Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 15.11.2003 року між ним та відповідачкою у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції було укладено шлюб. В період спільного подружнього життя відповідачка народила двох дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позов позивач мотивує тим, що спільне життя між ним та відповідачкою з причин різних поглядів на сімейне життя фактично розпалося, разом не проживають та вважає, що їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, а тому на думку позивача збереження шлюбу суперечило б їх інтересам . Крім того позивачем зазначено, що в січні 2014 року відповідач забрала меншого сина [PERSON] та залишила спільне помешкання, а позивач з січня 2014 року проживає разом зі старшим сином [PERSON]. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та розгляд справи здійснити без його участі. Відповідач до суду надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та розгляд справи просила здійснити без її участі. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2003 року між сторонами у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 1107, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], видане вищевказаним відділом 15.11. 2003 року. В період спільного подружнього життя відповідачка народила двох дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Син [PERSON], [INFO] проживає з позивачем. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved