лоба розміром 4,5х0,3 см., в надбровній ділянці справа розміром від 2х0,2 см., в міжбрівній ділянці розміром 0,7х0.3см., на правій руці розміром 1,7х1,2х0,2 см., на правій грудній залозі рубець розміром 7,2х2 см., на правій лопатці розміром 4,5х2 см, що в подальшому призвело до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., прогресуючий перебігу з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегетосудинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіперттензивні, вертебро-базілярні), мнестичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю післятравматичного церебрального арахноїдиту з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 13). 31 травня 2016 року [PERSON] була встановлена ІІ група інвалідності в зв'язку з пораненнями, яка пов'язані з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісією до довідки МСЕК серії АВ №0671496 (а.с.16). Відповідно до вимог\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зі справи вбачається, що від поранень, отриманих під час проходження військової служби, в позивача розвинулися хвороби, та стан його здоровя погіршився. Відповідно до консультативного висновку № 3 від 04.01.2016 року, виписного епікризу № 3526, виписки з історії хвороби № 1699, виписки з історії хвороби № 6951, виписки з історії хвороби № 1996, виписки з історії хвороби № 1669, виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2047, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4047, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1843, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4215, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4215, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4096, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № и1714, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 124 (а.с. 17-30), [PERSON] має ряд захворювань, що повязані з проходженням військової служби. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 3 Закону України "Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління. Також ч. 4\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, тривалість, характер та глибину фізичних і душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, розмір втрати позивачем працездатності в наслідок отриманої травми, що пов'язана з проходження військової служби, а також з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ Згідно абзацу 2 п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року\~встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст.\~58,\~59 ЦПК України\~про належність та допустимість доказів. \~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~\~ Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1\~ст. 179 цього ж Кодексу\~предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з наведених норм процесуального законодавства, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та відноситься до них критично, оскільки вони не базуються нормами діючого законодавства України та не підтверджені належними та допустимими доказами. Навпаки, при вирішенні зазначеного спору, судом врахована правова позиція, висловлена Верховним судом України в постанові по справі №3-86 гс14 від 21.10.2014р.,\~яка у відповідності до\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму у відповідності із рішенням Верховного суду України. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Outcome: partial