Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Статус» страхового відшкодування з урахуванням індексу інфляції у розмірі 30 429,33 грн., витрат пов'язаних з проведенням експертного дослідженням у розмірі 1 200,00 грн., штрафних санкцій у вигляді пені та 3% річних у розмірі 684 грн. 12 коп. та судового збору. Вимоги мотивує тим, що 08.07.2013 року о 10 год. 40 хв. у м. Боярка Київської області відбулася ДТП за участю автомобіля «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER] під його керуванням. Постановою суду винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Під час вказаного ДТП було пошкодженого автомобіль «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER]. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Статус» відповідно до полісу серії АС № 0821296. У зв'язку із настанням ДТП він повідомив відповідача про настання страхового випадку, а 28.11.2013 року направив на його адресу усі необхідні документи, отримання яких підтверджено самим відповідачем відповідним листом за вих. № 1870 від 04.12.2013 року. Проте відповідачем виплата страхового відшкодування здійснена не була. З метою досудового врегулювання спору ним на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг було надіслано відповідну скаргу на дії ПрАТ «СК «Статус». Також позивач вказує на те, що відповідач вчасно не направив свого представника для огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру завданих збитків. У зв'язку з цим він самостійно звернувся до незалежного експерта для визначення матеріального збитку внаслідок ДТП. Відповідно до звіту № 651 про оцінку автомобіля, проведеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] становить 29 774 грн. 30 коп. У зв»язку з невиплатою відповідачем страхового відшкодування позивач також просить стягнути інфляційні витрати та 3 % річних, згідно положень ст. 625 ЦПК України, штрафні санкції, відповідно п. 36.5 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та витрати на проведення експертного дослідження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору власника автомобіля пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] та учасника ДТП [PERSON]. В судове засідання позивач не з»явився, суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві вказав, що позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомленого не було, у зв»язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі і третіх осіб та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2013 року, [PERSON] 08.07.2013 року о 10 год. 40 хв. по вул. Магістральній у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем «Шкода Октавія А5» д.н.з. [NUMBER], виконуючи маневр - обгін, не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER], що виконував маневр - поворот ліворуч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому [PERSON] перетнув дорожню розмітку 1.3 (дві суцільні лінії). Даною постановою суду [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 8). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як убачається із матеріалів справи, власником пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER], є [PERSON] (а.с. 26). Як роз»яснено в п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди на 08.07.2013 р. цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Шкода Октавія», н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СК «Статус» відповідно до полісу серії АС № 0821296 (а.с. 9). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). На підтвердження заявлених вимог позивачем надана відповідь голови правління ПрАТ «Страхова компанія «Статус» від 04.12.2013р. із якої убачається, що відповідачу представником позивача подавались необхідні документи та заява про виплату страхового відшкодування від 26.11.2013 р., яка була отримана ПрАТ «СК «Статус» 28 листопада 2013 року (а.с. 10). При цьому у листі відповідача зазначається про те, що рішення щодо страхової виплати буде прийнято у визначений законом строк, на даний час страховиком організовано огляд пошкодженого транспортного засобу «ГАЗ», н.з. АІ 4100СО із залученням незалежної експертної організації за участю довіреної особи [PERSON] Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Доказів на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування відповідачем суду не надано. Згідно ст. 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За повідомленням позивача відповідач не направляв свого представника для огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру завданих збитків, у зв'язку з цим позивач самостійно звертався до спеціаліста для встановлення вартості заподіяної внаслідок ДТП шкоди, при цьому ним було проведено оплату за проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 358 від 01.10.2013 р., виданою ФОП [PERSON] (а.с. 12). Пунктом 34.3 ст. 34 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати у розмірі 1 200 грн. на проведення експертного дослідження. Відповідно до Звіту № 651 про оцінку автомобіля від 01.10.2013 року, складеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку завданого автомобілю «ГАЗ 3302» д.н.з. [NUMBER], в результаті пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді станом на 19.09.2013 року становить 29 774 грн. 30 коп. без ПДВ, що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (а.с. 13-17). Дана сума підлягає стягненню з відповідача у якості страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З урахуванням тих обставин, що заяву позивача про виплату страхового відшкодування з доданими до неї документами ПрАТ «СК «Статус» отримало 28.11.2013 року, виплата останнім коштів, згідно вимог закону, повинна була бути здійснена не пізніше 26.02.2014 року. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З посиланням на вказану норму закону позивач просить стягнути з відповідача пеню за період прострочення виплат з 26.02.2014 р. по 11.04.2014 р., що включає 45 днів, та становить 476 грн. 98 коп. (29 774,30 х 0,0356 х 45 : 100). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки зобов»язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов»язання є грошовим і у разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, індексу інфляції за березень 2014 р., що становить 102,2 %, у зв»язку з цим розмір страхового відшкодування складає суму 30 429,33 грн. (29 774,30 грн. х 1,022). 3 % річних становить 110,12 грн. (29 774,30 грн. - сума заборгованості х (3 : 365 : 100) х 45 днів прострочення платежу). Позивач просить стягнути загальний розмір штрафних санкцій, що включають в себе пеню та 3 % річних, в сумі 684 грн. 12 коп. Проте у цій частині вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки, як зазначено вище, розмір пені становить 476,98 грн., а 3 % річних - 110,12 грн., що загалом складає суму 587 грн. 10 коп. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 322 грн. 16 коп.

Outcome: partial