Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що з 31 жовтня 2012 року проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання [INFO] року у них народився син [PERSON], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач неналежно виконує батьківський обов'язок по утриманню сина, не надає допомоги ні в матеріальній, ні в грошовій формі. Самій їй важко утримувати сина. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що з відповідачем вони не проживають з 31 травня 2015 року і будь-якої допомоги на утримання їх дитини останній не надає, хоча має таку можливість, оскільки постійно підробляє на будівництві та має дохід. Їй одній важко утримувати сина, тому просила позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що є студентом 3-го курсу Михайловецького професійного аграрного ліцею, отримує маленьку стипендію, а тому немає можливості сплачувати аліменти на дитину. Крім того, на даний час він проживає з цивільною дружиною, яка часто хворіє, а можливість підзаробити в нього є лише літом. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 31 жовтня 2012 року перебували у цивільному шлюбі та є батьками дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.05.2014 року). Дитина проживає разом із матір'ю [PERSON] в с. Дерешова Мурованокуриловецького району Вінницької області та знаходиться на її утриманні (а.с. 4, 5). Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців немає, отримує стипендію та періодично підробляє на будівництві, але добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Суд не приймає заперечення відповідача щодо його неспроможності сплачувати аліменти позивачці на утримання сина із-за того, що він є студентом, оскільки вказані заперечення не ґрунтуються на вимогах закону. Також відповідачем не доведено, що на його утриманні знаходиться хвора дружина. Враховуючи зазначені обставини, а також обов"язок обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що 1/4 частка від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, яка буде стягуватись як аліменти на сина, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде обґрунтованою та законною. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved