Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

04.12.2013 року позивач [PERSON], звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія»Аеросвіт» на свою користь заборгованість заробітній платі, вихідній допомозі за компенсації за невикористану відпустку в сумі 32545,49 грн. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначила, що з 18 серпня 2004 року по 08 листопада 2013 року, вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді інженера групи двигунів Відділу інженерного забезпечення Комплексу підтримання льотної придатності. Наказом № 1865-ос від 06 листопада 2013 року він був звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників. Відповідно до даного наказу, відповідач повинен був здійснити повний розрахунок за відпрацьований період, виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 19 календарних днів за період з 18.08.2012 р. по 08.11.2013 р. і виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач відповідний розрахунок не провів, не виплатив їй заробітну плату за січень 2013 - листопад 2013 року, вихідну допомогу, а також компенсацію за невикористану відпустку в загальній сумі 32545,60 грн. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав вона і звернулась до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи ПрАТ «Авіакомпанія» Аеросвіт» була повідомлена належним чином, про що свідчить корінець зворотніх повідомлень, заперечень по суті справи не надало. З огляду на це суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечувала. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований, і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 116, Кодексу законів про працю України. З копії трудової книжки (а.с.5-10) вбачається, що з 18 серпня 2004 року по 08 листопада 2013 року, вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді інженера групи двигунів Відділу інженерного забезпечення Комплексу підтримання льотної придатності. Відповідно до наказу № 1865-ос від 06 листопада 2013 року позивач була звільнена з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників (а.с.12). Разом з цим відповідач повинен був здійснити повний розрахунок за відпрацьований період, виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 19 календарних днів за період з 18.08.2012 р. по 08.11.2013 р. і виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. Статтею 43 Конституції України передбачено гарантоване право на отримання винагороди за працю Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином розрахунок з позивачем повинен бути проведеним 08.11.2013 року. Згідно положення ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. За правилом ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору, в т.ч., з підстав п.1 ст.40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. В матеріалах справи знаходиться довідка про доходи [PERSON] № 7334 від 11.11.2013 року (а.с.11) з якої слідує, що за період з січня 2013 року по листопад 2013 року останній нарахована заробітна плата, сума компенсації за відпустку, а також вихідна допомога у розмірі 39704 грн. 82 коп., за вирахуванням обов'язкових платежів та податків, сума заборгованості становить 32545 грн.49 коп. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку і вихідну допомогу, що є також складованими заробітної плати, таким чином відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. З цього приводу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 32545 грн. 49 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 325 грн. 45 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці»,

Outcome: approved