Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просили його задовольнити, суду пояснила, що з вересня 2013 року відповідач залишив сім'ю, проживає окремо, його місце проживання не відомо та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, взагалі не спілкується з донькою, матеріальної допомоги не надає, в зв»язку з чим просила позбавити батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представника органу опіки та піклування, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 10 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 15.12.2015 року. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. При цьому, орган опіки та піклування встановив, що вихованням та матеріальним утриманням в повному обсязі [PERSON] займається її мати - [PERSON] та її чоловік [PERSON], які піклуються та створили необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №23 від 12.02.2016 року (а.с. 7) вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний дошкільний заклад з 01.09.2015 року та за вказаний період батько дитини [PERSON] в даний дошкільний заклад не з»являвся, на протязі всього часу перебування дитини в закладі не забирав дитину та не відвідував батьківських зборів, що свідчить про самоусунення від виконання своїх батьківських обов»язків та свідомого нехтування ними з боку відповідача по відношенню до малолітньої доньки на протязі тривалого часу, а саме з часу перебування дитини в дитячому дошкільному закладі. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Одночасно відповідачем не надавалася матеріальна допомога на утримання дитини. Також відповідач не надає медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною. При цьому, як встановлено в судовому засіданні ухилення від виховання дитини з боку відповідача здійснюється за умови його винної поведінки та свідомого нехтування ним своїх обов'язків, оскільки відповідач не цікавиться матеріально-побутовими умовами дитини та не намагався вжити заходів до спілкування з дитиною. Свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає разом з позивачем та її малолітньою дочкою починаючи з грудня 2014 року, відповідач жодного разу не відвідував доньку та не надає матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved