overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою , заінтересована особа : [PERSON], про встановлення факту постійного проживання за адресою проживання спадкодавця. В суді заявник та його представник , підтримуючи заявлені вимоги і обґрунтовуючи їх, пояснили , що [PERSON] , яка померла [INFO] року, проживала за адресою: [ADDRESS] та залишила заповіт на усе належне їй майно [PERSON], а саме на земельну частку (пай) .Також вказує, що батько заявника - проживав з [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу. При зверненні у нотаріальну контору, з метою оформлення спадкових прав, [PERSON] було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. В той же час на дату смерті [PERSON] заявник постійно проживав за адресою проживання померлої, оскільки будинок [ADDRESS] належить заявнику на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.10.1998 року, за яким [PERSON] подарувала будинок [PERSON], в якому він проживає постійно з січня 2008 року і по сьогоднішній день. Він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, крім того здійснював догляд за хворою та проводив її поховання. Його батько [PERSON] міг би бути спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав з померлою понад п"ять років однією сім"єю без реєстрації шлюбу, тому заявник та його представник просять визнати за [PERSON] факт постійного проживання на дату смерті із спадкодавцем за адресою її проживання. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, заяву визнає. Заслухавши заявника, його представника , вивчивши матеріали справи, суд вважає , що заява підлягає задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] року,що підтверджується свідоцтвом про смерть, заповітом від 19.02.2010 року. Батько заявника [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу. При зверненні у нотаріальну контору, з метою оформлення спадкових прав, [PERSON] було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. В той же час на дату смерті [PERSON] заявник постійно проживав за адресою проживання померлої, оскільки будинок [ADDRESS] належить заявнику на праві приватної власності на підставі договору дарування від 20.10.1998 року, за яким [PERSON] подарувала будинок [PERSON], в якому він проживає постійно з січня 2008 року і по сьогоднішній день, що пітвердили у суді свідки [PERSON] та [PERSON] Він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, крім того здійснював догляд за хворою та проводив її поховання. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 року вказано, що факт постійного проживання спадкоємця за адресою проживання спадкодавця встановлюється судом при відсутності інших документів, які б підтверджували дану обставину, тому заява про факт постійного проживання на дату смерті із спадкодавцем за адресою її проживання підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання недієздатним [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO] є інвалідом 1 групи «А» довічно. Зазначає, що останні роки стан його сина значно погіршився, він не взмозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного нагляду та турботи.. Внаслідок психічного захворювання [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує догляду та встановлення над ним опіки. Просить суд, визнати [PERSON], [INFO] недієздатним. В ході розгляду справи управління охорони здоровя Луцької міської ради звернулося до суду з поданням про призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON], [INFO], в якому зазначено, що [PERSON] є інвалідом першої А групи та потребує стороннього догляду і допомоги. Його батько, [PERSON], може здійснювати обовязки опікуна. Мати [PERSON], [PERSON], не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном їх сина. А тому просить суд подання задовольнити. Представник управління охорони здоров'я подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] та подання управління охорони здоров"я Луцької міської ради підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи № 280 від 23.11.2016 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання (недоумства) у вигляді деменції внаслідок метатроматичної лейкодистрофії, наявне психічне захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на стан його здоровя присутність [PERSON] в судовому засіданні недоцільна. Згідно ст. 63 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути призначена опікуном лише за письмовою заявою. 03.10.2017 року [PERSON] подав в управління охорони здоровя Луцької міської ради заяву про призначення його опікуном над сином, [PERSON] Відповідно до ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ним, можливості особи виконувати обовязки опікуна. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], а тому може виконувати обовязки опікуна. З врахуванням викладено, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання [PERSON], [INFO] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦК України. Призначення опікуном заявника, який є батьком [PERSON], не протирічить вимогам ст. 63 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки про його стаж роботи в колгоспі ім. Івана Франка с. Цир Любешівського району, посилаючись на те, що він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі із заявою про призначення пенсії за віком, однак в цьому йому було відмовлено, оскільки при перевірці документів виявлені розбіжності між його паспортними даними, а саме в зазначеній довідці вказане ім"я [PERSON], а в дійсності його ім"я [PERSON]. Вказав, що встановлення даного факту матиме для нього юридичне значення, оскільки буде підставою для оформлення пенсії за віком, а тому просить встановити належність йому [PERSON] архівної довідки про його стаж роботи в колгоспі ім. Івана Франка с. Цир Любешівського району, виданої на ім"я [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подала заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю. В судове засідання представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, не з"явився, у поданій заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Суд, дослідивши по справі письмові докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або в паспорті. По справі встановлено, що в паспорті серії [NUMBER] виданого 08.12.1999 року Любешівським РВ УМВС України у Волинській області ім"я заявника записано як [PERSON], а в архівній довідці трудового архіву Любешівського району № 129/01-24.1 від 12.05.2014 року про його стаж роботи в колгоспі ім. Івана Франка с. Цир Любешівського району - [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що неточності в архівній довідці трудового архіву Любешівського району № 129/01-24.1 від 12.05.2014 року про стаж роботи [PERSON] в колгоспі ім. Івана Франка с. Цир Любешівського району, що не відповідають його імені по паспортним даним, були допущені помилково, що є підставою для задоволення заяви. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме архівної довідки трудового архіву Любешівського району № 129/01-24.1 від 12.05.2014 року про стаж роботи [PERSON] в колгоспі ім. Івана Франка с. Цир Любешівського району матиме для заявника юридичне значення, оскільки буде підставою для оформлення пенсії за віком. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Покликається на ті обставини, що він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Ківерцівському районі для оформлення пенсії по інвалідності, одна при перевірці представлених документів працівниками Управління Пенсійного фонду України у Ківерцівському районі, було встановлено, що у трудовій книжці наявні виправленні у написанні його прізвища, крім того, у дипломі про закінчення середнього професійно-технічного училища від 16.07.1983 року його прізвище вказано як "Юхимчук», шо є невірно. Просить суд встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки колгоспника № 959 від 10.03.1986 року, видану на імя «[PERSON] (виправлено на «Юфимчук») [PERSON]» та диплома серії Д № 103858 від 16.07.1983 року про закінчення повного курсу середнього професійно-технічного училища [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить проводити слухання справи у його відсутності, заяву підтримує, просить суд її задоволити. Представник заінтересованої особи від Управління Пенсійного фонду у Ківерцівському районі в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить проводить слухання справи у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника № 969, виданій 10 березня 1986 року на імя [PERSON], [INFO], наявне виправлення у прізвищі виправлено на «Юфимчук» (а.с. 4-6). Крім того, відповідно до диплома Д № 103858, виданого 16.08.1983 року, виданого на імя [PERSON], останній 16.07.1983 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією тракториста-машиніста широкого профілю з кваліфікацією слюсар другого розряду і здобув загальну середню освіту (а.с. 7). У вказаному документі невірно написано прізвище заявника. Згідно паспорта громадянина України серії АС № 869436, виданого Ківерцівським РВ УМВС України у Волинській області 11.02.2003 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії V-УР № 0798540 від 10.02.1965 року (а.с. 8-9) вбачається, що вірне написання прізвища заявника «Юфимчук». А тому, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та його матірю [PERSON], яка померла 23.09.2007 року, так як у свідоцтві про його народження відомості про батьків відсутні з огляду на те, що Книги реєстрації актів про народження за 1934-1940 роки по с. Жеребки, Чуднівського району, збереглися лише частково, а тому заявник не може оформити документи про прийняття спадщини в якості спадкоємця першої черги, а оформлення спадщини за заповітом потягне за собою необхідність сплати податку на спадкове майно, що для нього є непосильними витратами. У судовому засіданні представник заявника підтримав викладені у заяві вимоги та обставини справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. 23.09.2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на земельну ділянку площею 3,02 га, на яку претендує заявник в якості спадкоємця першої черги за законом в якості сина спадкодавиці, але в звязку із відсутністю запису про матір заявника у його свідоцтві про народження він не може оформити документи про прийняття спадщини в якості близького родича, що позбавляло б його обов"язку сплачувати податок на спадкове майно. Згідно довідки відділу РАЦСу Головного управління юстиції у Житомирській області від 13.06.2008 року № 1072/4-05 Книги реєстрації актів про народження за 1934-1940 роки по с. Жеребки, Чуднівського району, збереглися лише частково. При цьому запис про народження заявника відсутній. Водночас, суд враховує зміст заповіту [PERSON] від 09.02.1979 року, згідно якого вона заповідає все своє майно [PERSON] як своєму сину, а також дані довідки Жеребківської сільської ради від 12.05.2014 року № 125, виданої на підставі записів погосподарських книг, згідно яких [PERSON] та [PERSON] проживали разом і були зазначені у погосподарській книзі в якості матері та сина, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свою заяву мотивував тим, що після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина, для отримання якої йому необхідно підтвердити факт родинних відносин. Зазначив, що при видачі йому свідоцтва про народження в графі батьки було вказано, що його батьками є [PERSON] та [PERSON], проте після її смерті у свідоцтві про смерть маму помилково записали як [PERSON], а не [PERSON]. Через розбіжність в документах він не може підтвердити факт родинних відносин між ним та його мамою. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] була його мамою. Заявник в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори в суд не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, заперечень щодо заяви не має. Суд вважає, що в справі є достатньо доказів того, що [PERSON] була мамою заявника. Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Судом, встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 26.12.1962 р. в графі батьки записані: [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO], про що в книзі реєстрації смертей у відділі реєстрації актів цивільного стану Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області, зроблено актовий запис №26. Заявник [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців по закону за своєю матір'ю, проте розбіжність у свідоцтві про його народження і свідоцтві про смерть мами, де помилково ім"я мами замість «[PERSON]» записано «[PERSON]» є перешкодою для оформлення спадкових прав. Таким чином, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин заявника та його матері підтверджений у судовому засіданні належними доказами, якими є свідоцтво про народження заявника та свідоцтво про смерть матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про припинення примусових заходів медичного характеру у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно нього. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4.08.2016 року йому було надано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Він отримав психіатричну допомогу в примусовому порядку, продовжує перебувати на обліку в лікаря психіатра, був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка зробила висновок про необхідність припинення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у зв'язку з відсутністю у нього агресивних тенденцій та приймання постійного лікування. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав та прохав заяву його задовольнити в повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] не заперечує щодо задоволення заяви про припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Зацікавлена особа лікар психіатр [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення заяви про припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника,зацікавленої особи, лікаря психіатра [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 4.08.2016 року надано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку [PERSON], [INFO]. Згідно заяви про припинення примусових заходів медичного характеру у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - психіатра в Онуфріївській центральній районній лікарні з 1977 року. За змістом ст. 12 Закону України „Про психіатричну допомогу" надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Клопотання про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може направлятися до суду особою, якій надається ця допомога, або її законним представником через 3 місяці з часу ухвалення судом рішення про надання або продовження надання особі такої допомоги. Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року застосування примусового заходу медичного характеру може бути припиненим. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 433 від 9.03.2017 року громадянин [PERSON] потребує припинення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про припинення примусових заходів медичного характеру необхідно, задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 07.02.2009 року у відділі РАЦСу за актовим записом №7. Від спільного життя народили одну дитину: сина [PERSON], [INFO] Починаючи з травня 2014 року подружнє життя у сторін погіршилося. Наразі шлюбні відносини сторін припинилися, вони проживають окремо з травня 2015 року. Сторони мають різні характери та погляди на життя. Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], строку на примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує повністю. Відповідачка в судове засіданяння не зявилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 07.02.2009 року у відділі РАЦСу Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом №7. Від спільного життя народили одну дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що сторони не розуміли один одного та постійно сварилися, в результаті чого сторони припинили спільне проживання. Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них та їхній неповнолітній дитині, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, такий підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки [PERSON]

Outcome: approved