Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2014 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень щомісячно. На даний час відповідач продовжує сплачувати аліменти у розмірі 450 грн., що є вкрай недостатнім для забезпечення всіх потреб дитини. Тому позивач просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Сватівського районного суду від 17 січня 2014 року, з аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. на 1/4 частину від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 36-37, 39-40), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 27 лютого 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, тому, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 вересня 2007 року, є відповідач (а.с.30). Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2014 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина - [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 450 гривень, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2013 року до його повноліття (а.с.9). На підставі рішення суду Сватівським районним судом було видано 17.02.2014 року виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 20 лютого 2018 року вбачається, позивач після реєстрації шлюбу 20 лютого 2018 року змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6). Згідно паспорту прізвище позивача зазначене як «[PERSON]» (а.с.5). З постанови про зміну назви сторони виконавчого провадження від 30 липня 2018 року вбачається, що змінено назву стягувача у виконавчому провадженні № 42158661 з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 8). З довідки про склад сім'ї від 10 січня 2019 року, виданої Сватівською міською радою Луганської області, вбачається, що неповнолітній син позивача та відповідача проживає разом з позивачем (а.с.31). Згідно довідки Сватівського районного центру зайнятості № 107 від 10 січня 2019 року позивач [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 27 квітня 2018 року (а.с.32). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину. Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний Закон набрав чинності 08 липня 2017 року. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дана норма права визначає такі підстави для зміни розміру аліментів: 1) зміна матеріального або сімейного стану 2) погіршення або поліпшення здоров'я платника чи одержувача аліментів 3) інші випадки, передбачені СК України. Виходячи зі змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, частина 2 статті 182 СК України чітко встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 грн. (50 % від вказаної суми становить - 1013 грн. 50 коп.). Відповідач сплачує аліменти у розмірі 450 грн., т.б. у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, зокрема, менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При розгляді даної справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в Постанові по справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 р., згідно якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на встановлені факти, враховуючи, що розмір аліментів, який стягується згідно рішення Сватівського районного суду від 17 січня 2014 року на утримання сина сторін в розмірі 450 грн., не відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного забезпечення дитини, наявні підстави для зміни способу та розміру стягуваних з відповідача аліментів. Оскільки судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти згідно рішення суду у розмірі, меншому, ніж визначено ч.2 ст. 182 СК України, то в даному випадку вимоги позивача про збільшення розміру аліментів є обґрунтованими. Суд приймає до уваги вищевказані обставини та враховує що доказів того, що відповідач не має можливості надавати допомогу по утриманню дитини суду подано не було. Таким чином, суд доходить висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів підлягає задоволенню, а тому необхідно змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Сватівського районного суду від 17 січня 2014 року з твердої грошової суми у розмірі 450 гривень на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Одночасно суд вважає за необхідне, після набрання рішенням законної сили, відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 17 січня 2014 року по справі № 426/2320/13-ц про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved