Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

26 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного хімічного заводу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якому зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним хімічним заводом. Заробітна плата позивачці не виплачувалась, заборгованість по заробітній платі було стягнуто на її користь з відповідача на підстав судового наказу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2013 року. Незаконними діями відповідача, які полягали у невиплаті заробітної плати, позивачці заподіяно моральну шкоду. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, та зазначила, що моральна шкода полягає у стражданнях та переживаннях, пов'язаних із порушенням відповідачем її трудових прав, зокрема, на своєчасне отримання заробітної плати. Представник Костянтинівського державного хімічного заводу в судовому засіданні частково визнав позов, надав письмові заперечення (а.с.24), не заперечував проти стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав і просив відмовити в їх задоволенні у зв'язку з недоведеністю, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним хімічним заводом, та була звільнена за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-7), копією наказу про звільнення № 58-к від 31 липня 2013 року (а.с.9-11). Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 233/7193/13-ц від 02 жовтня 2013 року присуджено до стягнення на користь позивача з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2012 року по серпень 2013 року в сумі 20368,25 грн. (а.с.27). Згідно довідки Костянтинівського державного хімічного заводу № 27 від 27 січня 2014 року (а.с.25) розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 190,37 грн.. Як вбачається з довідки відповідача по справі № 25/14 від 27 січня 2014 року (а.с.26) за графіком кількість робочих днів [PERSON] з 01 серпня 2013 року по 10 січня 2014 року включно мала становити 81 робочих днів. Згідно частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оплату праці" трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що з Костянтинівського державного хімічного заводу на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 01 серпня 2013 року по 10 січня 2014 року включно, який становить 15419,97 грн. (81 робочих днів за графіком х 190,37 грн.) які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення з боку відповідача трудових прав [PERSON] в частині невиплати в строки, передбачені ст.ст.115, 116 КЗпП України належних їй сум заробітної плати, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи тривалість порушення трудових прав, суд вважає, що виходячи із засад розумності виваженості і справедливості з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст.115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.32 Закону України "Про оплату праці",

Outcome: partial