Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.08 р. між ПАТ «Універсал Банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким та на підставі кредитної заявки позивачем було видано відповідачу кредит у розмірі 7000 гривень, строком до 25.09.12 р. Позивач вказав на те, що відповідачем не були виконані обов'язки за договором та не повернуто в'язі у користування кошти у визначений кредитним договором строк, у зв'язку з чим станом на 06.03.14 р. утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 39071,73 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 6734,24 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9666,82 грн.; заборгованість по підвищеним відсоткам - 22670,67 грн. Тому позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 39071,73 грн. та судовий збір. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним п.2.3 зазначеного вище договору та додатку з тих підстав, що визначений розмір підвищеної процентної ставки є несправедливим в світі вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та просив поновити строк позовної давності, мотивуючи тим, що про порушення прав позивачу стало відомо лише у січні 2014 р. В судовому засіданні сторони свої позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених вище, просили застосувати строки позовної давності до позовних вимог, пред'явлених до кожного з них. [PERSON] фактично визнав позовні вимоги в частині стягнення на користь ПАТ «Універсал Банку» заборгованості по тілу кредиту та відсотків за процентною ставкою 38,6 % річних. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про необхідність задоволення основного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.08 р. між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL91982, відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі, додатку 1 та додатку 2, а позичальник зобов'язався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором, додатком 1 та додатком 2 (а.с.а.с. 5-10). Відповідно до п. 1.1 витягу із статуту, ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк» (а.с. 24). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, підписанням цього позичальник підтвердив, що до підписання цього договору отримав від кредитора у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, як це вимагає законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, проценти на кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 360 днів, включаючи дату надання кредиту, в яку вони починають нараховуватися, але не виключаючи дату фактичного повного погашення кредиту. П. 2.2 кредитного договору встановлено, що проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору. Також у даного пункті вказано, що якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. П. 5.1 кредитного договору встановлено, що погашення основної суми боргу здійснюються у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та сумах, встановлені для сплати таких ануїтетних платежів. Так, Додатком 1 до зазначеного кредитного договору, індивідуальними умовами надання та погашення кредиту встановлено, що сума основного кредиту становить 7000 грн.; процентна ставка - 38,6% річних; підвищена процентна ставка - 115,8% річних; сума щомісячного платежу становить 290,14 грн.; дата сплати щомісячного платежу - 25-го число кожного місяця; дата сплати останнього платежу - 25.09.12. р.; сума останнього платежу - 290,42 грн. (а.с. 11). Відповідно до п. 5.3 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно в дату сплати щомісячних платежів, шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточних рахунок позичальника, вказаний у п. 3.1 даного договору. П. 13.5 кредитного договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання зобов'язань позичальника за цим договором. Також позивачем надано графік щомісячних платежів, супутні витрати позичальника, що встановлені Додатком 2 вказаного кредитного договору, в якому зазначено, що реальна процентна ставка становить 46,98% річних, а подорожчання кредиту становить 6926,82 грн. (а.с.а.с. 12-13). Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 06.03.14 р., зі змісту якого вбачається, що остання внесення коштів відповідачем на погашення заборгованості було здійснено 29.04.11 р., та заборгованість за тілом кредиту становить 6734,24 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9666,82 грн.; заборгованість по підвищеним відсоткам - 22670,67 грн. (а.с. 14). Даними меморіального ордеру за № 0480092UAH000281/214664 від 26.09.08 р. підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача за [NUMBER] кредитні кошти в розмірі 7000 грн. (а.с. 15). Видача позивачем вказаних кредитних коштів за кредитним договором також підтверджується даними виписки з особового рахунку від 26.09.08 р. (а.с. 16). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст.1054 ЦК України вбачається, що до відносин за Кредитним договором застосовуються положення ЦК України (ст.ст.1046-1053), які регулюють правовідносини, що випливають із договору позики, якщо інше не встановлено ст.ст. 1054-1057 ЦК України чи не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Таким чином, суд вважає доведеними позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення тіла кредиту в сумі 6724 грн. 24 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредиту в сумі 9666 грн. 82 коп. та заборгованості по підвищеним відсоткам в сумі 22670 грн. 67 коп. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за основним позовом. Що стосується зустрічного позову, то за правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З урахуванням викладеного вище, суд і приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 390 грн. 72 коп. На підставі ст.ст. 203, 215, 525, 526, 530, 610, 612, 1046, 1047, 1057 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг",

Outcome: approved