Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

03 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 4,01 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області. Позивач фактично прийняла спадщину брата. 23 квітня 2019 року позивач звернулась до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який було втрачено. Тому просить суд визнати за нею право на земельну ділянку площею 4,01 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно померлого [INFO] [PERSON] . Учасники справи судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від позивача на дійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справ без її участі (а.с. 25), а від відповідача - про відсутність заперечень на позов, розгляд справи без його участі (а.с. 22). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 4,01 умовних кадастрових гектарів на території Шевченківської сільської ради. Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 63/133-19 від 01.04.2019 [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 397 від 30.10.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрований під № 260 від 29.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією. Земельна частка (пай) розташована на території Шевченківської сільської ради в розмірі 4,01 умовних кадастрових гектара. Сертифікат виготовлявся в одному примірнику і був виданий на руки. Вартість даної земельної частки (паю) станом на 01.01.2019 складає 97681 грн. (а.с. 31). Таким чином в суді встановлено, що померлий [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) на території Шевченківської сільської ради Глухівського району в умовних кадастрових гектарах, про що на його ім`я було видано відповідний сертифікат. Позивач є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно яких батьками [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на „ [PERSON] " (а.с. 7), та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 8). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] при спадкоємстві за законом при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) Таким чином, позивач являється спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідок Березівської ради № 03-04/3/339 та №03-04/3/241 від 20.04.2019 року [PERSON] , який помер [INFO] на момент смерті був один зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від його імені Шевченківською сільською радою не посвідчувався. [PERSON] фактично прийняла спадщину брата [PERSON] відразу після його смерті, розпорядившись його майном: побілила будинок, протягом кількох років засівала земельну ділянку, яка значилась за [PERSON] (а.с. 10,11). Відповідно положень ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його сестри [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України. Згідно постанови в.о. державного нотаріуса Глухівської районної державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відсутній документ, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с. 12). З листа Глухівської районної державної нотаріальної контори № 202/01-16 від 16.07.2019 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 21). Копії витягів зі спадкових реєстрів також свідчать про відсутність зареєстрованих спадкових справ та заповітів (а.с. 34, 35). Відомості щодо інших спадкоємців про усунення позивача від спадкування, пропуск строку для прийняття спадщини, та інші обставини, які б перешкоджали захисту спадкових прав позивача, суду не надані. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких умов, враховуючи, що померлий [INFO] [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (пай) на території Шевченківської сільської ради Глухівського району Сумської області, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право на зазначену земельну ділянку, як на спадкове майно після смерті [PERSON] ..

Outcome: approved