Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

10.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від виплати аліментів на утримання дружини. Вказує, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27.02.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2020 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.12.2019 року та досягнення віку трьох років, тобто до [INFO] . На момент ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки аліментів на її утримання він працював в Ізюмському приладобудівному заводі, тобто мав матеріальну можливість сплачувати аліменти. З липня 2020 року він не працює. Наразі працевлаштуватися він не може, його матеріальне становище не дає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини. Він намагався домовитися з відповідачкою, але вона не погоджується. Просить суд звільнити його від сплати аліментів стягнутих з нього за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року на користь [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідач [PERSON] повідомлена про дату судового засідання, до суду не надходило заяв про відкладення розгляду справи, зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає з`являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . За рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року у справі № 623/4900/19 з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини, щомісячно, починаючи з 12.12.2019 року до досягнення дитиною: [PERSON] , [INFO] віку трьох років, тобто до [INFO] . (а.с. 9-12) З наданої позивачем довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України вбачається , що з січня 2020 року по липень 2020 року позивач працював в Державному підприємстві «Ізюмський приладобудівний завод» і середній дохід позивача становить 8392,07 гривень.(а.с. 13-15) Відповідно довідки Ізюмського МРЦЗ Державного центра зайнятості від 07.09.2020 року № 1301 позивач з 21 липня 2020 року по 31 липня 2020 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 2401,15 гривень. (а.с. 16) Відповідно до\~ст.75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи IIІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч.ч. 2, 3\~ст. 77 СК України\~за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.2,4\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст. 85 СК України\~право дружини на утримання, передбачене\~статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Отже, з аналізу\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору\~послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року для працездатних осіб становить 2 102 грн, а для дітей віком до 6 років - 1 779 грн. Відповідно до\~ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження»\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Позивач є особою працездатного віку, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати достатню матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач не надав доказів що дитина проживає з ним, не надав доказів перебування на обліку в якості безробітного та неможливості працевлаштуватися. Доказів неможливості працевлаштуватись за станом здоров"я чи з інших причин до суду не надано. До того ж суд наголошує на тому, що\~ст. 85 СК України\~вказує, що право дружини на утримання, передбачене\~статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Ні одної з вищезазначених підстав в даній справі немає. Суд зазначає, що відповідно до ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed