Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

05 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника адвоката Губорєвої Яни Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8558, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баришацьким Ігорем Вікторовичем 19.12.2019 року про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» грошових коштів на загальну суму 18330,00 грн., як заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 8558 від 19.12.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» грошових коштів на загальну суму 18330,00 грн., як заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1 (а.п. 23-24). Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 06 березня 2020 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Губорєвої Яни Анатоліївни про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом № 8558 від 19.12.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» грошових коштів на загальну суму 18330,00 грн., як заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1, який перебуває на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтин Юрійович, до завершення розгляду даної цивільної справи судом та набрання рішенням суду законної сили (а.п. 27-31). В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що у лютому 2020 року позивачем отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2020 року ВП № 61013707, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярошенко К.Ю. про стягнення з [PERSON] заборгованості розміром 18330,00 грн. Разом з окресленою постановою приватним виконавцем позивачу було направлено копію виконавчого напису, що вчинений 29.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Віктровоичем за № 8558 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» загальним розміром 18\~330,00 грн. з них: 3000,00 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту, простроченої заборгованості по невиплаченим відсоткам за користування кредитом 14\~130,00 грн. та 1\~200,00 грн. витрат пов`язаних з вчинення виконавчого напису. Саме таким чином позивач довідалася про існування виконавчого напису яким з неї стягнуто заборгованість. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства та не може підлягати виконанню з наступних підстав: вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17, постанові по справі № 761/45737/17 від 11 квітня 2019 року. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правого регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Виконавчий напис вчинений за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація». Позивачу не відомо про вказаний договір у зв`язку з чим позивач не згоден з нарахованим відповідачем боргом та не знає як він був нарахований, що свідчить про не безспірність такої заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видючою відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що підтверджується відповідним документами. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Належним доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. В той же час, сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15. Боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині) з яким той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вважають, що виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено за заборгованістю про яку позивач не обізнаний, яку позивач вважає неправомірною, така заборгованість не є безспірною, а тому виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича від 19.12.2019 року № 8558 є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву. Третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору роз`яснено право для надання пояснень щодо аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, що була створена при вчиненні виконавчого напису від 19.12.2019 року № 8558. Відповідач надав відзив (а.п. 90-110), в якому зазначив, що позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до укладеного договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» (кредитодавець, торгова марка «Монетка») та [PERSON] , позивач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», дія даного закону не поширюється на кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав позивачу кредит. Позивачем не було сплачено жодного платежу по кредитному договору. 13.12.2019 року відповідач надіслав позивачу претензію з вимогою повернути кредит в розмірі 3000 грн. та нараховані відсотки у розмірі 14130,00 грн., яку позивач відмовився отримувати. На підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 22.02.2012 року за № 282/20595, у зв`язку не виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по договору № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року з позивача. Нотаріусом правомірно було вчинено виконавчий напис, відповідно до вимог законодавства, відповідач надав нотаріусу усі необхідні документи для вчинення нотаріальної дії. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. надав витребувані судом документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса від 19.12.2019 року за реєстровим № 8558, а також просив розглядати справу без його участі (а.п. 47-85). 17 квітня 2020 року до суду від представника позивача, адвоката Губорєвої Я.А., надійшла відповідь на відзив та докази її направлення учасникам справи (а.п. 123-132), в якій не погодилася в доводами відповідача, підтримала заявлені позовні вимоги та надала розширенні пояснення з посиланням на норми чинного законодавства та судову практику, просить позовні вимоги задовольнити визнавши таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8558, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 19.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» грошових коштів на загальну суму 18330,00 грн., як заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1. 28 квітня 2020 року до суду від відповідача надійшло заперечення та докази його направлення учасникам справи (а.п. 133-138). В запереченнях відповідач підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву, крім того надав заяву про витребування доказів. 18 травня 2020 року від представника відповідача адвоката Ходченко О.М. надійшла заява про скасування заходу забезпечення позову (а.п. 147-151). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року в задоволенні заяви представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» адвоката Ходченко Олени Миколаївни про скасування заходу забезпечення позову відмовлено (а.п. 162-168). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 04 червня 2020 року в задоволенні клопотання директора Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Фінанс\~Іновація» Картамишева\~С.О.\~про витребування\~доказів, відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 липня 2020 року. 22 червня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», адвоката Ходченко Олени Миколаївни про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва (а.п. 194-196). Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 06 липня 2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», адвоката Ходченко Олени Миколаївни про передачу справи за підсудністю, відмовлено. В судове засідання, 06 липня 2020 року, позивач [PERSON] , та її представник адвокат Губорєва Я.А., не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити (а.п. 203-204). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, просив справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи документами (а.п. 200-202). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, просив справу розглядати без його участі (а.п. 47). Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості у розмірі 17\~130 грн. на користь заявника з [PERSON] , на підставі договору № 190620-7556-1, укладеного 20.06.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» та [PERSON] , у зв`язку з порушенням останньою положень договору щодо сплати заборгованості (а.п. 49). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» зареєстровано як фінансову установу, яке здійснює свою діяльність згідно статуту та чинного законодавства України, що підтверджується статутом, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.п. 69-83, 84, 63-64, 109-112). 20 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» в особі директора Картамишева Сергія Олександровича та [PERSON] укладено договір № 190620-7556-1, про що надано договір, довідка про укладення договору за вих. 263513-ДУ/МН від 19.12.2019 року, довідка про ідентифікацію за вих. 263513-ДІ/МН від 19.12.2019 року (а.п. 50, 51, 53-54). Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п. 1.3. договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Згідно з п. 1.2., 1.3 договору процентна ставка за користування кредитом 1,7 % від суму кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії договору, який становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених договором. Невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», які розміщені на сайті monetka.ua, про що зазначено в п. 1.4 договору. Згідно з п. 1.5 договору сукупна вартість кредиту зазначена в графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.4.1. договору позичальник зобов`язується у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно з п. 3.3 договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений в п. 1.3 договору. 13 грудня 2019 року відповідач надіслав позивачу претензію (трек номер рекомендованого листа в системі ПАТ «Укрпошта» 0337010260722) з вимогою повернути кредит в розмірі 3000 грн. та нараховані відсотки у розмірі 14130,00 грн., яку позивач відмовився отримувати, що підтверджується розрахунком заборгованості, списком внутрішніх почтових відправлень від 13 грудня 2019 року (форма 103), відомістю № 7924 від 13 грудня 2019 року, додатком до відомості № 7924 від 13 грудня 2019 року (а.п. 52, 55, 93, 97) На підставі зазначених вище документів, 19 грудня 2019 року, [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вчинено виконавчий напис, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, про звернення стягнення з громадянки України , якою є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] Токмацьким МВ УМВс України в Запорізькій області 20.07.2004 року, яка є боржником за договором № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», ідентифікаційний код юридичної особи 41146462, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд 4, офіс 520, реквізити: п/р [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 380269, далі іменоване стягував, заборгованості за договором № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року. Строк платежу за договором № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2019 року по 13.12.2019 року. Сума заборгованості становить 17130 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14130 грн. 00 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача в розмірі 1\~200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 18330 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 4 глави 11 та пункту 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, цей виконавчий напис нотаріуса набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а саме 19 грудня 2019 року та може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Зареєстровано в реєстрі за № 8558 (а.п. 18, 48). Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., 19 грудня 2019 року виконавчого напису за № 8558, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація», заборгованості за договором № 190620-7556-1 від 20.06.2019 року в сумі 17130 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 14130 грн. 00 коп. та 1\~200 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчого напису передбачені пунктом 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з підпунктом 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Аналізуючи вищенаведені норми можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таких висновків щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 січня 2020 року за наслідками розгляду цивільної справи № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19); від 27 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19); від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18). Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів (далі Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 передбачено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. При вирішенні наведеної справи судова колегія дійшла висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Оскаржуваною постановою КМУ внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до п. 2 яких, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В своїй постанові Кабінетом Міністрів України, якому законом надано повноваження щодо встановлення переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлено перелік документів, які необхідно надати нотаріусу для одержання виконавчого напису, що фактично нівелює вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості, набуття чинності кредитним договором та повноважень іпотекодержателя. Разом з тим, слід врахувати, що згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом 1 встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджені оскаржуваною постановою, не передбачають обов`язку подання нотаріусу разом із оригіналом кредитного договору доказу на підтвердження факту укладення такого договору (шляхом передачі грошей або інших речей), що свідчить про суперечність та невідповідність вказаних положень Змін наведеним нормам Закону. Разом з тим, Зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не враховують положень п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати «односторонній» розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення. За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису. Зокрема неможливість застосування Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» при вчиненні нотаріальних дій підтверджена також постановою Великої палати Верховного суду від 20 червня 2018 року по справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18). Зі змісту виконавчого напису нотаріуса вбачається, що останній був вчинений нотаріусом, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Нотаріус не перевірив чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172. В даному випадку оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., 19 грудня 2019 року за № 8558, на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним. До переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662, а саме п. 2 доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема й щодо доповнення переліку документів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а саме виключено можливість вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору. Зазначене судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на свій території України. Неможливість застосування Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» при вчиненні нотаріальних дій підтверджена також постановою Великої палати Верховного суду від 20 червня 2018 року по справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18). Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 19.12.2019 р., в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Кредитний договір не було нотаріально посвідчено. Не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо невиконання позичальником умов кредитного договору та на ту обставину, що виконавчий напис було вчинено в порядку, визначеному законодавством, оскільки спростовуються Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою №1172 від 29.06.1999 р., яким на момент вчинення виконавчого напису не було визначено права вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису від 19 грудня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 8558, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» грошових коштів на загальну суму 18330,00 грн., як заборгованості за договором від 20.06.2019 року № 190620-7556-1, таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.п. 7) Задовольняючи позов з вимогою немайнового характеру, суд згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України покладає судовий збір, сплачений позивачем у сумі 840,80 гривень, на відповідача та стягує його на користь [PERSON] . Доказів понесення інших судових витрат в матеріалах справи не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved