Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

31.05.2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона, [PERSON], народилась [INFO] в м. Ізюм Харківської області. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 травня 1995 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т.І. за реєстр, номером 1-1518, їй на праві приватної власності належить гараж площею 31,4 кв.м. з цегляним льохом площею 9,3кв.м., розташований в [ADDRESS] .При оформленні зазначеного договору купівлі-продажу було невірно вказано адресу гаражу, замість «[ADDRESS]» зазначено «[ADDRESS]».Згідно з офіційним переліком вулиць, провулків, в'їздів, проїздів,площ м. Ізюма» вулиці [ADDRESS] не існувало. В технічному паспорті на гараж його адреса зазначена вірно - [ADDRESS].Вона звернулась до Ізюмської міської ради з приводу коригування помилкового визначення у договорі купівлі-продажу адреси об'єкту. Однак мені було рекомендовано звернутись з цього питання до суду. Та просить встановити факт, приналежності їй, [PERSON], договору посвідченого 06 травня 1995 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т.І. за реєстр, номером 1-1518, щодо купівлі-продажу гаражу, розташованого в [ADDRESS], вказавши вірно його адресу замість [ADDRESS]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Ізюмської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явився, надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявниці відповідно до договору купівлі-продажу від 06 травня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1518, належить гараж шлакоблочний, площею 31,4 кв.м. з цегляним льохом площею 9,3 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6) Ізюмським міським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності за [PERSON] 15.05.1995 року на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Ізюмською держнотконторою від 06.05.1995 року № 1-1518 на гараж [ADDRESS], що підтверджується також технічним паспортом на гараж від 25.04.1995 року виданого Ізюмським бюро технічної інвентаризації з зазначенням адреси: [ADDRESS] (а.с. 6,8) Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. Згідно відповіді Ізюмської міської ради Харківської області № С-909/1027 від 17.05.2018 року, що згідно з офіційним «Переліком вулиць, провулків, в'їздів, проїздів, площ м. Ізюма » станом з 2004 року, вулиці [ADDRESS] не існувало, повідомляє, що вирішення даного питання не відноситься до компетенції Ізюмської міської ради Харківської області, для встановлення зазначеного факту позивач має право звернутись до суду. (а.с. 7) Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих ми майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту породжує юридичні наслідки, не пов'язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved