Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

30.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь 16884 грн. 85 коп. три проценти річних за період з 08.06.2013 року по 28.03.2017 року та 163867 грн. 00 коп. інфляційних втрат. В обгрунтування позову посилалася на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.05.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 154694 (сто п'ятдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. з яких 141922 (сто сорок одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. основний борг, 12772 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. - 3% річних та судовий збір у сумі 1419 (одна тисяча чотириста дев'ятнадцять) грн. 22 коп.. Відкрито виконавче провадження, однак відповідач не повертає кошти, у зв"язку з чим позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач була повідомлена за місцем реєстрації її проживання, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Особа вважається повідомленою за місцем реєстрації її проживання і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2013 року у справі № 401/2035/13-ц позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 154694 (сто п'ятдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. з яких 141922 (сто сорок одна тисяча дев'ятсот двадцять дві) грн. основний борг, 12772 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. - 3% річних та судовий збір у сумі 1419 (одна тисяча чотириста дев'ятнадцять) грн. 22 коп. За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження та здійснюються виконавчі дії щодо його примусового виконання (а.с. 3, 4, 5, 6). Заявляючи позовні вимоги позивач посилався на те, що у відповідача виникло зобов'язання про сплату позивачу коштів згідно судового рішення від 28 травня 2013 року, в зв'язку з невиконанням якого позивач вбачає наявність підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити суму коштів за цим зобов'язанням з врахуванням індексу інфляції та трьох відтоків річних. Однак позиція позивача є хибною, з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК, оскільки із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Зважаючи на викладене, суд визнає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі та мають бути відхилені. З підстав ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed