Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

14 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач проживає поверхом вище, у квартирі № 11 вказаного будинку. Протягом 15 років по провині відповідача відбувається залиття водою її квартири, внаслідок чого в неї прогнили стельові дошки і дранка, на якій тримається штукатурка, шар штукатурки дорівнює 4 см. Також прийшла в негідність кухонна мийка, в ванній кімнаті обвалилася штукатурка так, що видні каналізаційні комунікації сусідів, прогнили дошки у перегородці між ванною та санвузлом, внаслідок чого обвалилася штукатурка. Стіни в ванній кімнаті та туалеті покрилися грибком, так як не встигають висихати між затопленнями, фарба на лутці та стіні в туалетній кімнаті облупилися. Також у зв'язку з затопленнями сталося замикання вузлу електропроводки в ванній кімнаті та кухні, у зв'язку з чим вона не може користуватися розетками. Останній раз 22 листопада 2013 року у денний час, внаслідок халатної поведінки відповідача, її квартира була в черговий раз затоплена, внаслідок чого ЖКП «Азовжитлокомплекс» складено відповідні акти від 25 листопада 2013 року та від 05 грудня 2013 року. Вважає, що їй спричинена матеріальна шкода внаслідок залиття її квартири на суму 20000 гривень. Крім того, їй спричинено моральну шкоду, яка виражається у душевних стражданнях та переживаннях у зв'язку з пошкодженням протягом тривалого часу її майна - квартири. Крім того, суттєво змінилися її життєві відносини, змінився привичний спосіб життя, вона змушена застосовувати додаткові зусилля для організації свого життя, тому як проживати в таких умовах, коли в будь-який момент може обрушитися стеля в ванній кімнаті разом з ванною відповідача, неможливо, а сам відповідач не намагається відремонтувати каналізаційну комунікацію в своїй квартирі. Спричинену їй моральну шкоду вона оцінює в 10000 гривень. В ході розгляду справи, після проведення судової будівельно-технічної експертизи, позивачка надала до суду уточнену позовну заяву , в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь спричинену пошкодженням квартири матеріальну шкоду у розмірі 6884 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Також просила стягнути витрати, пов'язані з наданням їй правової допомоги у розмірі 1500 гривень, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2000 гривень та витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 243,60 гривень. Крім того, згідно заяви від 12 березня 2015 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути матеріальну та моральну шкоду солідарно з [PERSON] та [PERSON], тому як останній був залучений з її згоди судом в якості співвідповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду, визначену висновком судової будівельно-технічної експертизи, у розмірі 6884 гривень, моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, витрати, пов'язані з наданням їй правової допомоги у розмірі 1500 гривень, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2000 гривень та витрати, пов'язані із сплатою судового збору. Представник позивачки адвокат [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав пояснення позивачки, надані нею у судовому засіданні, просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що в надання правової допомоги позивачці, за яку ним отримана грошова сума у розмірі 1500 гривень та видана відповідна довідка, входить складання позовної заяви, запитів та інших процесуальних документів, а також надання позивачці консультативних послуг. Відповідач [PERSON] спочатку позовні вимоги не визнав, а після уточнення позивачкою позовних вимог згідно проведеної експертизи, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, а позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, не визнав. Щодо судових витрат, понесених за проведення експертизи, вважає, що вони повинні бути понесені з позивачкою порівну, по 1000 гривень, оскільки він з самого початку був налаштований на вирішення спору мирним шляхом. Зазначив, що восени 2013 року дійсно сталося залиття з його провини, тому як собака відкрила кран з холодною водою у той час, коли їх не було вдома. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, спочатку уточнені позовні вимоги не визнала, вважаючи, що експертом визначена занадто велика сума матеріальної шкоди, однак після пояснень відповідача, остання підтримала пояснення відповідача та погодилася з його позицією, внаслідок чого суму матеріальної шкоди визнала повністю. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнала, вважаючи їх необґрунтованими. Крім того вважає, що витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи повинні бути стягнуті з відповідача у розмірі 50%, тобто 1000 гривень, оскільки проведення даної експертизи було ініційоване позивачкою. Також вважає завищеною грошову суму у розмірі 1500 гривень за надання правової допомоги позивачці з боку її представника. Залучений судом в якості співвідповідача, зі згоди позивачки та її представника, [PERSON], [INFO], у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності. Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» Пріщепа А.О., діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, рішення просила постановити на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка є її матір'ю, в квартирі [ADDRESS] вона проживання від дня народження, періодично їх затоплюють сусіди з квартири № 11. У червні 2007 року вони зробили ремонт, одразу після чого сталося залиття сусідами зверху, у жовтні того же року затоплення повторилося. Пропозицій відшкодувати матеріальну шкоду від сусідів не надходило. У серпні 2010 року [PERSON] повідомив, що вони міняють труби у туалеті, та запропонував їм також поміняти, вони погодилися, та в результаті їм встановили трубу криво. З 01 січня 2011 року почалися постійні залиття, вони неодноразово зверталися до ЖЕКу, однак ніяких заходів прийнято не було. Останній раз затоплення сталося у жовтні 2013 року, внаслідок чого працівниками ЖЕКу було складено акт. Сусід пояснив, що їх не було вдома, а собака відкрила кран з холодною водою. Зазначила, що ремонт в ванній кімнаті не робився доки вона проживає в цій квартирі, тобто як мінімум на протязі 25 років. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є його матір'ю, біля трьох років він в квартирі [ADDRESS], не проживає. У 2007 році вони робили ремонт в кухні, після чого сталося затоплення сусідами зверху, внаслдіок чого згоріла проводка, штукатурка прийшла в негідність, пожовтіли шпалери, сантехніка прийшла в негідність. Викликаний ними сантехнік повідомив, що в каналізації знаходиться зайвий предмет, який вони усунути не можуть. Зазначив, що йому 34 роки, а ремонт в ванній кімнаті проводився, коли він був ще маленьким. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною відповідача [PERSON], з позивачкою знайома біля 17 років, весь цей час остання не дає їм спокою. У листопаді 2013 року дійсно сталося залиття, тому як їх собака відчинила кран з холодною водою, а вдома нікого не було. З приводу залиття у 2011 році пояснила, що коли в будинку перекривали кришу, пішов дощ, і сталося залиття в першу чергу їх квартири, і як наслідок, квартири позивачки. Вона зверталася з цього приводу до ЖЕКу, на що є письмові докази. З приводу відшкодування позивачці матеріальної шкоди в добровільному порядку зазначила, що остання з такими проханнями до них не зверталася. Після першого судового засідання вони намагалися врегулювати спір мирним шляхом, відшкодувати спричинену шкоду, однак позивачка відмовилася. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням міського майна 09 грудня 2008 року та зареєстрованого 11 березня 2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 6,7). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 березня 2006 року, 9/50 частини квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням міського майна 31 січня 2006 року, та 9/50 частини вказаної квартири належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням міського майна 31 січня 2006 року. Окрім того, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 червня 2006 року, [PERSON] належить на праві власності 16/25 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 25 травня 2006 року (а.с. 39, 40). Отже, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] в 9/50 її частині, та [PERSON] в 41/50 її частині (16/25 + 9/50). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Отже, відповідальність за заподіяну позивачці шкоду, що сталася внаслідок залиття її квартири, мають нести відповідачі [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO] (якому на момент розгляду справи виповнилося 15 років), особисто, які на відповідній правовій підставі володіючи майном, не забезпечили його належного утримання. Як встановлено судом та підтверджується актами від 25 листопада 2013 року та від 05 грудня 2013 року щодо обстеження результатів затоплення квартири [ADDRESS], 22 листопада 2013 року по провині сусідів квартири [ADDRESS] внаслідок халатності (собака в ванній кімнаті відкрила кран холодної води, а вдома нікого не було) була затоплена квартира № 9 цього же будинку. Внаслідок затоплення: в ванній кімнаті (без ремонту) - побілка на стелі мокра 4 кв.м., 2 кв.м. - відшарувалася штукатурка, 2 кв.м. відшарувалася побілка, присутня тріщина, 1 кв.м. - відпав штукатурний шар, стіни мокрі (побілка 3 кв.м.); туалет (без ремонту) - мокра стіна торцева (водоемульсійне фарбування 2 кв.м., відшарувався 1 кв.м., та стіна масляного фарбування - відшарувалося 2 кв.м.) (а.с. 9, 11). Факт залиття квартири позивачки 22 листопада 2013 року, з вини мешканців квартири [ADDRESS], сторонами не оскаржується та підтверджується їх поясненнями. Враховуючи те, що зауважень при складані акту сторони не заявляли, суд при постановленні рішення бере до уваги вищезазначений акт, як доказ вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] у заподіяні шкоди внаслідок залиття квартири позивачки та як доказ об'єму пошкодження квартири. Враховуючи уточнення позивачкою позовних вимог щодо розміру матеріальної шкоди згідно проведеної експертизи, яка проводилася по наслідкам затоплення її квартири саме 22 листопада 2013 року, суд не надає оцінку початковим позовним вимогам позивачки [PERSON], відповідно до яких остання просила стягнути матеріальну шкоду за усі затоплення її квартири, які відбувалися, починаючи з 2007 року. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 та 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 27 лютого 2015 року за № 38, проведеного на підставі ухвали суду, вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для проведення поновлювального ремонту внаслідлок залиття квратири [ADDRESS], згідно актам від 25 листопада 2013 року та 05 грудня 2013 року, складає 6884 гривень (а.с. 81-89). Вказаний висновок будівельно-технічної експертизи відповідно до вимог ст..ст. 66, 57-59 ЦПК України є належним та допустимим доказом, оскільки проведений компетентним спеціалістом - судовим експертом, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових інженерно-технічних експертиз, свідоцтво на право проведення будівельно-технічних експертиз, видане Міністерством юстиції України від 29 вересня 2006 року, яке діє до 13 липня 2015 року, та зареєстрований в Державному реєстрі судових експертів. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, спричинена фізичній особі або її майну підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, що спричинила шкоду, якщо не буде доведено, що шкода сталася не з її вини. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. На підставі викладеного, приймаючи до уваги висновок будівельно-технічної експертизи від 27 лютого 2015 року за № 38, а також враховуючи той факт, що відповідач визнав розмір матеріальної шкоди, визначений даним висновком експерта, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню грошова сума у розмірі 6884 гривень на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття її квартири, в тих частках, відповідно яких вони є співвласниками належної їм квартири. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, суд вважає, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачка безумовно зазнала душевних страждань, оскільки залиття привело до пошкодження майна в її квартирі, у зв'язку з чим позивачка була змушена проживати в дискомфортних умовах і застосовувати додаткові зусилля для встановлення свого побуту у пошкодженій квартирі, приймати заходи до поновлення своїх прав в судовому порядку. Суд враховує обсяг і характер спричиненої шкоди, її тривалість та глибину, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, стягуючи з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, оскільки вважає, що ця сума буде сприяти вимогам розумності та справедливості при даних обставинах. При цьому зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки в тих частках, відповідно яких вони є власниками належної їм на праві власності квартири. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать у тому разі витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в частині матеріальної шкоди, у повному обсязі, а судова будівельно-технічна експертиза проводилася саме для визначення розміру матеріальної шкоди, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачки грошова сума у розмірі 2000 гривень, що є витратами останньої на проведення експертизи та була оплачена нею судовому експерту відповідно до товарного чеку № 38 від 18 грудня 2014 року. Стосовно витрат на правову допомогу, які згідно наданої адвокатом [PERSON] довідки від 12 березня 2015 року, складають 1500 гривень, та як останній пояснив у судовому засіданні, складаються з складання позовної заяви, інших процесуальних документів та надання консультативних послуг позивачці, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 700 гривень 40 копійок, виходячи з заявлених позовних вимог на суму 16884 гривень (6884 + 10000), а задоволених - на суму 7884 гривень (6884 + 1000). Крім того, суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру (а.с. 1) та 121,80 гривень за вимоги немайнового характеру (а.с. 16), а всього у розмірі 365,40 гривень.

Outcome: partial