Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

21 лютого 2018 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 2203/712 від 28.11.2007 року та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору № 2203/712 від 28.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22734,00 доларів США на строк з 28.11.2007 року по 27.11.2014 рік зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 11,9% річних. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави №371. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 05.02.2018 року у сумі 38293,53 доларів США та 1062648,64 грн., що складається з заборгованості по кредиту строкової 0,00 доларів США, заборгованості по кредиту простроченої 17844,58 доларів США, заборгованості по процентам поточної 0,00 доларів США, заборгованості по процентам простроченої 20408,95 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 546629,76 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів 516018,88 грн. Крім того, [PERSON] не надав банку будь-яких доказів дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів, за що договором застави передбачений штраф в розмірі 5% від заставної вартості предмету застави, що становить 19134,45 грн. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до кредитного договору № 2203/712 від 28.11.2007 року встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобовязання, а саме: відповідач отримав кредит у розмірі 22734,00 доларів США на строк з 28.11.2007 року по 27.11.2014 рік зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 11,9% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачем, згідно з розрахунком заборгованість за договором № 2203/712 від 28.11.2007 року станом на 05.02.2018 року встановлена в розмірі 38293,53 доларів США та 1062648,64 грн., що складається з заборгованості по кредиту строкової 0,00 доларів США, заборгованості по кредиту простроченої 17844,58 доларів США, заборгованості по процентам поточної 0,00 доларів США, заборгованості по процентам простроченої 20408,95 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 546629,76 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів 516018,88 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави №371 від 28.11.2007 року. Згідно з ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані, зокрема, у період з 14.04.2014 року станом на 05.02.2018 року, тобто в період дії ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Згідно з матеріалами справи, відповідач зареєстрований та постійно проживає в [INFO]. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним кредитним договором за період з 14.04.2014 року по 05.02.2018 року нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту 546629,76 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів 516018,88 грн. за період з 06.02.2015 року по 05.02.2018 року, штрафу за невиконання умов договору застави щодо страхування предмету іпотеки в розмірі 19134,45 грн. за вказаний період є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити. За встановлених обставин сума заборгованості, яка підлягає стягненню, склала 38253,53 доларів США, із яких: заборгованість по кредиту строкова 0,00 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена 17844,58 доларів США, заборгованість по процентам поточна 0,00 доларів США, заборгованість по процентам прострочена 20408,95 доларів США. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно з наданими банком документами, які надають йому право на здійснення операцій у іноземній валюті, встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» має видану Національним банком України Банківську ліцензію № 123 від 19.11.2001 року та Дозвіл №123-1 від 19.11.2001 року. В такому разі вимоги банку щодо повернення суми кредиту, наданого в доларах США, та нарахованих процентів саме в цій валюті є обґрунтованими. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 32245,20 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду, що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: partial