Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що вони є власниками [ADDRESS] , однак вони не можуть вільно користуватись квартирою, оскільки відповідачі встановили без їхнього дозволу домофон на дверях у їхньому під»їзді. Договір їм не надавали, погрожували не дати ключі від домофону, а тому [PERSON] уклала договір з [PERSON] про встановлення домофону, який не виконується. Після встановлення домофону у них погіршились стосунки із сусідами, вони не можуть вільно зайти до квартири, до них не можуть зайти родичі та знайомі бо домофон не справний. У зв»язку з конфліктами з приводу встановлення домофону у [PERSON] стався нервовий зрив, який спровокував викидень та у зв»язку з цим вона проходила курс лікування. На лікування нею витрачені кошти у розмірі 1060.82 грн., окрім того витратила на листування з відповідачами 97.35 грн., а тому вважає, що спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 1158.17 грн. повинен відшкодувати [PERSON] Також зазначала, що діями відповідача [PERSON] їм спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють у 10\~000 грн. та просили стягнути її з відповідача [PERSON] В ході розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги, просили розірвати договір від 21.11.2014 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON], зобов»язати [PERSON] та ТОВ « Полтава Домофон» демонтувати домофон з під»їзду 1 у будинку № 9 по провулку Латишева в м. Полтава., стягнути з [PERSON] на її користь 1518 грн. 70 коп. матеріальної та 10\~000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, яка складається з 1060.82 грн. витрат на лікування, 97.35 грн. витрат на листування, 355.10 грн. витрат пов"язаних із сплатою судового збору, а всього 1518.70 грн, а також моральну шкоду 10 000 грн. тільки на її користь. Всі інші позовні вимоги залишила без змін та просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовних заявах. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовних заявах. [PERSON] у судове засідання не з»явився, його представник позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, що викладені у запереченнях на позовну заяву. Представник ТОВ « Полтава Домофон» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що всі заявки з приводу несправності домофону вони виконують протягом 3-х робочих днів. Робота домофону в квартиру №3 перевірялась, встановлено, що домофон працює, але у квартиру № 3, для перевірки обладнання у квартирі, їхнього майстра не пустили. Заслухавши позивачів, їхніх представників, представників відповідачів суд дійшов до наступних висновків. Як убачається із витягів з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 01.12.2000 року ( а.с. 8). Також вона є власником ? частини цієї квартири на підставі договору довічного утримання від 07.06.2006 року ( а.с. 11). Отже саме [PERSON] є власником усієї квартири [ADDRESS]. Положеннями статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу у спосіб який вона сама особисто визначає. Власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права, які передбачені ст. 16 ЦПК України та їх перелік не є вичерпним. [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] та не перебуває у договірних відносинах з відповідачами. Оскільки позивач [PERSON] не є власником квартири №3 обраний спосіб захисту її прав , який полягає у вимозі про усунення перешкод у користуванні власністю, обраний нею невірно , а отже позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] договір з ТОВ «Полтава Домофон» не укладали та не перебувають у будь-яких договірних відносинах з ТОВ «Полтава Домофон», навіть не сплачують кошти за користування домофоном. [PERSON] не надала суду доказів того, що ТОВ « Полтава Домофон» порушило її право на користування і розпорядження квартирою №3 у будинку №9 по провулку Латишева в м. Полтава, а отже підстав для задоволення її позовних вимог до ТОВ « Полтава Домофон» суд не вбачає. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] 21.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладений нотаріально посвідчений договір, який встановлює умови надання власником квартири №3 своєї згоди на встановлення домофону у під»їзді 1 будинку №9, по пров. Латишева в м. Полтава. Вказаним договором передбачено, що «Власник квартири № 3» надає свою згоду на встановлення домофону у підїзді 1 будинку № 9, який знаходиться на вулиці Латишева в м. Полтаві Полтавської області при слідуючих умовах: він не буде брати фінансової (матеріальної) участі у витратах щодо купівлі, встановлення, ремонту, експлуатації апаратури домофону у квартирі № 3 та підїзді 1 будинку № 9, який знаходиться на вулиці Латишева в м. Полтаві Полтавської області: йому та членам його родини будуть безкоштовно передані 5 комплектів ключів від . вхідних дверей будинку до введення обладнання домофону в експлуатацію; у разі пошкодження, втрати ключів від домофону він та члени його родини будуть отримувати їх безкоштовно від «Ініціатора встановлення домофону» для забезпечення права безперешкодного та безоплатного доступу у власну квартиру та приміщень спільного користування; з нього не буде стягуватися абонентська плата за користування домофоном, тобто не будуть стягуватися жодні щомісячні (щоквартальні) річні сплати за користування - домофоном; до домофону буде безкоштовно підключене за рахунок «Ініціатора встановлення домофону» задаткове обладнання для людей з вадами слуху у квартирі № 3 будинку № 9, який знаходиться на вулиці Латишева в м. Полтаві Полтавської області; без його участі будуть усунені всі пошкодження стін, полу та інших елементів будинку, спричинені монтажем обладнання домофону «Ініціатором встановлення домофону»; на його вимогу та вимогу членів його родини домофон буде негайно відключатися у разі необхідності (виклик швидкої, аварійні ситуації, тощо) та у разі порушення умов цього договору зі сторони «Ініціатора встановлення домофону». Правовідносини між сторонами будуть урегульовані відповідно до умов цього договору, всі що не передбачено цим договором регулюється відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже із вказаного договору убачається, що позивач [PERSON] надала свою згоду на встановлення домофону у її квартирі, а отже її посилання на те, що вона такої згоди не давала, а погодилась на встановлення домофону під впливом погроз з боку [PERSON] не знайшли підтвердження під час розгляду справи. Як пояснила у судовому засіданні позивач [PERSON] матеріальні витрати при встановленні домофону на під»їзд та до її квартири поніс [PERSON], вона не мала матеріальних затрат на встановлення домофону, не сплачує абонентську плату за користування домофоном, не брала матеріальної участі у проведенні ремонту у під»їзді після встановлення домофону, безкоштовно отримала ключі від домофону в кількості 5 екземплярів, а також [PERSON] провів до її квартири дзвінок для людей з вадами слуху. До квітня 2015 року суперечок з приводу користування домофоном між сторонами не було, що свідчить про те, що [PERSON] виконав умови договору від 21.11.2014 року на час встановлення домофону. Не є підставою для розірвання вказаного договору посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не встановив спеціальне обладнання для людей з вадами слуху у належній їй квартирі , бо як убачається із її особистих пояснень такого пристрою на території України не виготовляють, а тому вона погодилась на проведення до її квартири спеціального дзвінку для людей із вадами слуху. Посилання позивача на те, що із інформації, отриманої нею в мережі інтернет, їй відомо, що на території Російської Федерації такий пристрій виготовляється не є належною правовою підставою вважати, що [PERSON] не виконав умови договору в цій частині, оскільки позивач не надала суду доказів про наявність у вільному продажі на території України такого пристрою, що такий пристрій взагалі існує, а окрім того умовами договору не визначено конкретно якими засобами вказана проблема буде вирішена під час встановлення домофону. Посилання позивача [PERSON] на те, що [PERSON] не виконує умови договору в частині забезпечення поточних витрат на ремонт та експлуатацію домофону у її квартирі №3 не знайшли підтвердження у судовому засіданні. Так із відповіді ТОВ « Полтава Домофон» від 19.06.2015 року на заяву [PERSON] убачається, що 15.06.2015 року проведена перевірка технічного стану домофонної системи та вхідних дверей, порушень роботи домофону та переговорного пристрою в квартирі №3 не зафіксовано. Оглянути переговорний пристрій безпосередньо у квартирі № 3 майстер ТОВ «Полтава Домофон» не мав змоги, оскільки йому не дали доступу до квартири. Та обставина, що позивач не надала доступу до квартири підтверджується її особистою заявою ( а.с.29), в якій вона зазначає, що до її квартири дзвонили, але вона не відчиняла двері. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що може відкрити двері квартири для перевірки роботи домофону тільки при умові коли з нею буде погоджена дата та час такого візиту. Та обставина, що позивачі мають неприязненні стосунки із сусідами по під»їзду не свідчить про неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов спірного договору. Умовами договору встановлені не тільки права позивача а також обов»язки ( п. 2.1 договору), а саме власник квартири № 3 та члени його родини зобов»язані користуватись домофоном у відповідності до Інструкції з користування домофоном та самовільно не втручатись в роботу домофону, дбайливо ставитись до апаратури домофону. Позивач не надала суду доказів того, що домофон у її квартирі не працює взагалі, а тим більше, що він не працює з вини відповідача [PERSON] Показання свідків з цього приводу суд оцінює критично, оскільки вони користуючись домофоном не знаходились у квартирі №3 та не могли бачити , яким чином позивач користується домофоном та чи дотримується Інструкції з користування домофоном. Позивач просить розірвати договір з підстав, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України , яка передбачає , що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Питання про істотність порушення вирішується судом з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Для розірвання договору з цих підстав повинна бути встановлена не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Посилання позивача на те, що встановлення домофону спричинило їй та її сім»ї шкоду у вигляді конфліктів з сусідами, стресу у неї особисто та членів її родини не можна розцінювати про наявність шкоди , яка виражена у вигляді реальних збитків. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивач не надала жодного доказу у підтвердження того, що з вини відповідача [PERSON] у неї стався викидень та вона понесла витрати на своє лікування у розмірі 1060 грн. 82 коп. з його вини. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Позивачем не надано жодного доказу у підтвердження вини відповідача [PERSON] у спричиненні їй моральної шкоди. Із протоколу загальних зборів мешканців будинку № 9 пров. Латишева під»їзд 1 від 07.11.2014 року убачається , що рішення про встановлення домофону у під»їзді прийняте більшістю мешканців цього будинку, а саме 9 мешканцями, проти двох мешканців. Домофон встановлений за кошти мешканців під»їзду, а отже є їхньою спільною власністю. Позивачі просять суд зобов»язати відповідачів демонтувати домофон , тоді як його власником є не тільки відповідач [PERSON], а і інші мешканці під»їзду, які несли витрати на його встановлення та уклали договір з ТОВ « Полтава Домофон на обслуговування домофону. Статтею 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Позивачі не пред»являли позовні вимоги про демонтування домофону до інших мешканців під»їзду, які мають договірні відносини з ТОВ « Полтава Домофон» та які фінансували встановлення домофону. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При зверненні до суду із вказаним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 355 грн. 10 коп., тоді як повинна була сплатити судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги майнового характеру та 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги немайнового характеру (стягнення моральної шкоди), а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 132 грн. 10 коп.

Outcome: approved