Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове домоволодіння, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 14.05.2009 року помер його батько [PERSON]. За життя спадкодавцем був складений заповіт на все майно на користь сина [PERSON] До складу спадкового майна входить: домоволодіння з господарськими побудовами, яке знаходиться за адресою: с. Риги, вул. Кирпоноса, буд. №13 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, але направив заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 14.05.2009 року помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть від 15.05.2009 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільскої ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №10), (а.с.5). За життя спадкодавець склав заповіт, посвідчений 16.05.2008 року [PERSON] сільською радою, за реєстром № 247 - на все майно на користь сина [PERSON] (а.с.14). До складу спадкового майна входить: домоволодіння з господарськими побудовами, яке знаходиться за адресою: с. Риги, вул. Кирпоноса, буд. №13 Лохвицького району Полтавської області. Згідно запису в погосподарській книзі № 2 на 2016-2023 роки, номер об"єкта погосподарського обліку 01-0035-5, житловий будинок, що знаходиться по вул. Кирпоноса, буд. 13 в с. Риги Лохвицького району Полтавської області, дійсно рахується за померлим 14.05.2009 року [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №726 від 18.11.2016 року (а.с.11). В будинку, який знаходиться за адресою с. Риги, вул. Кирпоноса, буд. №13 Лохвицького району Полтавської області і належить померлому 14.05.2009 року [PERSON], зареєстровані і проживають дружина [PERSON], син [PERSON] та дружина сина [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №522 від 17.11.2011 року (а.с.15). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 28.08.2009 року заведена спадкова справа за № 271/2009, заповіт спадкодавцем посвідчувався. 24.06.2010 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 4,26 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Лохвицького району на користь сина [PERSON] Також, 18.04.2017 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК були видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки розміром 0,3244 га, 0,14 га та 0,25 га в с. Риги Лохвицького району на користь сина [PERSON], що вбачається з відповіді №1350/01-09 Першої Лохвицької ДНК від 26.10.2017 року. Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлого, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що підтверджується поясненням завідуючої Першої Лохвицької державної нотаріальної контори №1879/02-14 від 27.12.2016 року (а.с.13). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 3351 від 21.11.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Риги по вул. Кирпоноса, №13 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.6). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 21.11.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (щити з очерету обкл. цеглою) загальною площею 87,5 м?, житловою площею 58,4 м?, Б - погріб (цегла), В сарай (саман), Г- літня кухня (шлакоблоки), Д - гараж (цегла), е - прибудова (цегла), Е - сарай (шлакоблок обкл. цеглою), №1 - колодязь, 1/2 частина (бетонні кільця), №2 - огорожа (шифер), №3 - яма вигрібна (автоскати). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1962-1990 роки. Як убачається з довідки № 465 від 25.09.2017 року, затвердженої [PERSON] сільської ради [PERSON], будинок № 13 по вул. Кирпоноса в с. Риги Лохвицького району Полтавської області, який рахується за померлим 14.05.2009 року [PERSON] не перебуває в аварійному стані та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved