Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

12.01.2019 року ( згідно поштового конверту ) АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.01.2008 року відповідачем було отримано кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 30.11.2018 року має заборгованість в загальному розмірі 174090 грн. 13 коп. Позивач зменшив суму заборгованості по процентах до 104932,68 грн та просить стягнути з відповідача названу заборгованість по процентах та 5561,21 грн, тіла кредиту. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. З відзиву відповідача вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає. Позивач відповіді на відзив до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.02.2008 року [PERSON] (далі відповідач) звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) із письмовою заявою про оформлення кредиту, за змістом якої погодилась з тим, що ця її заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась і була згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді. Відповідач зобов`язалась їх виконувати та ознайомлюватись зі внесеними змінами на офіційному сайті позивача. Заява засвідчена підписами уповноваженої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. На підставі вказаного позивач надав відповідачу платіжну картку кредитка «універсальна» та кредит у розмірі 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] (а.с.2, 9,10, 53,72). Нарахована позивачем заборгованість відповідача за вказаним Договором станом на 30.11.2018 року становить 174090,13 грн. (а.с.3, 5-8). Позивач зменшив суму заборгованості по процентах до 104932,68 грн. та просить стягнути з відповідача названу заборгованість, яка складається з: 5561,21 грн. - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 104932,68 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»). Відповідно до довідки АТ КБ ««ПРИВАТБАНК» (а.с.72) встановлено, що строк дії картки [NUMBER] становить до 08.2015 року, тобто до останнього дня серпня місяця 2015 року. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності (а.с.52). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15). В матеріалах справі відсутні докази, що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності. В своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідач з позовом звернувся 12.01.2019 року ( згідно поштового конверту (а.с.28) тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Доказів про те, що мало місце переривання строку позовної давності до суду не надано. Останній платіж відповідачем здійснено 19.08.2015 року (а.с.7 зворот). Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити повністю у зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи." Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2019 року (а.с.77) та Акту виконаних робіт від 12.03.2019 року адвокатом Серкіним К.Ю. були надані наступні види робіт при розгляді справи в суді першої інстанції: ознайомлення з матеріалами наданими Довірителем, вивчення документів, моніторинг законодавства, аналіз судової практики, побудова стратегії захисту прав клієнта, написання відзиву на позовну заяву, підготовка процесуальних документів, інші процесуальні дії, участь у судових засіданнях, проте, всупереч вимогам частин 2, 3 ст. 137 ЦПК України, не наведено детальний опис обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, виконаних адвокатом. Із квитанції до прибуткового касового ордера № Б\\Н від 12.03.2019 року встановлено, що оплата здійснена за юридичні послуги адвоката в розмірі 3000 гривень. Проте, як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача представляв [PERSON] відповідно до довіреності від 13.03.2019 ( а.с.51). В суді першої інстанції відбулося два судових засідання, на яких, згідно протоколів судових засідань адвокат Серкін К.Ю. присутнім не був. Всі документи, які долучені до матеріалів цивільної справи під час дії Договору про надання правової допомоги від 12.02.2019 року, подані та підписані безпосередньо відповідачем [PERSON], а не адвокатом Серкіним К.Ю. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed