Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON], 29.03.2016 року звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON], яка померла 01 серпня 2015 року у місті Донецьку, в результаті гострої серцевої недостатності. В обґрунтування вимоги [PERSON] зазначає, що вона є дружиною племінника померлої [PERSON], яка весь час мешкала разом із ними, оскільки не мала власних дітей та чоловіка. Фактично лише вона та її чоловік були різними [PERSON]. Будь-яких інших родичів остання не мала. 04 серпня 2015 року ВРАЦС РС Куйбишевського районного управління юстиції міста Донецька було видано свідоцтво про смерть № 001191 [PERSON]. Після отримання зазначеного документу вона звернулася до Індустріального ВРАЦС РС Дніпропетровського міського управління юстиції з метою отримати дублікат свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено з посиланням на те, що будь-які документи, що видані на тимчасово окупованій території є недійсними у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду із зазначеною заявою. Судове засідання заявник просив проводити без його особистої присутності, завчасно надала до суду для дослідження оригінали документів на підтвердження вимоги, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд сповіщено не було. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася 10 лютого 1930 року у Російській Федерації, Курська область, Обоянський район, с. М.Крюки. Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть № 2800 від 03.08.2015 року [PERSON] померла 01.08.2015 року в м. Донецьк в результаті гострої серцевої недостатності. За життя померла мешкала у м. Донецьку по вул. Етюдній, 8/2. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 р., державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, місто Донецьк віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказане розпорядження набрало чинності 07.11.2014 року. Відповідно до стаття 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 24 лютого 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 4 лютого 2016 року № 990-VIII. Вказаним Законом внесено зміни, зокрема доповнено ЦПК України ст. 257-1, яка передбачає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, згідно з вказаною нормою Закону заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи". Заявник звернулася до Індустріального ВРАЦС із заявою про видачу повторного свідоцтва про смерть, але її було було проінформовано про неможливість видання повторного свідоцтва про смерть з підстав, передбачених Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Заявникові було рекомендовано звернутися до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, що передбачено ст. 256, 257-1 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: partial