Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

09 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2 586,36 грн , із них - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2005 року по 30 вересня 2008 року в розмірі 18,32 грн, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2010 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 1 394,72 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2008 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 865,13 грн, інфляційні витрати в розмірі 242,70 грн, три відсотки річних від простроченої суми- 65,49 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , являється споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, на його ім."я відкрито абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Тривалий період відповідач не вносить оплату за надані послуги, в результаті чого виникла вказана вище сума заборгованості. На судовому засіданні уповноважений представник позивача, який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги позивача , просив їх задовольнити. Відповідач на судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що у позивача взагалі не виникло права вимоги до нього, бо він не є споживачем таких послуг, тому що не користується послугами , що надаються позивачем, не обізнаний про тарифи на послуги та порядок внесення оплати, про розрахунок суми заборгованості. Також позивачем не представлено доказів, що йому представлений той обсяг робіт та послуг, який заявлено. Договір про надання послуг з ним з боку постачальника послуг укладено не було, а тому не виникло підстав для стягнення суми заборгованості за надані послуги, через що він не визнає той факт, що є боржником. Просив суд у разі задоволенні вимог позивача стягнути суму заборгованості з урахуванням строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , заперечення відповідача , дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позовні вимоги , доходить висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач з 07.12.2004 року зареєстрований та проживає в приватизований квартирі [ADDRESS], що підтверджено даними довідки КП "Жилкомсервіс" дільниця № 4, яку долучено до матеріалів справи, та відомостями адресно- довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України , які одержано на запит суду та долучено до матеріалів справи. Згідно даних картки абонента, являється користувачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення , що постійно надаються КП «ВТП «Вода» .Абонентський особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім.»я відповідача .Тривалий період відповідач не вносить оплату за надані послуги , в результаті чого виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2005 року по 30 вересня 2008 року в розмірі 18,32 грн, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2010 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 1 394,72 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2008 року по 31 жовтня 2014 року в розмірі 865,13 грн, що підтверджено даними розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку, долученому до матеріалів справи . 13.05.2015 року представником позивача на вимогу суду надано уточнену картку абонента з зазначенням суми заборгованості. Позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, в якій позивач просить стягнути заборгованість , подано 09.02.2015 року. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги, що відповідач на судовому засідання заявив про застосування строку позовної давності, суд вбачає підстави для застосування строку позовної давності та відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відтак, у урахуванням вимог ст.. 257 ЦПК України, стягненню підлягає сума заборгованості за період з 09.02.2012 року по 31.10.2014 року. З даних зводної картки абонента вбачається, що за період з 01.02.2012 року по 31.01.2015 року сума заборгованості за послуги водопостачання становить 1 155,56 грн , за послуги з водовідведення- 572,04 грн. Позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за період з 01.03.2005 року по 01.02.2012 року не підлягають задоволенню по причині того, що заявлені за межами строку позовної давності, тобто після спливу строку, встановленого нормами ст. 257 ЦК України. Підстав для переривання строків позовної давності не вбачається. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за послуги водопостачання стягується за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно з п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. З вимог ст. 64 ЖК України вбачається, що повнолітні члени сім'ї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Відповідач не виконує покладені на нього обов'язки щодо своєчасного та в повному нарахованому обсязі внесенню оплати за отримані послуги . Згідно даних розрахунку, з 2010 року відповідач не вносить оплату за надані йому послуги. Твердження відповідача , що наданий представником позивача розрахунок суми заборгованості не є доказом по справі, не обґрунтований, тому що вказаний розрахунок містить фактичні дані - суму боргу, не знайшло своє підтвердження в процесі розгляду справи. Відповідно до вимог ст.. 57 ЦПК України , доказами є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Розрахунок суми заборгованості виведений у зводній картці абонентна є належним та допустимим доказом по справі. Суд не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що по причині не укладення з ним договору на постачання послуг, він не є споживачем цих послуг, а тому не повинен виконувати обов»язки по оплаті цих послуг. Відповідно до вимог ст.. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. У випадках, встановлених законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відсутність письмового договору не є підставою та не звільняє від оплати за надані послуги. Крім того, ст.. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначений вичерпний перелік осіб, з яким повинно бути укладено договір про надання послуг. Відповідач є фізичною особою, з якою не передбачено укладання письмового договору. Відповідач ні поведінкою, ні діями, ні письмово не зазначив, що бажає припинити відносини. Відповідач приймає послуги, які надаються позивачем, зауважень щодо неотримання таких послуг або щодо якості цих послуг не висловлює. Також відповідач не звертався до суду з приводу визнання публічного договору про надання житлово-комунальних послуг неукладеним або недійсним. Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник позивача довів суду факти своєчасного та належного надання послуг споживачеві в особі відповідача, який в свою чергу не виконує обов»язок по оплаті отриманих послуг. За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення суми заборгованості на надані послуги за період часу з 01.02.2012 року по 31.10.2014 року законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати та три відсотки річних від простроченої суми. Доводи, наведені відповідачем в обґрунтування своїх заперечень необґрунтовані, безпідставні, неспроможні. Судові витрати у справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України і Декрету Кабінету Міністрів "Про Державне мито". З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial