Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, на утримання сина [PERSON] який навчається, у розмірі 2000,00 грн. на місяць, до закінчення сином навчання, а саме по 31 серпня 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача 17.08.2021 до суду надійшла заява згідно якої останній позовні вимоги визнає частково в суму 1000,00 грн, оскільки не має офіційних доходів та не працевлаштований. Ухвалою суду від 02.04.2021 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 03.06.2021. У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області №429 від 30.06.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С.. Ухвалою суду від 05.07.2021 справу призначено до судового розгляду на 17.08.2021. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 грудня 1999 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про наше одруження. Від спільного подружнього проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2009 шлюб між нами було розірвано, про що свідчить копія виписки з рішення. Син проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час син навчається на денній, державній формі навчання у Переяслав-Хмельницькому державному педагогічному університеті ім. Г. Сковороди на 3 курсі факультету гуманітарно-природничої освіти і соціальних технологій за спеціальністю: Середня освіта (Географія) денної державної форми навчання з 01.09.2020 по 31.08.2021, про що свідчить довідка навчального закладу від 28.12.2020. Стипендії [PERSON] не отримує. (а.с.5) Згідно рішення Баришівського міськрайонного суду від 18.05.2020, з відповідача стягнуто аліменти на мою користь на утримання сина [PERSON] , який навчається у розмірі 2000грн. на місяць, а саме по 31.08.2020. Відповідач рішення суду не оскаржив та добровільно сплатив аліменти по 31.08.2020 року. У зв`язку з тим, що син продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги, я звернулася до [PERSON] про добровільну сплату аліментів, та відповідач відмовився надавати кошти в добровільному порядку. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені обставини по справі, а також те, що відповідачем визнано позов частково, а саме 1000,00 грн., беручи до уваги, що останній офіційних доходів не має і не працевлаштований, критично оцінюючи посилання позивача та наявність середнього доходу відповідача в розмірі 12-15 тис. грн. на місяць, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову у розмірі, яку відповідач визнає та погоджується сплачувати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial