Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком по [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що він являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.08.1985 року. Відповідач з 2008р. в будинку не проживає та не знявся з реєстрації по місцю колишнього проживання, його місце знаходження позивачу не відоме, жодних контактів із ним він не підтримує. Та обставина, що останній значиться зареєстрованим у будинку, перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати його право володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки без зняття його з реєстрації він не може оформити соціальну допомогу з боку держави (субсидію). Тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про зняття його з реєстрації по вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави, адже відповідач відсутній за місцем свого колишнього проживання уже значно більше десяти років. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку більше десяти років, то він згідно ст. 405 ЦК України втрачає право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 20.12.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач не прибув, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в встановленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 14.08.1985 року [PERSON] придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Гладківщинської сільської ради від 11.11.2019 року за № 553, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає. Аналогічні відомості зазначені і в довідці Гладківщинської сільської ради від 17.12.2019 року за № 469. Із Актів обстеження домоволодіння [PERSON] від 21.11.2018 року за №418 та 27.11.2019 року за № 439, вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але по місцю реєстрації не проживає з 2008 року по даний час, його речі в будинку відсутні. Факт непроживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стверджують також сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які в свої письмових поясненнях від 27.11.2019 року зазначили, що [PERSON] не проживає в будинку позивача, а його місце знаходження не відомо. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або ; законом. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, але не знімається добровільно з реєстрації, чим порушує право позивача на власність. За таких обставин суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключав та відсутній за місцем свого колишнього проживання більше одного року, то він згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved