Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 12.02.2012 року, під час якого у них 03.09.2012 року народився син [PERSON], а 11.02.2014 року народилася донька Каріна, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу фактичним припиненням сімейних відносин із-за погіршення стосунків між подружжям, а також про стягнення на її користь аліментів як на своє особисте утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою Каріною трьохрічного віку, так і аліментів в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття, так як відповідач хоча офіційно не працює, але має підробітки із своїм братом, займаючись вантажними перевезеннями, а тому має можливість надавати вказану допомогу. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що сторони з 07.12.2014 року припинили подружні відносини і вона не має наміру їх поновлювати.. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що він намагався помиритися з дружиною, але вона настоює на розлученні, а тому він не заперечує проти розірвання шлюбу і стягнення з нього на утримання двох дітей загалом 800 грн. у місяць, так як він офіційно ніде не працює, а має періодичні заробітки, розмір яких не дає йому можливості надавати більшу матеріальну допомогу на утримання дітей, а тим більш надавати допомогу ще й на утримання позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст. 56 СК України\~ передбачено право кожного з подружжя\~ припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 12.02.2012 року, під час якого у них 03.09.2012 року народився син [PERSON], а 11.02.2014 року народилася донька Каріна, які на даний час проживають з матір"ю, що підтверджується довідкою Іванопільської селищної ради від 31.07.2015 року № 2348/02-23. Судом встановлено, що на даний час сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, між подружжям склалися відносини, які перешкоджають збереженню сімї, і позивачка категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини. Встановлений судом термін для можливого примирення позитивного результату не дав. При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що сім'я сторін існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, а тому не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне Руда. Зважаючи на проживання з матір"ю двох малолітніх дітей, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.. Водночас, позивачкою заявлені вимоги щодо стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей та на своє особисте утримання. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України обоє батьків зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідач являється батьком двох малолітніх дітей згідно свідоцтв про їх народження, що є в матеріалах справи, які на даний час проживають разом з матірю, перебуваючи на її утриманні. Ст. 184 Сімейного Кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач не має постійних доходів та постійного місця роботи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у твердій грошовій сумі. Так, згідно з положеннями статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1167 грн. на одну дитину, а так як мати та батько в рівній мірі зобов"язані забезпечити дитині мінімальний прожитковий рівень, то вимоги позивачки підлягають задоволенню частково із стягненням з відповідача на її користь аліментів в розмірі 583,50 грн. щомісячно. Відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до вимог ст. 84 ч.ч. 2,4 СК України позивачка має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку, але за умови, що чоловік таку допомогу спроможний надавати. Враховуючи необхідність сплати позивачем аліментів на утримання двох малолітніх дітей, отримання позивачкою соціальних виплат, що є джерелом її доходів, відсутність будь-яких доказів у справі щодо спроможності надавати відповідачем, який не працює і не має стабільних доходів, з чим погоджується і позивачка, ще й допомогу на особисте утримання дружини, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в цій частині вимог. З огляду на задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дітей, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. В той же час, позивачкою подана квитанція від 31.07.2015 року про сплату нею 500 грн. за надання правової допомоги за оформлення позовної заяви, а тому дана сума повинна бути стягнута з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial