Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

04.12.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь \~ щомісячно аліменти на утримання\~ неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2017 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила,\~ що відповідач\~ є здоровим та працездатним, інших утриманців немає та має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини.\~ Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утриманні дочки, яка перебуває на її утриманні, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув.\~\~Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка надсилалася за останнім відомим його місцем проживання та реєстрації, однак про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі, проти чого від позивача заперечень не поступило. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до\~ повного задоволення\~ з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як слідує з копії свідоцтва про народження /а.с. 3/, батьками неповнолітньої\~ [PERSON], [INFO],\~ є сторони по справі. Неповнолітня дочка [PERSON] перебуває на утриманні матері, позивачки по справі /а.с.5/. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12,81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути\~ необхідним\~ та достатнім для забезпечення гармонійного\~ розвитку дитини. Мінімальний\~ розмір аліментів на одну дитину не може\~ бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач здоровий та працездатний, інших утриманців не має,\~ не достатньо приймає участі в утриманні своєї\~ неповнолітньої доньки, на спростування чого останнім не було подано доказів, а тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові - 1000 грн. щомісячно, що буде відповідати\~ як\~ інтересам самої дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. З вище викладених підстав слід позовні вимоги про стягнення аліментів\~ в розмірі 1000 грн. задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved