Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

25 січня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14 грудня 2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що 13 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час донька проживає разом з матір'ю, яка самостійно займається її вихованням, витрачає кошти на її повноцінне харчування , навчання оздоровлення, одяг, відвідування гуртків, на купівлю ліків у разі необхідності. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, виїжджає за кордон на відпочинок, має транспортний засіб, його стан здоров'я та матеріальний стан задовільний, інших утриманців не має. Зважаючи на такі обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 1860 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 14 грудня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] актовий запис № 1011, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 20.06.2003 (а.с.5). Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2012 року ( а.с.7). Дитина проживає разом з матір"ю, що сторонами не заперечується. Батько дитини на утримання дитини кошти в добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка просила суд стягнути на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1860 грн., виходячи з того, що прожитковий мінімум для дитини віком 15 років у 2018 році складає саме таку суму. Разом з тим, відомостей про доходи відповідача позивач не надала, клопотання про витребування судом відомостей про обсяг та джерела доходів відповідача позивач не заявляла. З огляду на відсутність даних про доходи відповідача суд позбавлений можливості стягнути з відповідача аліменти, які відповідають розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, максимально наближеній до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме у розмірі 1000 грн. щомісячно. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак аліменти підлягають стягненню на користь позивачки з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 25.01.2018 р. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів в більшому розмірі необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial