Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

12 вересня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що разом з нею у вказаній квартирі зареєстровані донька [PERSON] та син [PERSON]М, останній в квітні 2017 року поїхав до Києва, на даний час його місце перебування не відоме, відсутність відповідача в квартирі понад 16 місяців порушує права позивача, як власника квартири, відповідно позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та не має можливості оформити субсидію. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, не запересує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з"явився повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надіслані на адресу відповідача за місцем його встановленої реєстрації документи, повернулися до суду без вручення адресатові. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі\~ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підтверджується долученим витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9) Реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується відомостями з будинкової книги (а.с.11-13) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області (а.с.20) Згідно акту від 02.11.2017 року складеного в складі комісії ОСББ «Макарова №6» (а.с.7) та акту від 07.09.2018 року [PERSON] з 01.05.2017 року не проживає за вказаною адресою. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи\~ на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування майном (спірною квартирою) підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак при зверненні до суду з позовом позивач просила суд сплачений судовий збір з відповідача не стягувати.

Outcome: approved