Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що його батько [PERSON] при житті побудував житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Рішенням сільської ради від 04.05.1993 р. [PERSON] було винесено рішення про визнання за ним права власності на побудований будинок. 04.07.1962 р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Московським ЗАГС Російської Федерації. У зв'язку з переїздом у 1963 р. на постійне місце проживання до с. Благовіщенка свідоцтво про укладення шлюбу було втрачено. [INFO] р. [PERSON] помер. Спадщину після нього прийняла, але документально не оформила своїх спадкових прав мати, дружина померлого [PERSON] [INFO] р. [PERSON] померла. Він, як син, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлий при житті не зареєстрував належне йому право власності. Політичні обставини та взаємовідносини з Російською Федерацією позбавляють його можливості поновити свідоцтво про шлюб батьків. Просить 1) визнати, що [PERSON] та [PERSON] фактично при житті були чоловіком і жінкою з 03.07.1962 р.; 2) визнати, що [PERSON] мав житловий будинок по [ADDRESS]; 3) визнати, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON]; 4) визнати, що [PERSON] фактично мала вказаний житловий будинок; 5) визнати за ним [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача Благовіщенської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач народився [INFO] року, що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2014 р. та паспортом громадянина України. Його батьками були [PERSON] та [PERSON]. Споріднення позивача з батьками підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області № 37 від 04.05.1993 р. [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого ОП ЗМБТІ 28.07.2016 р., користувачем житлового будинку [ADDRESS] Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області є [PERSON] [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.07.1993 р. [INFO] р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.05.1997 р. З копії довідки № 187 від 20.02.2004 р., виданої виконавчим комітетом Благовіщенської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, [PERSON] по день смерті [INFO] р. проживав [ADDRESS], разом з ним проживали - дружина [PERSON], син [PERSON] Постановою Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області від 20.06.2017 р. [PERSON] відмовити у вчиненні нотаріальної дії після померлої [INFO] р. [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документу на жилий будинок з надвірними будовами. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Інструкції Міністерства юстиції України від 21.05.2005 р. № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші майнові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній реєстрації. Відсутність державної реєстрації житлового будинку в органах державної реєстрації створює їй перешкоди в оформленні спадщини на нього. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка протягом шестимісячного строку не відмовилася від спадщини, тому є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. Як зазначається у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок від 28.07.2016 р. усі об'єкти, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці були зведені до 1965 р., окрім паркану ( 2000 р.). Житловий будинок був побудований в 1965 році, а правовідносини з забудови будинку в зазначений час були врегульовані ЦК УРСР, а отже цей будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вказане домоволодіння спадкодавець не оформлював. Однак, враховуючи те, що спірні правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, згідно із ч. 6 ст. 86 ЦК УРСР відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР та ст. 2 Закону України «Про власність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.02.1991 р. «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; Вимога про встановлення факту перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, довідкою сільської ради. На підставі ст.ст. 25, 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1262, 1267, 1268 ЦК України, ст. 86 ЦК УРСР, ст.ст. 2, 12, 49 Закону України від 07.02.1991 року Про власність», ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved