Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким у рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 551 від 23.09.2008 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в розмірі 419 338,32 (чотириста дев'ятнадцять тисяч триста тридцять вісім) гривень 32 копійки, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором укладеним між Банком з одної сторони та [PERSON], а саме: квартиру двохкімнатну, житлове площею 30,5 (тридцять цілих п'ять десятих) кв. м., загальною площею 73 (сімдесят три цілих одна десята) кв.м., і знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну для реалізації предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночні діяльності/незалежним експертом па стадії оцінки майна під час проведеш; виконавчих дій. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Обґрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.3-5). Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує не заперечує з приводу винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 23.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №551, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 200 000,00 (двісті тисяч) гривень із процентною ставкою 22% річних (а.с.6-9). З метою забезпечення виконання зобов'язання за даним договором між позивачем та відповідачем, як майновим поручителем, 23 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки (а.с.10-12), відповідно до якого відповідачка передала на добровільних засадах з метою забезпечення зобов'язань [PERSON], належне їй на праві власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'зку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з положеннями ч.ч.2 і 5 ст.590 ЦК України іпотекодержатель - позивач, набув право звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки зобов'язання не було виконане у встановлений строк та іншого не встановлено договором іпотеки або законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Зважаючи на вказані вище норми закону, беручи до уваги умови кредитного договору, іпотечного договору, суд вважає вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованими. Крім того, відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 589, 590, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.33, 38, 39 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved