Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

16.09.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державного підприємства «Дніпропетровський державний цирк» (третя особа - Жовтневий районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області) про встановлення факту місця проживання у гуртожитку готельного типу «Будинок артистів цирку», розташованого за адресою: [ADDRESS], визнання наймачем житлового приміщення та зобов'язання ДП «Дніпропетровський державний цирк» укласти договір найму приміщення (а.с. № 1-4). Після залишення позовних вимог без руху ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.09.2014р. позивач надав суду уточнену редакцію своїх позовних вимог 02.10.2014р., виключив вимоги про встановлення факту місця проживання у гуртожитку та змінив назву третьої особи (а.с. № 12-15). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та в судовому засіданні його представник посилалися на те, що з квітня 2005р. по серпень 2014р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Дніпропетровський державний цирк», про що внесено запис у трудову книжку. У 2005 році адміністрація підприємства оселила позивача у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку готельного типу "Будинок артистів цирку", який належить підприємству. У даному гуртожитку позивач мешкає понад 9 років. Там колись було зареєстровано місце його проживання, що підтверджуються даними паспорта. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013р. підтверджено його право на проживання у гуртожитку. У даній справі встановлено, що [PERSON] оселився та проживає на законних підставах, не може бути виселений без надання іншого житлового приміщення. Але, незважаючи на це відповідач не визнає право позивача на проживання в кімнаті та перешкоджає у здійсненні права користування приміщенням, зокрема, не надає згоду на реєстрацію місця мешкання за цією адресою та не укладає договір найму приміщення. Позивач не може зареєструватися за фактичним місцем проживання, у зв'язку із відсутністю для надання у міграційну службу документів, які б підтверджували цей факт (ордер, договір найму (піднайму, оренди приміщення) тощо. На його звернення на особистому прийомі керівника підприємства роз'яснено, що підприємство не може укласти договір найму приміщення та надати згоду на реєстрацію, оскільки він не перебуває з підприємством у трудових відносинах, тому повинен звільнити приміщення. Зазначав, що встановлення факту його проживання та визнання наймачем кімнати в судовому порядку надасть можливість зареєструвати місце мешкання на підставі рішення суду, яке є документом для органу міграційної служби для здійснення реєстрації. Посилається на абз.2 ч.2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законом передбачено визнання особи, що вселилася на законних підставах у приміщення, наймачем цього приміщення. А законність вселення встановлено судовим рішенням. Тому відсутні передбачені законом підстави відмовляти у реєстрації місця проживання та укладати договір найму приміщення. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 61, 63 ЖК України, ст.ст. 316, 810 ЦК України, ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", просили суд позовні вимоги в редакції від 02.10.2014р. задовольнити. Представник позивача - [PERSON] (діє за дорученням від 23.09.2014р. - а.с. № 10) в судовому засіданні позовні вимоги в редакції від 02.10.2014р. підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Боровиков А.М.(діє за дорученням від 06.11.2014р. - а.с. № 38) в судових засіданнях по справі проти позову заперечував, надав також і письмові заперечення (а.с. № 23-25, 46-48, 58-60), в яких зазначав, що ДП «Дніпропетровський державний цирк» є провідним, театрально-видовищним закладом культури та відноситься до сфери управління Міністерства культури України. Майно цирку є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Органом управління майном є Міністерство культури України. На балансі ДП «Дніпропетровський державний цирк» знаходиться гуртожиток готельного типу «Будинок артистів цирку», розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 471 від 30.06.1980р., наказом №7/1 Міністерства культури і мистецтва України, Українського державного творчого об'єднання цирків «Укрдержцирк» від 09.04.1996р. Будинок артистів цирку діє на підставі Положення про будинок артистів цирку, затвердженого 11.04.1996р. Українським державним творчим об'єднанням цирків «Укрдерджцирк» Міністерства культури і мистецтва України (далі - Положення). Відповідно до п.1 Положення, Будинок артистів цирку є гуртожитком готельного типу та призначений для тимчасового мешкання артистів цирку та їх сімей на період знаходження на гастролях у Дніпропетровському державному цирку. Згідно п. 2 Положення в період між гастролями артистів цирку у Дніпропетровському державному цирку та при наявності вільних місць адміністрація Дніпропетровського державного цирку надає місця в будинку артистів цирку, для часткового покриття витрат на утримання будинку артистів цирку, іногороднім громадянам за встановлену плату. Відповідно до наказу №127 від 15.11.2005р. «Про порядок поселення громадян в Будинок артистів цирку», поселення іногородніх громадян на вільні місця в Будинок артистів цирку здійснюється: на підставі листів державних установ, органів влади, організацій, осіб прибулих у відрядження по посвідченням про відрядження; осіб, що мають певні виробничі відношення з цирком та членів сімей працівників гастролюючої програми. Таким чином, адміністрація цирку має право вирішувати питання про тимчасове мешкання особи лише при певних обставинах, що обумовлені зазначеним наказом. На сьогоднішній час у [PERSON] відсутні підстави для проживання у номері, оскільки він не є співробітником ДП «Дніпропетровський державний цирк», не є членом сім'ї працівників гастролюючої програми та не є особою, що прибула у відрядження. [PERSON] було роз'яснено, що питання про проживання вирішує виключно власник майна - Міністерство культури України. Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 15.03.2006р. N297 «Про затвердження Порядку надання послуг, з тимчасового розміщення (проживання)» послуги з тимчасового розміщення (проживання) - це діяльність юридичної та фізичної особи з надання місця для ночівлі у засобі розміщення за плату, а також інша діяльність, пов'язана з тимчасовим розміщенням (проживанням), передбачена законом. (п. 3 Постанови). Пунктом 4 Постанови передбачено, що до послуг з тимчасового розміщення (проживання) не належить, зокрема, розміщення осіб, з якими укладається договір про наймання житла на строк, що перевищує один місяць. Вимоги позивача суперечать меті створення та діяльності Будинку артистів цирку та не підпадають під компетенцію адміністрації цирку, оскільки останній обмежений у праві вирішувати питання про укладання договору оренди (найму) житла. З цих підстав, просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в судові засідання 13.11.2014р. та 09.12.2014р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками (а.с.№ 19, 50). 30.10.2014р. та 28.11.2014р. до суду надійшли заяви представника відповідача Тарасової В.В., в яких вона просить розглядати справу за відсутності їх представника та винести рішення згідно норм чинного законодавства (а.с. № 21, 51). Під час судового засідання 09.12.2014р. суд ухвалив розглядати справу за відсутністю представника 3-ї особи (а.с. № 52-56). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності представника ГУ ДМС у Дніпропетровській області на підставі ст. 169 ЦПК України, а з урахуванням того, що представник відповідача приймав участь у розгляді справи в суді, заперечуючи проти позовних вимог, суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26.04.2005р. по 20.08.2014р. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Дніпропетровський державний цирк», працював начальником гуртожитку готельного типу «Будинок артистів цирку», про що внесено запис у трудову книжку (а.с. № 9). 20.08.2014р. його було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов'язків, передбачених трудовим договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013р. (а.с. № 7, 8) відмовлено у задоволенні позову ДП «Дніпропетровський державний цирк» до [PERSON] про виселення зі спірної кімнати. Судом у даній справі встановлено, що [PERSON] мешкає у кімнаті [ADDRESS]. Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 19.02.2014р. [PERSON] 26.04.2011р. знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. (а.с. № 92) Відповідно до п. 2 Положення «Про будинок артистів Дніпропетровського державного цирку», затвердженого Президентом об'єднання «Укрдержцирк» від 11.04.1996р. (а.с. № 33 - 35), у період між гастролями циркових програм та при наявності вільних місць після поселення колективу гастролюючої програми, адміністрація цирку надає місця іногороднім за встановлену плату. Наказом Дніпропетровського державного цирку № 127 від 15.11.2011р. (а.с. № 11- 12) встановлено порядок заселення іногородніх громадян до гуртожитку, а саме, окрім іншого, осіб які мають виробничі відносини з цирком. На час ухвалення вказаного рішення [PERSON] був працівником ДП «Дніпропетровський державний цирк» та обіймав посаду начальника Будинку артистів цирку. Тому, суд дійшов висновку, що на момент заселення та на час розгляду справи судом, існують правові підстави для його перебування та проживання у гуртожитку. Враховуючи, що [PERSON] мав законні підстави на надання йому житлової площі у гуртожитку, не мав іншого житлового приміщення, зареєстрованим ніде не значився з 26.04.2011р. , Жовтневий районний суд м.Дніпропеьтровська при винесені рішення суду від 06.03.2013р. вважав, що відповідач не може бути виселений з житлового приміщення без надання йому іншого житла. Тому у задоволенні вимог ДП «Дніпропетровський державний цирк» відмовив (а.с. № 7, 8). На час розгляду даної справи [PERSON] звільнений з посади начальника Будинку артистів цирку ДП «Дніпропетровський державний цирк». Позивач не є членом сім'ї працівників гастролюючої програми та не є особою, що прибула у відрядження. Разом із тим, позивач просить суд визнати його наймачем житлового приміщення та зобов'язати ДП «Дніпропетровський державний цирк» укласти з ним договір найму житлового приміщення (дивись уточнену позовну заяву від 02.10.2014р. - а.с. № 12-15). Водночас, відповідно до п.1 вищевказаного Положення, Будинок артистів цирку є гуртожитком готельного типу та призначений для тимчасового мешкання артистів цирку та їх сімей на період знаходження на гастролях у Дніпропетровському державному цирку (а.с.№ 33-35). Згідно п. 2 Положення в період між гастролями артистів цирку у Дніпропетровському державному цирку та при наявності вільних місць адміністрація Дніпропетровського державного цирку надає місця в будинку артистів цирку, для часткового покриття витрат на утримання будинку артистів цирку, іногороднім громадянам за встановлену плату (а.с.№ 33-35). Відповідно до наказу №127 від 15.11.2005р. «Про порядок поселення громадян в Будинок артистів цирку», поселення іногородніх громадян на вільні місця в Будинок артистів цирку здійснюється: на підставі листів державних установ, органів влади, організацій, осіб прибулих у відрядження по посвідченням про відрядження; осіб, що мають певні виробничі відношення з цирком та членів сімей працівників гастролюючої програми (а.с. № 74-75). Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Статтею 128 ЖК України передбачено, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Як визначено наказом Дніпропетровського державного цирку від 15.11.2005р. № 127 «Про порядок поселення громадян у Будинку артистів» (а.с. № 74-75), згідно п. 2 Положення про Будинок артистів» (а.с. № 33-35) у період між гастролями циркових програм та за наявності вільних місць після поселення колективу гастролюючої програми, адміністрація цирку надає місця іногороднім за плату, зокрема, особам, які перебувають у трудових відносинах з цирком. Отже, спірна кімната у 2005р. надана позивачу тимчасово, як робітнику цирку, що не оспорюється сторонами. Згідно ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Статтею 132 ЖК України передбаченні підстави виселення з гуртожитків. Зокрема, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку. Згідно ксерокопії паспорта, позивач з 04.05.2005р. по 06.08.2009р. був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 5). Підстави зняття з реєстраційного обліку 06.08.2009р. представник позивача суду не пояснив. Позивач був наймачем спірного приміщення, був зареєстрований там з 04.05.2005р. по 06.08.2009р. Пред'являючи даний позов [PERSON] знову просить визнати його наймачем спірного приміщення. Втім, після 06.08.2009р. та на день подання позову позивачем не дотриманий порядок отримання документів, які могли б бути підставою для його реєстрації, а також з матеріалів справи не вбачається, що з приводу отримання права на проживання у спірній кімнаті між сторонами виникав спір. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.03.2014р. (на час перебування у трудових відносинах) позивач звертався до керівника Будинку артистів цирку ДП «Дніпропетровський державний цирк» саме з питання реєстрації місця проживання, але не з питання надання приміщення у користування. На його звернення листом від 02.04.2014р. № 01/120 (а.с. № 49) роз'яснено, що згідно Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованим в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421, право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. ДП «Дніпропетровський державний цирк» є лише балансоутримувачем гуртожитку, а власником є Міністерство культури України. Суд зазначає, що відповідно до п. 1.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012р. № 1077, реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції Згідно із п. 2.2. Порядку для реєстрації місця проживання особа подає до територіального підрозділу ДМС України, зокрема, документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. Виходячи з вказаних норм, позивач повинен був надати для реєстрації місця проживання договір найму (піднайму, оренди) або згоду власника житла на реєстрацію місця проживання. Адже, сама по собі реєстрація є лише облік місця проживання особи. Реєстрації повинно передувати визнання права на проживання. Позивач звернувся не до підрозділу ДМС України з питання реєстрації, а до відповідача, який цим питанням не займається. Документів, що підтверджують право на проживання у позивача відсутні, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. 20.08.2014р. [PERSON] було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Отже на даний час позивач втратив право на проживання у гуртожитку, оскільки припинив трудові відносини з позивачем. Слід зазначити, що згідно відповіді виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради від 15.04.2013р. № 5-30/14 на звернення цирку, повідомлено, що номеру [ADDRESS], не надавався статус «службового приміщення» (а.с. № 79). Крім того, листом ДП «Дніпропетровський державний цирк» від 21.08.2013р., адресованим начальнику Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради, роз'яснено, що [PERSON] ще у 2001 році продав свою квартиру у м. Дніпропетровську та виїхав на проживання до іншої країни - Ізраїлю. У 2005 році повернувся до м. Дніпропетровська та мешкав із сином - [PERSON], з яким не зміг проживати і повернувся у будинок до гуртожитку (а.с. № 67). Питання про законність поселення [PERSON] у гуртожитку Цирку, вже вирішувалося адміністрацію Цирку, а також першим заступником Міністра культури України Кохан Т.Г., який листом № 451/7/53-13 від 11.04.2013р. роз'яснив [PERSON], з посиланням на ст. 128 ЖК РСР, Положення про будинок артистів цирку, про необхідність звернення до адміністрації цирку або профспілкового комітету, оформити дозвіл на поселення і проживання в гуртожитку (а.с. № 66). В листі зазначено також, що [PERSON] без будь-яких обґрунтованих і законних пояснень та підстав, які б давали йому законне право на поселення і проживання у трьохмісному номері 202, продовжує самостійно проживати та категорично відмовляється звертатись до адміністрації Цирку або профспілкового комітету, з метою врегулювання та вирішення цього питання, відповідно до чинного законодавства України та встановленого порядку поселення у гуртожиток та надсилає скарги у всі контролюючи інстанції міста. Дійсно, на звернення позивача до Міністерства культури України, листом від 11.04.2013р. № 451/7/53-13 повідомлено, що відповідно до пояснень генерального директора ДП «Дніпропетровський державний цирк» на сьогодні не має жодного документу, який дозволяє йому ([PERSON]) проживати в будинку артистів цирку, а колишній генеральний директор цирку [PERSON] вселив його у гуртожиток готельного типу «Будинок артисті цирку» без відомих причин. Також відсутня заява позивача на ім'я керівника щодо дозволу на проживання в будинку артистів. Роз'яснено, що відповідно до ст. 128 ЖК України площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету, в порядку черговості, визначеними адміністрацією підприємства та профспілковим комітетом. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає ордер, який є єдиною підставою для вселення. Рекомендовано офіційно звернутися до керівництва ДП «Дніпропетровський державний цирк» щодо дозволу на проживання в будиш артистів (а.с. № 66). Листом ДП «Дніпропетровський державний цирк» від 05.03.2013р., адресованим начальнику Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради, роз'яснено, що у 2005 році колишнім Генеральним директором цирку з невідомих підстав була надана можливість [PERSON] тимчасово вселитися і проживати у будинку артистів. 14.04.2011р. [PERSON] звернувся до генерального директора цирку з проханням надати дозвіл на подальше проживання у будинку артистів з метою вирішення питання про виділення йому житла. Адміністрація цирку дозволила його подальше проживання з 01.12.2012р. Але після спливу цього строку [PERSON] продовжив проживати у будинку артистів у номері 202 за відсутності законних на це підстав. [PERSON] було виділено житло (квартира) у м. Дніпропетровську, яку він продав, тому залишився без житла (а.с. № 62). Листом УПСЗН Дніпропетровської міської ради від 17.04.2013р. № 4/264 на звернення цирку роз'яснено, що з метою надання житла [PERSON], йому слід стати на квартирний облік (а.с. № 65). На чисельні звернення та скарги [PERSON] до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, ДП «Дніпропетровський державний цирк» надані відповіді про те, що адміністрацією цирку, Міністерством культури України неодноразово надавалися роз'яснення [PERSON] щодо порядку отримання ордеру на житло. Однак, останній продовжує безоплатно проживати у кімнаті [ADDRESS] гуртожитку та відмовляється звертатись до адміністрації Цирку або профспілкового комітету, з метою вирішення цього питання. Повідомляв адміністрацію цирку, що збирає документи для постановки на облік на житло, але таких документів не підготував та продовжує проживати у гуртожитку (а.с. № 68 - 73, 80-83). Як вбачається з листа Голови профспілкового комітету від 17.12.2012р. № 01/5, адресованого генеральному директору цирку, [PERSON] з питання виділення йому житлової площі в гуртожитку готельного типу ([ADDRESS]) до профспілкового комітету не звертався (а.с. № 77). На службову записку позивача щодо надання права на реєстрацію у гуртожитку, листом ДП «Дніпропетровський державний цирк» від 20.05.2013р. № 01/154, повідомлено, що будинок артистів, згідно Положення, є гуртожитком готельного типу і призначений для тимчасового мешкання артистів цирку і їх сімей на період знаходження на гастролях у цирку, а також, при наявності вільних місць, - для громадян , які мають трудові відносини з цирком. Положенням не передбачено здійснення прописки громадян, що тимчасово проживають в будинку артистів. В листі вказано, що [PERSON] не відомо на якій підставі постійно проживаєте в номері 202, що призначений для сімей або кількох осіб, чим порушується Розділ 4 наказу дирекції Цирку № 127 від 15.11.2005р., яким встановлено, що тимчасове проживання громадян у вільних номерах будинку артистів цирку надається одна послуга - койко-місце. По суті звернення, повідомлено, що станом на дату цього звернення, не має жодного звернення до адміністрації Цирку або профспілкою комітету про виділення койко-місця або окремого номеру у гуртожитку «Будинок артистів цирку», а також відсутнє спільне рішення адміністрації Цирку та профспілкового комітету про виділення житлової площі (ст. 128 ЖК України), що унеможливлює вирішення питання про будь-який реєстраційний облік, оскільки відсутні законні підстави на його здійснення (а.с. № 78). Таким чином, з даних матеріалів вбачається, що позивач не звертався ані до Міністерства культури України, ані до відповідача з приводу надання спірної кімнати у користування та укладення з ним договору її оренди (найму). Тобто, зверненню до суду не передувало вирішення питання про право на користування житловим приміщенням. А на день звернення до суду із позовом про визнання наймачем приміщення таке право втрачено у зв'язку зі звільненням позивача із займаної посади. Після цього питання щодо надання йому у користування спірної кімнати також не ініціювалося. Твердження позивача, що в даному випадку рішення суду є єдиною можливістю зареєструватися йому у спірному приміщенні, не ґрунтується на законі. Суд зазначає, що у відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Отже, до компетенції суду відноситься вирішення спорів, а не встановлення тих чи інших обставин, винесення рішень відносно розпорядження майном, оскільки суд не може підмінювати орган, компетенція якого щодо розпорядження майном визначена законом. Крім того, судом враховано, що п. 15 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996р. „Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" встановлено, що виходячи зі змісту ст.33 Конституції України наявність або відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, або ж для відмови їй в цьому. За таких обставин, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, відмовляючи у задоволені позовних вимог [PERSON] суд виходить з того, що ДП «Дніпропетровський державний цирк» не є єдиним належним відповідачем у справі, з огляду на наступне. Так, відповідно до 4.3. Статуту ДП «Дніпропетровський державний цирк», затвердженого наказом Міністерства культури України від 18.05.2012р. № 506, майно Цирку є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Згідно із п. 6.1.1. статуту Орган управління майном здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за Цирком майна, Згідно п.п. 6.1.5. Статуту Орган управління надає згоду на передання в оренду державного майна. В п. 1.1. Статуту зазначено, що саме Міністерство є органом управління майном (а.с. № 26-32). Відповідно до п. 2.3. Положення «Про будинок артистів Дніпропетровського державного цирку», затвердженого Президентом об'єднання «Укрдержцирк» від 11.04.1996р., будинок артистів цирку є невід'ємною частиною усього циркового комплексу Дніпропетровського Державного цирку (а.с. № 33-35). Ці положення Статуту ДП «Дніпропетровський державний цирк» та Положення «Про будинок артистів Дніпропетровського державного цирку» кореспондуються зі ст. ст. 326, 761 та 810 ЦК України, які встановили, що право передачі майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права, а також те, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До суду 11.11.2014р. надійшли відповідні заперечення представника відповідача (а.с. № 23-25), між тим представник позивача з ними не погодився, виклавши свою позицію письмово, та наполягаючи, як і раніше, що позовні вимоги позивачем заявляються тільки до ДП «Дніпропетровський державний цирк» (а.с. № 43-45). На початку судового засідання 09.12.2014р., розглядая клопотання представника на запитання головуючого, представник позивача - [PERSON] також зазначив, що сторона позивача не бажає, як замінювати сторону відповідача на Міністерство культури України, так і залучати Міністерство в якості співвідповідача (а.с. № 54). Обговорюючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що позивач за законом звільнений від оплати судового збору, як інвалід 2-ї групи, при подачі позову судовий збір не сплачував, в задоволені позовних вимог йому відмовлено, отже суд не находить підстав для стягнення судових витрат з відповідача та відносить ці судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн.60коп. на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed