Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачкою, зареєстрований 6 серпня 2012 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №2. В позовній заяві позивач зазначає, що від вказаного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони сім»ї створити не змогли, оскільки у них різні погляди на життя, вони не розуміють один одного. На протязі їх спільного подружнього життя між ними часто виникали сварки та скандали. Безпідставні звинувачення, образи відповідачки призвели до повного відчуження. На даний час позивач зрозумів, що він втратив почуття любові та поваги до відповідачки, їх сім»я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, так як примирення між ними є неможливим. В судове засідання відповідачка, не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що стверджується розпискою про вручення судової повістки. (а.с.21). Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи чого не заперечив позивач в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 6 серпня 2012 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №2 (а.с.5). Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 21 жовтня 2013 року (а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved