Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання малолітньої доньки та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Богородчанського районного суду від 10.07.2015 року на нього покладено обовязок сплачувати на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 850 грн. щомісячно до досягнення повноліття, а також на утримання дружини 500 грн. Однак, він неспроможний сплачувати аліменти на користь відповідачки в присудженій сумі, оскільки це ставить його у скрутне матеріальне становище. З часу прийняття судом вказаного рішення він сплачував по 500 грн. на утримання дочки, більшу суму сплачувати не спроможний, оскільки розмір його заробітку складає лише 1218 грн. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. На час подання позовної заяви розмір заборгованості, яку він має по сплаті аліментів складає 4250 грн. Тому, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що позивач працює в готельно-ресторанному комплексі «Смерекова-хата» в смт.Міжгіря Закарпатської області не лише барменом, як про це вказано у довідці про доходи, що видана підприємцем, але і за своєю безпосередньою спеціальністю кухарем. Тому реальні його заробітки є значно вищими. Вважає, що відповідач у будь-який спосіб намагається уникнути виконання свого обовязку. При розгляді справи за її позовом про стягнення аліментів він узагалі заперечував той факт, що працює у ресторанному комплексі «Смерекова хата». І вона, і дитина потребують матеріального утримання від позивача, оскільки вона здійснює догляд за дитиною, якій ще не виповнилось і року, а також навчається заочно, тому не має самостійного заробітку і не може себе утримати. Запропонований позивачем розмір аліментів на утримання дитини в сумі 500 грн. є мізерним і не забезпечить елементарних потреб дитини. Просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2015 року з відповідача постановлено стягувати аліменти в користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, а на утримання дружини 500 грн. Приймаючи рішення про стягнення з [PERSON] аліментів, на підставі поданих сторонами доказів, суд виходив з того, що відповідач, який має відповідну фахову підготовку і спеціальність кухаря, працює у готельно-ресторанному закладі селища Міжгіря Закарпатської області, ймовірно без укладення трудової угоди. Визначаючи суму аліментів, суд виходив з того, що рівень доходів, які отримує відповідач зясувати буде складно, його дохід може бути мінливим. Тому визначив аліменти у твердій грошовій сумі. Сам [PERSON] у своїх пояснення категорично заперечував факт свого працевлаштування як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції. Довідки про заробітну плату суду не подавав. У поданій позовній заяві [PERSON] не вказує на жодні обставини, як того вимагає ст. 192 СК України, які би свідчили про зміну його матеріального стану з часу постановлення попереднього судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Фактично поданням цього позову [PERSON] намагається домогтись повторного перегляду і зміни постановленого раніше судом рішення, апелюючи до тих самих обставин, на яких він будував свою позицію при розгляді попередньої справи і які були предметом дослідження як суду першої так і апеляційної інстанції. На думку суду подана позивачем довідка про доходи, що видана ФОП [PERSON] не свідчить про реальний рівень заробітків позивача, оскільки виплата мінімальної заробітної плати кваліфікованому працівникові є лише формою мінімізації податкових зобов"язань підприємця і не свідчить про відсутність у особи інших джерел доходів. Оцінюючи доцільність зменшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини, виходячи з принципу добросовісності, розумності і справедливості, а також враховуючи існуючий прожитковий мінімум, той факт, що позивач є молодим працездатним чоловіком, суд вважає, що підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання доньки та дружини немає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed