Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13.08.2015 року відповідно укладеного та нотаріально посвідченого договору позики відповідач отримала від нього 3027680,00 грн, що на момент укладення договору було еквівалентом 119200,00 євро, які відповідач зобов"язалася повернути в строк до 13.08.2016 року. Однак, у вказаний строк відповідач грошові кошти не повернула. На заходи досудового врегулювання даного спору шляхом пред`явлення вимог про добровільне погашення заборгованості відповідач відмовляється виконувати зобов"язання та уникає спілкування з ним. В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог у якій зазначив, що відповідачем частково виконано свої боргові зобов"язання та станом на 05.11.2019 року, залишок неповернутого позивачу боргу складає 55960,00 євро, який позивач просить стягнути з відповідача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, у якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач та її представник у судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач неодноразово подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи які судом задовільнялись, однак на час розгляду чергової заяви про відкладення судового засідання поважність причин неявки в судове засіданні відповідачем не доведено, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як встановлено по справі, 13.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та зареєстровано у реєстрі за № 1428. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 3027680,00 грн., що за комерційний курсом банків міста Ужгорода на момент підписання договору становило 119200,00 євро. Згідно п. 1 договору передачу грошей було здійснено до підписання договору. Відповідно до п.п. б п. 2 договору, сторони домовились про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 13.08.2016 року, повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 119200,00 євро, за комерційним курсом банків міста Ужгорода. Однак, [PERSON] взяте на себе зобов`язання не виконала і суму позики [PERSON] не повернула. Крім того , судом встановлено, що за період розгляду зазначеного позову в суді, відповідач погасила значну частину заборгованості перед позивачем, про , що свідчить заява позивача про зменшення позовних вимог. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. А тому на підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що зменшений позов підлягає до задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] суму боргу що відповідає еквівалентові суми 55960,00 євро, за комерційним курсом банків міста Ужгорода на день ухвалення судового рішення , а також сплачений судовий збір у розмірі 6890,00 грн.

Outcome: approved