Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з нею в [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Вказує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-9182/10 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилась разом з нею, знаходиться на її утриманні та проживає з нею в [ADDRESS] в квартирі сім`ї її нинішнього чоловіка [PERSON] . Так як син взагалі ніде не зареєстрований, це порушує його право на реєстрацію місця проживання за фактичним місцем проживання. При зверненні до колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл реєстрацію дитини за нинішнім місцем проживання відповіді не отримала, а тому змушена звернутися до суду із заявою про надання дозволу реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою від 12.12.2019року підготовче провадження у справі,- закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в позовній заяві прохав розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] - адвокат Чукбенко Ж.А. в судове засідання не з"явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи в тому числі і через оголошення на офіційному веб -порталі «Судова влада». Представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, щопозивач, [PERSON] , у період з 08 березня 2006 року до 27 грудня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, [PERSON] , що доводиться: 1) копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого виконкомом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області від 08 березня 2006 року, актовий запис за № 10; 2) копією рішення Деснянського районного суду м.Києва від 16 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-9182/10 про розірвання шлюбу. Від вищевказаного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу із [PERSON] 10 листопада 2012 року позивач одружилася із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Від вищевказаного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Позивач, [PERSON] , разом із чоловіком, [PERSON] , та трьома неповнолітніми дітьми проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що доводиться: довідкою про склад сім`ї від 07 жовтня 2019 року № 4113, виданою виконавчим комітетом Хорольської міської ради, копією поквартирної картки та копіями карток реєстрації осіб. Зазначене житло належить на праві спільної сумісної власності: чоловікові позивача, [PERSON] , свекрусі позивача [PERSON] та сестрі чоловіка позивача [PERSON] , що доводиться копією Договору міни, посвідченого 31 січня 2001 року Рибкою К.О., державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори. При цьому, малолітній син позивача [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання: не зареєстрований ні за місцем проживання позивача, ні за місцем проживання відповідача. З метою реєстрації місця проживання малолітнього сина [PERSON] позивач звернулася до органу реєстрації місця проживання громадян Хорольської міської ради Полтавської області, де їй було роз`яснено, що реєстрація місця проживання неповнолітньої дитини має здійснюватися за обопільною згодою обох батьків. Так, для реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою зареєстрованого місця проживання його матері необхідна згода його рідного батька [PERSON] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Судом встановлено, що спору про визначення проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає, проте, матеріали справи свідчать, що позивачу було відмовлено у реєстрації дитини за її місцем фактичного проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] . Тобто, спір виник не щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою, а саме за місцем проживання позивача, але згоду на це батько не дає. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітню доньку за своїм місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , що відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Виходячи з того, що позивачу ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 22.11.2019 року відстрочено сплату судового збору в розмірі 768, 40 грн., даний судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved