Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2018 року у розмірі 103989,03 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 червня 2018 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а рамках обслуговування продукту Максимум-готівка. На виконання умов даного договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у результаті чого станом на 14.07.2020 року має проточну заборгованість за кредитом на загальну суму 103989,03 гривень, з яких 61246,78 заборгованість за кредитом, 38345,84 грн. про строчка по тілу, 1105,75 грн.\~ відсотки по тілу, 3290,66 грн. неустойка. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13 жовтня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. 22 січня 2021 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити в задоволенні позову повністю. Вказала, що звернення до суду із вказаним позовом є передчасним, адже строк повернення кредитних коштів визначених у підписаній відповідачкою Оферті не настав. Крім того, зауважила, що в Оферті між сторонами не узгоджено нарахування позивачем інших платежів, зокрема відсотків та неустойки, тому їх нарахування є безпідставним. У судове засідання представник позивача не з"явилася, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову. Підтримала заперечення викладені у відзиві, вказала, що банком неправомірно здійснено нарахування пені та її стягнення в першочерговому порядку із внесених відповідачкою сум. Заслухавши представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2018 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200000,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб у рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка», отримавши платіжну картку. Позивач стверджує, що підписанням цієї анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що ознайомлена та погоджується зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку, Правилами користування банківською платіжною карткою, Тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору. До кредитного договору банк додав копії публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб і Тарифи на видачу та обслуговування картки «Максимум-готівка» для фізичних осіб нових клієнтів та додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 18 червня 2018 року становить 103989,03 грн. і складається із: 61246,78 заборгованість за кредитом, 38345,84 грн. про строчка по тілу, 1105,75 грн.\~ відсотки по тілу, 3290,66 грн. неустойка. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). У частині четвертій статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови і правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З наданої Анкети-заяви вбачається, що сторонами було узгоджено розмір відсотків за користування кредитними коштами\~ - 26 % річних, тому вимоги банку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками підлягає до задоволення. В анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Надані банком копії публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб і Тарифи на видачу та обслуговування картки «Максимум-готівка» для фізичних осіб нових клієнтів та додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не містять підпису відповідача, тому суд не може розцінювати їх як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Таким чином, з наведеного розрахунку позивача, вбачається, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, позивачем зараховувалися кошти, що вносилися відповідачкою як оплата за наданий кредит на сплату пені, розмір і порядок нарахування якої сторонами не обумовлено, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за мінусом безпідставно зарахованої в оплату пені у розмірі 63178,80 грн.. Таким чином, сума, що підлягає до стягнення становить 37519,57 грн. (тіло кредиту + протрочка по тілу + відсотки за кредитом=100698,37 грн.\~ - 63178,80 грн. не зарахованої банком пені в рахунок внесеної оплати по кредиту). За наведених вище судом обставин в задоволенні позовних вимог про стягнення пені суд також відмовляє. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 758,41 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial