Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

26 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.1997 року йому належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розміщений в [ADDRESS]. З 5 вересня 2001 року по 21 серпня 2013 року в даному житловому будинку проживала його співмешканка [PERSON], за вказаною адресою вона була і зареєстрована. Оскільки відповідач не проживає в належному йому житловому будинку більше одного року і між ними відсутня будь-яка домовленість щодо користування цим житлом, а [PERSON] не бажає добровільно знятися з реєстрації, що створює для нього перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю, тому він просить визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком. У судове засідання позивач не з»явився, але у своїй заяві просить справу розглянути без його участі та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що в будинок вона вселилася і зареєструвалася за вказаною адресою зі згоди позивача як член сім»ї, значну частину життя вона прожила у цьому будинку, де постійно приймала участь у його поліпшенні. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач з 21 березня 1997 року має на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу будинку. З його згоди в будинку позивача була прописана (зареєстрована) з 05 вересня 2001 року [PERSON] як член сім»ї, співмешканка позивача, але з 21 серпня 2013 року відповідач вибула на постійне місце проживання в інший житловий будинок і більше одного року відповідач не проживала у будинку [PERSON] та не виписується з його будинку без поважної причини. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 14.10.2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом було зупинено до вирішення в порядку цивільного судочинства справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю та визнання спільною сумісною власністю спірного домоволодіння, а відповідно до ухвали Срібнянського районного суду Чернігівської області від 28.01.2015 року провадження по даній справі відновлено. Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 29.12.2014 року [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю та права власності на 1/2 його частину. Рішення суду набрало законної сили 26.01.2015 року. Згідно ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до чинного житлового законодавства громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, враховуючи, що відповідач більше одного року проживає за іншою адресою, ніяких стосунків з позивачем не підтримує, хоча й залишилася прописаною в його будинку, що перешкоджає йому у користуванні і розпорядженні своєю власністю, тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком позивача, а щодо спору між сторонами з приводу права власності на вищевказане будинковолодіння то рішенням суду [PERSON] відмовлено в задоволенні позову, яке набрало законної сили. Оскільки позов задовольняється, то судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Outcome: approved