Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та в якому просить суд ухвалити рішення про розподіл між [PERSON] Геннадієвною, [PERSON] та [PERSON] приміщенн кухні, позначеного на поверховому плані літ. XV, площею 11,5 кв. м., згідно варіанту №2 висновку ДП «Державний інститут проектування міста « Містопроект ». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстровано та проживає двоє осіб : позивачка - [PERSON] та її повнолітня донька [PERSON]. Ця квартира належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі- продажу квартири №Д-514 від 23 травня 2006р. Право власності зареєстроване 26 липня 2007 р. в ОКП Львівської обласної ради « Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за № 11483 у книзі №71. Належна позивачу вищезазначена квартира складається з однієї житлової кімнати площею 18,9 кв.м. та підсобних приміщень: коридору, душової та туалету. Загальна площа квартири 25,2 кв.м. Згідно цього ж договору коридор, позначений на плані під номером XIV площею 8,2 кв.м. та кухня, позначена на плані під номером XV площею 11,5 кв.м. у спільному користуванні з власниками квартир № 406-407 та № 408- 409. Кімнати під №№408 та 409 на теперішній час перебувають у спільній частковій власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним із них без визначення конкретних приміщень. Кімнати під №№ 406-407 перебувають у власності [PERSON] У належній відповідачам [PERSON] та [PERSON] квартирі відповідачі не зареєстровані, вони зареєстровані у інших житлових приміщеннях у м. Львові. [PERSON]В, її чоловік [PERSON] та їх донька не дозволяють позивачу користуватися спільною кухнею та коридором. [PERSON] постійне вчиняє сварки та скандали. Через таку їх поведінку останні роки [PERSON] та її донька позбавлені можливості користуватися кухнею, хоч позивачка оплачуює за користування цим приміщенням. Всі її звернення до правоохоронних органів з проханням вплинути на [PERSON] та членів її сім'ї для того, щоб вони не перешкоджали у користуванні кухнею, виявилися марними. У зв'язку із наведеними обставинами виникла необхідність у розподілі кухні на два окремих приміщення між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] Третя особа [PERSON] обладнала для себе кухню за рахунок площі лоджії та коридору, що перебувають у її користуванні, тому спірною кухнею не користується. За зверненням позивача, Державне підприємство «Державний інститут проектування міст «Містопроект» виготовив висновок про технічну можливість розподілу спільної кухні між [PERSON] та відповідачами. Згідно цього висновку запропоно¬вано два варіанти поділу кухні на дві рівні кухні-ніші. Вказує, що відповідачі спочатку погодилася на такий варіант розподілу приміщення кухні між ними, але потім відмовилися, не пояснюючи причини такої відмови. У будинку №318 по вул. Шевченка приблизно 180 квартир і всі мешканці будинку обладнали для кожної сім'ї окремі приміщення кухні. Залишилося невирішеним лише питання спільного користування кухнею позивачем та відповідачами. У звязку з вищенаведеним, вимушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду уточненому позові. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], [PERSON] та їх представник в судовому засіданні позов заперечили, в останні судові засідання не з"явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] віднесла вирішення даного спору на розсуд суду. Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку належним чином. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11 - у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 23 травня 2006р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]А та зареєстровано в реєстрі за №Д-514. Належна позивачу квартира [ADDRESS] складається з однієї житлової кімнати площею 18,9 кв.м. та кухні. Коридор, позначений на плані під номером XIV площею 8,2 кв.м. та кухня, позначена на плані під номером XV площею 11,5 кв.м. у спільному користуванні. Загальна площа квартири 25,2 кв.м. Згідно довідки ЛКП «Рясне-402» №4979 від 27.11.2014 року з місця проживання про склад сім»ї і прописку, у квартирі [ADDRESS], власником якої є позивачка, зареєстровані [PERSON] (власник) та [PERSON] (дочка). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору дарування належать квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 25.10.2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З відповіді Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 16.07.2014 року вбачається, що комісійним обстеженням квартир № 406-407, № 408- 409 та №410 по вул. Шевченка, буд. №318 у м. Львові встановлено, що у спільному користування мешканців квартир є такі приміщення: коридор, позначений на плані під номером XIV площею 8,2 кв.м. та кухня, позначена на плані під номером XV площею 11,5 кв.м. Так, кімнати під № 406-407 по вул. Шевченка, буд. №318 у м. Львові перебувають у власності третьої особи [PERSON], яка спірними приміщеннями не користується. У відповідності до ст.ст. 358, 364 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В судовому засіданні встановлено, що згоди щодо користування коридором, позначеним на плані під номером XIV площею 8,2 кв.м. та кухнею, позначеною на плані під номером XV площею 11,5 кв.м. між позивачем [PERSON] та відповідачами не досягнуто, а за таких обставин слід встановити такий порядок рішенням суду. Крім того судом встановлено, що позивачка звернулася в ДП Державний інститут проектування міста «Містопроект» з заявою щодо надання технічного висновку про можливість розподілу спільної кухні, обладнаної електроплитами та спільного коридору на дві окремі рівні за площею кухні для кімнати №410 та обєднаних кімнат №408-409 в існуючому гуртожитку для проживання сімей на вул. Шевченка, 318 у м. Львові. На вказану заяву ДП Державний інститут проектування міста «Містопроект» надіслав позивачу відповідь, якою вважає можливим такий розподіл і надав схематичний план розподілу у двох варіантах. Так Варіант №2 передбачає дві рівні за площею кухні-ніші видовжені в плані із шириною кожної 1,2м. В даному варіанті кухня-ніша для обєднаних кімнат №408-409 також забезпечується природним світлом за рахунок часткового зміщення перегородки між двома кухнями-нішами в сторону кімнати №410 на 0,21 м. та по глибині на 0, 66м. Відтак, за результатами схематичного плану розподілу спірних приміщень, проведеного ДП Державний інститут проектування міста «Містопроект», позовні вимоги піддягають задоволенню згідно варіанту №2 розподілу кухні, позначеної на плані під номером XV площею 11,5 кв.м. по вул. Шевченка, 318 у м. Львові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved