Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 01.01.2004 року по липень 2012 року, визнання договору дарування житлового будинку визнання його співвласником ? частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, необхідної для його обслуговування. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали заявлені вимоги, в їх обґрунтування пояснили, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з липня 1995 року, офіційно розлучився в 1996 році, однак продовжив проживати з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, веде з нею спільне господарство, дає гроші на придбання одягу, продуктів, розваги і т.ін. За час спільного проживання він приймав участь коштами та особистою участю у будівництві житлового будинку [ADDRESS], тому вважає, що даний житловий будинок придбано під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], у зв'язку з чим на підставі ст.74 Сімейного Кодексу України, ст.331 ЦК України [PERSON] набув право власності на новостворене майно подружжя. Укладаючи договір дарування житлового будинку, [PERSON], порушила право власності позивача, оскільки даний договір укладено без його згоди та відома. [PERSON] просив встановити факту перебування у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 01.01.2004 року по липень 2012 року, визнати договір дарування житлового будинку недійсним, визнання його співвласником ? частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, необхідної для його обслуговування Відповідач [PERSON] заперечила проти заявлених вимог, пояснила, що після розірвання шлюбу вона з [PERSON] перебуває у неприязних стосунках, він самовільно вселився в належний їй будинок, і був виселений з нього за рішенням суду. [PERSON] рішення суду про виселення не виконує, продовжує незаконно залишатись в її будинку. Жодних шлюбних відносин вона з [PERSON] не підтримує, спільного господарства не веде. [PERSON] погано ставиться до неї, ображає її людську гідність, між ними постійно виникають скандали, крім того позивач постійно погрожує їй фізичною розправою, заподіює їй тілесні ушкодження, знищує та пошкоджує належне їй майно, і з приводу цього [PERSON] неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ. Жодної участі у будівництві житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] не приймав, земельна ділянка отримана нею особисто, і будинок споруджено на ділянці також нею особисто за рахунок власних коштів та зусиль. Оскільки вона є одноосібним власником вказаного житлового будинку, в 2007 році вона подарувала його своєму синові - відповідачу [PERSON], вважає даний договір законним. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог, в т.ч. через пропуск [PERSON] строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. По суті позовних вимог судом встановлено наступне. В період з 16.07.1995 року по 08.05.1996 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, і 08.05.1996 року цей шлюб було розірвано. Як вбачається з акту державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об"єктів садибної забудови до експлуатації від 15.08.2005 року, рішення виконавчого комітету Старорафалівської сільської ради №88 від 30.08.2005 року, житловий будинок [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію по завершенню його будівництва в серпні 2005 року, і право власності на нього визнано за [PERSON] 29 листопада 2007 року житловий будинок [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору було подаровано [PERSON] відповідачу [PERSON] З довідки №51-02/27 від 18.01.2012 року, виданої Старорафалівською сільською радою, вбачається, що [PERSON] проживав у [ADDRESS] з вересня 2000 року по час видачі довідки. В своїх поясненнях, даних під присягою за правилами допиту свідка, позивач [PERSON] пояснив, що після офіційного розлучення він продовжив проживати з відповідачем [PERSON], вони проживали як подружжя, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, витрачали кошти на утримання дітей як [PERSON] так і [PERSON] від попередніх шлюбів, спільно відпочивали. Також спільно ними було споруджено і житловий будинок в с.Стара Рафалівка, право власності на який було зареєстровано за [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що він добре знає сторін по справі, декілька разів він відвідував [PERSON] та [PERSON] в їх житловому будинку в с.Стара Рафалівка, де вони спільно проживали, приймали гостей. Зокрема, [PERSON] готувала їжу, частувала гостей. Також свідок пояснив, що в 2004 році він разом зі своєю дружиною, а також разом з [PERSON] та [PERSON] їздили на відпочинок в с.Яремча, на відпочинку [PERSON] та [PERSON] проживали в одній кімнаті, разом відпочивали, харчувались. Свідок [PERSON]. пояснив суду, що він надавав медичну допомогу [PERSON], до медичної установи разом з [PERSON] приїхала [PERSON], яка цікавилась здоров'ям [PERSON], переживала за нього. Із наданих суду письмових доказів, зокрема видаткових накладних та товарних чеків вбачається, що в період з квітня 2004 року по березень 2005 року [PERSON] було придбано ряд будівельних матеріалів на загальну суму 100565 грн. Враховуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] фактично проживав із нею у фактичних шлюбних відносинах в період з 01.01.2004 року до 20.11.2008 року та приймав участь у будівництві житлового будинку [ADDRESS], що може бути підставою визнання вказаного будинку спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст.ст.331, 368 ЦК України, ст..74 Сімейного Кодексу України. Доводи відповідача про вчинення [PERSON] відносно неї насильницьких дій, в т.ч. погроз, заподіяння тілесних ушкоджень, які підтверджуються письмовими доказами та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] не спростовують висновків суду в цій частині. Разом з тим доказів спільного проживання сторін в період з 20.11.2008 року, позивач [PERSON] суду не надав, і судом таких доказів не здобуто. В той же час, відповідач [PERSON] надала суду достатньо доказів того, що проживання заявника у даному житловому будинку після 20.11.2008 року мало незаконний характер. Так, у відповідності до рішення Володимирецького районного суду від 21.07.2006 р., яке набрало законної сили, виселено [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Вказане рішення звернуто до примусового виконання і фактично виконано 20.11.2008 року шляхом виселення [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження, постановами про привід боржника, актами державного виконавця та іншими документами, в т.ч. постановою про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2008 року. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] з 20.11.2008 року суперечить рішенню суду, крім того не здобуто жодних доказів того, що [PERSON] та [PERSON] в цей період проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Оскільки відповідачем [PERSON] зроблено заяву про застосування до позовних вимог [PERSON] строку позовної давності, судом з цього приводу заслухано пояснення сторін та досліджено докази. Як вбачається зі ст.ст.256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представники позивача пояснили в судовому засіданні, що про порушення свого права [PERSON] стало відомо в листопаді 2012 року, з часу отримання інформації про укладення договорів дарування на запит адвоката. Разом з тим, з такими твердженнями суд погодитись не може, оскільки вони спростовані іншими доказами по справі. Так, як вже зазначалось, на протязі 2006-2008 рр. органами ДВС на підставі рішення Володимирецького районного суду від 21.07.2006 року проводилось виселення [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS], і про це рішення та виконавче провадження позивачу [PERSON] було відомо, що підтверджується його власноручними поясненнями та документами виконавчого провадження. 07.11.2007 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується оглядом архівної справи №2-28/08 Володимирецького району. В матеріалах даної справи містяться копії Державного акту на право власності на земельну ділянку в [ADDRESS], копія оспорюваного договору дарування житлового будинку, а також і копія договору земельної ділянки в с.Стара Рафалівка для обслуговування житлового будинку. Провадження у даній справі завершено 28.08.2008 року залишенням позову без розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку, що про порушення свого права позивачу [PERSON] стало відомо вже в листопаді 2007 року, в т.ч. про укладення [PERSON] договору дарування житлового будинку - не пізніше 28.08.2008 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності до ст..265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Клопотання представника позивача про застосування до даних правовідносин спеціального десятирічного строку позовної давності, який застосовується до застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до ч.4 ст.258 ЦК України, не підлягає застосуванню з огляду на такі обставини. Так, частину 4 ст.258 ЦК України виключено з Цивільного Кодексу України з часу набрання чинності Законом України №4176-У1 від 20.12.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», а саме з 15.01.2012 року. Таким чином, на час розгляду даного спору судом, спеціальний строк позовної давності не діє, і підстав для застосування положень ст..258 ч.4 ЦК України у відповідності до правил ч.ч.2,3 ст.5 ЦК України суд не вбачає. У відповідності до ст.267 ч.4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed