Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

20 березня 2015 року позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у 1985 році уклав з відповідачкою шлюб, який було розірвано у 1997 р. Потім у 2007 році вони уклали шлюб повторно. В період з 1997 р. по 27 грудня 2007 р. позивач та відповідач продовжували проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. 23 січня 2007 року відповідачем було придбано житловий будинок [ADDRESS]. Вважаючи, що житловий будинок був придбаний у період проживання позивача з відповідачем фактично однією сім'єю, але без реєстрації шлюбу, за спільні кошти, [PERSON] просить встановити факт його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою в період з 1997 року по 27 грудня 2007 р.; визнати об'єктом права спільної сумісної власності сторін житловий будинок [ADDRESS], та провести розподіл спільного сумісного майна, визнавши за позивачем право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що спірний будинок не є спільною сумісною власністю сторін, оскільки був придбаний у період коли вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, та наголошувала, що будинок був придбаний на її особисті кошти, отримані від продажу квартири. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що з 1985 р. по 1997 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Повторно шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 27.12.2007 р, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 27.12.2007 р. Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №22 (а.с.9). В період з 1997 р. по 27.12.2007 р. сторони продовжували проживати разом, що вбачається з відомостей про реєстрацію місця проживання позивача і відповідача, які є ідентичними та не спростовано відповідачем належними доказами. 23.01.2007 р. відповідачем був придбаний житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 23.01.2007 р., серії ВЕМ № 564144, посвідченим приватним нотаріусом, та зареєстрованим в реєстрі за номером 310. (а.с.10). Як вбачається з п.5 Договору купівлі-продажу, продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчинявся за 74235, 00 грн., які були отримані продавцем від покупця під час оформлення договору. Сторони підтвердили факт повного розрахунку за проданий житловий будинок. 24.01.2007 р. відповідач [PERSON] продала квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2007 р., серії ВЕМ № 564150, посвідченим приватним нотаріусом, та зареєстрованим в реєстрі за номером 336. (а.с.30). Як вбачається з п.5 Договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчинявся за 80800,00 грн., які були сплачені покупцем продавцю під час оформлення цього договору. Сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру. З огляду на вищевикладене, оскільки договір купівлі-продажу квартири [PERSON] укладався пізніше ніж договір купівлі-продажу спірного будинку, враховуючи посилання в договорах купівлі-продажу будинку та квартири про повний розрахунок за придбані об'єкти нерухомості між покупцем та продавцем на момент укладання цих договорів, твердження відповідачки про те, що спірний будинок був придбаний на її особисті кошти, отримані від продажу квартири, спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з паспортних даних позивача, місцем його прописки з 24.12.2002 р. була квартира відповідачки, розташована за адресою: [ADDRESS]. 02 лютого 2007 р. позивача було знято з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. (а.с.6-7). Згідно домової книги на будинок [ADDRESS], та даних про реєстрацію у паспорті, відповідач з 28.04.2007 р. був прописаний у вищевказаному будинку. (а.с. 13-15). Доказів на підтвердження перебування позивача або відповідача в період з 1997 р. по 27.12.2007 р. в зареєстрованому шлюбі з іншими особами відповідачем суду не надано. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно вимог п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У відповідності до вимог ст.ст. 234, 256, 258 ЦПК України, п. 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, заслухавши пояснення сторін у справі, та перевіривши їх доказами, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в період з 1997 р. по 27.12.2007 р., в з'язку з чим сторони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS], а отже позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на ? частину вищевказаного будинку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved