Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог - комісії з питань захисту прав дітей Косівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживає із чоловіком [PERSON] в м.Косів та спільно виховують двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Батьком її сина [PERSON] [INFO] є відповідач в справі [PERSON], який із ними не проживав з часу народження дитини. Фактично з часу народження сина, [PERSON], відповідач, як батько ніколи не цікавився життям, здоров»ям, вихованням та потребами дитини. Також ніколи на надавав та і не надає їй кошти на утримання дитини, аліментів на утримання дитини також не сплачує. [PERSON] має іншу сім»ю та проживає в м.Галич Івано-Франківської області і від виховання та утримання дитини самоусунувся. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА 12.09.2018р., однак на засідання комісії відповідач так і не з»явився, а тому було вирішено за доцільне позбавити його батьківських прав відносно мамолітнього сина [PERSON] [INFO] Відповідач в справі, [PERSON] має нерегулярний й мінливий дохід, не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. Водночас він зобов»язаний брати участь у витратах на утримання дитини. В добровільному порядку кошти на утримання сина відповідач не надає. Просить позов задоволити. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник третьої особи без самостійних вимог - комісії з питань захисту прав дітей Косівської райдержадміністрації в судове засідання не з»явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 09.11.2018 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ст. 150 СК України "батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини". Частиною 2 ст. 155 СК України зазначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Як встановлено в судовому засіданні батьком [PERSON] [INFO] являється відповідач в справі [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження малолітньої дитини серії [NUMBER] від 29.04.2014 р. Довідкою виданою виконкомом Косівської міської ради № 2972 від 24.09.2018 року стверджено , що на утриманні позивачки [PERSON] перебувають двоє дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Характеристикою виданною Косівською міською радою за № 877 від 24.09.2018 року стверджено, що [PERSON], одружена, проживає разом із чоловіком та дітьми в будинку своєї матері, В даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов від 24.09.2018 року вбачається, що сім»я позивачки проживає у задовільних умовах . [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні відповідач з часу народження сина не проживав із сім»єю, та ніколи не цікавився здоров»ям, розвитком та утриманням дитини. Участі в вихованні та утриманні дитини не приймає взагалі. Згідно висновку засіданні комісії з питань захисту прав дітей Косівської РДА 12.09.2018р., вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно мамолітнього сина [PERSON] [INFO]. На засідання комісії відповідач в справі [PERSON] не з»явився. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має іншу сім»ю та проживає в м.Галич Івано-Франківської області, ніде не працює та не має стабільного регулярного заробітку. Про наявність у відповідача інших утриманців суду не відомо та таких доказів не надано. Таким чином, враховуючи наведені обставини, та беручи до уваги те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Крім цього, відповідно до ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А згідно зі ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1200грн. щомісячно до досягнення ним повноліття але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти слід присудити з 27.09.2018р., тобто з дня пред»явлення позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 150,155, 191, 164-166 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved