Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

20.09.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.2008 року на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до розміру 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позову вказав, що 08.11.2011 року уклав шлюб з [PERSON] . Від нового шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки створив нову сім`ю, має двох малолітніх дітей, дружина не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому просив зменшити розмір аліментів до розміру 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно. Позивач позов підтримав та наполягав на задоволенні, пояснив, що офіційно не працює, його дружина перебуває у декретній відпустці, має у власності лише земельні паї, від оренди яких в рік отримує приблизно 8000 грн. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач приховує свої доходи, вона отримує приблизно 5000 грн. заробітку щомісячно, згодна на ј частку аліментів. Представник відповідача також просив відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. У відповідності до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2008 року та до досягнення дитиною повноліття. 08.12.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , в графі батько записаний [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , в графі батько записаний [PERSON] (а.с. 6). Дружина позивача перебуває у декретній відпустці, що підтверджується копією наказу від 08.10.2018 (а.с. 12). Відповідач пред`явила виконавчий лист до виконання про стягнення аліментів лише в липні 2019 року (а.с. 9, 10). Суд при розгляді вимог позивача про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, а також економічна ситуація в державі зазнала змін. З врахуванням доходів сторін, матеріального становища відповідача, створення ним нової сім`ї, наявність двох малолітніх дітей на уриманні, вважає доцільно стягнути розмір аліментів, що стягнуті з позивача на користь відповідачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , які необхідно зменшити з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому зменшення розміру аліментів не призводить відповідача до позбавлення її права на стягнення додаткових витрат. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial