Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. У даному будинку крім неї та членів її сім'ї зареєстрований також її колишній зять [PERSON], відповідач по справі, який в даному господарстві не проживає з 2016 року. Вказує, що відповідач будь-які витрати по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг не несе, особистих речей в будинку не зберігає, втратив будь-які зв'язки з господарством, а тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак 16.05.2018 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, однак 16.05.2018 р. через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18.02.1998 року [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8). У довідці №233 від 19.04.2018 року, виданій виконавчим комітетом Берегометської сільської ради Кіцмнаського району Чернівецької області зазначається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований в [ADDRESS]. проте з 2016 року не проживає. (а.с.9) Даний факт також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 19.04.2018 року (а.с.10) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.08.2016 року заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області. (а.с.6) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2016 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved