Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та в якому просить визнати за ним право власності на будівлю пілорами літ. «А,а», загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував тим, що 07 липня 2018 року позивач домовився разом із відповідачем [PERSON] про купівлю належного йому нерухомого майна. Так, сторони домовилися про те, що позивач купує, а відповідач продає йому нежитлову будівлю загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Продавець продав майно та отримав гроші в розмірі 125000 гривень (еквівалент в доларах США 5000) за продаж належного йому майна. Позивач, як покупець, в свою чергу отримав нерухоме майно та сплатив повну обумовлену між сторонами суму. Про отримання коштів відповідач написав розписку, датовану 07 липня 2018 року та зобов`язався протягом місяця надати документи, які визначають право власності на зазначену нежитлову будівлю для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, відповідач протягом місяця не надав вказані документи для посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі в нотаріальному порядку. На претензію від 13 грудня 2019 року про надання документів, що посвідчують право власності на придбану нежитлову будівлю, [PERSON] надав договір купівлі-продажу майна від 16 січня 2013 року, протокол № 1 аукціону по продажу майна підприємства-банкрута, акт прийому-передачі та постанову Господарського суду Кіровоградської області від 03 серпня 2010 року, які підтверджують право власності на нежитлову будівлю загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., які знаходяться за адресою [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса із вказаними документами, позивачеві в усному порядку роз`яснено, що договори про придбання нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню, тому нотаріально-засвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна на підставі наданих документів немає можливості. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримав частково та просить його задовольнити лише в частині визнання за ним права власності на пілораму літ. «А,а», загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. 07 липня 2018 року між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості про купівлю позивачем пілорами літ. «А,а», загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . В рамках виконання домовленості, як укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу як плату за відчужувану будівлю кошти у сумі 125000 гривень (еквівалент в доларах США 5000) грн., що підтверджується наданою відповідачем розпискою датованою 07 липня 2018 року. В свою чергу, на виконання укладеної угоди відповідач передав позивачу нежитлову будівлю, яка була предметом угоди і відповідач вступив у фактичне володіння будівлею з моменту виконання сторонами угоди купівлі - продажу, а також всі необхідні докумети. Проте, відповідач уклавши угоду написав розписку про отримання коштів за продаж майна та фактично виконавши всі умови укладеної угоди купівлі - продажу нежитлової будівлі від 07 липня 2018 року, від її нотаріального посвідчення ухилився та не надав всі необхідні документи про право власності на нерухоме майно для такого посвідчення, а саме не зареєстрував за собою право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Постановою господарського суду Кіровоградської області від 03 серпня 2010 року порушено провадження у справі №11/37 про банкрутство щодо відсутнього боржника СТОВ «Світанок» с. Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, вул. Колгоспна,2, код ЄДРПОУ 30898563. Відсутній боржник СТОВ «Світанок» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Стіфутіна Ігоря Валерійовича. В процесі проведення ліквідаційної процедури на виконання постанови Господарського суду ліквідатором приймалися заходи щодо інвентаризації, оцінки та продажу майна підприємства-банкрута. Так, арбітражним керуючим Стіфутіним І.В. вирішено провести аукціон з продажу нерухомого майна СТОВ «Світанок» будівлі пілорами літ. «А,а», загальною площею 134,7 м.кв. та підвального приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Право власності на майно підтверджене інвентаризаційним описом майна боржника та довідкою № 90 від 30.05.11 виданою Знам`янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». Експертна оцінка майна по визначенню ліквідаційної маси, становить 21665 грн. відповідно до експертного висновку ТОВ « Експертний центр» від 17.12.2012. 09 січня 2013 року [PERSON] подав заяву про участь на аукціоні з приводу продажу вказаного майна та уклав угоду із ПП «Експертне агентство» про права і обов`язки сторін під час проведення аукціону. Відповідно до протоколу аукціону по продажу майна підприємця-банкрута № 1 від 16 січня 2013 року [PERSON] став переможцем аукціону по лоту № 1. 16 січня 2013 року між [PERSON] , як переможцем аукціону, та СТОВ «Світанок» в особі арбітражного керуючого Стіфутіна Ігоря Валерійовича укладений договір купівлі-продажу будівлі пілорами літ. «А,а», загальною площею 134,7 м.кв. та підвальне приміщення 28,6 та 2,8 м.кв., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Чорним повністю сплачені грошові кошти в рахунок купівлі вказаного нерухомого майна та отримано його відповідно до акту прийому-передачі майна від 16 січня 2013 року. Згідно з приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У наведеній нормі закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Презумпція може бути спростована у двох випадках: якщо правочини за своїм змістом, формою чи іншими елементами в імперативній формі визнаються недійсними законом з моменту їх вчинення (нікчемні правочини) або недійсність яких встановлюється судом на вимогу заінтересованої особи у встановлених законом випадках (оспорювані правочини). Згідно з частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вивчивши обставини правомірності договору купівлі-продажу майна від 16 січня 2013 року, акт прийому-передачі як додаток до договору, які були підставою набуття відповідачем права власності на спірне майно як е придбано внаслідок проведення торгів майна банкрута, вважає, що відповідач набув право власності на спірне майно за цим правочином, який не був оспорений та визнаний недійсним в судовому порядку. Однак в подальшлму не здійснив Державну реєстрацію придбаного майна. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI "Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі " пилорами" та "підвального приміщення", і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець передав майно, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку зі ухиленням відповідача від такого посвідчення та ухилення відповідача від виготовлення всіх необхідних документів для посвідчення договору у нотаріуса, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved