Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за рішенням Борщівського районного суду від 18 липня 2011 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 16.06.2011 року. На даний час, коштів на утримання дитини не вистачає, сама вона не працевлаштована, а дохід від ведення домашнього господарства є недостатнім для належного утримання сім»ї. Кошти, які відповідач надає на утримання сина, є недостатніми з його сторони, оскільки на утримання сина щомісячно необхідно близько 1000 - 1500 грн. Така ситуація ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. В той же час відповідач є фізично здоровим і може працювати, постійно їздить на роботу у Польщу, а на даний час придбав бус, яким перевозить людей за кордон і в Україну, в зв»язку з чим має добрий заробіток. А тому, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, позивач пояснила, що на утримання дитини щомісячно витрачає 1000-1500 грн. Періодично виїжджає на заробітки за межі України, і таким чином утримує сім»ю. Відповідач крім сплати аліментів, інших додаткових витрат на утримання сина не несе, його життям, здоров»ям, навчанням не цікавиться, з дитиною не спілкується. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодившись на сплату аліментів у мінімальному розмірі, визначеному законом. При цьому, пояснив, що офіційно ніде не працює, дохід отримує щомісячно у розмірі 150 злотих, що становить 1200 грн., так як здійснює перевезення до Польщі. У власності транспорту не має, для цих цілей використовує бус належний громадянці Польші. Інших доходів не отримує. На даний час має іншу сім»ю, де виховується троє неповнолітніх дітей, з яких двоє дружини від першого шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що в ході розгляду справи було стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 05 травня 2004 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Згідно рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2011 року постановлено стягувати з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в сумі 300 грн. Щомісячно, починаючи з 16 червня 2011 року до досягнення ним повноліття. Поряд з тим, встановлено, що сторони розірвали шлюб 24 травня 2011 року, в даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні, що, в ході розгляду справи, стверджено копією рішення Борщівського районного суду від 24.05.2011 року, довідкою Лосяцької сільської ради №82 від 12.02.2015 року. Також встановлено, що [PERSON] ніде не працює, проживає з сином [PERSON], який є учнем 5 класу Лосяцької ЗОШ, та мамою [PERSON], яка є пенсіонеркою. В господарстві є власний житловий будинок, 0, 95 га землі. Утримують свині та кури. Позивач у своїй власності будинковолодіння, транспортних засобів, земельних та майнових паїв немає, що стверджено даними акту обстеження матеріально - побутових умов проживання №89 від 16.02.2015 року, складеного комісією Лосяцької сільської ради Борщівського району Тернопільської області та довідкою цієї ж ради №87 від 16.02.2015 року. Також встановлено, що відповідач працює, займається перевезенням людей з України до Польщі один раз на місяць, за що отримує грошову винагороду у розмірі 150 злотих. У своїй власності земельних ділянок не має. Окрім цього, в нього є інша сім»я і має на утриманні дочку [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується заявою [PERSON], довідками Бурдяківської сільської ради №№139, 140 від 02.03.2015 року, копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки, відповідач є працездатною особою, то зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Враховуючи сімейний стан відповідача, його матеріальне становище суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та розмір аліментів, що підлягають стягнення визначає у сумі 600 грн. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved