Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Одеської обласної державної адміністрації в особі Управління охорони об'єктів культурної спадщини, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : прокурор м. Одеси, Головне Управління державної служби України по надзвичайним ситуаціям в Одеській області, про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 09.07.2003 р. за р. № 2395 ; про визнання незаконним та скасування акту готовності об'єкту - квартири [ADDRESS] до експлуатації від 17.03.2010 р. за № 240, виданого інспекцією ДАБК в Одеській області ; про визнання незаконним та скасування сертифікату відповідності № ОД 000240 від 17.03.2010 р., виданого інспекцією ДАБК в Одеській області ; про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру серії САО № 916776 ; про визнання незаконною реконструкції квартири [ADDRESS], яка проведена [PERSON] та [PERSON] з порушенням вимог діючих будівельних норм і правил без згоди позивачів ; про визнання протиправними дій [PERSON] та [PERSON], які виразилися у проведенні незаконної реконструкції квартири [ADDRESS] з улаштуванням балконів на внутрішньо дворовому фасаді, демонтажем пожежної драбини та прибудовою топічної ; про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] у первісний стан відповідно проекту, із знесенням самочинно прибудованих балконів і топічної, та поновленням пожежної драбини ; та про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати в здійсненні права власності на клуб-кафе № 550 (т. 1 а.с.3-7, 208-212, 219-223, т.2 а.с.94, 144). Мотивуючи свої позовні вимоги, позивачі [PERSON] і [PERSON] зазначають, що, по-перше, за договором купівлі-продажу № 5-349 від 01.01.1995 року ними була придбана квартира під [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі та реконструйована ними в нежиле приміщення клуба-кафе № 550 у встановленому законом порядку; по-друге, 16.11.2000 року [PERSON] придбав квартиру під [ADDRESS], та складається згідно договору купівлі-продажу із п'яти кімнат, загальною площею 177,9 кв.м., житловою площе. 123,9 кв.м., а 31.07.2001 року управління архітектури та містобудування надало [PERSON] висновок № 720/01 про узгодження робочого проекту реконструкції згаданої квартири для подальшого його розгляду на міжвідомчої комісії, за умови погодження проекту із сусідами, та згідно цього проекту реконструкції, розробленого архітектором [PERSON], передбачена реконструкція козирків на входах у будинок із збереженням габаритів, декоративного оздоблення і встановлення металевих декоративних огорож балконів за зразком існуючих, про що видано лист управління охорони об'єктів культурної спадщини від 20.07.201 р. за № 608, та Жовтнева райадміністрація своїм розпорядженням № 773 від 07.08.2011 р. затвердила цей проект реконструкції та зобов'язала [PERSON] після закінчення робіт оформити акт, які подати на затвердження, але [PERSON], в порушення проекту реконструкції, самочинно зніс несучі конструкції будинку - пам'ятника архітектури та частину зовнішньої несучої стіни у кімнаті під літ. 11, а також між приміщеннями під літ. 8 та 12, 13 та під літ. 9 і 10 з боку внутрішнього двору, незаконно добудував балкони в кімнатах під літ. 1, 3, 5, 9, що не було передбачено проектом, збільшив площу квартири, а саме : загальну - на 11,9 кв.м. та житлову - на 2,1 кв.м., хоча згідно проекту площа квартири мала бути 183,5 кв.м., та знесення несучих конструкцій та прибудови балконів на усередині дворовій фасадній стіні порушило цілісність будинку та зробило загрозу його руйнування; по-третє, розуміючи, що після такої реконструкції здати квартиру до експлуатації у встановленому законом порядку не можливо, [PERSON] 09.07.2003 року уклав із своєю грудинок [PERSON] договір дарування квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 2395, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 01.04.2004 р. в книзі № 489 на стор. 79 під р. № 157, в якому зазначено, що квартира належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2000 р., в якому зазначено, що загальна площа квартири складає 177,9 кв.м., а згідно вказаного договору дарування площа квартири вже досягла 189,8 кв.м., і житлова - 126,0 кв.м. (замість 123,9 кв.м.), отже цей договір дарування фактично приховав незаконно проведену [PERSON] реконструкцію квартири, в зв'язку з чим згідно зі ст. 48 ЦК УРСР в редакції 1963 р. цей договір є недійсним, тому що не відповідає вимогам закону ; по-четверте, 17.03.2010 р. видано акт готовності об'єкту до експлуатації за № 240 на квартиру під [ADDRESS], в якому загальна площа квартири вже складає 192,7 кв.м., хоча в договорі дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395 зазначено, що загальна площа квартири складає 189,8 кв.м., а в договорі купівлі-продажу від 16.11.2000 р., зазначено, що загальна площа квартири складає 177,9 кв.м., тобто в результаті реконструкції загальна площа квартири збільшилась на 14,8 кв.м., отже цей акт готовності до експлуатації погоджений незаконно, так як проведена реконструкція з незаконною прибудовою балконів у внутрішньому дворі будинку, знесенням несучих конструкцій будинку, демонтажем пожежної драбини та прибудовою топкової на першому поверсі не відповідає проекту реконструкції ; по-п'яте, в порушення вимог п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 р. № 923 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», 17.03.2010 р. інспекцією ДАБК в Одеській області видано сертифікат відповідності № ОД000240, в якому зазначено що реконструкція квартири [ADDRESS] проведена відповідно проекту; і, по-шосте, на підставі сертифікату відповідності № ОД000240 від 1703.2010 р., 26.04.2010 р. видано свідоцтво про право власності на квартиру під [ADDRESS] (серія САО № 916776), в якому зазначено, що загальна площа квартири складає 192,7 кв.м. і житлова - 126,0 кв.м., замість незаконного договору дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395. Також позивачі вказують, що про існування розпорядження Жовтневої райадміністрації№ 773 від 07.08.2001 року та договору дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395 вони дізналися лише у 2009 році. В судовому засіданні позивач [PERSON], який також є представником позивача [PERSON], підтримав позов ; представник прокуратури м. Одеси підтримала позовні вимоги позивачів в частині визнання незаконними та скасування акту готовності об'єкту до експлуатації від 17.03.2010 р. за № 240, сертифікату відповідності № ОД000240 від 17.03.2010 р. та свідоцтва про право власності САО № 916776 від 2604.2010 р., визнання незаконної реконструкції квартири [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] і [PERSON] привести цю квартиру відповідно проекту із знесенням самочинно прибудованих балконів і топкової та поновленням пожежної драбини ; а представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] не визнала позов та просила відмовити у задоволенні позову в зв'язку з пропуском позивачами строку позовної давності, вказуючи, що, навіть якщо позивачі дізнались про існування розпорядження Жовтневої райадміністрації № 773 від 07.08.2001 року та договору дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395 лише у 2009 році, то строк на звернення до суду сплив у 2012 році, а також, що об'єкт реконструкції - квартира [ADDRESS] знаходиться безпосередньо над належною позивачам квартирою, що свідчить про те, що на протязі з 2001 року по 2009 рік вони могли виявити порушення своїх прав. Начальник управління охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації просила розглянути справу без участі представника цього управління та відмовити у задоволені вимог позивачів до управління, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, у якому зазначила, що, по-перше, рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради від 27.12.1991 р. № 580 «Про затвердження переліку об'єктів, які підлягають прийняттю під охорону як пам'ятки містобудівництва та архітектури місцевого значення» будівлю, яка розташована за адресою : [ADDRESS] - колишній прибутковий будинок [PERSON], збудований у 1901 р. за проектом архітектора [PERSON], прийнято під охорону держави як пам'ятку архітектури місцевого значення, а наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 р. № 728/0/16-08 занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категорією місцевого значення ; по-друге, за результатами пригляду проектних матеріалів, управління як місцевий спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, в межах своєї компетенції, листом від 20.07.2001 р. було узгоджено проект реконструкції квартири № 1 і № 2, яким передбачалась реконструкція козирків на входах у будинок із збереженням їх габаритів, декоративного оздоблення і встановленням металевих декоративних огорож балконів за зразком існуючих; по-третє, управлінням в 2010 р. в НВЦ «Екострой» Одеського відділення Інденерної Академії України було замовлено проведення обстеження квартири [ADDRESS] щодо визначення впливу на технічні параметри (стан) та предмет охорони будівлі - пам'ятки балкону, який прибудовано у рівні другого поверху з внутрішнього боку житлового будинку, та відповідно до складеного НВЦ «Екострой» висновку від 24.09.2010 р., виконані роботи з влаштування балкону в квартирі № 1 на рівні другого поверху з боку внутрішньо дворового фасаду не здійснили негативного впливу на технічний стан будівлі-пам'ятки, основні параметри надійності будівлі в зоні пристрою балкону не порушені, експлуатаційна придатність збережена, роботи з влаштування балкону не призвели до зміни або втрати предмета охорони будівлі-пам'ятки; і, по-третє, відповідно до паспорту об'єкта культурної спадщини, який складений 17.12.2008 року, предметом охорони будівлі-пам'ятки по [ADDRESS] є композиційна роль будівлі як об'єкта, що формує традиційний характер [ADDRESS] та однойменної вулиці, розпланувальна та об'ємно-просторова композиція в існуючих параметрах і габаритах, композиційне, архітектурно-пластичне, стилістичне та декоративне вирішення північно-західного та західного чільних фасадів (що входять на червону лінію площі та [ADDRESS], автентичні чавуни колонки (в простінках вітринних вікон першого поверху), металеве огородження балконів, інтер'єр вхідної групи приміщень, металеве огородження сходів, отже внутршньодворовий фасад будівлі-пам'ятки по [ADDRESS], на якому влаштовані балкони на рівні другого та третього поверхів не є предметом її охорони. Одеська міська рада, виконавчий комітет Одеської міської ради, Інспекція ДАБК в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради та Головне Управління державної служби України по надзвичайним ситуаціям в Одеській області не повідомили суду причини неявки своїх представників, хоча про дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про одержання ними судових повісток. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу № 5-349 від 01.01.1995 року позивачі [PERSON] і [PERSON] придбали у власність квартиру [ADDRESS], та згодом у встановленому законом порядку реконструювали цю квартиру в нежиле приміщення кафе-бару. На підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2000 року відповідач [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі, безпосередньо над належним позивачам вищевказаним приміщенням кафе-бару, й згодом [PERSON] відчужив цю квартиру на користь своєї дружини - відповідача [PERSON] на підставі договору дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395. Згодом відповідачі [PERSON] і [PERSON] зробили реконструкцію квартири під [ADDRESS], яка прийнята до експлуатації згідно акту готовності об'єкта до експлуатації № 240 від 17.03.2010 року, виданого інспекцією ДАБК в Одеській області і погодженого з Управлінням охорони об'єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, СЕС м. Одеси, ГУ НМС України в Одеській області, Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради, та на підставі зазначено акту інспекцією ДАБК в Одеській області виданий Сертифікат відповідності від 17.03.2010 року за № 150000240, на підставі якого в свою чергу видано свідоцтво про право власності від 26.04.2010 року. Вказані обставини визнані сторонами, отже згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Також судом установлено, що під час проведення вищевказаної реконструкції, відповідачі [PERSON] і [PERSON] самовільно влаштували балкон в квартирі [ADDRESS], на рівні другого поверху з боку внутрішньо дворового фасаду, демонтували стаціонарну пожежну драбину та прибудували топкову на першому поверсі з боку внутрішньо дворового фасаду, тобто здійснили будівельні роботи, які не передбачені узгодженим проектом реконструкції квартир [ADDRESS], яким передбачалась реконструкція козирків на входах у будинок зі збереженням їх габаритів, декоративного оздоблення і встановленням металевих декоративних огорож балконів за зразком існуючих. Крім того, представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] не спростувала в суді доводи позивачів щодо того, що згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.11.2000 р. загальна площа цієї квартири складала 177,9 кв.м. і житлова - 123,9 кв.м., а згідно договору дарування цієї квартири від 09.07.2003 р. за р. № 2395 її загальна площа вже склала 189,8 кв.м. і житлова - 126,0 кв.м., та не надала суду доказів на підтвердження того, що збільшення площі цієї квартири з дати її придбання [PERSON] за договором купівлі-продажу від 16.11.2000 р. до дати її відчуження останнім на користь [PERSON] за договором дарування від 09.07.2003 р. за р. № 2395 відбулося у встановленому законом порядку, як цього вимагає ст. 60 ЦПК України. У відповідності до ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 року № 687-ХІV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Згідно п. 1.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05.12.2000 року, дозвіл на виконання будівельних робіт є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт у відповідності до затвердженої проектної документації. Відтак, суд погоджується з доводами позивачів стосовно того, що дії [PERSON] та [PERSON] щодо самовільного влаштування балкону на рівні другого поверху з боку внутрішньо дворового фасаду, демонтажу пожежної драбини та влаштування топкової з боку внутрішньо дворового фасаду, здійснені під час реконструкції квартири [ADDRESS], є протиправними, а акт готовності об'єкту до експлуатації цієї квартири за № 240 від 17.03.2010 року, сертифікат відповідності за № ОД 000240 від 17.03.2010 року та свідоцтво про право власності серії САО № 916776 від 26.04.2010 року є незаконними та підлягають скасуванню. Вирішуючи позовні вимоги позивачів до управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, суд бере до уваги лист від 24.09.2012 р. № Ко-95 та клопотання від 16.10.2013 р. № 01-15/2674 цього управління, з яких слідує, що внутрішньодворовий фасад будівлі-пам'ятки за адресою : [ADDRESS], на якому влаштовані балкони на рівні другого та третього поверхів, не є предметом його охорони (т.1 а.с.36, т.2 а.с.1-2), отже вимоги позивачів до цього управління є безпідставними. Водночас суд враховує, що згідно ст.ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, суд бере до уваги, що оспорюваний позивачами договір дарування за р.№ 2395 укладено 09.07.2003 р., та позивачі стверджують, що про існування цього договору вони довідалися у 2009 році. Більш того, позивачі не заявляли у даній справі про поновлення пропущеного ними строку звернення до суду з даним позовом та не зазначили причину пропуску ними цього строку. Таким чином, суд вважає, що в задоволені позову [PERSON] та [PERSON] в частині вимог про визнання недійсним договору дарування квартири від 09.07.2003 р. за р. № 2395 слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Згідно ч.7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже, позивачам не належить право вимоги щодо зобов'язання відповідачів [PERSON] і [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] у первісний стан згідно з проектом, із знесенням самочинно пробуваних балкону і топкової та з відновленням пожежної драбини. Вирішуючи вимоги позивачів в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати в здійсненні права власності кафе-баром за адресою : [ADDRESS], суд виходить з того, що позивачі взагалі не обґрунтували ці свої позовні вимоги, а саме не зазначили яким чином та/або у який спосіб відповідачі перешкоджають їм володіти, користуватися та розпоряджатися згаданим кафе-баром, отже не довели в суді ці свої вимоги. На підставі викладеного і

Outcome: partial