Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не визнав. [PERSON] та [PERSON] позовом [PERSON] позов [PERSON] про вселення до житлового приміщення не визнали. 11 жовтня 2012 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просять суд визнати його таким. що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Дніпровський РВ у місті Дніпродзержинську Головного управління ДМС у Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі, зобов'язати ТОВ «Абонент ХХІ» внести відповідні зміни в особовий рахунок на квартиру та стягнути з відповідача на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 107,30 грн. В обґрунтування позову посилаються на те, що вони, позивачі, є матірью та донькою, і проживають та зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], яка складається із двох житлових кімнат, житловою площею 28,9 кв.м, загальною площею 48,3 кв.м., і позивач [PERSON] є відповідальним наймачем квартири. Крім них, у квартирі зареєстрований та проживає [PERSON], який є сином позивача [PERSON] Також в спірній квартирі зареєстрований [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача [PERSON], шлюб з яким розірвано 29 січня 1985 року. В 1995 році відповідач залишив спірну квартиру, забрав всі свої особисті документи, речі та інше майно, і в теперішній час проживає в житловому будинку, розташовану в [ADDRESS], створивши нову сім'ю. Але він так і не знявся з реєстраційного обліку по спірній квартирі. Вони, позивачі, протягом тривалого часу не чинили відповідачу перешкоди в проживанні в квартирі, а він, у свою чергу, постійно обіцяв добровільно знятися з реєстраційного обліку, а тому вони не зверталися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право на житло в квартирі. Але відповідач не виконав своєї обіцянки, а тому в 2012 році вони вирішили зняти відповідача з реєстраційного обліку по спірній квартири в судовому порядку, так як з 1995 року він у квартирі не проживає і не цікавиться нею, як приміщенням, що потрібно йому для проживання. В процесі збору доказів, вони 06 серпня 2012 року отримали копію особового рахунку на квартиру, 18 вересня 2012 року ТОВ «Крона» склало та видало їм акт про непроживання відповідача в квартирі по [ADDRESS] Але, як тільки відповідачу стало відомо про їх наміри, він одразу ж 23 серпня 2012 року звернувся до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська із заявою про чинимі йому перешкоди в проживанні в квартирі. 17 вересня та 22 вересня 2012 року відповідач повторно звернувся до Дніпровського РВ з аналогічними заявами, але при цьому він повідомив їх, позивачів, що не збирається проживати в спірній квартирі, не має потреби у житловому приміщенні, але бажає, щоб вони заплатили йому за виписку із квартири грошові кошти. Вважають, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, оскільки він з 1995 року в квартирі не проживає, залишив житлове приміщення добровільно і ніколи не намагався повернутися проживати до квартири. З 1995 року вони, позивачі, самостійно сплачують всі комунальні платежі, утримують квартиру в належному житловому стані виконують ремонтні роботи, тобто, єдині, виконують обов'язки наймачів житлового приміщення. Квартира по бульвару [ADDRESS] є їх, позивачів, та [PERSON] єдиним постійним зареєстрованим місцем проживання. З 1995 року і до 23 серпня 2012 року відповідач нікуди не звертався із заявами про перешкоди в проживанні в спірній квартирі. 11 січня 2013 року [PERSON] надав суду письмові заперечення проти позову, зазначивши, що позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки йому чиняться перешкоди в проживанні в квартирі по [ADDRESS] з боку позивачів, він немає ніякого житла, вимушений жити у знайомих та родичів. З 1995 року він дійсно часто був відсутній у спірній квартирі, так як через тяжку травму тривало лікувався, переніс 12 операцій, отримав 2-у групу інвалідності, був обмежений у пересуванні, ні з ким не спілкувався. Перед тим, як позивачі змінили вхідні двері, він жив у спірній квартирі, до нього приходили гості. Не визнаючи позов [PERSON] та [PERSON], 18 липня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про вселення до жилого приміщення, в якому просить суд вселити його до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] по 1985 рік, і після розірвання шлюбу продовжує прожити у спірній квартирі, яка є комунальною власністю, і яка була виділена [PERSON] з урахуванням його інтересів, як члена сім'ї, в період його проходження строкової військової служби взамін квартири, яка знаходилася у санітарній зоні, й була знесена. Після повернення із армії, він отримав прописку у спірній квартирі, весь час проживав в ній, періодично відлучаючись з квартири в зв'язку із лікуванням або по роботі, оплачував комунальні послуги за себе в розмірі 50 грн, які передавав відповідачам. В серпні 2012 року, появившись у місці своєї реєстрації, він виявив, що відповідачі замінили вхідні двері та замки, і тому він був вимушений звернутися до правоохоронних органів із заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою. Вважає, що відповідачі порушують його право на проживання в спірній квартирі, а його відсутність в квартирі, пов'язана із лікуванням, і тому на цей період часу за ним зберігалося право на житло. Він є інвалідом 2-ї групи, іншого місця проживання в нього немає, і він вимушений наймати житло. Ухвалою суду від 27 серпня 2013 року цивільній справи за позовом [PERSON] та [PERSON] та за позовом [PERSON] були об'єднані в одне провадження (т.1 а.с.79). Представники третіх осіб - ТОВ «Абонент ХХІ» та Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська ГУ ДВС України Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності їх представників в зв'язку з відсутністю заперечень проти позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши в заяві, що позові вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників третіх осіб та третьої особи [PERSON], згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні [PERSON] свій позов по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, позов [PERSON] не визнала та пояснила п суду, що відповідач за її позовом [PERSON] є її колишнім чоловіком, після того, як шлюб між нею та відповідачем було розірвано, він одружився з іншою жінкою та пішов постійно проживати до своєї нової дружини, але добровільно знятися з реєстрації по квартирі, розташованій по [ADDRESS], відповідач не бажає, хоча не проживає в квартирі з 1995 року, а в теперішній час вимагає від неї сплати на його користь за виписку із квартири грошові кошти у відшкодування 1/3 вартості квартири. Він дійсно з 1995 року до 2012 року інколи приходив до них з донькою до квартири у гості, але ніколи ніяких претензій щодо проживання в квартирі не висловлював. Ні вона, ні її донька [PERSON] не перешкоджали відповідачу проживати в спірній квартирі, він мав іншу сім'ю, і проживав разом з нею. Протягом всього періоду відсутності відповідача в спірній квартири він навіть намагався відновити подружні стосунки із нею, [PERSON], але прожив всього 2,5 тижня, і знову повернувся проживати в [ADDRESS] до другої дружини, де він постійно проживав та проживає. На оплату комунальних послуг по спірній квартирі відповідач ніколи не дав жодної копійки. У серпні 2012 року до них приходив дільничній інспектор, опитав її та доньку та склав протокол. З 1995 року до серпня 2012 року дільничний з приводу заяв відповідача до них ніколи не приходив. Після 1994 року і по теперішній час відповідач у спірній квартирі не проживав. Вони дійсно встановили нові вхідні двері до квартири, яка розташована на 9-му поверсі 9-ти поверхового будинку, оскільки старі двері після протікання покрівлі будинку перекосило і вони не зачинялися. Вона, [PERSON], є відповідальним наймачем квартири, перед отримання цієї квартири вони із відповідачем проживала у бараці, а ордер дійсно видавали на сім'ю, в тому числі й з урахуванням інтересів відповідача, з яким вона на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі. З 1989 року по 1996 року вона разом з відповідачем проживали в [ADDRESS], зараз вона кожне літо проживає в [ADDRESS], а в квартирі залишаються донька [PERSON] , її чоловік та їх син [PERSON]. Відповідач почав вимагати від них з донькою 3500 доларів США за виписку із квартири, а вселитися до спірної квартири відповідач не намагався. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем в судовому порядку був виконаний розподіл майна подружжя. Просить задовольнити її позов в повному обсязі, в задоволенні позову [PERSON] про вселення відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин більше 17 років, в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про вселення до житлового приміщення просить відмовити. В судовому засіданні [PERSON] свій позов по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі, позов [PERSON] не визнала та пояснила суду, що відповідач за її позовом [PERSON] є її вітчимом, який проживав із її матірью, з 1995 року до теперішнього часу він не проживає в квартирі по [ADDRESS] До 2012 року він дійсно інколи навідувався до них з матірью [PERSON] у гості, але ніяких претензій з приводу проживання в спірній квартирі не висловлював, вселитися до квартири не намагався, його речі в спірній квартирі відсутні, грошей на оплату комунальних послуг ніколи не давав. З 1996 року відповідач постійно проживає в [ADDRESS], він дійсно хворів у 1995-1996 роках, вона, позивач, навіть провідувала його за його на той час місцем проживання по [ADDRESS], і розмов про вселення до спірної квартири між ними та відповідачем не було. До суду вони звернулися, коли відповідач почав вимагати від них з матірью грошові кошти в сумі 3500 доларів США за виписку із квартири. Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі, в задоволенні позову [PERSON] про вселення відмовити. В судовому засіданні [PERSON] позов [PERSON] та [PERSON] не визнав, свій позов підтримав в повному обсязі та суду пояснив, що в 1994 році він пропонував [PERSON] розділити квартиру, було рішення суду, у 1985 році вони із [PERSON] розірвали шлюб, але до 1988 року вони продовжували проживати однією сім'єю в [ADDRESS]. В 1991 році він повернувся до спірної квартири і проживав в квартині один до 1994 року. В 1994 році він став підтримувати фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, в січні 1995 року вони зареєстрували шлюб. Але із спірної квартири він не виїхав. З 05 грудня 1995 року він перебував на стаціонарному лікуванні в м. Кривий Ріг протягом одного року, потім місяць перебував на стаціонарному лікуванні у 8-й Дніпродзержинський лікарні в травматологічному відділенні. У 1996 році він поселився за місцем проживання другої дружини, постійно проживав з нею, але 2 рази на тиждень ночував у спірній квартирі. З 1991 року по 1994 року він платив всі комунальні платежі по спірній квартирі, після 1994 року квитанцій про оплату в нього немає, хоча він давав [PERSON] по 50 грн. щомісячно на сплату комунальних послуг. Складений ТОВ «Крона» акт про його непроживання у спірній квартирі не відповідає дійсності. У 1994 році він одружився із [PERSON], і разом з нею проживав у квартирі. розташованій по [ADDRESS], 26 грудня 2011 року шлюб між ними було розірвано. В цьому шлюбі вони з другою дружиною придбали житловий будинок та квартиру, право власності на які оформлено на ім'я другої дружини. Після розірвання шлюбу із [PERSON] він став проживати по [ADDRESS]. Ключі від спірної квартири [PERSON] та [PERSON] не дають йому з 1994 року, в 2011 році він звертався до дільничного інспектора з приводу перешкод в проживання в спірній квартирі, але документів, що підтверджують факт його звернення, в нього немає. Пенсію оформлював за місцем реєстрації - [ADDRESS], з 1994 року по 2012 рік він не «шевелив» цю справу, але з 1994 року постійно приходив до [PERSON] і казав, що буде жити у спірній квартирі. Він не міг пересуватися до 2007 року, близько 2,5 року в нього був встановлений апарат Єлізарова, він взагалі не міг вийти на вулицю, за ним здійснювала догляд друга дружина, жив в той період в однокімнатній квартирі. З січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перестали давати йому ключі від спірної квартири та не пускали додому. В 2008 році він рік був в Росії на заробітках, влітку 2012 року їздив по Україні по заробітках, він не пам'ятає, чи звертався він до міліції до серпня 2012 року. Розірвання шлюбу з другою дружиною відбулося за рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровська. Просить суд задовольнити його позов про вселення до спірної квартири, [PERSON] та [PERSON] в задоволенні їх позову відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про вселення до житлового приміщення підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити, в позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням просить відмовити. Прокурор Бразалук А.В. просить задовольнити позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про вселення до житлового приміщення, в позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням просить відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він народився [INFO] року, проживає та зареєстрований в квартирі по [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є його сусідами, які проживають в квартирі [ADDRESS] [PERSON] він бачив дуже давно, ще в своєму дитинстві, більше ніколи його не бачив, останні 10 років він, свідок, постійно проживає в квартирі [ADDRESS], ввечері він звичайно вдома, інколи, раз на місяць, буває в гостях у сусідів, і ніколи ні [PERSON], ні його речей в квартирі [ADDRESS] не бачив. Він, свідок, підписував акт про непроживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] і він підтверджує, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 1995 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає в квартирі, розташованій по [ADDRESS], є пенсіонеркою, [PERSON] та [PERSON] є її сусідами і проживають в квартирі [ADDRESS] Вона, свідок, проживає в квартирі [ADDRESS] двадцять років, протягом яких вона взагалі ніколи не бачила [PERSON] і не знайома з ним, не бачила і не чула, щоб йому перешкоджали в проживанні в спірній квартирі. Вона дійсно підписувала акт про непроживання, він є дійсним. [PERSON] постійно проживає в квартирі [ADDRESS] ще до її, свідка, заселення до квартирі [ADDRESS]. Вона, свідок, знає всіх сусідів, із всіма нормальні відносини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS], її, свідка, чоловік є племінником чоловіка [PERSON]. Вона знає [PERSON] та [PERSON], з якими у неї добрі взаємовідносини, [PERSON] перший раз побачила тільки в суді. В квартирі по [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], чоловік [PERSON] та [PERSON], знає їх з 2008 року, часто ходить до них у гості, в квартирі 2 кімнати, і [PERSON] вона ніколи в квартирі не бачила, в квартирі є чоловічі речі чоловіка та сина [PERSON], вона знає речі цих чоловіків. [PERSON] казала колись, що вона була у шлюбі з [PERSON], але він давно одружився, виїхав з квартири і вселитися до спірної квартири ніколи не намагався. Вона, свідок, буває в спірній квартирі раз на тиждень і на свята, позивачі допомагали доглядати її, свідка, дитину. Підтверджує, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2008 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він народився в [INFO] році, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проживає квартирі [ADDRESS], він знає [PERSON] п'ять років, в 2009 році вони їздили на заробітки в Росію, стосунки між ними дружні. [PERSON] проживає у нього з лютого 2012 року в квартирі № [ADDRESS], в якій три кімнати, буває в цій квартирі два-три рази на тиждень, в цій квартирі знаходяться його речі, в іншій час він проживає у знайомих або працює, офіційної роботи [PERSON] немає, гроші за житло іноді дає за невеликими сумами, він попросився пожити в його, свідка, квартирі, бо йому немає де жити, ключів від його, свідка, квартири в [PERSON] немає. До спільної поїздки в Росію [PERSON] казав йому, що живе по [ADDRESS], де він, свідок, був один раз в 2011 року, вони були на кухні, більше в той час вдома нікого не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає та зареєстрована в квартирі по [ADDRESS], є пенсіонеркою, знайома із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 1979 року, з ними всіма нормальні стосунки. В теперішній час в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] разом із донькою [PERSON], чоловіком доньки та їх сином [PERSON]. Вона, свідок заходить до сусідів два на рази на тиждень, [PERSON] та його речей вона в квартирі не бачила. [PERSON] дійсно проживав в спірній квартирі на початку 90-х років, а потім припинив проживати в спірній квартирі, розійшовся з [PERSON], яка казала, що [PERSON] знайшов іншу жінку, з якою створив сім'ю. Вона, свідок, після того, як [PERSON] та [PERSON] розійшлися, бачила [PERSON] на вулиці на Лівому березі Дніпродзержинська з іншою жінкою. Після цього він в спірній квартирі не проживав, інколи приходив у гості, але не часто, десь раз на рік, або раз на півроку. В 2013 році він прийшов до квартири з міліцією, чула, що він хоче забрати меблеву стінку, на поверсі, де розташована спірна квартира, ніколи не було сварок, скандалів. [PERSON] на літо виїжджала на дачу кілька років підряд, восени вона поверталася, а в квартирі залишалася донька з чоловіком та сином. [PERSON] розійшлася з [PERSON] в 90-х роках і вони розбіглися, рік не знає. Свідок [PERSON] суду пояснив. що він проживає по [ADDRESS], не працює, 18 років знає [PERSON], товаришує з ним, [PERSON] та [PERSON] не знає взагалі. В теперішній час спілкується з [PERSON] інколи, випадково. Вони разом працювали в одному цеху 18 років назад, і тоді з ним близько спілкувалися, [PERSON] проживав на [ADDRESS], і він, свідок, в той час часто бував в гостях у [PERSON], хто ще проживав в той час в квартирі, йому невідомо. Він, свідок, залишив роботу в цеху в 1993-1994 рр. і вони з [PERSON] стали рідко спілкуватися. Йому, зі слів [PERSON], відомо, що він в теперішній час орендує квартиру, казав, що в нього неполадки з житлом. Скільки дружин у [PERSON], йому, свідку, невідомо. В лютому 2011 року він був у квартирі у [PERSON], вхідні двері відкрила жінка, але не [PERSON]. Вони з [PERSON] сиділи на кухні, пили пиво, в кімнати він, свідок, не заходив. Він знає дружину [PERSON] - [PERSON], але зараз [PERSON] із жінкою не живе, вони з нею і раніше погано жили, він не знає, коли [PERSON] одружився із [PERSON] і коли розійшовся. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був зареєстрований по [ADDRESS], зараз ніде не зареєстрований. останні два роки проживає за адресою: [ADDRESS]. Знає [PERSON] з 90-х років, працювали разом на ДМК в одному цеху, зараз спілкуються не частою. В 90- х роках [PERSON] проживав на [ADDRESS] він, свідок, в березні 2011 року був у нього в гостях, він відкривав двері своїм ключем, вони сиділи та кухні та пили горілку, потім вийшли з квартири та розійшлися, до цього випадку і після він у [PERSON] ніколи не був. Де зараз проживає [PERSON], йому невідомо, казав, що він проживає у [PERSON], у [PERSON] він, свідок, вдома не був. Судом досліджені письмові докази по справі шляхом їх оголошення в судовому засіданні : - акт про непроживання від 18 вересня 2012 року (т.1 а.с. 11), який складений техніком - наглядачем дільниці №1 ТОВ «Крона» [PERSON] та затверджений начальником дільниці № 1 ТОВ «Крона» [PERSON], яким підтверджується факт непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 1995 року по день складення акту, що підтверджують сусіди із квартир [ADDRESS] ([PERSON]), [ADDRESS] ([PERSON]), [ADDRESS] ([PERSON].); - копія особового рахунку на квартиру по [ADDRESS], що видана ТОВ «Абонент ХХІ» 06 серпня 2012 року (т.1 а.с. 10), якою підтверджується факт внесення відомостей про [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до особового рахунку на квартиру і факт відкриття особового рахунку на ім'я [PERSON]; - повідомлення начальника Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 24 вересня 2012 року (т.1 а.с. 13), яким підтверджується факт звернення [PERSON] до Дніпровського РВ із заявами про перешкоди в проживання в квартирі по [ADDRESS] 23 серпня 2012 року, 17 вересня 2012 року, 22 вересня 2012 року, тобто після складення акту про його непроживання у спірній квартирі та після видачі копії особового рахунку на спірну квартиру; - копія паспорту [PERSON] (т.1 а.с. 19), якою підтверджується її особа громадянина України; - копія паспорту [PERSON] (т.1 а.с. 15), якою підтверджується її особа громадянина України; - копія паспорту [PERSON] (т.1 а.с. 16), якою підтверджується його особа громадянина країни; - ордер від 26 квітня 1979 року (т.1 а.с. 17), яким підтверджується факт надання [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (донька) права на зайняття 2-х кімнатної квартири, розташованої по [ADDRESS]; - свідоцтво про народження (т.1 а.с. 18), свідоцтво про укладення шлюбу (т.1 а.с. 19), якими підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як між матірью та донькою; - свідоцтво про народження (т.1 а.с. 19), яким підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], як між сином та матірью; - свідоцтво про розірвання шлюбу, видане повторно 28 вересня 2012 року Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 64 від 29 січня 1985 року (т.1 а.с. 20), яким підтверджується факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 29 січня 1985 року; - акт про нещасний випадок від 12 грудня 1995 року (т.1 а.с. 45), яким підтверджується факт отримання [PERSON] виробничої травми 05 грудня 1995 року; - довідка МСЕК від 12 травня 1996 року (т.1 а.с. 46), якими підтверджується факт встановлення [PERSON] 2-ї групи інвалідності з 12 травня 1996 року і рекомендації щодо стаціонарного лікування та оперативного лікування; - довідка МСЕК від 16 червня 1999 року (т.1 а.с. 47), якою підтверджується факт встановлення відповідачу 3-ї групи інвалідності з 01 квітня 1999 року безстроково з висновком про можливість роботи без тривалого перебування на ногах та з рекомендацією «Д» нагляду; - довідка від 16 червня 1999 року (т.1 а.с. 113), якою підтверджується ступніть втрати працездатності [PERSON] 50 процентів безстроково; - матеріал № 3864 від 23 серпня 2012 року (т.1 а.с. 114), яким підтверджується факт звернення [PERSON] до Дніпровського РВ із заявою про перешкоди в проживанні в квартирі по [ADDRESS] 23 серпня 2012 року, факт проживання [PERSON] на момент звернення із заявою в [ADDRESS], та факт фактичного проживання [PERSON] станом на 30 травня 2007 року; - копія паспорту [PERSON] (т.2 а.с. 4), якою підтверджується його особа громадянина України, та факт перебування його у шлюбі із [PERSON] з 13 січня 1995 року по 26 грудня 2011 року, та факт розірвання між ними шлюбу Петриківським районним судом Дніпропетровської області; - лист прокуратури Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 20 листопада 2012 року (т.2 а.с. 5), яким підтверджується факт повідомлення [PERSON] про його право звернення до суду із цивільним позовом; Вислухав сторони, їх представників, свідків, прокурора, вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, а в позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення до житлового приміщення задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON], її донька [PERSON] та онук [PERSON], відповідальним наймачем квартири є [PERSON]. Крім них, в квартирі з 14 жовтня 1980 року зареєстрований [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією особового рахунку на квартиру, виданою ТОВ «Абонент ХХІ» 06 серпня 2012 року (т.1 а.с. 12), Також судом встановлено, що 29 січня 1985 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис № 64, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим повторно 28 вересня 2012 року Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції (т.1 а.с. 20). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] до 1994 року проживали в квартирі, розташованій в місті Дніпродзержинську по [ADDRESS]. Як зазначив [PERSON] в судовому засіданні, з 1994 року він став підтримувати фактичні шлюбні відносини із своєю другою дружиною, і в січні 1995 року вони зареєстрували шлюб, в 1996 році він переїхав на проживання до квартири, розташованої в [ADDRESS], за місцем проживання своєї другої дружини. Ці обставини підтверджуються і копією паспорту [PERSON], в якому є запис про реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON] 13 січня 1995 року та про розірвання цього шлюбу на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області 26 грудня 2011 року. Як встановлено судом на підставі акту про непроживання від 18 вересня 2012 року (т.1 а.с. 11), який складений техніком - наглядачем дільниці №1 ТОВ «Крона» [PERSON] та затверджений начальником дільниці № 1 ТОВ «Крона» [PERSON], [PERSON] дійсно не проживає в квартирі по [ADDRESS] з 1995 року по день складення акту. Акт про непроживання був складений на підставі свідчень мешканців сусідніх квартир будинку [ADDRESS], а саме: мешканців квартири [ADDRESS] - [PERSON], квартири [ADDRESS] - [PERSON]., квартири [ADDRESS] - [PERSON], які підтвердили факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі з 1995 року. Факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі з 1995 року вищевказані особи підтвердили і в судовому засіданні, які були допитані судом як свідки. Всі вони зазначили, що постійно проживають та зареєстровані в будинку [ADDRESS] тривалий час, а саме: [PERSON] - зі свого дитинства, [PERSON] - протягом останніх 20 років, [PERSON] - з 1979 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] взагалі ніколи не бачили [PERSON], а [PERSON] пам'ятає [PERSON], як чоловіка [PERSON], коли вони ще разом проживали в спірній квартирі однією сім'єю десь на початку 90-х років, а потім розійшлися, і [PERSON] пішов від [PERSON] та одружився з іншою жінкою, але не заперечує, що раз на рік, або раз на півроку вона інколи його бачила, коли він приходив у гості до [PERSON] та [PERSON]. Всі свідки підтвердили, що вони особисто підписували акт про непроживання [PERSON] в спірній квартирі, оскільки він дійсно в ній не проживає з 1995 року, і його речі в квартирі відсутні. Суд не має підстав не довіряти поясненням цих свідків, оскільки вони не є заінтересованими особами, їх пояснення не є суперечливими, і підтверджуються як поясненнями [PERSON] та [PERSON], так і поясненнями самого [PERSON], який пояснив, що 13 січня 1995 року він зареєстрував шлюб із [PERSON], і виїхав за її місцем проживання, отже акт ТОВ «Крона» приймається судом як доказ на підтвердження факту непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з січня 1995 року. Ті обставини, що [PERSON] 05 грудня 1995 року отримав виробничу травму та лікувався до 1997 року, а в 1999 році йому встановлена третя група інвалідності, не можуть бути визнані судом поважними причинами для непроживання [PERSON] у спірній квартирі понад встановлені законом строки, оскільки на момент отримання травми він більше шести місяців вже не проживав у спірній квартирі, не повернувся проживати до спірної квартири і після закінчення лікування, і навіть під час лікування проживав у іншому місці й за ним здійснювала догляд його друга дружина, що підтвердив в судовому засіданні особисто [PERSON] Отже, з січня 1995 року до грудня 2011 року, тобто на протязі 17 років [PERSON] перебував у шлюбі з іншою жінкою, вони разом проживали, вели спільне господарство, і навіть, зі слів [PERSON], придбали у шлюбі квартиру та житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], де він поживав разом із другою дружиною. Все це свідчить, що в 1995 році [PERSON] добровільно залишив спірну квартиру, забрав всі свої речі та виїхав проживати за місцем мешкання його нової сім'ї. А тому до його пояснень, що він до січня 2012 року, кожні два дня на тиждень ночував в спірній квартирі, суд відноситься критично, і на їх підтвердження [PERSON] не надав суду жодного доказу. В доповнення до цього, суд приймає до уваги, що в спірній квартирі, яка складається із двох кімнат, проживає 4 особи: [PERSON], її донька [PERSON] з чоловіком та їх повнолітній син [PERSON]., що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON]. та [PERSON], які часто бувають у спірній квартирі. Цей факт також розцінюється судом не на користь [PERSON], оскільки в двокімнатній квартирі проживають чотири дорослі особи, а [PERSON] не зазначив, яким чином він мав можливість ночувати в спірній квартирі, в якій із кімнат. Факт непроживання [PERSON] в квартирі підтвердила в судовому засіданні також свідок [PERSON], яка доводиться родичкою [PERSON], і яка пояснила, що вона знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2008 року, тісно спілкується з ними, часто буває у них в гостях в спірній квартирі, але з 2008 року вона ніколи не бачила в квартирі [ADDRESS] [PERSON], перший раз побачила його в суді. Також судом встановлено, що в 2012 році [PERSON] та [PERSON] вирішили звернутися до суду із позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, оскільки останній не бажав зніматися з реєстрації добровільно, хоча не проживав в квартирі з 1995 року, не цікавився квартирою, як приміщенням, що потрібно йому для проживання. В процесі підготовки документів, в серні 2012 року вони звернулися із заявами до ТОВ «Абонент ХХІ» для отримання копії особового рахунку на квартиру, та до ТОВ «Крона» для складення акту про непроживання [PERSON] у спірній квартирі, які вони отримали відповідно 18 вересня 2012 року та 06 серпня 2012 року. Таким чином, суд вважає, що звернення [PERSON] 23 серпня 2012 року, 17 вересня 2012 року та 22 вересня 2012 року до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська із заявами про чинимі йому перешкоди у проживанні в квартирі по [ADDRESS], пов'язані саме із намірами [PERSON] та [PERSON] зняти відповідача з реєстраційного обліку по спірній квартирі шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, оскільки судом встановлено, що до 23 серпня 2012 року [PERSON] не звертався до Дніпровського РВ з аналогічними заявами. Що стосується стверджень [PERSON] щодо заміни вхідних дверей в спірну квартиру в січні 2012 року, що стало перепоною для його проживання в цій квартирі, то судом встановлено, що заміна дверей відбулася внаслідок їх пошкодження через затоплення покрівлі будинку, на 9-му поверсі якого розташована спірна квартира. Але при цьому, [PERSON], наполягаючи на тому, що перешкоди в проживанні йому стали чинити з 01 січня 2012 року, до 23 серпня, тобто 7 місяців та 23 дня, не звертався до будь-яких установ з приводу порушення його житлових прав [PERSON] та [PERSON] Є суперечливими пояснення [PERSON] і щодо дати виявлення ним заміни вхідних дверей до спірної квартирі, а саме: в заяві до Дніпровського РВ [PERSON] зазначає, що виявив цей факт в січні 2012 року, а в своєму позові зазначає про серпень 2012 року. Зазначене дає суду підстави вважати, що звернення [PERSON] до Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська було здійснене внаслідок повідомлення з боку позивачів за первинним позовом про їхній намір вирішити питання щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі в судовому порядку і після їх відмови сплатити йому грошові кошти за виписку з квартири, в якій він не проживав без поважних причин з 1995 року. Ці обставини не спростовані [PERSON] і підтверджуються дослідженими судом доказами, такими як повідомлення Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська від 24 вересня 2012 року адвокату [PERSON] (т.1 а.с. 13), яка є представником [PERSON], і яка надавала їй юридичну допомогу при зборі доказів та складенні позовної заяви при зверненні до суду. А, отже, суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] не чинили [PERSON] перешкоди в проживанні в спірній квартирі, оскільки останній з січня 1995 року в цій квартирі не проживав, не користувався нею, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, і відповідно не переймався житловим станом квартири та не сплачував комунальні послуги за житло. Судом достовірно встановлено, що до 23 серпня 2012 року [PERSON] постійно проживав в [ADDRESS] До такого висновку суд прийшов на підставі дослідження матеріалу Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська № 3864 (ЖРЗСП № 4983 від 23 серпня 2012), який був витребуваний судом за клопотанням [PERSON] (т.1 а.с. 114). Згідно протоколу усної заяви про злочин [PERSON] від 23 серпня 2013 року, своїм місцем проживання він зазначає: [ADDRESS] Ця ж адреса зазначена і в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи. Крім цього, згідно довідки до обліку ІБД, що знаходиться в матеріалі № 3864, [PERSON] перебуває на обліку АБД в Петриківському ОВД з 10 грудня 2011 року як побутовий порушник. Останній раз [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 за заявою його другої дружини [PERSON], яка 27 листопада 2011 року звернулася до Петриківського РВ з приводу, того, що 27 листопада 2011 року, приблизно о 16.00 годин, її чоловік [PERSON], який мешкає разом із нею в [ADDRESS] прийшов додому в стані алкогольного сп'яніння та пошкодив віконні шибки на будинку. Що стосуються відсутності у [PERSON] іншого місця проживання, крім спірної квартири, та його проживання в орендованих квартирах, то в цій частині суд не приймає пояснення свідка [PERSON] про проживання [PERSON] в належній свідку квартирі по [ADDRESS] з лютого 2012 року, оскільки його пояснення не підтверджуються ніякими іншими дослідженими судом доказами. В той же час, суд звертає увагу на пояснення [PERSON], які були надані ним особисто в судовому засіданні, що за час шлюбу із другою дружиною вони придбали у власність житловий будинок та квартиру, право власності на які зареєстровано на ім'я другої дружини, що ставить під сумнів відсутність у [PERSON] іншого місця проживання, ніж спірна квартира. Також суд вважає, що пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], що були допитані в судовому засіданні, не підтверджують ні заперечення [PERSON] проти позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, ні його позовні вимоги про вселення. Ці свідки підтвердили лише факт, що вони товаришували з [PERSON] в 1993-1994 роках, коли разом працювали на ДМК, і тоді [PERSON] проживав на [ADDRESS], але після залишення роботи вони майже не спілкувалися, їх зустрічі були випадковими. Так, свідок [PERSON] пояснив, що був в гостях у [PERSON] в лютому 2011 року, але де саме, свідок не пояснив, зазначив, що вхідні двері відкрила жінка, але не [PERSON] і не [PERSON], при тому, що він знайомий із другою дружиною [PERSON] - [PERSON], з якою [PERSON] проживав, і жили вони погано. Свідок [PERSON] також пояснив, що в березні 2011 року був у [PERSON] у гостях, але також не зазначає адресу, говорить, що [PERSON] відкрив двері своїм ключем, вони на кухні пили горілку, а потім вийшли з квартири та розійшлися. Приймаючи до уваги всі зазначені обставини та досліджені належним чином докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] дійсно не проживав у спірній квартирі без поважних причин з 1995 року, тобто більше, ніж шість місяців, він мав іншу сім'ю, придбавав в новій родині нерухомість для проживання, протягом 17 років не цікавився спірною квартирою, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, в якій він більше, ніж шість місяців не проживає ні постійно, ні тимчасово. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги [PERSON] та [PERSON], та якими обґрунтовується відмова в задоволенні позовних вимог [PERSON] з таких мотивів. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо пер мета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що судом встановлений факт відсутності [PERSON] в спірній квартирі понад встановлені законом строки, позов [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій в [ADDRESS], підлягає задоволенню, а в позові [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про вселення до зазначеної квартири слід відмовити, так як судом не встановлений факт порушення прав [PERSON] на користування спірним житловим приміщенням. Належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. На підставі ст. ст. 71, 72 Житлового Кодексу країни, ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», т. ст. 8, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved