Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

18 травня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 квітня 2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 74. У шлюбі народився син Іван, [INFO]. Спільне життя не склалося у звязку з різними поглядами на життя. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться з листопада 2014 року, тому позивач просила шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача половину понесених нею судових витрат. Позивач у судовому засіданні 27.05.2015 року на задоволенні позову наполягала, вважаючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, також зазначила, що бажає залишити собі прізвище «Дубонос». У судове засідання на 02.09.2015 року не зявилася, надала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність та розірвати шлюб. Відповідач, повідомлений належним чином у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 20 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській областібуло зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу - Мельник) [PERSON], про що зроблено актовий запис № 74, (свідоцтво про шлюб серії 1- ЖД № 183504) /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сімї стала несумісність характерів, різні погляди на життя. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживав заходи щодо примирення подружжя, однак сторони не примирилися, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved