Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Березанської міської ради Київської області, комунального підприємства «Березанський інформаційний медіацентр» про спростування недостовірної інформації та відшкодування збитків обґрунтовуючи тим, що в [NUMBER] від [INFO] газети «Березанська громада» КП «Березанський інформаційний медіацентр» опубліковано статтю «[INFO]» в якій вказано, що згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року він не має права обіймати керівні посади, пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень та представляти себе як керівника будь-якої організації чи підприємства аж до 11.04.2022 року. Він дійсно вироком Яготинського районного суду від 10.04.2013 року був засуджений за ч.5 ст.191 КК України до 7 років позбавлення волі із забороною обіймати керівні посади строком на 2 роки 6 місяців. Однак рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014 року на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання йому було скорочено наполовину. Крім того, ухвалою цього ж суду від 22.12.2015 року та ухвалами Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 року та 14.06.2016 року невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено покаранням у вигляді виправних робіт, термін яких закінчився ще 27.07.2016 року. Вважає,що призначене покарання ним відбуте повністю, про що свідчить довідка Баришівського міськрайонного відділу з питань пробації №31398 від 20.03.2017 року. Вказана про нього інформація про неможливість займати ним керівні посади до 11.04.2022 року є недостовірною і такою, що підлягає спростуванню. Окрім того, опублікована інформація перешкоджає його працевлаштуванню за професією економіста і упущена вигода становить 64 тисячі гривень. Представник відповідача - Березанської міської ради Київської області в судовому засіданні позову не визнала та пояснила суду, що вказана позивачем стаття опублікована у газеті «Березанська громада», яка утворена комунальним підприємством «Березанський інформаційний медіацентр». Березанська міська рада жодного відношення до вказаної публікації немає, а тому є неналежним відповідачем. Представник відповідача - КП «Березанський інформаційний медіацентр» на повторний виклик в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що в [NUMBER] від [INFO] газети «Березанська громада» КП «Березанський інформаційний медіацентр» опубліковано статтю «[INFO]» в якій вказано, що «керівник «Асоціації…» та ГО «Народний контроль» пан [PERSON], виявляється, взагалі немає права на представлення себе, як керівника будь-якої організації чи підприємства. До нас потрапив цікавий документ - рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року в справі №1028/103/12 та 1028/75/12 про визнання [PERSON] винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України - заволодіння майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовим становищем. Всі березанці пам»ятають цю сумну історію морального падіння людини, котрій довірилися земляки. Хто ж забув, з повним текстом рішення суду може ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень, до котрого має вільний доступ будь-який бажаючий через мережу Інтернет. Суд призначив обвинуваченому [PERSON] покарання у вигляді позбавлення волі терміном сім років з подальшим позбавленням права обіймати керівні посади, пов»язані з виконанням будь-яких організаційно-розпорядчих повноважень терміном ще на два роки. Щляхом нехитрих підрахунків приходимо до висновку - 11 квітня 2022 року (!) згідно з вимогами чинного законодавства наш герой матиме можливість зайнятися улюбленою справою - обійманням керівних посад, котрі дадуть йому довгоочікуваний доступ до фінансів котрогось з підприємств невдах. До того ж часу - зась». Як вбачається з матеріалів справи, вироком Яготинського районного суду Київської області від 110.04.2013 року, на який йде посилання у вказаній вище публікації, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366, 70 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права обіймати керівні посади, пов»язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки шість місяців та повною конфіскацією майна. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 06.06.2014 року [PERSON], засудженому 10.04.2013 року Яготинським районним судом Київської області за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна з позбавленням права обіймати керівні посади на 2 роки 6 місяців скорочено наполовину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.12.2015 року [PERSON] замінено невідбуту частину строку покарання більш м»яким у виді виправних робіт строком на 1 рік 3 місяці 16 днів із відрахуванням 10% його заробітку в дохід держави. Ухвалою Березанского міського суду Київської області від 31.03.2016 року засудженому [PERSON] зараховано строк попереднього ув»язнення в період з 11.04.2013 року по 01.09.2013 року та з 21.10.2013 року по 21.03.2014 року із розрахунку один день попереднього ув»язнення за два дні позбавлення волі по вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 14.06.2016 року приведено у відповідність ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22.12 2015 року з урахуванням ухвали Березанського міського суду Київської області від 31.03.2016 року. Вирішено вважати, що [PERSON] замінено невідбуту частину покарання більш м»яким у виді виправних робіт строком на 5 місяців 26 днів із відрахуванням 10 % його заробітку в дохід держави. Як вбачається із довідки від 20.03.2017 року №31398 [PERSON], [INFO] житель [ADDRESS], станом на 20.03.2017 року на обліку в Баришівському міськрайонному відділі з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не перебуває. У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов"язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Положеннями ст. ст. 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідача. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності, містить в собі неправдиві дані, викладена із перекрученням фактів. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Як роз'яснено в п. 25 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. З урахуванням викладеного суд вважає поширену у [NUMBER] від [INFO] газети «Березанська громада» КП «Березанський інформаційний медіацентр» в статті «[INFO]» інформацію стосовно позивача про його можливість обіймати керівні посади, пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень з 11 квітня 2022 року недостовірною і такою, що підлягає спростуванню. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що поширена про нього недостовірна інформація про начебто існуючу для нього заборону займати посади пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих повноважень, перешкоджає йому знайти роботу відповідно до його професійних знань та досвіду не тільки в м.Березань, але і в навколишніх регіонах, у зв»язку з чим перебуває на обліку у Березанському міському центрі зайнятості, отримуючи мінімальну допомогу по безробіттю. Вважає, що середньомісячна заробітна плата спеціаліста його профілю, досвіду роботи та кваліфікації становить 12 тисяч гривень а тому заподіяну йому матеріальну шкоду (упущену вигоду) оцінює у 64 тисячі гривень. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Натомість позивачем не надано суду жодного доказу, що названа публікація перешкоджала його працевлаштуванню, а тому позовні вимоги про стягнення на його користь матеріальної шкоди (упущеної вигоди) задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що позовні вимоги, заявлені до Березанської міської ради не ґрунтуються на Законі та задоволенню не підлягають, оскільки названа публікація поширена виданням «Березанська громада» з позначкою - інформація «БГ», засновником якого є «Березанський інформаційний медіацентр». Враховуючи викладене,

Outcome: approved