Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

27 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разомз позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача на утримання доньки аліменти в 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Розмір заробітної плати позивача є недостатнім для забезпечення потреб доньки. Відповідач отримує доходи з неофіційних джерел та орендну плату за користування земельними ділянками. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2009 року з [PERSON] користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], та встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач 27.09.2018 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує, з тих підстав, що проживає однією сім'єю з іншою жінкою, де мають трьох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні. Крім того у відповідача та його найменшої доньки маються проблеми зі здоров'ям, у зв'язку з чим значна частина сімейного бюджету витрачається на ліки. Якщо позивачка [PERSON] не має змоги утримувати доньку, згоден забрати її до себе в сім'ю на повне утримання, оскільки вважає, що аліменти на утримання доньки використовуються позивачкою не за призначенням, позивачка значну частину своєї заробітної плати використовує на спиртні напої, а також не утримує підсобного господарства, що негативно впливає на її сімейний бюджет. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Пояснив, що згоден платити аліменти у тому розмірі, якому платив. Більше платити не має змоги, оскільки сам хворіє і хворіє його найменша донька. Заслухавши позивача, відповідача, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с. 5). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2009 року (а.с. 4) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в 1/4 частині від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. З довідки виданої Уздицькою сільською радою за № 496 від 20.08.2018 року вбачається, що [PERSON] разом із донькою [PERSON] Олексієвною, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний гарантованийрозмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень статті 7 Закону України „Про Державний бюджет на 2018 рік", для дітей віком до 6 до 18 років з 1 липня 2018 року установлено прожитковий мінімум у розмірі 1944 гривні. За таких обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості й інтересів дитини, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2009 р., та стягувати їх у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved