Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

01 квітня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ Комерційний Банк '"ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В своїй заяві позивач просить суд винести рішення, в якому стягути з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.08.2005 року в сумі 54905,19 гривень, а також суму судових витрат. В позові зазначалося, що 16 серпня 2008 року між Приватбанком (далі- Банк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір , згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3005,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитом станом на 26 лютого 2014 року в сумі 54905,19 гривень, з них: 1990 гривень 31 копійки-заборгованість за кредитом; 15905 гривень 28 копійок-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 390 гривень 65 копійок -заборгованість по комісії за користування кредитом; 36618 гривень 95 копійок- пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. У зв"язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, причини неявки повідомив, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві, прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути без участі представника. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти вимог позивача заперечувала та просила застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексуУкраїни (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача та відповідача. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 16 серпня 2005 року між ПриватБанком та відповідачем [PERSON] ., було укладено кредитний договір № ZPK0SE00000544 згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі у розмірі 3005,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Відповідач згідно договору зобов"язаний сплачувати суму кредиту, відсотків, комісій, штрафних санкцій , які виникають за вищевказаним договором у строки, передбачені договором. Згідно вищевказаного кредитного договору строковий термін повернення наданих банком кредитних коштів відповідачу [PERSON] спливає 15 серпня 2007 року. Відповідно до матеріалів судової справи позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом 01 квітня 2014 року, тобто з пропуском процесуального строку. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог із-зі пропуску строку позовної давності. На основі викладеного,

Outcome: dismissed