Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» в особі Надвірнянського відділу реалізації про реструктуризацію заборгованості. Мотивуючи тим, що він 1931 року народження. 29.06.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір № 50 про реструктуризацію заборгованості за надання послуг з газопостачання в розмірі 2913,39 грн. на термін чотири місяці. Згідно даного договору він повинен щомісячно сплачувати по 727,86 грн. та за газ, який спожито протягом місяця. Розмір його пенсії становить близько 1700 грн, а сума в розмірі 727,86 грн., яку він повинен сплачувати згідно укладеного договору становить більше 40 відсотків від розміру пенсії, що він отримує ,що суперечить вимогам ст..50 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». В зв*язку з цим просить суд зобов*язати відповідача внести зміни в договір про реструктуризацію заборгованості, яким передбачити,що розмір заборгованості в сумі 2913,39 грн. реструктиризувати на 12 місяців з щомісячними платежами,які не повинні перевищувати 20 відсотків від розміру його пенсії. Справу просить розглянути в його відсутність. Представник відповідача позов не визнала і пояснила , що 29.06.2016 року між позивачем як побутовим споживачем природного газу і відповідачем був укладений договір № 50 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ на суму 2913,39 грн. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у позивача перед выдповыдачем та узгодили Графік платежів, згідно п.2.5 даного Договору, де зазначено щомісячний платіж по погашенню заборгованості в сумі 728,35грн. Після укладення договору позивач не звертався до відповідача з пропозицією про внесення змін в договір про реструктуризацію заборгованості. Як вбачається зі змісту п.6.4 Договору Сторони підтвердили, що цей Договір підписано ними при повному розумінні його термінології та умов, а також уповноваженими на його підписання представниками. Позивач добровільно, з власної волі, взяв на себе зобов'язання за вищевказаним Договором по сплаті платежів по погашенню заборгованості . Факт взяття зобов'язання Позивачем підтверджується фактично сплаченими коштами, а саме квитанція про оплату від 29.07.2016 року в сумі 728,35грн., квитанція про оплату від 20.09.2016 року в сумі 728,35грн. Посилання позивача на ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , що з пенсії може бути відраховано не більш як 20 відсотків її розміру є безпідставним. Заслухавши пояснення представника відповідача , дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона ( Боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( Кредитора) певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити грошу тощо) або утриматись від певної дії, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 627,628 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У судовому засіданні встановлено ,що постачання природного газу позивачу як побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладено між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладено з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦКУ шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника . Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за природний газ розраховується відповідно до цін на природний газ для потреб населення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758 « Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)". П.15 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року передбачено ,що у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін ( постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов'язань за договором. У судовому засіданні встановлено , що 29.06.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №50 про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ на суму 2913,39 грн. на термін чотири місяці. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор та Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у Боржника перед Кредитором та узгодили Графік платежів, згідно п.2.5 даного Договору, де зазначено щомісячний платіж по погашенню заборгованості в сумі 728,35грн. Як вбачається зі змісту п.6.4 Договору Сторони підтвердили, що цей Договір підписано ними при повному розумінні його термінології та умов, а також уповноваженими на його підписання представниками Сторін. Судом встановлено ,що позивач добровільно, з власної волі, взяв на себе зобов'язання за вищевказаним Договором по сплаті платежів по погашенню заборгованості . Даний факт підтверджується фактично сплаченими коштами, а саме квитанція про оплату від 29.07.2016 року в сумі 728,35грн., квитанція про оплату від 20.09.2016 року в сумі 728,35грн. Згідно ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено , що позивач після укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ не звертався до відповідача з пропозицією про зміну умов договору. Крім того, у судовому засіданні сторонами не надано доказів істотного порушення умов договору відповідачем, а також не встановлено інших підстав передбачених договором або законом для зміни договору . Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на вимоги ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховуючи те, що позивач добровільно уклав договір з відповідачем вза взаємною згодою визначив його умови , а даною статтею передбачено види стягнень і можливий розмір відрахування з пенсії. Враховуючи наведене суд вважає, що в позові слід відмовити із-за безпідставності. На підставі ст..ст. 509,526,627,628,651 ЦК України,

Outcome: dismissed