Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

04 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до районного суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири. У своїй позовній заяві позивачка вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі поверхом вище [ADDRESS] цього [ADDRESS] будинку [ADDRESS] 31 січня 2018 року її квартиру було затоплено в наслідок роз`єднання металевої труби з вентилям, що перекривав подачу холодної води до санвузла квартири наймачами, якої є співвідповідачі у справі, в результаті водою було пошкоджено її квартиру та майно що знаходилось в ній. Згідно акуту Департаменту ЖКТ міста Маріуполя в її квартирі було пошкоджено стеля коридори, спальні, туалет зіпсовано плямами від залиття, відійшла обшивка біля вхідних дверей коридору, зіпсовані шпалери в дитячій кімнаті. Після вказаних подій квартира потребувала негайного ремонту. Згідно висновку від 29 березня 2018 року що складено експертом ТОВ КОАПРИ Д від 29 березня 2019 року вартість проведення ремонту квартири з метою відновлення наслідків залиття, що сталося 31 січня 2018 року становить 51832 гривні. Послуги залучення вказаних спеціалістів ТОВ КОАПРИ Д нею також сплачені в повному обсязі та становлять 1800 гривень. Відповідачі в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляються. На її думку завдана шкода сталося внаслідок нехтування відповідачами у справі, як наймачами квартири обов`язків щодо належного утримання, своєчасного ремонту та благоустрою житла задля безпечного підтримання технічного стану обладнання квартири. Крім шкоди, яка завдана безпосередньо залиттям квартири діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитих нею негативних емоціях з приводу пошкодження майна, необхідністю виборювати своє право на відшкодування шкоди та насамперед\~ неможливістю повноцінно користуватися своєю оселею, яка була суттєво пошкоджено. Підсумовуючи свої доводи позивач просив суд стягнути з відповідачів на її користь в якості відшкодування майнової шкоди 51832 гривні, в якості відшкодування немайнової моральної шкоди 5000 гривень та 1800, що витрачені нею на залучення відповідних спеціалістів для встановлення вартості відновлювального ремонту, а разом з судовими витратами (704.80 гривень за позов майнового характеру\~ - 59336 гривень 80 копійок. В подальшому 16 травня 2018 року позивач [PERSON] скориставшись своїм правом уточнив позовну заяву, при цьому не змінюючи підстав та обґрунтування позовних вимог\~ просив суд стягнути на її користь з відповідачів у рівних долях матеріальну шкоду у розмірі 53632 гривні, моральну (немайнову) шкоду у розмірі 5000 гривень та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у загальній сумі 1409 гривень 60 копійок (за позов майнового та немайнового характеру по 704.80 гривень). У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримали\~ позовні вимоги та надали суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась будучи належним чином повідомлена про місце і час слухання справи, при цьому скориставшись своїм правом просила суд розглянути справу без її особистої участі у присутності представника [PERSON] . Щодо позовних вимог [PERSON] зазначила, що не визнає їх у повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні. Співвідповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про місце та час слухання справи до судового засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в особі [PERSON] підтримала позицію [PERSON] щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи свою позицію зазначила, що обов`язок утримувати обладнання в результаті аварії якого сталося залиття повинно утримуватися в належному ставі на її думку не квартиронаймачами відповідачами у справі, а відповідною житлово-комунальною установою на балансі якої знаходиться будинок де сталося аварія 31 січня 2018 року. Заслухавши сторони і їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов\~ підлягає задоволенню за наступних, встановлених судом підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). За положеннями частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини\~ на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а відповідачі своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів не скористалися. Суд позбавлений можливості встановити правовий статус квартири [ADDRESS] а так само встановити власника чи співвласників цієї ж квартири. А тому вважає доведеним з боку позивача ту обставину, що наймачами вказаної квартири є її мешканці співвідповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 листопада 2001 року є власницею квартири [ADDRESS] , проживає і зареєстрована в даній квартирі. Актом від 03 лютого 2018 року, що складено за фактом залиття\~ квартири [ADDRESS] комісією в складі представників правління ОСББ Київська-41 встановлено, що 31 січня 2018 року в 18 годині в квартирі 123 (1 поверх) вказаного будинку відбулося залиття в результаті пориву труби холодної води в туалеті квартири [ADDRESS] ( [ADDRESS] . Згідно Акту обстеження технічного стану будинку від 22 лютого 2018 року складеного комісійної за участю представників\~ ОСББ Київська-41 під час обстеження квартири [ADDRESS] булі виявлені ознаки залиття, що сталися 31 січня 2018 року, як встановлено залиття сталося в наслідок роз`єднання в місцях з`єднання металевої труби з вентилям, що перекривав подачу холодної води до санвузла (туалету) квартири №127 поверхом вище. Відповідно звіту про незалежну оцінку матеріального збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що складено ТОВ КОАПРИ Д на підставі договору про проведення незалежної оцінки майна 29 березня 2018 року між вказаним підприємством в особі директора та позивачкою вартість ремонтно-будівельних робіт по відновлюванню оздоблювальних покриттів стін, які були пошкоджені внаслідок залиття вказаної квартири станом на 29 березня 2018 року становить 51832 гривні. За проведення вищевказаного звіту, відповідно до квитанції позивачкою сплачено\~ 1800 гривень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана\~ майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи з закріпленого ст.322 ЦК України принципу тягара утримування майна, власник зобов`язаний належно утримувати свою власність. З положень цієї норми витікає обов`язок власника забезпечувати належний технічний стан і обслуговування в квартирі сантехнічних приладів, труб тощо, а за ст.151 ЖК України він зобов`язаний провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, безгосподарне ж утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом України. Тобто, в даному випадку відповідальність за стан труб знаходяться в\~ квартирі несе власник, наймачі квартири, якою є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Таким чином суд вважає, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є роз`єднання в місцях з`єднання металевої труби з вентилям, що перекривав подачу холодної води до санвузла (туалету) квартири № [ADDRESS] , внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків відповідачів, тому відповідачі повинен нести відповідальність за скоєну шкоду спричиненою залиттям квартири. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вказаного вище звіту вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів в квартирі [ADDRESS] складає 51832 гривні. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами\~ цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Суд приймає до уваги звіт з визначеною сумою матеріальної шкоди у розмірі 51832 гривні, як допустимий в світі положень ЦПК України доказ, і вважає за можливе стягнути\~ на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 51832 гривень. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Факт заподіяння позивачці моральної шкоди встановлений судом, оскільки залиття привело до пошкодження майна в квартирі позивачки, в якій напередодні було зроблено ремонт, у зв`язку з чим позивачка була змушена проживати в дискомфортних умовах і застосовувати додаткові зусилля для встановлення свого побуту у пошкодженій квартирі, приймати заходи до поновлення своїх прав в судовому порядку. Суд враховує обсяг і характер спричиненої шкоди, її тривалість та глибину, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, стягуючи з відповідача на користь позивачки 2000 гривень, оскільки вважає цю суму за адекватне спричиненим їй моральним стражданням. В решті позову [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, виходить з положень ст.141 ЦПК України та, враховуючи часткове задоволення позову, покладає їх на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 704,80 грн за вимогу майнового характеру та 704,80 грн за вимогу немайнового характеру. Отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн за вимогу майнового характеру, а також слід стягнути судовий збір в сумі 281,80грн (40%) за вимогу немайнового характеру. Крім того, суд також стягує з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати на залучення експерта в сумі 1800,00 грн.

Outcome: partial