Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду з позовом, який в подальшому уточнила, до Виконавчого комітету Добропільської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 10 червня 2009 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй 11,3 кв.м двокімнатної квартири розташованої за адресою: м-н. Молодіжний, 31/85, м.Добропілля, що належали їй на праві приватної власності. Зазначила, що спадкоємцями першої черги на час смерті були її чоловік [PERSON] та вона, як їх дочка. При зверненні\~ до нотаріуса\~ [PERSON] з заявою,\~ про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось\~ після смерті матері [PERSON], позивачу було відмовлено, про що\~ винесено постанову\~ про відмову у вчиненні нотаріальних дій,\~ в якій зазначено, що видати зазначене свідоцтво неможливо, тому що строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців сплив. В обґрунтовування позову, позивач зазначає, в нотаріальну контору не звернулась через те, що вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері продовжила догляд за батьком [PERSON], який помер 16 квітня 2016 р. і мешкав у спадковій квартирі. Тому просить суд визначити додатковий строк достатній для подання до Приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті матері [PERSON], померлої 10 червня 2009 року, строком три місяці. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 25.01.2017р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що її матір тяжко хворіла. У звязку з тим, що вона потребувала стороннього догляду, а її батько [PERSON] сам був похилого віку, в родині прийняли рішення, щоб в серпні 2008 року тимчасово влаштувати матір до Білицького будинку інтернат для людей похилого віку. В січні 2009 року матері стало гірше і вони зі своїм чоловіком [PERSON] перевезли її з будинку-інтернату додому в м. Добропілля м-н Молодіжний, 31/85, де вона 10.06.2009 року померла. Після смерті матері в квартирі залишився проживати [PERSON], який фактично прийняв спадщину, що залишилась після смерті дружини. Пояснила, що вона постійно доглядала за матірю, а після її смерті здійснювала постійний догляд за батьком, який 16.04.2016р. помер. Оскільки вона, здійснюючи догляд за хворими батьками фактично проживала в квартирі за адресою: м. Добропілля м-н Молодіжний, 31/85, частина якої їй також належить, вона вважала, що прийняла спадщину, забрала собі предмети вжитку. Після смерті обох батьків вона звернулась до нотаріуса, який відкрив спадкову справу після смерті батька, а після смерті матері відмовив в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у звязку з пропуском мною 6-ти місячного терміну для подачі відповідної заяви. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 20.12.2016 р., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Просив суд визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці. Від представника відповідача [PERSON], що діяла на підставі довіреності, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитав свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~Статтею 1272 ч.3 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія I-HО №267403, [PERSON] та [PERSON], були батьками позивачки (а.с. 15).\~ Згідно копії свідоцтва про укладання шлюбу від 12.03.1994 року, зареєстрованому в міському відділу ЗАГСу в м. Доболпілля Донецької області, актовий запис № 66, позивач уклала шлюб з [PERSON], у звязку з чим змінила дошлюбне прізвище з [PERSON] на [PERSON]. (а.с.15) Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 12 жовтня\~\~\~2016 року, виданого\~повторно\~Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у\~ Донецькій області, [PERSON], померла 10 червня 2009 року, місце смерті зазначено в м. Добропілля, м. Білицьке. (а.с.16). 16.04.2016 року помер [PERSON], батько позивачки (а.с. 17). За життя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2000 року, виданого виконавчим комітетом Добропільської міської ради народних депутатів, власниками квартири розташованої за адресою: м-н.Молодіжний, 31/85, м.Добропілля, були [PERSON], - 11,3 кв.м., [PERSON], (дружина) - 11,3 кв.м., [PERSON], (дочка) 11,3 кв.м., [PERSON], (онука) 11,3 кв.м. (а.с.10). За заявою позивача про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], нотаріусом була відкрита спадкова справа №159/2016 р. від 12.10.2016 р., а після матері [PERSON] спадкова справа не відкривалась, в звязку з пропуском шестимісячного строку (а.с.36,45). Постановою\~\~ від 15 листопада 2016 року приватного нотаріуса\~Добропільського міського\~\~нотаріального\~\~округу [PERSON]\~, [PERSON] було відмовлено в оформленні\~\~свідоцтва\~\~\~\~про право на спадщину за законом після смерті її матері,\~\~через пропущення\~\~строку\~ подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 57). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, що надійшли з другої Добропільської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], померлої 10 червня 2009 року, відкривалась спадкова справа №179/2016р. від 15.11.2016 р. приватним нотаріусом Добропільського нотаріального округу [PERSON] та після смерті [PERSON], померлого 16 квітня 2016 р. відкривалась спадкова справа №159/2016 р. від 12.10.2016 р. приватним нотаріусом Добропільського нотаріального округу [PERSON] (а.с.36, 50-54). Свідоцтво про прав на спадщину не видавалось. Заявою від 23.01.2017 року № 2 по спадковій справі № 179/2016, сестра позивачки [PERSON], відмовилась від прийняття спадщини (а.с.62). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За правилами ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. З листа Білицького будинку інтернату для громадян похилого віку та інвалідів № 01/04-47 від 24.01.2017р. вбачається, що [PERSON], перебувала у їх установі з серпня 2008 року по момент смерті, а саме 10 червня 2009 р. Рідні постійно відвідували її, допомагали матеріально утримувати та здійснили поховання. Разом з тим, допитана свідок [PERSON] суду пояснила, що була сусідкою покійної [PERSON] та разом з нею працювала. Зазначила, що та тяжко хворіла після перенесеного інсульту. У звязку з неохідністю постійного догляду її влаштували до будинку-інтернат, але навесні 2009 року, незадовго до смерті її забрали додому в м. Добропілля, м-н Молодіжний, 31/85, вона та сусіди відвідували її. Свідок [PERSON] надала суду аналогічні пояснення, додатково зазначила, що за тяжко хворою [PERSON] здійснювала догляд її дочка [PERSON], чоловік покійної [PERSON] Позивачка з батьками разом проживала за адресою: [INFO]. Влітку 2009 року [PERSON] померла. Ховали її дочка, зять [PERSON] з дому. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його теща [PERSON] тяжко хворіла, пояснив, що дійсно в 2008 ркці тимчасово вона перебувала в Білицькому будинку інтернат, але в січні 2009 року, після погіршення стану здоровя, її забрали в м. Добропілля, м-н Молодіжний, 31/85. До самої смерті тещі, 10.06.2009 року у себе вдома, догляд за нею здійснювала його дружина [PERSON], яка тимчасово проживала з хворими батьками. Поховання [PERSON] він здійснював особисто, про її смерть повідомив в Білицький будинок-інтернат по телефону. Як вбачається\~\~із уточненої довідки № 4/1, виданої 24.01.2017р.\~\~головою ОСББ «Перлина Добропілля», [PERSON] проживала постійно за адресою м. Добропілля, м-н Молодіжний, 31/85 до самої смерті. Там же проживав і її чоловік, [PERSON] Перебування в будинку інтернат було тимчасове, у звязку з хворобою. Постійний догляд за хворими батьками здійснювала дочка [PERSON] Як розяснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент смерті фактично проживала в своїй квартирі в м. Добропілля м-н Молодіжний, 31/85 разом з чоловіком [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що в силу об'єктивних та істотних обставин, причини пропуску позивачем, встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, є поважними. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved