Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В квітні 2020р. позивач звернувся до суду з позовом ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» визнання поруки припиненою . В обґрунтування позову посилається , що 10 грудня 2014 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ПРОМТЕХСНАБ» та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРЕМІУМ» було укладено Кредитний договір на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії № 112/КЛ/14. За умовами Кредитного договору ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» зобов`язалось надати ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 500 000,00 дол. США (П`ятсот тисяч доларів США), під 16% річних, терміном повернення 15 вересня 2015 року. В забезпечення виконання ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» зобов`язань за Кредитним договором, 10 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було уішадено Договір поруки № 112/КЛ/14/П-3.Вказує , що Порука [PERSON] за договором поруки припинилась внаслідок пропуску ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» строку для пред`явлення поручителю вимоги про повернення боргу. Приймаючи до уваги змінену Кінцеву дату повернення Кредиту (16 серпня 2017 року) та строк дії поруки, встановлений п. 7.2. Договору поруки (3 роки), строк [PERSON] за Договором поруки закінчився 17 серпня 2020 року. Додатковою підставою припинення поруки [PERSON] за Договором поруки стала зміна зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором без згоди [PERSON] як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Порука [PERSON] припинилась внаслідок припинення зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором через звернення ПАТ «КБ ПРЕМІУМ» стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача, 3-ї особи позов підтримав, просив задовольнити. 5.10.2021р. просив розглядати справу в відсутність. Представник відповідача надав відзив, в судовому засіданні просив відмовити в позові. 5.10.2021р. просив розглядати справу в відсутність. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 14.04.2020р. відкрито провадження в справі в порядку загального. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 17.06.2020р. залучено 3-тю особу ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ». Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого. Судом встановлено , що 10 грудня 2014 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ТОРГІВЕЛЬНО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ПРОМТЕХСНАБ» та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРЕМІУМ» було укладено Кредитний договір на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії № 112/КЛ/14. За умовами Кредитного договору ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» зобов`язалось надати ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 500 000,00 дол. США під 16% річних, терміном повернення 15 вересня 2015 року. В забезпечення виконання ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» зобов`язань за Кредитним договором, 10 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було уішадено Договір поруки № 112/КЛ/14/П-3. 09 квітня 2015 року до Кредитного договору було укладено Додатковий договір №1, відповідно до умов якого: збільшено ліміт кредитної лінії до 2 000 000,00 дол. США; змінено термін повернення кредиту на 07 квітня 2016 року; зменшено плату за користування кредитом до 15,5% річних, тощо. У зв`язку із внесенням вказаних змін до Кредитного договору, 09 квітня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору поруки. 05 серпня 2015 року до Кредитного договору було укладено Додатковий договір № 2, відповідно до умов якого:змінено валюту кредитної лінії на мультивалютну;збільшено ліміт кредитної лінії до 2 500 000,00 дол. США (Два мільйони п`ятсот тисяч доларів США), або її еквіваленту у гривні; змінено термін повернення кредиту на 03 серпня 2016 року;встановлено плату за користування кредитом 15,5% річних за користування кредитними коштами у доларах США та 16% річних за користування кредитними коштами у гривнях, тощо. У зв`язку із внесенням вказаних змін до Кредитного договору, 05 серпня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було укладено Договір про внесення змін №2 до Договору поруки. 13 січня 2016 року до Кредитного договору було укладено Додатковий договір № З, відповідно до умов якого змінено умови забезпечення кредиту. ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» зазначало, що внаслідок порушення зобов`язань за Кредитним договором та неповернення кредиту в остаточний термін до 03 серпня 2016 року, 23 серпня 2016 року ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було направлено 25 серпня 2016 року поштою Вимогу щодо погашення заборгованості № 01304/1907, згідно якої Банк вимагав від [PERSON] у строк до 05 вересня 2016 року погасити в повному обсязі заборгованість за Кредитним договором. 20 липня 2017 року до Кредитного договору було укладено Додатковий договір №4, відповідно до умов якого:зменшено ліміт кредитної лінії до 2 405 000,00 дол. США , або її еквіваленту у гривні;змінено термін повернення кредиту на 18 січня 2019 року; проценти, нараховані та несплачені за період з 01.03.2016р. по 30.06.2017р.,перераховуються виходячи з процентної ставки 11% річних за користування кредитними коштами у доларах США та 19,5% річних за користування кредитними коштами у гривнях;встановлено графік погашення процентів та несплачених за період з 01.03.2016р. по 30.06.2017р. в строк до 26.07.2017р. включно в сумі, не меншій еквіваленту 30000.0 дол. США. У разі повного або часткового невиконання зазначеної умови, терміном (датою) остаточного повернення кредиту та погашення у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором є 27.07.2017 включно; строк до 15.08.2017р. включно в сумі, не меншій еквіваленту 90000.0 дол. США. У разі повного або часткового невиконання зазначеної умови, терміном (датою) остаточного повернення кредиту та погашення у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором є 16.08.2017 включно; в строк до 15.09.2017р. включно в сумі, не меншій еквіваленту 130000.0 дол. США. У разі повного або часткового невиконання зазначеної умови, терміном (датою) остаточного повернення кредиту та погашення у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором є 16.09.2017 включно; в строк до 16.10.2017р. включно остаточну суму перерахованих процентів. У разі повного або часткового невиконання зазначеної умови, терміном (датою) остаточного повернення кредиту та погашення у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором є 17.10.2017 включно. ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» не виконало зобов`язання щодо сплати процентів у строк до 15 серпня 2017 року., в силу положень Додаткового договору № 4 від 20 липня 2017 року до Кредитного договору, терміном (датою) остаточного повернення кредиту та погашення у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором стало 16 серпня 2017 року включно. В умовах Договору поруки в розділі «Визначення термінів» сторони погодили, що «Кінцева дата повернення Кредиту» - встановлена Кредитним договором календарна дата, визначена днями, місяцями, роками та/або настанням певної події та/або встановлена моментом пред`явлення вимоги Кредитора щодо погашення Боргових Зобов`язань в повному обсязі. Внаслідок невиконання ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» зобов`язання щодо сплати процентів у строк до 15 серпня 2017 року, на підставі положень Додаткового договору № 4 від 20 липня 2017 року до Кредитного договору, була змінена Кінцева дата повернення Кредиту з 18 січня 2019 року на 16 серпня 2017 року. Пунктом 7.2. Договору поруки встановлено, що порука за цим Договором припиняється після спливу 3 (трьох) років з настання Кінцевої дати повернення Кредиту, але не пізніше повного виконання Боргових зобов`язань та виконання зобов`язань за цим Договором поруки. Враховуючи зміну Кінцевої дати повернення Кредиту, строк поруки за Договором поруки почав свій відлік не з 18 січня 2019 року, як вказував представник ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» , а з 16 серпня 2017 року. Приймаючи до уваги змінену Кінцеву дату повернення Кредиту (16 серпня 2017 року) та строк дії поруки, встановлений п. 7.2. Договору поруки (3 роки), строк поруки [PERSON] за Договором поруки закінчився 17 серпня 2020 року. Згідно з частиною першою статті 553 Цивільного кодексу України (в редакції Закону від 02.09.2014р., чинній на момент укладення Договору поруки) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо основним договором не визначено інших умов виконання основного зобов`язання, то строк пред`явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі. При цьому сама лише умова договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов`язань за договором не може розглядатися судом як установлення строку дії поруки; термін має визначатися календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (наприклад, після закінчення певного строку, починаючи від дати виконання зобов`язання за кредитним договором). За частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов`язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Тож і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня нрстання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому ргрі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Даний висновок, наведений у п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц, спростовує доводи ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» про пред`явлення вимоги [PERSON] та переривання перебігу позовної давності для пред`явлення вимоги до [PERSON] . Строк поруки не є строком позовної давності. Зі змісту другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України випливає, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором має бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, визначеного частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо кредит повинен бУги погашений одноразовим платежем). Отже, закінчення строку, передбаченого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Дане узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2020р. у справі № 138/240/16-ц, та постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду: від 06.03.2018 у справі № 910/1408/15-г; від 22.03.2018 у справі № 910/2774/17; від 18.04.2018 у сграві № 910/6980/17; від 26.06.2018у справі № 905/2475/15. Враховуючи те, що ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» не пред`явило до поручителя [PERSON] позов про стягнення заборгованості за Кредитним договором ані протягом 6 місяців з кінцевої дати повернення кредиту 16 серпня 2017 року (до 16 лютого 2018 року), ані протягом строку дії поруки (до 16 серпня 2020 року), строк, визначений частиною 4 статті 559 ЦК України, для пред`явлення ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» позову до [PERSON] закінчився, а відтак - порука [PERSON] за Договором поруки припинилась відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України. Додатковою підставою припинення поруки [PERSON] за Договором поруки стала зміна зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором без згоди [PERSON] як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Судом встановлено , що 20 липня 2017 року до Кредитного договору було укладено Додатковий договір № 4. Внаслідок укладення даної додаткової угоди було змінено зобов`язання ТОВ ТВФ «ЙРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором, що призвело до збільшення обсягу відповідальності [PERSON] як поручителя за Договором поруки, а саме:збільшився строк кредитування на 1 рік 5 місяців 14 днів (змінено Кінцеву дату повернення Кредиту з 03 серпня 2016 року на 18 січня 2019 року); збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у гривнях на 3,5% (з 16% до 19,5%);встановлено випадки дострокового настання Кінцевої дати повернення Кредиту. Встановлено що, [PERSON] не надавав свою згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності за Договором поруки. Пунктом 6.2. Договору поруки передбачено, що збільшення розміру зобов`язання Боржника у випадках, передбачених Кредитним Договором та додатковими угодами/змінами/доповненнями до нього (в тому числі, але не виключно, при пролонгації строку кредитування, збільшенні суми Кредиту, Процентів тощо), тягне одночасне збільшення відповідальності Поручителя. Виражена в даному Договорі згода Поручителя на можливе збільшення своєї відповідальності дійсно відносно всіх випадків збільшення Боргових Зобов`язань, які будуть мати місце в період дії Кредитного Договору. Однак, текст Договору поруки не містить положень, відповідно до яких Поручитель виразив згоду на збільшення його відповідальності відносно всіх випадків збільшення розміру Боргових Зобов`язань. Крім того, пунктом 9.2. Договору поруки встановлено, що зміни та доповнення до цього Договору вважаються його невід`ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані належним чином Сторонами/уповноваженими представниками Сторін. Проте, сторонами не вносились зміни до умов Договору поруки щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв`язку із укладенням Додаткового договору № 4 від 20 липня 2017 року до Кредитного договору. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої статті 651 ЦК України договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину. Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі. За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (пункти 6.15-6.23) та постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 569/8360/16-ц (пункти 6.15-6.23). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту. Наведене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (пункти 83-85). Таким чином, внаслідок зміни зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором у зв`язку із укладенням Додаткового договору № 4 від 20 липня 2017 року, що призвело до збільшення обсягу відповідальності [PERSON] як поручителя за Договором поруки, без згоди [PERSON] , порука [PERSON] за Договором поруки припинилась й відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Порука [PERSON] припинилась внаслідок припинення зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором через звернення ПАТ «КБ ПРЕМІУМ» стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. В порядку забезпечення виконання ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» зобов`язань за Кредитним договором між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ НАУКОВЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ « ЗБ ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» та ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було укладено Іпотечний зговір № 112/КЛ/14/1-3, посвідчений 09 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського Міського нотаріального округу Верповською О.В.,зареєстрований в реєстрі за № 1935 . З урахуванням договорів про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, за умовами Іпотечного договору ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» передало іпотеку банку комплекс будівель і споруд виробничо-складської бази (зерносховище мЙсткістю 30 тис. тонн), що знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Онуфріївський р-н, вул. 40 років Перемоги, буд. 68. Заставна вартість Предмету іпотеки було визначено у розмірі 77 061 300,00 грн. (п. 2.2. Іпотечного договору). У зв`язку із невиконанням ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» зобов`язання щодо сплати Процентів у строк до 15 серпня 2017 року, ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було прийнято рішення (Протокол № 260118 МКУА ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» від 26 січня 2018 року) про позасудове звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом набуття Банком права власності. 02 лютого 2018 року Предмет іпотеки вибув з власності ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОЕІЇ» та перейшов у власність ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» в результаті внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором П длісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиусом Вй`алієм Володимировичем запису в про право власності № 24653978 про реєстрацію за ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» права власності на Предмет іпотеки. Реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» було здійснено державним реєстратором Смалиусом В.В. Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з абзацом третім частини першої статті 1 Закону України від 05.06.2003р. № 898-ІУ «Про іпотеку» (в редакції Закону України від 13.05.2014р. № 1253-УІІ, чинній на момент укладення договору іпотеки)) (далі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Зеконом. За змістом частини п`ятої статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право і поте ко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Частинами 1-3 статті 36 Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає і поте ко держателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на дставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Так, п. 4.1.5 Іпотечного договору передбачено, що Іпотеко держатель має право за умови настання будь-якого або всіх наступних випадків вимагати дострокового виконання зобов`язань, що випливають із Кредитного договору незалежно від настання строку(ів) виконання зобов`язань за Кредитним договором: невиконання або неналежного виконання будь-якого зобов`язання за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або сплати процентів за користування Кредитом та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором); порушення, невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за Договором іпотеки (в тому числі, але не виключно, щодо вжиття заходів, необхідних для збереження Предмета іпотеки, його належної експлуатації, страхування Предмета іпотеки);виникнення обставин, що призвели або можуть призвести до загибелі, втрати чи пошкодження Предмета іпотеки; розпорядження предметом іпотеки без попереднього письмового погодження із Іпотекодержателем;здійснення правочинів щодо відчуження Іпотекодавцем Предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, оренду, чи користування без письмової згоди Іпотекодержателя з моменту укладення Договору іпотеки; а також невиконання при цьому Іпотекодавцем умов, викладених у п.5.1.4 Договору Іпотеки (не відчужувати Предмет іпотеки та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб);невиконання Іпотекодавцем зобов`язань, передбачених п.5.1.5 Договору Іпотеки (укласти договір страхування Предмету іпотеки);вчинення будь-яких дій щодо припинення Іпотекодавця та/або , в тому числі, проте не виключно: прийняття рішення щодо ліквідації або реорганізації Іпотекодавця, порушення щодо Іпотекодавця справи про банкрутство тощо; порушення Іпотекодавцем обов`язку щодо попередження Іпотекодержателя до укладення Договору іпотеки про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на Предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку; порушення Іпотекодавцем будь-якої із гарантій, передбачених умовами Договору іпотеки;виявлення Іпотекодержателем невідповідності гарантій, наданих Іпотекодавцем згідно з умовами цього Договору;вчинення Іпотекодавцем та (або) будь-якими третіми особами дій, спрямованих на визнання недійсним або розірвання Договору іпотеки та (або) Кредитного договору;порушення Іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених Договором іпотеки будь-яких умов Кредитного договору. У випадку, якщо вимога Іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання, передбаченого Кредитним договором, не буде задоволена протягом 35 робочих днів, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі у трядку, передбаченому чинним законодавством України та/або Договором іпотеки, здійснити його реалізацію та з суми, вирученої від продажу Предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги за Кредитним договором (п.4.1.5 Іпотечного договору). Також, відповідно до п. 4.1.7 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому законом та розділом 6 Договору іпотеки. Відповідно по п. 6.1. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки, його реалізацію та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмета іпотеки на свій розсуд (з урахуванням умов Договору іпотеки) у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків незалежно від настання строку(ів) виконання зобов`язання за Кредитним договором: у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, що випливають з Кредитного договору (в тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або сплати процентів за користування Кредитом та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором); порушення, невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за Договором іпотеки (в тому числі, але не виключно, щодо вжиття заходів, необхідних для збереження Предмета іпотеки, його належної експлуатації, страхування Предмета іпотеки); у разі настання будь-якого або всіх з випадків, вказаних у п.4.1.5 Договору іпотеки (п.4.1.5 Договору іпотеки наведено вище); у випадку, коли іншою особою розпочато процедуру звернення стягнення на Предмет іпотеки; у випадку ліквідації або реорганізації у будь-який спосіб Іпотекодавця або порушення щодо Іпотекодавця справи про банкрутство тощо; виникнення обставин, що призвели або можуть призвести до загибелі, втрати чи пошкодження Предмета іпотеки; порушення Іпотекодавцем обов`язку щодо попередження Іпотекодержателя до укладення Договору іпотеки про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на Предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку; порушення Іпотекодавцем будь-якої із гарантій, передбачених умовами Договору іпотеки; виявлення Іпотекодержателем невідповідності гарантій, наданих Іпотекодавцем згідно з умовами цього Договору; настання будь-якої з обставин, передбачених умовами Кредитного договору; порушення кримінальної справи у відношенні Іпотекодавця або його посадових осіб; в інших випадках, передбачених Договором іпотеки та/або Кредитним договором та/або чинним законодавством України. Згідно п. 6.2. Іпотечного договору звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в розділі 7 Договору іпотеки, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно по п. 7.1. Іпотечного договору це Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» за своїми правовими наслідками для Сторін є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, з моменту виконання Іпотекодержателем усіх дій передбачених чинним законодавством України, і визначає один із можливих позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя без будь-якого додаткового погодження (окремого у повноваження) з боку Іпотекодавця, а саме шляхом:продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 ЗУ "Про іпотеку" без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження (додаткового погодження) (п.7.1.1 Договору іпотеки); набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по Кредитному договору у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому ціною придбання Іпотекодержателем у власність предмету іпотеки є ринкова вартість предмету іпотеки, яка визначається незалежним суб`єктом оціночної діяльності, визначеним за вибором іпотекодержателя. Задоволення вимог Іпотекодержателя при цьому відбувається в порядку та в розмірі, визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Підписанням Договору іпотеки Іпотекодавець та Іпотекодержатель дійшли згоди про перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя після спливу 40-денного строку з моменту надсилання письмової вимоги на адресу Іпотекодавця та Позичальника - попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку цей Договір буде виступати правовстановлюючим документом та правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки (п.7.1.2 Договору іпотеки);іншим способом, що не суперечить чинному на момент реалізації Предмету іпотеки законодавству України (п. 7.1.3 Договору іпотеки). Частиною четвертою статті 36 Закону визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Наведена вище норма права передбачає спеціальні підстави припинення зобов`язань щодо виконання основного (кредитного) зобов`язання, яке було забезпечене іпотечним договором. Відповідно до частини першої статті 17 Закону, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не в дновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Враховуючи викладене, набуття ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» у власність Предмета іпотеки призвело до припинення іпотечного зобов`язання на підставі абзацу 4 частини 1 статті 17 Закону з моменту державної реєстрації права власності на іпотечне майно за ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» та зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» щодо виконання ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» основного зобов`язання за Кредитним договором в порядку частини 4 статті 36 Закону. Наведене підтверджується висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц, відповідно до якого: згідно зі змістом статей 1, 33, 36 Закону України «Про іпотеку» використання позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, незалежно від наявності інших предметів іпотеки по іншим іпотечним договорам, призводить до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням. Враховуючи, що іпотекодержатель сам обрав такий спосіб захисту і зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про припинення договору поруки, який позивач уклав з банком, як додаткове забезпечення зобов 'язань за кредитним договором. Також, відповідно до висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 лютого 2019 року у справі № 914/355/17: «37. Аналіз приписів статті 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв 'язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов 'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду. 38. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» визначено право сторін іпотечного договору вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору згідно із застереженням про задоволення вімог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем й іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, та може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» вбачаються два позасудові способи врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, - передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому сгпаттею 37 цього Закону; а також продаж іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз частин 1, 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» дозволяє дійти висновку, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме м,тно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент набуття, на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Частиною 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено правовий наслідок завершення позасудового врегулювання у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов 'язання. Отже, позасудове врегулювання шляхом набуття іпотекодержателем у власність предмета іпотеки за вартістю, визначеною на момент звернення стягнення на предмет іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, має наслідком припинення іпотечного зобов`язання на підставі абзацу 4 частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» з моменту державної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем та зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання (кредитного договору) в порядку частини 4 статті 36 Закону України «Про іпотеку». Така правова позиція викладена у Постановах Касаційного господарського суду у спаді Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №927/84/16 та від 03.04.2018 у справі №911/2798/16, а також у Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду д 20.06.2018 у справі №756/31271/15-ц у подібних правовідносинах. Суд не вбачає підстав пя відступлення від зазначеної усталеної судової практики застосування частини 4 статті З 5 Закону України «Про іпотеку» при розгляді даної справи №914/355/17.» Аналогічні висновки Верховного Суду викладені в постановах у справах: 295/795/19, № 204/7148/16-ц, № 643/18466/15-ц, № 263/3809/17, № 646/7699/13-ц. 26 червня 2020 року Господарським судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 910/16497/19 за позовом ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» до Міністерства юстиції України, третя ороба - скарги ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ», яким:-задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ»; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 03.04.2018р. №975/5 в частині задоволення скарги ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» від 01.03.2018р., зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.03.2018р. за № 7206-33-18, щодо скасування реєстраційних дій, які були вчинені 02.02.2018 державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиус В.В., а саме - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39487107, щодо нерухомого майна, яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; відновлено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про право власності № 24653978 від 02.02.2018 державного реєстратора Смалиус В.В. Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, який внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39487107. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2020 року апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ХНОЛОГІЇ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 26 червня 2020 року - залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського сіду від 25 лютого 2021 року касаційні скарги Міністерства юстиції України та ТОВ «НВПІІ «ОБ`ЄДНАНІ ЗЕРНОВІ ТЕХНОЛОГІЇ» залишено без задоволення, а рішення Грсподарського суду м. Києва від 26 червня 2020 року та Постанову Північного апеляційного "осподарського суду від 28 жовтня 2020 року - залишено без змін. Таким чином, Предмет іпотеки залишився у власності ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» після звернення на нього стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином ,набуття ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» у власність Предмета іпотеки призвело до припинення зобов`язань ТОВ ТВФ «ПРОМТЕХСНАБ» за Кредитним договором, порука [PERSON] за Договором поруки припинилась також відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» не звертався до суду із позовом про стягнення з Позивача заборгованості за Кредитним договором, а також заперечує припинення іпотеки. Частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені Постановах Верховного Суду. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов`язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Надані ПАТ «КБ «ПРЕМІУМ» заперечення не спростовують твердження та аргументи Позивача, Відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували законність та обгрунтованість заявлених позовних вимог, при таких обставинах позов підлягає задоволенню . Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп.

Outcome: approved