overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 24 вересня 2014 року його сусідка [PERSON] затопила його квартиру, про що був складений акт комісією Золочівського МЖКП. Згідно проведеного кошторису ремонтних робіт, вартість відновлення житла до моменту затоплення становить 1146 грн. Тому позивач просить цю суму шкоди стягнути з відповідачки. Свої позовні вимоги він обгрунтовує тим, що до часу огляду експертами житла вода спричинила і більше шкоди ніж було в момент затоплення, оскільки вона просочилася в стіни і в стелю, проявився грибок, в квартирі збільшилася вологість. У зв`язку з чим він змушений був ввімкнути опалення на два тижні , щоб висушити сирість в кімнаті. Відповідачка спочатку погоджувалася відшкодувати збитки добровільно, проте, після отримання кошторису ремонту , відмовилася. Своїм коштом він ремонт зробити не може, тому звернувся в суд з метою захисту свого права. Відповідачка [PERSON] позову не визнала і пояснила , що затоплення квартири відбулось тому , що у неї на кухні був дещо несправий водяний кран. Але вона у Золочівський "Водоканал" в ЖЕК з проханням відремонтувати його не зверталась і намагалась полагодити його власними силам. Коли дома у них нікого не було , а після відключення води воду подали знову , цей кран вирвало і затопило нижчі квартири. Але вона важає , що у [PERSON] не було сильного затоплення , а лише невелика пляма. Тому вона в той же день сплатила йому на відшкодування шкоди 300 грн. Оцінивши подані докази , суд прийшов до встсновку , що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як видно з акту обстеження квартири позивача від 25.09.2014 року , що складений комісією Золочівського МВЖКП , то комісія виявила , що квартири "[ADDRESS] і [ADDRESS] затоплені [PERSON] . У квартирі [PERSON] затопленно 3 кв м стелі , в коридорі - 1,2 кв м стіни , в кладовці - 1,4 кв м стіни , в туалеті пошкоджено 1,2 кв м Кошторисом ремонтних робіт підвтержено , що вартість ремонту квартири позивача становить 1146 грн. Реєстраційним посвідченням стверджується, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок , пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг , що виникли з власності вини , за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої , обладнання , що вийшли з ладу з його вини. [PERSON] зобов`язана була проводити необхідний ремонт водяного крана , але це не зробила , що і привело до затопленння квартири позивача. Тому вона повинна відшкодувати йому заподіяну шкоду. Однак на відшкодування шкоди вона сплатила йому 300 грн., що [PERSON] в судовому засіданні визнав. Тому сума невідшкодованої шкоди становить 846 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON], є власницею квартири яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 05 січня 2015 року. Разом зі нею, у вищевказаній квартирі зареєстровані її діти, син [PERSON], дочка [PERSON], та Відповідач, колишній чоловік, [PERSON]. На даний час шлюбні стосунки між ними припинені. 07 червня 2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про розірвання шлюбу. У звязку з чим звертається до суду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовної заяви. Відповідач до судового засідання не з′явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. [PERSON], є власницею квартири яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 05 січня 2015 року. Разом зі нею, у вищевказаній квартирі зареєстровані її діти, син [PERSON], дочка [PERSON], та Відповідач, колишній чоловік, [PERSON]. На даний час шлюбні стосунки між ними припинені. 07 червня 2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення про розірвання шлюбу. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник частини нерухомого майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні мною права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 03.05.2018 року №0000528992 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ вул. Паркова, 71-84. У відповідності до довідки про причину смерті №517 від 17.11.2017 року, [PERSON], померла 17.11.2017 року від інтоксикації, злоякісного новоутворення молочної залози з метастазами в легенях та хребті. Факт смерті [PERSON] також підтверджується дублікатом лікарського свідоцтва про смерть №522 від 20.11.2017 року. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 02.05.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13.-24-4209, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №093320 від 17.11.2017р., яке видане Харцизьким міським відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 12.07.2017 року №739 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ бул. Краматорський, 44-56. У відповідності до довідки про причину смерті №50 від 18.02.2018 року, [PERSON], померла 18.02.2018 року від інфаркту головного мозку при церебральному атеросклерозу та гіпертонічної хвороби. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про поховання, фото-картками з місця поховання. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 02.05.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13.-24-4203, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №099689 від 19.02.2018р., яке видане Єнакіївським міським відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 15.12.2014 року №1426/22850 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ вул. Паркова, 95-137. У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть №151 від 05.06.2018 року та свідоцтва про смерть серії днр №111100 від 05.06.2018р., [PERSON], помер 01.06.2018 року від атеросклеротичного кардіосклерозу. Факт смерті [PERSON] також підтверджується фотокартками з місця поховання. \~ \~ \~ \~З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 05.07.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13.-24-6460, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №111100 від 05.06.2018р., яке видане Старобешівським районним відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317\~ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно помер у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт його смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 16.09.2016 року №1426075966 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ вул. Катеринича, 13-20. У відповідності до довідки про причину смерті №69 від 06.04.2018 року, [PERSON], померла 05.04.2018 року від хронічної серцево-судинної недостатності, хронічної ішемічної хвороби серця з артеріальною гіпертензією. Факт смерті [PERSON] також підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання, актом. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 20.04.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13.-24-3021/4, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №101933 від 06.04.2018р., яке видане Тельманівським районним відділом записів актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 22.10.2014 року №1426/1177 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ вул. Кутузова, 22. У відповідності до довідки про причину смерті №54 від 19.01.2018 року, [PERSON], померла 19.01.2018 року від церебрального атеросклерозу. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про поховання, чеками про сплату послуг. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 30.01.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13-24-7376, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №087752 від 20.01.2018р., яке видане Київським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] є донькою [PERSON]. Згідно до довідки від 26.12.2016 року №10189 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою м. Краматорськ вул. О. Вишні, 13-45. У відповідності до довідки про причину смерті №145 від 05.03.2018 року, [PERSON], померла 05.03.2018 року від церебрального атеросклерозу з гіпертензією. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про поховання, фотокартками з місця поховання. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої заявнику 03.05.2018р. в Краматорському МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №15.13.-24-4344, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії днр №087979 від 05.03.2018р., яке видане Київським відділом записів актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції днр, зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «днр». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р. №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно померла у Донецькій області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявниці.

Outcome: approved