overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Ухвалою суду від 23.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Відповідачка позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, про що подала відповідну заяву . Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 30.04.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 178. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - Рольську [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки між ними не було взаєморозуміння , поваги , не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя . На протязі двох останніх років не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення неможливе, оскільки сім`я існує формально, тому просить розірвати шлюб. В суді представник позивача [PERSON] позов свого довірителя підтримала в повному обсязі і просить його задовольнити . Відповідачка в судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 30.04.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 178, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - Рольську [PERSON] , [INFO] . На протязі двох останніх років сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім`ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей , що має істотне значення . За спільною домовленістю сторін , діти залишаються проживати з відповідачкою. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . Ухвалою суду від 24.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Відповідач позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що 08 червня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі запису актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис № 399. Від шлюбу неповнлітніх дітей не мають. З листопада 2019 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Під час спільного проживання постійно виникали сварки, скандали через подружню зраду відповідача. Крім того, відповідач не цікавився проблемами сім"ї, не приділяв їй належної уваги як жінці. Примирення неможливе, оскільки відповідач підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою. Майновий спір будуть вирішувати окремо в судовому порядку, тому просить розірвати шлюб. Представник позивачки в суді позов своєї довірительки підтримав в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач в суді позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши представника позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 червня 1991 року у Відділі запису актів громадянського стану Кам`янець-Подільського міськвиконкому, актовий запис № 399, від якого неповнлітніх дітей не мають. З листопада 2019 року сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сім`ї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного. Основною причиною розпаду сім`ї є подружня зрада відповідача, тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін , що має істотне значення . Спір щодо поділу майна сторони будуть вирішувати окремо в судовому порядку. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Тому, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладено 10.01.2008 року. Позивач шлюб просить розірвати, оскільки відносини з дружиною носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач та її представник також в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладено 20.09.2003 року. Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач шлюб просить розірвати, оскільки відносини з дружиною носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач також в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладено 21.06.1997 року. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми.\~ Позивач шлюб просить розірвати, оскільки відносини з дружиною носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач\~ також в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б\~ інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який укладено 30.12.2019 року. Позивач шлюб просить розірвати, оскільки відносини з дружиною носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Розгляд справи проведено в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON]\~ звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв"язку з продовженням навчання, мотивуючи тим, що він навчається на II курсі юридичного факультету денного відділення за напрямом правознавство Івано Франківського університету права ім.Короля Данила. Відповідач не дає матеріальної допомоги. В поданій заяві позивач просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в пресі, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком дитини, яка продовжує навчання на II курсі юридичного факультету денного відділення за напрямом підготовки правознавство Івано Франківського університету права ім.Короля Данила. Відповідач не надає матеріальної допомоги на навчання дитини. Доводи позивача підтверджуються довідкою про навчання. (а.с.5) Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 199 - 201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання взятих на себе зобов"язань та не бажає повертати отримані кошти у визначені договором строки. Позивач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що позов визнано відповідачем і дане визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 200 доларів США, що еквівалентно 4729 грн.54 коп. за ставкою Національного Банку України, які остання зобов"язувалася повернути в строк до 01 квітня 2014 року. Однак відповідач вчасно кошти не повернула, чим порушила умови укладеного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В підтвердження укладення вищевказаного договору позики [PERSON] надала [PERSON] розписку від 22.02.2014р., що засвідчує отримання відповідачем даних коштів та обов"язок їх повернення у визначений строк, що узгоджується з ч.2 ст. 1047 ЦК України. Відповідач безпідставно ухиляється від виконання свого обов"язку по поверненню отриманих коштів, що призводить до порушення майнових прав [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог. Крім того, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.11.2014 року він позичив відповідачеві 500 доларів США, що по курсу НБУ становить 13 024,9 грн. , який той зобов"язався повернути наступного дня - 30.11.2014 року. Вказану позику між собою вони оформили у вигляді розписки. Станом на 26.02.2015 рік гроші [PERSON] йому не повернув . Відповідач [PERSON] позов визнав частково і пояснив , що ніяких 500 доларів США він у [PERSON] не позичав. [PERSON] поставляв йому товар : мастильні і іші матеріали до автомобілів , а він їх продавав. Потім вони не зійшлися в ціні , в різниці і по просьбі [PERSON] він написав йому розписку про те , що позичив у нього 500 доларів США , тото цю різницю. Але в розпиці вказана і сума боргу за товар , яка становила біля 7000 грн. Оцінивши подані докази , суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково наступних підстав. Як вбачається з розписки [PERSON] від 29.11.2014 року то він вказав у ній , що позичив у [PERSON] 500 доларів США. Однак позивач в судовому засіданні заявив , що цих грошей [PERSON] у нього не позичав. Він передав йому товар , а той за цей товар не повернув йому всі гроші. Цей товар , а це були мастильні і інші матеріали до автомобілів , йому привозили хлопці з Польші. Потім вияснилось , що [PERSON] не допластив йому за цей товар частину грошей , а в переводі на долари це було 500 доларів США. Отже , фактично між сторонами був укладений усний договір купівлі-продажу, а не договір позики по якому [PERSON] продав відмовідачу мастильні і інші матеріали до автомобілів , а той повинен був за цей товар з ним розрахуватися. В розписці вказана і сума боргу в гривнях , яка становить 7480 грн. Оскільки позивач не позичав відповідачу доларів , а продав товар , то він вправі вимагати сплати коштів за товар , а не вимагати стягнення з нього вартість 500 доларів США. Те , що відповідач своєчасно не сплатив позивачу всіх коштів за проданий товар , тобто не виконав грошового зобовязання , [PERSON] має право у відповідності до ст.625 ЦК України вимагати стягнення в його користь крім основного боргу ще 3% річних і інфляційні втрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Івано-Франківського міськвиконкому про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] із ним. Позов мотивував тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2009 року, в шлюбі [INFO] народився син [PERSON], рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.02.2013 року шлюб розірвано, неповнолітнього сина після розірвання шлюбу залишено проживати з матір'ю. Позивач зазначає в позові, що після реєстрації шлюбу сім'я проживала [ADDRESS], а пізніше перейшли проживати на більш зручну квартиру його родичів , що по [ADDRESS], де він із сином проживає і на даний час. З часу розірвання шлюбу мати дитини покинула спільне житло, сином не цікавиться та не несе витрат на утримання дитини. Йому не відомо , де на даний час проживає відповідачка , проте вказав, що вона в телефонному режимі один раз на місяць цікавиться у нього про сина. Оскільки він є батьком дитини, займається його вихованням та утримання, стежить за його здоров'ям , оскільки дитина хворіє , має вади мовлення та відвідує корекційні заняття у логопеда, відвідує дошкільний навчальний заклад №30 « Ластівка» , куди водить та забирає дитину , цікавиться його успіхами, а мати дитиною не цікавиться, не провідує, матеріально не допомагає, проживає окремо, а тому просить визначити місце проживання сина із ним. В судовому засіданні позивач уточнив вимоги позову, просив визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] із ним - [PERSON], у квартирі [ADDRESS] та передати сина йому на виховання. З урахуванням уточнених позовних вимог, просив позов задовольнити. В подальшому позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву за змістом якої просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо розгляду справи у відсутності відповідача в заочному судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та день розгляду справи повідомлена були належним чином, не подала доказів поважності причин неявки, інших заяв, клопотань . За таких обставин,

Outcome: approved