Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вищевказаним позовом в якому зазначає, що їй на праві спільної сумісної власності належить 2-кімнатна квартира [ADDRESS]. Співвласником квартири є її син - [PERSON] У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], шлюб з яким був розірваний за рішенням суду 25.12.2003 р. Відповідач добровільно залишив квартиру та більше 10 років в ній не мешкає, його фактичне місцезнаходження їй не відомо. Особисті та будь-які інші речі відповідача в квартирі відсутні. За позовом позивач, посилаючись на ст..ст.319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст..150 ЖК України, просить усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою [ADDRESS] та визнати відповідача такими, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Третя особа - [PERSON], який належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, до суду не з»явився, заяви про бажання приймати участь в судових засідання не подавав. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 9852, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської Ради 06.01.2000 р. (а.с.9, 10). 12.12.2002 р. до вищевказаної квартири був зареєстрований чоловік співвласника [PERSON] - відповідач по справі [PERSON], який з 2004 року в квартирі не мешкає. Шлюб з відповідачем [PERSON] розірвала 25.12.2003 р. Вищевикладене підтверджено довідкою (а.с.5), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6), актом № 19 від 03.04.2014 р. (а.с.8). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved