Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . [INFO] помер її батько - [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно заповів позивачці. До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлий [PERSON] за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування після померлого [INFO] батька - [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 23 вересня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 20 жовтня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 18 листопада 2021 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 16 грудня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Від в. о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 145/2007 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та № 8/2014 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно з довідкою, виданою Дрімайлівським старостинським округом від 09 серпня 2021 року за № 316, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 лютого 1948 року (а.с.10). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1959 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 145/2007 вбачається, що за життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла дочці - [PERSON] . Заповіт складений 28 червня 1994 року, посвідчений виконавчим комітетом Дрімайлівської сільської ради народних депутатів Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі за № 193. 17 липня 2007 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті її матері - [PERSON] . 08 червня 2007 року [PERSON] звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою в якій відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його дружини - [PERSON] , на користь дочки - [PERSON] . 10 липня 2007 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері - [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, майновий пай та грошовий вклад з відповідними відсотками та сумами компенсації, що належали померлій [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після померлої [PERSON] була її дочка - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з довідкою, виданою Дрімайлівським старостинським округом від 09 серпня 2021 року за № 317, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З матеріалів спадкової справи № 8/2014 вбачається, що за життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів дочкам - [PERSON] та [PERSON] . Заповіт складений 26 липня 2006 року, посвідчений секретарем Дрімайлівської сільської ради та виконкому Опанасенко Р. М., зареєстрований у реєстрі за № 81. 18 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON] . 18 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті батька - [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на п`ять земельних ділянок, на майновий пай та на неодержану пенсію, які належали померлому [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] була його дочка - [PERSON] . Інших спадкоємців які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з інформаційною довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР від 06.09.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 17). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У технічному паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, б-1, В-1, Д-1, погріб Г-1, рік побудови - 1959 (а.с. 22-24). У витягах з погосподарських книг Дрімайлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2001-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.13-15). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON] , а після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка - [PERSON] , суд вважає що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними будівлями та спорудами, оскільки спадкоємцем іншої частини (1/2) вказаного домогосподарства є відповідач 1 - [PERSON] . На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial