Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом, в якому просять: зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою № [ADDRESS] та надати їм ключі від вхідних дверей квартири. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] та її донька - [PERSON] є наймачами кварти в будинку [ADDRESS]. На вказаній житловій площі також проживає [PERSON] Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,7 кв., кухні, санвузла та коридору. На даний час [PERSON] тимчасово перебуває на заробітках за кордоном. Під проживання чи тимчасової відсутності постійно сплачуються всі необхідні платежі за користування житлом та оплачують комунальні послуги: світло, газ, вода. Дана житлова площа була надана [PERSON], матері чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. До недавнього часу будь-яких непорозумінь з приводу користування займаним житлом не вникало. Однак, після смерті колишнього чоловіка [PERSON] відповідач по справі [PERSON], його друга дружина з якою він перебував у шлюбі півтора місяці, з липня 2014 року почала періодично створювати конфліктні ситуації з приводу користування житловим приміщеннями за вищевказаною адресою та безпідставно заперечувати їхнє законне право користуватись наданою квартирою. Зокрема, замінила вхідні двері, не дає ключі і на даний час тим створює перешкоди в користуванні житлом З цього приводу, останній раз в липні-серпні місяці 2014 року, коли [PERSON] приїздила додому, між нею та [PERSON] виникали спори щодо порядку користування квартирою. Також неодноразово вона намагалась вирішити з відповідачкою питання щодо постійного користування будь-якою кімнатою для проживання в добровільному порядку. Однак згоди з цього приводу ними, з вини останньої, не досягнуто. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,7 кв.м., позначених на поверховому плані (в лівому куті) під цифрою № 4 площею 18,3 кв. м., цифрою № 5 площею 14,4 кв.м., також в квартирі є кухня, загальний коридор, вбудована шафа, санвузол та всі комунальні вигоди. До квартири, загальна площа якої складає 44,4 кв.м. відноситься і підвальне приміщення Тому з метою уникнення конфліктів в подальшому вона вирішила поставити питання про встановлення порядку користування жилим приміщенням, враховуючи можливість виділення їй з донькою окремої та [PERSON] ізольованої кімнати, оскільки інші приміщення в квартирі можливо використовувати лише спільно, а тому для захисту порушених прав вони змушені звернутися з даним позовом в суд. 20 лютого 2015 року, [PERSON] подала зустрічний позов в обґрунтування якого посилається на те, що вона фактично проживала у спірній квартирі [ADDRESS] разом з покійним чоловіком [PERSON] з 2003 року. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,7 ким., кухні, санвузлу і коридору. Основним квартиронаймачем вказаної квартири була мама покійного чоловіка [PERSON], про що свідчить ордер № 236, виданий 14.02.1974р. виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради депутатів трудящих. Після смерті матері її покійний чоловік переоформив ордер на квартиру і став основним квартиронаймачем. В липні 1981 року він одружився з [PERSON] і прописав її у квартиру в 1983 році. В 1984 році у них народилася донька [PERSON], а в 1987 році - донька [PERSON]. Відповідно діти проживали разом з батьками і були прописані у спірній квартирі. В 2001 році [PERSON] подала до Дрогобицького районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу з [PERSON]. Однак, судове рішення по справі не було винесено, оскільки вона не з'явилася до суду, у зв'язку з тим що перебувала в Італії. 25 червня 2013 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON], а 10 жовтня 2013 року [PERSON] уклав шлюб з нею ([PERSON]). 28 лютого 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд виніс заочне рішення, яким визнав [PERSON] та її доньок такими, що втратили право на користування спірною квартирою. Відповідно у квітні 2014 року [PERSON] виписав [PERSON] з доньками із спірної квартири, а її як дружину прописав у спірну квартиру. [INFO] [PERSON] помер. В липні представник відповідачки [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. 18 липня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд виніс ухвалу про закриття справи, у зв'язку зі смертю позивача. На підставі цієї ухвали [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстрували місце проживання у спірній квартирі. З невідомих причин не зареєструвала місце проживання у спірній квартирі старша донька відповідачки [PERSON]. Таким чином, з викладеного вбачається, що [PERSON] та її доньки [PERSON], [PERSON] в 2000 році самовільно покинули спірну квартиру, не користуються нею, не проживають в ній, в квартирі відсутні їхні особисті речі, вони не сплачували і не сплачують за житло і комунальні послуги, але зареєстровані у спірній квартирі. Про даний факт свідчить також акт обстеження місця проживання від 02 лютого 2015 року, складений комісією КП ЖЕО Дрогобицької міської ради. З 1999 року по даний час [PERSON] проживає в Італії, її донька [PERSON] працює і проживає з сім»єю у м.Львові. Згідно рішення Дрогобицької міської ради №103 від 17.07.2014 року вона визнана основним квартиронаймачем спірної квартири замість померлого чоловіка з правом укладення договору найму житлового приміщення і відкриття особового рахунку з КП ЖЕОДрогобицької міської ради. З моменту проживання у спірній квартирі вона з покійним чоловіком сплачувала плату за житло і комунальні послуги. Станом на 01 січня 2015 року у неї не має жодної заборгованості, на підставі наведеного просить про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивачі за первинним позовом, відповідачі за зустрічним [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, в зустрічному просять відмовити. Відповідач за первинним позовом, позивач за зустрічним [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення первинного позову, зустрічний позов підтримали та просять його задоволити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Фактично лише через дії відповідачки, позивачі фактично позбавлені права користування житлом, яке і є правом на проживання в спірній квартирі. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі ([PERSON], [PERSON] та [PERSON].) являються наймачами квартири [ADDRESS] загальною площею 44,4 кв.м. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач за первинним, позивач за зустрічним позовом [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] та [PERSON] у здійсненні їх права володіти, користуватися та розпоряджатися спірною квартирою, чого вона не заперечувала в судовому засіданні, пояснивши, що дійсно поміняла двері у спірній квартирі і ключі останнім не дала і не дасть. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON], [PERSON] у здійсненні їх права володіти, користуватися та розпоряджатися спірною квартирою, то суд дійшов переконання, що первинний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, то в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю, оскільки відповідачі за зустрічним позовом з часу реєстрації (01.09.2014р.), не проживають в спірній квартирі з поважних причин, як вже встановлено вище зі сторони [PERSON], їм чиняться перешкоди в користуванні даною квартирою, тому вони і не проживають та не користуються цією квартирою. Окрім цього, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] перебуває на заробітках за кордоном, а житлове законодавство у таких випадках передбачає збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Outcome: dismissed