Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся, в інтересах [PERSON], до суду з позовом до Новокаїрської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], дружина позивача, після якої залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого входить частка 2,6% від земельної ділянки загальною площею 72,29 га, у спільній власності, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Вказана земельна ділянка належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.04.2010 року, титульним власником якого є [PERSON] . За заявою [PERSON] державним нотаріусом Бериславського району Херсонської області була заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва було відмовлено, в зв'язку з відсутністю у померлого окремого правовстановлюючого документу на зазначене майно. Просить суд визнати право власності на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] Позивач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову. Представник відповідача Зміївської сільської ради в судове засідання не з'явивлися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], про свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO](а.с…….), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, до якого, крім іншого, входить 2,6% земельної ділянки загальною площею 72,29 га у спільній власності співвласників, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новорайської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 13.04.2010 року, титульним власником якого є [PERSON] (а.с………). Відповідно до ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем за законом є [PERSON] Інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, немає. За заявою [PERSON] державним нотаріусом Бериславського району Херсонської області була заведена спадкова справа, але у видачі свідоцтва було відмовлено, в зв'язку з відсутністю у померлого окремого правовстановлюючого документу на зазначене майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З листа нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №62/02-14 до майна померлої [INFO] [PERSON] Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на 2,6% від земельної ділянки загальною площею 72,29 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та за реєстрації цього права за спадкоємцем рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України прийняття спадкоємцем хоча б частина спадщини свідчить про те, що спадкоємець прийняв її в цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно абз. 1 п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У зв'язку з тим, що Державний акт належить померлому на праві спільної власності 30співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права на спадщину та права власності підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1265, 1297, 392 ЦК України,

Outcome: approved