Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

02.02.21 р. заявниця звернулась до суду із вказаною вище заявою, просить видати обмежувальний припис щодо заінтересованої особи у справі з визначенням такого заходу тимчасового обмеження прав останньої, як заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) нею як постраждалою особою за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона проживає за вказаною вище адресою, де останні 3 р. фактично проживає її син - заінтересована особа у справі. У зв`язку з втратою іншого свого сина вона перенесла душевні переживання і стан її здоров`я значно погіршився. Протягом більше року вона терпить прояви домашнього насильства з боку заінтересованої особи у справі. Остання протягом останніх років не працює, проживає за її рахунок, поводить себе дуже агресивно, погрожує їй фізичною розправою, принижує і ображає її нецензурними словами. З приводу цього вона неодноразово зверталась у поліцію і заінтересовану особу було неодноразово притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 173 - 2 КУпАП. Незважаючи на це, [PERSON] своєї поведінки не змінив, продовжує вчиняти домашнє насильство, тому спільне проживання з ним у одній квартирі є нестерпним і небезпечним. У зв`язку з негативною поведінкою [PERSON] , стан її здоров`я погіршується. Покликаючись на п. 1 ч. 1 ст. 350 - 2 ЦПК України, ст. 1, ч. 2 ст. 3, ч. ч. 2, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зазначає, що домашнє насильство [PERSON] щодо неї виявляється у погрозах, постійних образах, нецензурній лайці, агресії. А тому просить заяву задовольнити. Заявниця та її представник - адвокат у судовому засіданні заяву, кожен зокрема, підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Просять заяву задовольнити. Заявниця додатково суду пояснила, що вона та заінтересована особа у справі є співвласниками вказаної вище квартири, однак, на її пропозицію заінтересована особа знялась з реєстрації за місцем проживання у спірній квартирі. Іншого житла у її сина немає. Але так як син поводить себе неналежно, неодноразово вчиняє щодо неї домашнє насильство, вона боїться проживати спільно з ним та просить задовольнити її заяву з тим, щоб вона фактично проживала спільно із сином - заінтересованою особою у справі - у спірній квартирі, однак, мала судове рішення, з огляду на яке її син поводився б у побуті належно. Її чоловік проживає за межами міста та не бажає вжити заходів впливу до їх спільного сина з метою її захисту від дій останнього. У спірній квартирі вона прагне проживати сама, так як неналежна поведінка сина негативно впливає на стан її здоров"я. Щодо сина є ряд кримінальних проваджень, у яких він перебував під домашнім арештом за адресою спірної квартири і це завдавало їй незручностей, однак, на даний час така міра запобіжного заходу припинила свою дію щодо її сина. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, хоча є належно повідомленою. Про причини неявки суду не повідомила. За станом на 17.02.21 р. заяви щодо визнання заявлених вимог чи заперечення проти заяви до суду не подала. Заслухавши пояснення заявниці та її представника - адвоката, дослідивши письмові докази у справі, на яких ґрунтується заява, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на нижче наведене. Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ст. 350 - 6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Судом при розгляді справи встановлено такі фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин. Заявниця проживає за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа не має визначеного місця проживання, однак, за поясненнями заявниці, є співвласником спірної квартири в порядку приватизації житлового фонду. Заявниця та заінтересова особа є особами, на яких, у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Згідно з наданими заявницею копіями постанов суддів Ковельського міськрайсуду Волинської області від: 28.09.20 р., 22.01.21 р., [PERSON] неодноразово вчиняв щодо заявниці протиправні діяння, що полягають у домашньому насильстві: погрожував фізичною розправою, виражався на адресу заявниці нецензурною лайкою. Аналізуючи вказані вище докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа щодо заявниці та за місцем їх проживання поводив себе агресивно та вчиняв домашнє насильство двічі протягом року, тобто, є кривдником. Наявну у справі копію листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 8 212/56/01 - 2020 від 24.12.20 р., адресованого заявниці, де зазначено про факти виклику заявницею поліції у зв`язку з неправомірною поведінкою заінтересованої особи по місцю їх проживання ще й 12.11.20 р. з приводу вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України [PERSON] щодо її майна, суд оцінює як доказ існування неприязних стосунків між заявницею та заінтересованою особою. Наведене вище дає підстави для висновку, що при перебуванні заявниці та заінтересованої особи спільно по їх спільному місцю проживання між ними виникають конфлікти. Тому суд схиляється до того, що запропонований заявницею вид заходу тимчасового обмеження прав кривдника, дійсно, буде дієвим задля превенції фактів подальшого домашнього насильства щодо неї з боку кривдника. Разом з тим суд вважає, що оскільки заінтересована особа не має власного житла чи визначеного місця проживання, тривалість застосування такого виду тимчасово обмеження має бути не більшою 3 - х міс.. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь - якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь - якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст. 26 зазначеного вище Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зокрема. З наявних у справі доказів та аналізу положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» судом достовірно встановлено, що заінтересована особа як кривдник неодноразово вчиняв домашнє насильство по відношенню до заявниці як своєї матері та постраждалої. Діяння заінтересованої особи як кривдника за своїм характером є умисними. Суд приймає до уваги повторність протиправних діянь заінтересованої особи як кривдника у вигляді домашнього насильства щодо заявниці, характер неприязних стосунків, що склались та існують між ними; вік заявниці та заінтересованої особи, відсутність у останньої житла; ступінь негативного впливу протиправних діянь з боку кривдника на фізичне та психологічне здоров`я заявниці, а також її певну незахищеність від діянь кривдника з огляду на те, що вони проживають у одній квартирі лише удвох. Таким чином, суд приходить до висновку про існування обґрунтованих ризиків щодо повторення в подальшому протиправних дій з боку кривдника по відношенню до своєї матері - заявниці у справі - у вигляді домашнього насильства. За таких обставин суд визначає пріоритетним право заявниці на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису та застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявницею як постраждалою особою за адресою їх спільного місця проживання. У відповідності до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Приймаючи до уваги обставини справи та пояснення заявниці, суд враховує також те, що заявниця, фактично, припускає можливість і подального проживання спільно із сином попри наведені нею факти домашнього насильства, зазначаючи, що отримання позитивного судового рішення є для неї, певною мірою, самоціллю з огляду на те, що тоді син змінить свою поведінку на краще щодо неї, та приходить до висновку про необхідність застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав на строк 3 місяці, який суд вважає достатнім, тим самим задовольнивши заяву частково.

Outcome: partial