Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

02.08.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання дій неправомірними і зобов`язання вчинити дії до відповідача АТ « «Дніпропетровськгаз» 05.08.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 01.10.2019 року. 01.10.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку із задоволенням клопотання про витребування доказів. справу призначено до розгляду на 20.11.2019 року 20.11.2019 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 20.12.2019 року. 20.12.2019 року в судовому засіданні оголошена перерва до 15.01.2020 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 15.01.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати дії відповідача щодо повірки лічильника газу марки ВР типу G 4-2 рік випуску 2006, підприємство ДП «Жигулянський машинобудівний завод» «Візар», м. Вишневе Київської області, заводський номер № 0550130 неправомірними. Визнати рахунок на оплату збитків від 24.04.2019 року на суму 29185 грн., 07 коп., та нараховану суму заборгованості неправомірними. Визнати повідомлення про припинення газопостачання від 24.04.2019 року неправомірним. Зобов`язати відповідача відновити газопостачання за домоволодінням розташованим за адресою: [ADDRESS] за умов, передбачених пп.1.п.4 гр. 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Та зобов`язати відповідача встановити новий лічильник газу у належному йому домоволодінні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 18 травня 2006 року між ВАТ по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз та власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] було укладено договір установки побутового лічильника газу, що належить ВАТ «Дніпропетровськгаз» № 240 та було встановлено лічильник газу марки ВР типу G 4-2 рік випуску 2006, підприємство ДП «Жигулянський машинобудівний завод» «Візар», м. Вишневе Київської області, заводський номер № 0550130. На даний час позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , сумлінно сплачує комунальні платежі та не допускає заборгованості. Договір про надання послуг з газопостачання з позивачем не укладався лише сформовано особовий рахунок на ім`я позивача. 10.04.2019 року відповідач не попередивши завчасно позивача про проведення повірки газового лічильника демонтував лічильник газу марки ВР типу G 4-2 рік впуску 2006, підприємство ДП «Жигулянський машинобудівний завод» «Візар», м. Вишнве Київської області, заводський номер № 0550130 на періодичну перевірку про що було складено акт № [NUMBER] від 10.04.2019 року, який свідчить про те, що ніяких пошкоджень чи інших втручань в роботу ЗВТ не виявлено. Проте після телефонного дзвінка одного із представників відповідача до підприємства газового господарства, на думку позивача було вирішено знайти якесь порушення. Після чого представниками відповідача складений інший акт (о/р) [NUMBER] про виявлення порушень від 10.04.2019 року, в якому вже зазначено: «нечіткий відбиток на пломбі заводу - виробника знизу» Після чого було складено Протокол № (о/р) [NUMBER] від 10.04.2019 року «Про демонтаж лічильника для проведення експертизи» та акт про порушення № 3069 від 10.04.2019 року з запрошенням на засідання комісії оператора ГРМ), засідання якої свідчило, що порушення будуть обов`язково виявлені. 18.04.2019 року при проведенні експертизи лічильника газу був присутній представник позивача, який зазначив, що пакет для перевезення ЗВТ не відповідає стану, в якому його було передано представника відповідача після демонтажу лічильника. Після проведення експертизи йому було надано акт № 132 експертизи лічильника від 18.04.2019 року та довідку про непридатність законодавчо врегульованого способу вимірювальної техніки № 30-0/746 від 18.04.2019 року, з якими ні позивач, ні представник позивача не погодились. В акті № 132 від 18.04.2019 року зазначено: « цілісність заводської пломби та повірочного тавра: свинцева пломба заводу виробника порушена з нижньої частини переобжата, що для позивача є незрозумілим», адже в акті № [NUMBER] про виявлення порушень від 10.04.2019 року, назначено нечіткий відбиток на пломбі заводу виробника -знизу». Відповідність місць фактичного розташування пломб : норма Цілістність відлікового механізму на корпусі ЗВТ: на гвинті кріпленя відлікового механізму наявні сліди відкручування, давність яких неможливо встановити та які могли залишитись після попередньої повірки/ експертизи. На корпусі відлікового механізму зовні присутня фарба не заводського походження, ситуація аналогічна з гвинтом. Цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ: без пошкоджень Наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ: відсутні Механічні пошкодження та інше: відсутні Втрата тиску: норма Герметичність: норма Похибка лічильника за об`ємом витрати в нормі. 24.04.2019 року на засіданні комісії оператора ГРМ також прибув представник позивача, при цьому його не було ознайомлено навіть з членами комісії, жодного протоколу засідання комісії де б могли бути записані доводи та заперечення представника не велося, а лише головою комісії було попереджено, що буде нарахований штраф. Після чого з боку відповідача ніяких дій не було. 05.06.2019 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому офіційні документи стосовно подальшого вирішення ситуації. 11.07.2019 року було отримано відповідь від відповідача: супровідний лист до рахунку про оплату збитків та рахунок на оплату збитків в сумі 29185.07 грн., зазначена сума є незрозумілою, а також повідомлення про відключення газопостачання з 29.07.2019 року, що також є порушенням прав позивача, як споживача природного газу, в якому зазначено, що станом на 01.07.2019 року заборгованість не сплачена та буде припинено газопостачання до належного позивачеві домоволодіння. Але позивач не міг сплати заборгованість, оскільки дані повідомлення отримав лише 11.07.2019 року. У акті про порушення № [NUMBER] від 10.04.2019 року про демонтаж ЗВТ для періодичної повірки зазначено дату попередньої повірки 23.04.2011 року, яка свідчить про те, що максимальною датою наступної періодичної повірки мало бути 23.04.2016 року. Таким чином відповідачем порушені строки періодичної повірки ЗВТ позивача на три роки. 26.07.2019 року представником відповідача без попереднього повідомлення позивача, у домоволодінні позивача за адресою: [ADDRESS] було припинено газопостачання, хоча у повідомленні про відключення газопостачання конкретну дату припинення газопостачання не зазначено, а вказано, що відключення може відбутись з 29.07.2019 року, чим також були порушені права позивача, що й стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що відповідачем порушений порядок проведення періодичної повірки лічильника газу: не витриманий 5-ти річний строк проведення повірки. Лічильник знятий для проведення повірки лише через 8-м років. Показники лічильник завжди збільшувались. Тому лічильник не міг був бути визнаний непридатним для використання. На засіданні комісії йому не було надано акт і розрахунок заборгованості. Крім того в домоволодінні було безпідставно припинено газопостачання, при цьому свої дії відповідач обґрунтовував тим, що було виявлено витік газу, але ніякого витоку газу не було. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог перечував при цьому пояснив що 19.04.2019 року дійсно сталась неприємна ситуація у позивача, який є працівником газового господарства, повторно було виявлено ознаки втручання в роботу лічильника газу. При проведенні експертизи лічильника було підтверджене наявність втручання, при цьому при проведені експертизи був присутнім сам представник позивача. За висновком експертизи було виявлене порушення. Тому складені документи про виявлене порушення були передані на розгляд комісії, на засіданні якої також був присутнім представник позивача. Позивачеві направлялось повідомлення про припинення газопостачання. В подальшому у домоволодінні позивача було виявлено витік газу, можливо навіть позивач сам викликав працівників газового господарства і в зв`язку з цим у домоволодіння позивача було припинене газопостачання. Так як дана обставина була небезпечною для оточуючих. Тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки наявність втручання в роботу лічильника газу підтверджено висновком експертизи. При встановленні порушення АТ «Дніпропетровськгаз» повинен був передати документи на розгляд комісії. Припинення газопостачання до домоволодіння позивача відбулось не в зв`язку з даним порушенням, а в зв`язку з виявленням несправності газового обладнання. Крім того позивачем обраний спосіб захисту не передбачений нормами цивільного кодексу України та законодавчими актами. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] , є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи „Дніпропетровськгаз" за місцем реєстрації відповідача по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 10.04.2019 року представниками позивача за даною адресою було виявлено наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу та складений акт про порушення № [NUMBER] в якому зазначене порушення нечіткий відбиток на пломбі заводу виробника знизу, що підтверджується копією акту про порушення. Дане порушення було виявлено під час демонтажу лічильника газу для проведення позачергової перевірки. Відповідно акту експертизи лічильника газу № 132 від 18 квітня 2019 року, п.1.3, встановлено порушення: цілісність відлікового механізму та корпусу ЗВТ: «на гвинті кріплення відлікового до лічильника газу механізму наявні сліди відкручування. На корпусі відлікового механізму на пломбувальному отворі з лівого боку та на захисному склі присутня фарба не заводського походження». Висновок комісії: лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу обліку газу згідно з п. 1.1, 1.3 та п.6.4.1 Р50-071-98 з вини споживача. Виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників. споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно висновків даного акту», що підтверджується копією акту експертизи. Таким чином наявність слідів втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників та непридатність лічильника для подальшого використання підтверджено висновком експертизи і позивачем та представником позивача не надано жодного доказу на його спростування. Доводи відповідача про нібито упереджене відношення працівників відповідача до позивача та вчинення ними дій з метою відшукати будь-яке порушення є лише припущеннями позивача та представника позивача. Відповідно до п. 1 гл. 2 р. ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить зокрема несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Відповідно до п. 4 гл.6 р. Х Кодексу газорозподільних систем, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ (вузол обліку газу) та пломб ( відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. До моменту набрання чинності Кодексом ГРС чинними на території України були Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені Постановою КМУ від 09 грудня 1999 року № 2246, якими також був передбачений обов`язок споживача забезпечувати збереження і цілісність лічильників газу та пломб на них. Порядок проведення експертизи ЗВТ та пломб визначений розділом 10 глави Х Кодексу та Положенням, результати огляду фіксуються в акті експертизи. Відповідно до п. 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС, споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатись складений на нього акт про порушення. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії, остання розглядає акт про порушення без його (її) участі. Згідно п. 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт - розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. 24.04.2019 року на засіданні комісії по розгляду акту про порушення Кодексу газорозподільних систем № 3069 від 10.04.2019 року, було прийнято рішення про задоволення акту про порушення та складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості. Комісією було прийняте рішення про проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу з урахуванням пп. 1 п. 11 гл. 5 р.Х1 Кодексу ГРС. Представник позивача не заперечує факту, що він був присутнім на засіданні комісії. Проте заперечує факт про те, що він був повідомлений про здійснене нарахування та посилається, що йому не надали можливість зазначити в протоколі свої заперечення, але будь-яких доказів цьому суду не надав. Таким чином в судовому засіданні встановлено наявність факту виявленого порушення газоспоживання позивачем та розгляд даного порушення на засіданні комісії. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у ст.16 ЦК України. Згідно за ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші особи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. Сам по собі складений відповідачем акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил. Тому оскарження дій відповідача щодо факту складення акта, самого акта та рішення щодо розгляду цього акта, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту порушених прав. Зазначені акт та рішення комісії можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов`язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від системи газопостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків, заподіяних несанкціонованим споживання газу, при вирішенні яких суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним акту та рішенню. За даних обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними, визнання неправомірним нарахованих збитків та повідомлення про припинення газопостачання та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання щодо відновлення газопостачання у домоволодіння позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку. Передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників та споживачів визначаються цим законом, Цивільним та Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами. А також договором постачання природного газу. Главою 7 розділу 6 Кодексу ГРС - встановленні випадки, коли Оператор ГРМ підстави в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу. Проте дано правовою нормою не передбачено підстави для припинення газопостачання у випадку наявності витоку газу. Відповідач посилається на те, що припинення газопостачання у домоволодіння позивача відбулось на підставі п. 5.7 Правил безпеки системи газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року за № 285, якими передбачена можливість відключення від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоку газу. Проте представник відповідача будь-яких доказів того, що у домоволодінні позивача був наявним виток газу не надав. Представник позивача заперечує факт витоку газу, виклику працівників газового господарства та необхідність проведення ремонтних робіт газового обладнання. З чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відновлення газопостачання до домоволодіння позивача, оскільки воно відбулось не з підстав виявленого в домоволодінні позивача порушення (несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу). А доказів підтвердження витоку газу та неможливості його усунення працівниками відповідача, суду не надано Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача встановити новий лічильник газу в домоволодінні позивача позивачем та представником позивача не обґрунтовані. З пояснень сторін встановлено, що в домоволодіння позивача встановлений газовий лічильник, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає Відповідно до 141 ЦПК України, враховуючи що за однією із заявлених позовних вимог ухвалюється рішення про її задоволення, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на рахунок держави судовий збір в сумі 840 грн., 80 коп., тобто в мінімальному розмірі, який позивач сплатив би при поданні даної позовної заяви.

Outcome: partial