Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

05 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом, в якому прохає визнати інформацію, яка зберігається в обліках МВС, зазначену в довідці серії ПАЗ№ 1481643, виданою Управлінням інформаційного забезпечення про його засудження - недостовірною, зобов"язавши [PERSON] управління Національної поліції України в Запорізькій області зняти його з обліків МВС як особу, яка підозрюється , обвинувачується або засуджена за кримінальною справою №300523пр, порушеною 29 жовтня 2005 року та як особу, яка підозрюється чи обвинувачується у кримінальному провадженні № 12014080270000076. Стягнути на користь позивача з Державної казначейської служби України компенсацію моральної шкоди у розмірі 33 072 грн, заподіяної бездіяльністю органів державної влади в особі [PERSON] районного відділу ГУМВС України та прокуратури Запорізької області. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказав, що 29 жовтня 2005 року [PERSON] міжрайонною прокуратурою, яка є структурним підрозділом прокуратури Запорізької області відносно нього була порушена кримінальна справа №300523пр за фактом вбивства [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України. 01 листопада 2005 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та 08 листопада 2005 року йому було предявлено обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України. 23 червня 20103 року Куйбишевським районний судом Запорізької області був винесений вирок, яким його визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. 15 січня 2014 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області постановлено ухвалу, якою скасовано вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області відносно нього, а кримінальну справу направлено [PERSON] міжрайонному прокурору для організації додаткового досудового розслідування. 04 лютого 2014 року прокуратурою Запорізької області відповідно до п.12 Перехідних положень кримінального процесуального кодексу України ( в редакції 2012 року) направлено вказану кримінальну справу до [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області для подальшого розслідування. 05 лютого 2014 року службовою особою [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області було прийнято рішення відповідно до ст..214 КПК України ( в ред..2012року) про внесення обставин кримінальної справи №300523пр до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування за новим кримінальним провадженням №12014080270000076 без особи, яка підозрюється у вчиненні злочину. Таким чином, під час прийняття 05 лютого 2014 року слідчим рішення про початок досудового розслідування відповідно до КПК України ( в ред.. 2014 року), подальше перебування його в статусі обвинуваченого за кримінальною справою №300523пр, порушеною 29 жовтня 2005 року було припинено та не було прийнято процесуальне рішення щодо повідомлення про підозру в новому кримінальному провадженні №12014080270000076. 23 березня 2014 року по вищезазначеному кримінальному провадженні його було допитано як свідка, в статусі якого він знаходиться на сьогоднішній день. Тобто, на теперішній час позивач не є особою , яка підозрюється, обвинувачується або засуджена за кримінальною справою №300523пр, порушеною 29 жовтня 2005 року, та не є особою, яка підозрюється чи обвинувачується у кримінальному провадженні №12014080270000076. Вказані обставини встановлені рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, яке набуло законної сили 04 листопада 2015 року. Всупереч зазначеним фактам, [PERSON] районним відділом ГУМВС України в Запорізькій області у витязі ЄРДР від 05 лютого 2014 року розміщена інформація про те, що він вбив [PERSON] Крім того слідчим не здійснені заходи щодо зняття його з обліку МВС як особи яка підозрюється, обвинувачується або засуджена за кримінальною справою №300523пр, порушеною 29 жовтня 2005року та особи, яка підозрюється чи обвинувачується у кримінальному провадженні №12014080270000076. Для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, 28 січня 2016 року, в управлінні інформаційного забезпечення, яке структурним підрозділом [PERSON] Управління Національної поліції в Запорізькій області, ним отримана довідка про те, що він засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, що є недостовірною інформацією, яка зберігається в обліку МВС, завдяки неправомірним діям [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області та ухиленні від здійснення нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування з боку прокуратури Запорізької області. Позивач вважає інформацію такою, що принижує його честь та гідність, та такою, що зберігається в супереч презумпції невинуватості, та підлягає спростуванню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, повідомив причини неявки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повідомив судові про те, що підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, надав відповідні пояснення по суті позовних вимог. Представники відповідачів [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області та [PERSON] управління Національної поліції в Запорізькій області в судове засідання не з'явились, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином, повідомили причини неявки. Крім того представником відповідача [PERSON] управління Національної поліції в Запорізькій області до суду надано письмове заперечення стосовно позовних вимог позивача [PERSON], в якому зазначено, що відповідач по справі не визнає позов з обставин зазначених у позові та прохав відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON]. В обґрунтування заперечень відповідач [PERSON] управління Національної поліції в Запорізькій області зазначив, що на підставі особистого звернення позивача у відповідності до вимог п.9.9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах (установах) кримінально виконавчої системи України, затвердженої Наказом МВС України та ДДУПВП від 23 серпня 2002 року №823/188, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України, видано довідку серії ПАЗ№ 1481643. Повідомлення інформації, яка відображена в довідці здійснено лише особі, якої вона стосується, тобто позивачу, та не може визнаватись поширенням такої інформації, оскільки вона не стала доступною третім особам. Щодо достовірності інформації, то вона внесена відповідно до вимог Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах (установах) кримінально виконавчої системи України, затвердженої Наказом МВС України та ДДУПВП від 23 серпня 2002 року №823/188 (далі Інструкція), згідно якої вирок суду є підставою для постановлення до оперативно-довідкового обліку ( п.п. «б» п.3.1). Вилучення інформації з облікових документів здійснюється відповідно до п.11.1 вказаної Інструкції де міститься вичерпний перелік випадків виключення відомостей про особу з оперативно-довідкових картотек. Запити про надання інформації громадянам згідно п.8.8 Інструкції, надаються відповідно до Законів України, які регулюють питання накопичення, зберігання та поширення інформації. В тому числі персональних даних, окрема: ст..11 Закону України «Про інформацію», ст..10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст..16 Закону України «Про захист персональних даних». З наведених вище норм, виникає обовязок надати особі наявну інформацію, яка стосується її особисто, однак у жодному з зазначених нормативно-правових актах не вказано, що інформацію необхідно подавати частково або усічено, як це вигідно особі за певних обставин. В зв»язку з чим , [PERSON] управління Національної поліції в Запорізькій області вважає, що інформація оперативно-довідкового обліку відносно позивача та її відображення у довідці серії ПАЗ № 1481643 є достовірними, повними та належними, оскільки вона внесена до оперативно- облікового і дактилоскопічного обліку відповідно до положень Інструкції та відсутні підстави для її вилучення. Представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти позовних вимог [PERSON], прохала відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача вказала, що Державна казначейська служба України не повинна нести відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб органів державної влади, оскільки це не передбачено жодним нормативним документом. Згідно з положенням Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету. Яка передбачає здійснення органами Державної казначейської служби України операцій з коштами державного та місцевих бюджетів, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, контролю бюджетних асигнувань при зарахуванні надходжень, прийняття зобов»язань та проведення платежів, бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету. Одним з принципів бюджетної системи України є цільове використання бюджетних коштів, тобто бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Виконання повноважень щодо обслуговування Державного бюджету України не є підставою для покладення відповідальності за дії органів державної влади на державну казначейську службу України. В даному випадку Державна служба жодним чином не порушувала права позивача по справі, не є головним розпорядником бюджетних коштів органів МВС України, не несе відповідальності за дії органів державної влади, не може надати будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що стосуються предмету спору і відповідно не наділена повноваженнями виступати в даній справі в якості відповідача. Крім того представник відповідача вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди належним чином не доведені позивачем, не обґрунтовані і є безпідставними. Позивачем не надано доказів поширення недостовірної інформації відносно нього, так само як і доказів недостовірності такої інформації. Також позивачем в позовній заяві не зазначив в чому полягає моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких саме міркувань виходив позивач , визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджено. Представник відповідача вважає обґрунтування позивача щодо стягнення моральної шкоди у зв»язку з приниженням його честі і гідності за наявності інформації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача прокуратури Запорізької області прокурор Вінницький В.В. заперечив проти позовних вимог [PERSON], оскільки вважає вимоги безпідставними і необґрунтованими, в зв»язку з чим в задоволенні яких судом повинно бути відмовлено з наступних підстав. В довідці серії ПАЗ №1481643 зазначено, що [PERSON] значиться особою, яку 23.06.2013року Куйбишевським районним судом Запорізької області засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, у відбутий строк зараховано період з 29.010.2005року по 22.08.2006року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5.01.2014 вирок від 26.06.2013 року скасовано, справу направлено на додаткове розслідування. Звільнено 28.03.2014року по відбуттю строку утримання під вартою. Тобто, інформація, яка викладена в довідці [PERSON] не заперечується, а навпаки підтверджує її достовірність, і тому вона не може вважатись недостовірною. Крім того позивач у позовній заяві не конкретизував в чому полягає ухилення від здійснення нагляду за додержанням законів та які при цьому конкретно норми закону порушено прокуратурою області. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням і коло його повноважень визначено ст..36 КПК України. Жодним нормативно-правовим актом на прокурора не покладено обов»язок здійснювати контроль за правильністю ведення обліків, які здійснюють органи внутрішніх справ. Порядок формування , ведення та використання оперативно-довідкового обліку в органах внутрішніх справ визначено Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах (установах) кримінально виконавчої системи України, затвердженої Наказом МВС України та ДДУПВП від 23 серпня 2002 року №823/188. Також, в позовній заяві позивачем не зазначено, в чому полягає причинний зв»язок між діями (бездіяльністю) процесуальних прокурорів та шкодою, заподіяною позивачу, в зв»язку з чим відсутні підставі для задоволення позову [PERSON]. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача, [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області та представника [PERSON] управління Національної поліції в Запорізькій області. Суд, зясувавши позицію позивача та відповідачів у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, прийшов до наступних висновків. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Конституція України\~визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України). Відповідно до ч.5\~ст.55 Конституції України\~кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Положеннями ч.1\~ст.297 ЦК України\~передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно\~ст. 275 ЦК України\~фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений\~главою 3 цього Кодексу. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2005 року [PERSON] міжрайонною прокуратурою відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа №300523пр за фактом вбивства [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України. 01 листопада 2005 року відносно позивача по справі обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та 08 листопада 2005 року йому було предявлено обвинувачення за ч.1 ст.115 КК України. 23 червня 20103 року Куйбишевським районний судом Запорізької області був винесений вирок, яким [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Згідно вимог пп. «б» п.3. Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах (установах) кримінально виконавчої системи України, затвердженої Наказом МВС України та ДДУПВП від 23 серпня 2002 року №823/188 (далі Інструкція), інформація про засудження позивача була внесена до обліку осіб, які засуджені або притягаються до кримінальної відповідальності, оголошені в розшук, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, згідно якої вирок суду є підставою для постановлення до оперативно-довідкового обліку . 15 січня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області скасовано вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року, а кримінальну справу направлено [PERSON] міжрайонному прокурору для організації додаткового досудового розслідування. 04 лютого 2014 року прокуратурою Запорізької області відповідно до п.12 Перехідних положень кримінального процесуального кодексу України ( в редакції 2012 року) направлено вказану кримінальну справу до [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області для подальшого розслідування. 05 лютого 2014 року службовою особою [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області було прийнято рішення відповідно до ст..214 КПК України ( в редакції 2012 року) про внесення обставин кримінальної справи №300523пр до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування за новим кримінальним провадженням №12014080270000076. Дані обставини визнаються сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно копії довідки серії ПАЗ №1481643, [PERSON] значиться особою, яку 23.06.2013року Куйбишевським районним судом Запорізької області засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі, у відбутий строк зараховано період з 29.010.2005року по 22.08.2006року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5.01.2014 вирок від 26.06.2013 року скасовано, справу направлено на додаткове розслідування. Звільнено 28.03.2014року по відбуттю строку утримання під вартою. Позивач вважає, що інформація, яка зберігається в обліку МВС, завдяки неправомірним діям [PERSON] районного відділу ГУМВС України в Запорізькій області та ухиленні від здійснення нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування з боку прокуратури Запорізької області, є недостовірною, принижує його честь та гідність, та такою, що зберігається в супереч презумпції невинуватості, та підлягає спростуванню. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Інструкція міститься вичерпний перелік випадків виключення відомостей про особу з оперативно-довідкових картотек. Пунктом 11.1 передбачено, що з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються: а) раніше складені облікові документи у разі їх переоформлення на підставі постанов органів слідства (дізнання) або ухвал судів про уточнення (зміну) анкетних даних осіб, що стоять на обліку; б) алфавітні картки на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності, до яких не застосовувався запобіжний захід у вигляді взяття під варту, при заміні цих карток на арештантські або картки з рішенням суду; в) облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок; г) облікові документи, що підлягають вилученню у зв'язку із закінченням строку їх зберігання відповідно до п.10 Інструкції. Правильність вилучення карток і дактилокарт контролюється керівниками відповідних підрозділів (п.11.2 Інструкції). В звязку з тим, що [PERSON] було предявлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, після скасування вироку та повернення справи для проведення додаткового розслідування та внесення відповідно до перехідних положень КПК України відомостей до ЄРДР, рішення про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] не приймалось, виправдовувальний вирок судом не виносився , тому підстави для вилучення облікових документів на нього з бази даних Управління інформаційного забезпечення ГУНП на даний час відсутні. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що інформація, яка викладена в довідці, [PERSON] не заперечується, а навпаки він підтверджує її достовірність, і тому вона не може вважатись недостовірною. Таким чином позивач не довів факт зберігання стосовно нього недостовірної інформації відповідачами по справі, і як наслідок його немайнові права порушені не були. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні вимоги про визнання інформації, яка зберігається в обліках МВС, зазначеній в довідці серії ПАЗ№ 1481643, недостовірною, через недоведеність. Зберігання даної інформації в оперативно довідковій картотеці МВС ніяким чином не порушує права чи законні інтереси позивача [PERSON], оскільки дана інформація є з обмеженим доступом для службового користування. Інформація є достовірною і викладена в хронологічному порядку розслідування кримінальної справи предявлення обвинувачення, винесення вироку , скасування вироку апеляційною інстанцією, направлення справи для додаткового розслідування. Відповідно до ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою , що має судимість , з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Як встановлено судом будь-якого обвинувального вироку, який набрав законної сили відносно [PERSON] не існує і в обліках МВС не значиться . Тому посилання позивача [PERSON] на той факт , що згідно відомостей викладених в довідці серії ПАЗ№ 1481643, він є особою засудженою за ч.1 ст.115 КК України є помилковим, оскільки відповідно до норм закону він на даний час вважається особою несудимою. Відповідно до ч.2\~ст.1176 ЦК України\~право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.7\~ст. 1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Основним критерієм для відшкодування шкоди відповідно до вимог закону незаконність дій вищезазначених органів. Відповідно до п.4 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п.5 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Законом визначено, що умовами настання моральної шкоди має бути фізичний або психічний вплив на особу, наявність якого в судовому засіданні [PERSON] доведено не було. Щодо заподіяння діями відповідачів будь-якої моральної шкоди позивачу, то у ході судового розгляду позивачем не було надано суду жодного доказу у підтвердження цих своїх позовних вимог, а тому у задоволенні даної позовної вимоги також слід відмовити. \~

Outcome: dismissed