Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2002 року по 2007 рік. За час шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться. Рішенням суду з відповідача на утримання доньки було стягнуто аліменти, але відповідач рішення суду не виконує, аліменти на утримання доньки не сплачує, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі більше 74000 грн. Донька особисто написала заяву на ім`я начальника служби у справах дітей, що бачилась з батьком останній раз в 2014 році. Вона звернулась до служби у справах дітей Роздільнянської РДА щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO], та надала всі необхідні документи. Однак за результатами розгляду її звернення комісією було відмовлено в погодженні питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, так як не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Посилаючись на дані обставини просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] , не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Суду пояснив, що значення рішення суду про позбавлення батьківських прав розуміє, йому також зрозуміло право дитини на утримання від нього і після позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи в судовому засіданні Каберна І.Г. просила розглянути справу на розгляд суду, при цьому прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 30.10.2007 року, на підставі актового запису №217, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON] . (а.с.21) Від спільного життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.06.2003 року Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №7. (а.с.5) З довідки Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ві 11.02.2019 року №116, судом встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з нею проживає донька - [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) Згідно довідки та розрахунків заборгованості по аліментам стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , виданої Роздільнянським МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, [PERSON] має заборгованість по аліментам станом на 05.04.2019 року в сумі 78524,94 грн. (а.с.7,8) Відповідно до довідки Яковлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , [INFO], навчається в 10 класі зазначеної школи. (а.с.11) З характеристики наданої Яковлівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, де навчається [PERSON], судом встановлено, що дівчина навчається в цій школі з першого класу. Мати та бабуся приділяють належну увагу вихованню дівчини, спостерігається постійний контроль за її навчанням та поведінкою. Мати та бабуся відвідують батьківські збори, підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником. Батько дитини ніколи не відвідував школу, не цікавився навчанням та поведінкою доньки. (а.с.9) [PERSON] працює в СП «Вітмарк-Україна» Степанівськом філіалі, згідно характеристики наданої даним підприємством [PERSON] за період роботи на посаді хіміка виробничого контролю, зарекомендувала себе, як грамотний та кваліфікований спеціаліст. (а.с.12) Згідно довідки СП «Вітмарк-Україна» дохід [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року складає 109994,85 грн (а.с.13) З заяви наданої [PERSON] начальнику служби у справах дітей, судом встановлено, що вона в останнє батька бачила в 2014 році. (а.с.14) [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] в 2007 році, донька проживає разом з матір`ю. Будинок в якому проживає [PERSON] з донькою пристосований для комфортного проживання. Донька має окрему кімнату, де проживання є все необхідне - окреме ліжко, шафа, стіл, книжки, забезпечена - засобами особистої гігієни, одягом, взуттям, продуктами харчування. З 2007 року і по теперішній час [PERSON] свої батьківськи обов`язки не виконує, вихованням доньки не займається, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З донькою не спілкується, не телефонує, особисто не відвідує, не цікавиться її життям та здоров`ям. Виконавчою службою проводилось примусове стягнення аліментів на утримання [PERSON] , але останні 10 років (зі слів [PERSON] ) аліменти не надходять, на протязі року отримує іноді 1000-2000 грн, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] (а.с.15) З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , судом встановлено, що вони є сусідами [PERSON] Вона самостійно виховує доньку, батька дитини вони не бачили багато років. (а.с.16,17) Висновком оцінки потреб сім`ї від 21.02.2019 року, встановлено, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] , [INFO]. Батько не здатен долати складні життєві обставини щодо доньки та впливати на стан задоволення потреб дитини. Це здатна зробити мати. 6 років батько з дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні. (18-20) 25.03.2019 року [PERSON] . Роздільнянською РДА було надано відповідь за №Х-100/01-19, згідно якої комісією було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO], та прийнято рішення про відмову в наданні висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки, так як недостатньо підстав для позбавлення батьківських прав. (ас.25) Дані правовідносини регулюються наступними нормами права. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 Сімейного кодексу України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або є хронічними алкоголіками. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. [PERSON] просить позбавити батьківських прав відповідача відносно їх спільної дитини на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як останній злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що [PERSON] неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своєї доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] з 2014 року з донькою не спілкується, її життям не цікавиться, в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». Тому суд вважає можливим задовольнити позов та позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved