Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

17 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Краснокутського районного суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа, а саме - трудової книжки. В підтвердження своєї заяви [PERSON] вказав, що [INFO] йому виповнилося 60 років, в зв'язку з чим він має намір оформити пенсію в зв'язку з досягненням пенсійного віку. Однак, під час підготовки документів для подачі їх до управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Краснокутському районі було виявлено, що трудова книжка заявника містить розбіжності, а саме - трудова книжка видана на прізвище „[PERSON]", в той час, як в паспорті та в свідоцтві про народження його прізвище зазначено, як «[PERSON]». В зв'язку з цим УПФУ в Краснокутському відмовляє йому в прийнятті трудової книжки та оформленні пенсії. Викладені обставини змусили [PERSON] звернутися до суду. У попередньому судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у попередньому судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення вимог заявниці не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 03 жовтня 2002 року, заявник значиться як „[PERSON]". Відповідно до Положення „Про паспорт громадянина України", затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Таким чином, всі інші правовстановлюючі документи, що стосуються конкретної особи, видаються на підставі паспорта ( в разі відсутності - свідоцтва про народження), а записи в них щодо прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження повинні відвідати паспортним даним. В судовому засіданні також встановлено, що в 1975 року заявник [PERSON] був прийнятий на посаду тракториста - машиніста в радгосп імені [PERSON] . Оскільки це було перше працевлаштування, відповідальною особою відділу кадрів йому було заповнено трудову книжку. При цьому, трудова книжка була виписана на прізвище „[PERSON]". Ця обставина пов`язана з неуважністю працівника , який заповнював трудову книжку. Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок [PERSON] також підтвердила факт того, що [PERSON] працював разом з нею ПСП «Україна» в подальшому реорганізованому. На даний час [PERSON] досяг пенсійного віку, та в зв'язку з цим має наміри оформити пенсію. Однак, для цього необхідно підтвердити свій трудовий стаж. Як передбачає ст.. 48 КЗпПУ, ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці законні, обґрунтовані та підтверджені необхідними доказами, до того ж, заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечувала, що не суперечить закону та не порушує права та законні інтереси третіх осіб.

Outcome: approved