Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

4 липня 2007 року між сторонами укладений договір № 002-23020-040707, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 1500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки та відсотковою ставкою 19,99 % річних, та сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% щомісяця від суми використаних кредитних коштів. Порядок надання та користування кредитом визначався вказаним договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, Тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника. За час дії договору кредитний ліміт відповідачці було збільшено банком в односторонньому порядку до 2000 грн., а пізніше до 3500 грн. Позивач, що надав заяву про розгляд справ без участі його представника, просить стягнути з відповідачки суму боргу по кредиту, що станом на 20 грудня 2013 року становить 5329,10 грн., а саме: 3500 грн. - тіло кредиту, 572,25 грн. - заборгованість по відсотках, 1256,85 грн. - заборгованість по комісіям, так як остання припинила його погашення, а також витрати по справі у вигляді судового збору. Відповідачка позов визнала повністю, але пояснила, що її кредитну картку викрав співжитель та зняв з неї кошти, а потім в неї змінився матеріальний стан, так як у неї зменшився обсяг роботи і відповідно заробіток. Крім того на даний час вона здійснює догляд за хворою матір"ю. Заслухавши відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також згідно ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. 4 липня 2007 року відповідачка підписала договір про відкриття карткового рахунку, де також зазначила, що вона згодна з умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення. За договором держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, а також здійснювати погашення процентів та комісії, що нараховані за попередній місяць. Як передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, чому відповідають і умови самого договору. Як вбачається з письмових доказів по справі щомісячні платежі сплачувались у меншому розмірі, ніж було встановлено договором, а тому виникла заборгованість, яка погашалась відповідно до умов договору, а саме в першу чергу відсотки та комісії, а потім, в разі наявності коштів, тіло кредиту. З березня 2013 року вона взагалі припинила погашати кредит. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідачки на те, що зміна її матеріального стану є об'єктивною причиною припинення виплат, оскільки відсутність коштів не звільняє її від виконання зобов'язання. Таким чином станом на 20 грудня 2013 року відповідачка має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення його вимог. В зв'язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 651, 1050 ЦК України,

Outcome: approved