Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

19.03.2019 року до суду надійшов позов ТОВ «ФК «ЄАПБ», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 21.02.2017р. між ТОВ «ФК «ЦФР» і [PERSON] , в сумі 33450 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 21.02.2017 року кредитного договору (заяви) № 9201685628 відповідачу було надано кредити в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановленим ним же порядком та строками погашенням кредиту. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором було відступлене на користь позивача. Відповідач порушив умови кредитного договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 35), про що свідчить отримання ним судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 47), однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 21 лютого 2017 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 9201685628 шляхом підписання заяви на отримання кредиту в сумі 36150грн., яка разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становить кредитний договір (а.с. 4-7, 9, 10). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та позивачем укладено Договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості), вказаними у Реєстрі Боржників, зокрема щодо відповідача в сумі 33450грн. (а.с. 17-20). Про всі зміни відповідача було повідомлено письмово (а.с. 13-16). Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги30.07.2018 року прострочена сума заборгованості за кредитом становила 33450 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 12). Згідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved