Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON]\~ (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (надалі «Відповідач»), в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути із Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на її користь заборгованість із\~ заробітної\~ плати\~ у сумі 16 550, 36 грн., а також середній заробіток\~ за час затримки розрахунку. Позовні вимоги мотивовано тим, що Відповідачем протиправно не виплачено Позивачу належної їй та нарахованої у встановленому законом порядку заробітної плати при звільненні в сумі 16 550, 36 грн. Вказана цивільна справа перебувала у провадженні судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Островського Л.Є. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю Островського Л.Є. звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Домбровську Г. В. 08 жовтня 2018 року суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Домбровською Г.В. прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні в розмірі 16550,36 грн., розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 17.10.2018 року. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задоволити в повному обсязі. Представником Відповідача подано заяву про розгляд справи у відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши доводи Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Як вбачається із копії трудової книжки, [PERSON] працювала в ПАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод на посаді\~ заступника генерального директора з фінасів та економіки член дирекції. ( а.с.5). Згідно Довідки від 17 жовтня 2018 р. № 1029/10, виданої [PERSON],\~ вона працювала в\~ ПАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод на посаді\~ заступника генерального директора з фінасів та економіки, член дирекції.\~ Звільнена з роботи 20.04.2017 року. Станом на 17.10.2018 року невиплачена заробітна плата\~ становить 16 550 грн. 36 коп. Відповідно до частини 4 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 94 Кодексу законів про працю України). Строки виплати заробітної плати визначено статтею 115 Кодексу законів про працю України. Зокрема, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою ПрАТ Івано-Франківський локомотиворемонтний завод від 17 жовтня 2018 р. № 1029/10, виданої [PERSON],\~\~\~ розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати\~ становить 16 550 грн. 36 коп. Доказів, які б спростовували вищевказану обставину, Відповідачем суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено. Відтак, вимога Позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 16 550, 36 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог,\~ в якій вона просить стягнути з Відповідача середній заробіток за весь час затримки\~ розрахунку. Крім того, статтею 117 Кодексу законів про працю України встановлено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом, Відповідач не провів повний розрахунок із позивачем в день звільнення, а тому він повинен понести відповідальність згідно вимог ст. 117 КЗпП. Станом на час винесення рішення у справі Відповідач прострочив виплату Позивачу розрахунку в день звільнення строком на\~ 579 днів. Середньоденна заробітна плата Позивача становить 889,61 грн. згідно\~ Довідки Відповідача від 17.10.2018 року №1029/10. Розрахунок проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Отже, Відповідач повинен виплатити Позивачу за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2017 року по день винесення рішення у справі,\~ середній заробіток\~ в розмірі 515 084,19 грн. (889,61 грн. * 579 днів = 515 084,19 грн.). З врахуванням наведеного вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2017 року по день фактичного розрахунку, а саме по 20.11.2018 року\~ року є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Стосовно заяви представника\~ Відповідача щодо неприйняття заяви Позивача про зміну\~ позовних вимог, Суд звертає увагу на те, що у\~ відповідності до процесуального закону у звязку із зміною складу суду розгляд цивільної справи починається спочатку, що дає право позивачу подати заяву про зміну позовних вимог. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до\~ задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст. 23 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved