Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Жовківського районного суду з позовом до [PERSON] та Глинської сільської ради, третіх осіб Жовківської державної нотаріальної контори, Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що на час смерті їхнього батька - [PERSON], який помер [INFO] р., [PERSON], проживав і був зареєстрований [ADDRESS], а [PERSON], який на час смерті батька знаходився на строковій військовій службі, після закінчення служби повернувся проживати і надалі був зареєстрований у вказаному будинку. Таким чином вони, як спадкоємці першої черги, проживаючи з батьком на момент його смерті, разом з відповідачкою по справі - їхньою сестрою [PERSON] та матір'ю - [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], зокрема житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. В жовтні 1991 року [PERSON] одружився і перейшов проживати до батьків дружини, але і надалі продовжував допомагати в утриманні батьківського господарства. [INFO] року їхня мати [PERSON] померла. На час смерті [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані позивачі і відповідач. В 2009 році [PERSON] оформила спадщину після смерті батька отримавши 03.12.2009 року в Жовківській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачі просили визнати частково недійсними Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.12.2009 р. Жовківською державною нотаріальною конторою [PERSON], реєстр. №3626, та реєстрацію права власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], проведене Червоноградським МБТІ 04.12.2009 р., реєстр. №29033939, номер запису 157 в книзі 1. Також просили визнати право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] за [PERSON], та [PERSON] по 1/3 кожному на вказане будинковолодіння. В ході розгляду справи позивачі збільшили позовні вимоги подавши 15.07.2010 р. відповідну заяву в якій просили визнати за [PERSON] право проживання та користування житловим будинком [ADDRESS] та вселити його у вказаний будинок. 16.05.2014 року позивачі повторно збільшили позовні вимоги доповнивши позов вимогами про визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р. № 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 р., виданого [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3626 на ім'я [PERSON] Позивачі, покликаючись на довідку Сільськогосподарської агрофірми «Щекотин» та записи погосподарських книг, обґрунтовували збільшені позовні вимоги тим, що [PERSON] працював у колгоспі «Нове життя» у 1982-1983 р.р. та з 01.11.1986 р. по 15.03.1989 р., і спірне домогосподарство в [ADDRESS] належало до колгоспного двору, до якого належали позивачі. [PERSON] проти позову заперечила та подала зустрічний позов, яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання в [ADDRESS]. Обгрунтовуючи заперечення проти первісного позову та вимоги зустрічного позову покликалась на те, що [PERSON]. у 1987 році в зв'язку із працевлаштуванням виїхав у м.Львів, де 22.01.1990 р. був забезпечений житловою площею в гуртожитку. На час смерті [PERSON] ні [PERSON] на [PERSON] у спірному будинковолодіння не проживали, у передбачений законодавством строк та спосіб спадщину після смерті батька не прийняли. Їхня мати [PERSON] не заперечувала проти спадкування спірного будинковолодіння [PERSON] На час смерті [PERSON] [PERSON] в зв'язку із одруженням виїхав із спірного будинковолодіння і участі у спадкуванні за матір'ю не брав, як і [PERSON], котрий проживав у м.Львові в гуртожитку, а згодом виїхав у Росію, де і проживає по даний час. На час звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини не було інших осіб, які б прийняли спадщину, а тому вона на законних підставах оформила Свідоцтво про право на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. В зв'язку із смертю [PERSON], яка померла 07.04.2011 р., судом допущено її процесуального правонаступника - спадкоємця за заповітом - [PERSON], який заперечив первісний позов та підтримав зустрічний позов, поданий [PERSON] В липні 2014 року третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Глинської сільської ради в якому з тих самих підстав, що і позивачі за первісним позовом, просив визнати частково незаконним та скасувати рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р.№ 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнати частково незаконним та скасувати рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 р., видане [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3626 на ім'я [PERSON]; визнати за ним - [PERSON] право власності на 1/6 вказаного будинковолодіння. Позивачі в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та надали суду аналогічні пояснення як в і в поовній заяві, щодо зустрічного позову заперечили. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] підтримала та просила суд такий задоволити, щодо зустрічного позову [PERSON] заперечила та пояснила , що відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов»язки, що нерозривно пов»язані з особою спадкодавця.Тобто вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають. Якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, провадження у справі закривається на підставі п.6.ч.1 ст.205 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та його представник щодо позову заперечили подали зустрічний позов та пояснили, що [PERSON] в спірному будинковолодінні не проживає з 1987р. коли пішов працювати у ВО «Конвеєр» і отримав гуртожиток, а коли звільнився з роботи то поїхав на заробітки до Росії, має в м.Львові сім»ю. [PERSON] після одруження 1994 році в даному будинку не проживає, а проживає у будинку своєї дружини. Оскільки позивачі в будинку на час смерті батьків не проживали то втратили право на отримання спадщини бо пропустили строк на звернення до нотаріальної контори. Щодо вимог про визнання права власності на частку в колгоспному дворі заперечив, та вказав, що для його діда праця в колгоспі не була основним місцем роботи. Відповідач та до смерті його мати самі утримували та утримують будинок, використовує земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Представник відповідача Глинської сільської ради надала до суду для огляду погосподарські книги, крім того представник Глинської сільської ради в судовому засіданні пояснила, що всі документи оформлялися Радою попереднього скликання, тому покликається на думку суду. Третя особа, Жовківська державна нотаріальна контора повідомила, щоб розгляд справи проводили без участі їх представника та надала для огляду в судовому засіданні спадкову справу після смерті [PERSON], який помер [INFO]., та спадкову справу після смерті [PERSON] померлої [INFO]. Третя особа, КП ЛОР «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» надала до суду лист про те, щоб розгляд справи проводили без участі їх представника . Допитані в якості свідків в судовому засіданні 29.09.2014 року, [PERSON] та [PERSON] ствердили, що позивач [PERSON] у колгоспі не працював, оскільки на території робітничого двору його не бачили, однак уточнили, що бачили як позивач [PERSON] робив ремонт адміністративної будівлі в колгоспі . Заслухавши пояснення позивачів їх представника, відповідачів їх представників дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень Цивільно-процесуального кодексу України визначення кола відповідачів у справі належить до компетенції позивача. Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Заявляючи позовну вимогу про скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р.№ 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; та про визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON] позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] не вказали в якості відповідачів виконком Воля-Висоцької сільської ради та Виконком Нестеровської районної ради чи їх правонаступників. В ході подальшого розгляду справи клопотань про залучення відповідних осіб в якості співвідповідачів не подавали. Відтак суд розглядає справу за наявного складу сторін та визначеного позивачами складу відповідачів. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], вбачається, що такий оформленого Червоноградським МБТІ 27.11.2009 року (арк..справи 57-58), житловий будинок з господарськими спорудами за вказаною адресою були збудовані в 1961 р. Участі у будівництві сторони не приймали. Інших споруд більш пізньої забудови у вказаному будинковолодінні не зареєстровано. Із листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до п.10-13 "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 р., що діяла на час оформлення права власності на будинковолодіння [PERSON], при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції, зацікавлена особа (громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Для вирішення питання про можливість оформлення права власності виконком місцевої Ради депутатів трудящих доручає бюро технічної інвентаризації: оглянути будинок (домоволодіння); одержати відомості у громадян, які проживають у будинку, зазначеному заявником, а також у сусідніх будинках, та з'ясувати, хто являється його власником, в) скласти акт огляду будинку (домоволодіння) і одержати відомості за підписом представника бюро технічної інвентаризації і громадян, які дали відомості; г) перевірити документи і відомості, подані заявником, порівнюючи їх з матеріалами, що зібрані на місці огляду будинку (домоволодіння), із відомостями, одержаними від громадян. Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою. Як вбачається з Рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р. №42, Червоноградське БТІ складало відповідний висновок, з яким погодився виконком, зазначивши таку згоду в п.1 вказаного рішення. В Додатку №2 до рішення виконкому в Списку громадян, на будинки яких видається право власності суспільна група - робітничий двір, порядковим номером 25 зазначено будинковолодіння [ADDRESS], яке належить [PERSON]. Пунктом 2 Рішення №42 від 08.12.1988 р. виконком Воля-Висоцької сільської ради вирішив просити виконком Нестерівської районної Ради народних депутатів вирішити питання про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в селі Глинсько Воля-Висоцької сільської ради. Рішенням Виконкому Нестерівської районної Ради народних депутатів від 28.12.1988 р. №382 вирішено оформити право власності окремих громадян та колгоспних дворів села Глинсько Воля-Висоцької сільської ради згідно з додатками 1, 2 до Рішення від 08.12.1988 р. №42, доручено виконкому Воля-Висоцької сільської ради видати свідоцтва про право власності на житлові будинки в с.Глинське згідно згаданих додатків №1, 2 до рішення №42 від 08.12.1988 р. та доручено Червоноградському МБТІ у відповідності з п.7 Інструкції МКГ УРСР від 31.06.1966 р. провести реєстрацію будинків, наведених в рішенні. 31.01.1989 р. [PERSON] було видано Свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння в цілому в [ADDRESS] . Вулиця З.Космодем'янської в с.Глинськ була переіменована на вулицю Садова рішенням сесії Глинської сільської ради №4 11.11.1994 року, що підтверджується довідкою (Том 1 арк.справи 41). Відтак судом встановлено, що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] відносилось до суспільної групи робітничий двір і належало [PERSON] на праві особистої власності. Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.2-4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ст.75 ЦК УРСР, що діяв на час відповідних правовідносин у даній справі, позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг позовної давності щодо визнання права на спадщину після смерті [PERSON] розпочався з моменту, коли [PERSON] та [PERSON] довідались, або могли довідатись про порушення чи невизнання їхнього права на цю спадщину. Таким моментом, зокрема, є сплив шестимісячного строку, визначеного на прийняття спадщини, тобто 16.09.1989 р. Відтак строк позовної давності за вказаними вимогами сплив 16.09.1992 року. [PERSON] та [PERSON] 25.07.2014 р. звернулись до суду з заявою про збільшення позовних вимог якою доповнили позов вимогами про визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р.№ 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 р., виданого [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS]. Як вбачається з тексту позовної заяви [PERSON], [PERSON], в якості додатку до позову, датованого 21.04.2010 р. долучена копія Свідоцтва про право власності на спірне будинковолодіння, виданого [PERSON] Таким чином ще станом на 21.04.2010 р. позивачам було відомо, що спірне будинковолодіння було оформлене за [PERSON] на праві особистої власності, а не як колгоспний двір, та про оформлення такого свідоцтва і його підстави (арк..справи 3, 4, 15). Клопотань про поновлення строку давності позивачі до суду не подавали. На підставі клопотання [PERSON] від 04.06.2010 р. був залучений судом до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] Відтак вказаній особі теж було відомо про вказані обставини ще в червні 2010 року, проте позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] подав 25.07.2014 р., клопотання про поновлення строку для звернення до суду за захистом порушеного права [PERSON] теж не подав. [PERSON] заявив про застосування строків давності щодо вказаних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи покликання позивачів [PERSON], [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] на записи погосподарських книг та довідку Сільськогосподарської агрофірми «Щекотин», якими на їх думку підтверджується, що спірне будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, суд не приймає їх до уваги та оцінює вказані докази як неналежні, оскільки, як вбачається із згаданих записів по господарських книг будинковолодіння [PERSON] відносилось до суспільної групи робітничий двір, і лише записи на 01.06.1987, 01.06.1988 р., 01.06.1989 р. місять виправлення з робітничого - на колгоспний. Такі виправлення мають характер звичайних закреслень, що суперечить «Інструкції по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», за якою будь-які підчистки та необумовлені текстовим записом виправлення в по господарських книгах не допускаються. Всякі виправлення та перекреслення повинні бути обумовлені та завірені підписом голови або секретаря виконкому сільської ради. З огляду на відсутність обумовлених виправлень, та відсутність відповідних підписів голови або секретаря виконкому сільської ради, суд вважає вказаний доказ неналежним та не приймає його до уваги. Довідка приватної сільськогосподарської фірми «Щекотин» №5 від 07.05.2014 р. вказуючи, що [PERSON] працював в колгоспі «Нове життя» у 1982-1983 р.р. та з 10.11.1986 р. по 15.03.1989 р. не містить інформації про те, чи [PERSON] був колгоспником, чи лише отримував заробітну плату як найманий працівник за сумісництвом. Як вбачається з довідки Приватної агрофірми «Щекотин» від 27.05.2014 р. №10, в агрофірмі є дані лише по виплаті заробітної плати [PERSON] з 10.11.1986 р. по 15.03.1989 р. та відсутні дані про те, ким працював [PERSON] в колгоспі і чи приймався в члени колгоспу «Нове життя». Згідно даних по господарських книг [PERSON] працював в столовій с.Глинськ кочегаром та столяром в колгоспі «Нове життя». З довідки Рава-Руського споживчого товариства вбачається, що з 1980 по 1989 р.р. [PERSON] дійсно працював кочегаром в Магеровському споживчому товаристві. Вказані обставини не заперечували і сторони по справі. Робота голови двору найманим працівником в колгоспі не тягне за собою членства в колгоспі та не тягне за собою зміни суспільної групи домоволодіння такого голови двору. Доказів, що [PERSON] був членом колгоспу «Нове життя» сторонами не представлено. Як вбачається з листа Глинської сільської ради від 11.08.2014 р. № 02-21/257 в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) на території Глинської сільської ради гр..[PERSON] відсутній. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи подані сторонами докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що будинковолодіння [PERSON] відносилось до суспільної групи робітничий двір, а відтак не підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р.№ 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання частково незаконним та скасування рішенні виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок [PERSON]; визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 р., виданого [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] Жовківського району Львівської області. Враховуючи наведене, не підлягають до задоволення і позовні вимоги третьої особи [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на 1/6 будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Воля-Висоцької сільської ради від 08.12.1988 р.№ 42, визнання частково незаконним та скасування рішення виконкому Нестеровської районної ради від 28.12.1988 р. № 382, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 31.08.1989 р., виданого [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про смерть (Том 1 арк.справи 20) [PERSON] 16 березня 1989 року. [PERSON], заповіту не складав, що підтверджується копією довідки Воле-Висоцької сільської ради від 14.04.2010 р. №224 (Том 1 арк.справи 6). Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Із змісту вказаної норми вбачається, що спільне проживання із спадкодавцем до його смерті не свідчить про вступ в управління та володіння спадковим майном і прийняття спадщини. Відтак покликання [PERSON] на те, що він на час смерті батька був зареєстрований у спірному будинковолодінні не підтверджують прийняття ним спадщини після смерті [PERSON]. Як вбачається з довідки ВАТ «Конвеєр» від 02.06.2010 р. № 262 (арк..справи 52) [PERSON] з 15.09.1987 р. по 05.05.2003 р. працював на Львівському ВО «Конвеєр». 15.09.1987 р. ним подана заява про надання місця в заводському гуртожитку (арк..справи 53), а 22.01.1990 р. йому було надано ліжкомісце в гуртожитку, що підтверджується листом ВАТ «Конвеєр» від 03.06.2010 р. № 264 (арк..справи 51). Як вбачається з показів свідків, наданих в судовому засіданні 21.02.2011 року, [PERSON] проживав у відомчому гуртожитку ВО «Конвеєр» ще до 1989 р. постійно, а пізніше проживав поперемінно або вдома в своєї дружини, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації, або разом з нею в гуртожитку. Приблизно з 1993 року і до цього часу [PERSON] їздить на заробітки, як він сам розповідав, до Москви, і якщо повертався, то лише до жінки, а до батьків їздив тільки в гості. Вказані обставини підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказане також підтверджується письмовими поясненнями сусідів в с.Глинськ - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Том 1 арк.48-50). Даючи пояснення по суті позову, [PERSON] підтвердив, що він та [PERSON] лише допомагали батькам по господарству, а потім, після їх смерті, допомагали [PERSON] [PERSON] приїздить раз в два місяці, але не у спірне будинковолодіння, а зупиняється у [PERSON] вказане підтверджується аудіозаписом судового засідання 11.11.2010 р. Доказів фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не надав. Станом на день смерті [PERSON], який помер [INFO] р., [PERSON] перебував на строковій військовій службі, з якої був демобілізований в грудні 1990 року, що підтверджується поясненнями позивача [PERSON] та не заперечується сторонами. З заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] не звертався. Таким чином, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину після [PERSON]. З числа спадкоємців першої черги на момент смерті [PERSON] у спірному будинковолодінні проживали дружина померлого - [PERSON] та дочка [PERSON], яка не тільки була зареєстрована за вказаною адресою, але й фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ведучи господарство, сплачуючи земельний податок, укладаючи договори страхування майна, доглядаючи спірне будинковолодіння. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Глинської сільської ради (арк..справи 43), сторонами не заперечувались, а відтак не потребують додаткового доведення. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Том 1 арк.19). Із довідки виданої Воле-Висоцькою сільською радою 14.04.2010 р. №223, вбачається що [PERSON] заповіту не посвідчувала (Том 1 арк.справи 12). Як встановлено судом, [PERSON] в зв'язку з одруженням в жовтні 1991 року фактично переселився до дружини і на час смерті матері - [PERSON] в спірному будинковолодінні не проживав. Як пояснив [PERSON], після смерті матері він приходив в гості до сестри - [PERSON] допомагати їй в господарстві, однак доказів фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом визначеного ст.549 Цивільного кодексу УРСР [PERSON] до суду не подав. Реєстрацію місця проживання [PERSON] за місцем відкриття спадщини суд не оцінює як доказ прийняття спадщини, оскільки це не відповідає вимогам ст.548, 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини. [PERSON] знався з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] в 1994 році в зв'язку із купівлею іншого будинку, що підтверджується довідкою виконкому Глинської сільської ради №373 (арк..справи 43). Станом на [INFO] року [PERSON] проживав в заводському гуртожитку ВО «Конвеєр», що підтверджується листом ВАТ «Конвеєр» від 03.06.2010 р. № 264 (арк..справи 51). Доказів фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не надав. Як вказує Пленум Верховного Суду України, суд не може заміняти органи нотаріату, а тому не підлягають до задоволення позови про визнання права власності на спадкове майно, якщо спадкоємці пропустили строк для прийняття спадщини і питання про поновлення такого строку судом не вирішене. Відтак не підтверджені доказами по справі а тому не підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON], та [PERSON] про визнання за ними права по 1/3 кожному на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] та про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.12.2009 р. Жовківською державною нотаріальною конторою [PERSON], та реєстрацію права власності на спірне будинковолодіння, проведену Червоноградським МБТІ 04.12.2009 р. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як підтверджується зібраними доказами по справі, [PERSON] добровільно виселився із будинку [ADDRESS], і з 1986 року по сьогоднішній день у ньому фактично не проживає. Як пояснив представник [PERSON] - [PERSON], [PERSON] тривалий час знаходиться в Росії і раз в два місяці приїздить до нього додому. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення, та що у задоволенні первісного позову та в задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами слід відмовити.

Outcome: dismissed