overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

11 червня 2014 року на адресу суду надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 04.03.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 004-16056-040307, згідно якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 1 387,00 грн. з 10% відсотками річних та платою 2,45% за ведення кредитної справи. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 1 839,89 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та понесений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без участі представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 004-16056-040307, згідно якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 1 387,00 грн. з 10% відсотками річних та платою 2,45% за ведення кредитної справи. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим станом на 20.03.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 1 839,89 грн., яка складається з: 1 344,30 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 67,43 грн. - заборгованість за відсотками та 428,16 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 1 839,89. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243,60 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

11 червня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому зазначає, що відповідач, з яким вони в зареєстрованому шлюбі, є батьком їх дочки [PERSON], 2000 року народження, та сина [PERSON], 1995 року народження. З відповідачем проживають окремо. Після закінчення школи та досягнення віку 18 років син продовжує навчання в комерційній академії і оплачує за навчання, тому потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача, який має постійне місце праці аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1\\4 частини зарплати та на час навчання сина у розмірі 1\\4 частини заробітної плати. В суд позивачка подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримує свої вимоги. Відповідач в суд не прибув, подав письмову заяву про те, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони в шлюбі мають двох дітей, дочка неповнолітня, син сторін [PERSON] є студентом Львівської комерційної академії на денній формі навчання до червня 2016 року, здійснює оплату за навчання. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтва про шлюбу між сторонами, свідоцтва про народження сина та дочки, довідки з місця навчання сина. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Згідно ст.199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані їх утримувати до досягнення ними віку двадцяти трьох років до припинення навчання, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідач за станом здоров'я є працездатним і тому зобов'язаний платити аліменти позивачці на час навчання їх сина [PERSON] та до досягнення дочкою [PERSON] повноліття у частині від його заробітку (доходу) .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

11 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, має стабільний заробіток, але добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а їй самій важко нести витрати, пов'язані з утриманням та вихованням доньки, у зв'язку з чим вона звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні наведеним у позові, наполягла на стягненні з відповідача аліментів саме у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходів), просила позов задовольнити. Відповідач на початковому етапі судового засідання позовні вимоги визнав частково, у розмірі 1/5 частки його заробітку у рахунок аліментів щомісяця, мотивуючи свою позицію тим, що після розлучення з позивачкою залишив їй квартиру та автомобіль, який вона згодом продала. Після того, як позивачка висловила свої доводи, наполягаючи на заявленому нею розмірі аліментів, відповідач погодився сплачувати на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки свого заробітку, тим самим визнав позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження, виданого 13 листопада 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], актовий запис № 884; в графі „Батьки" зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Як вбачається з довідки Житлово-комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» від 10 червня 2015 року, донька [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, відповідач позов визнає, із розміром аліментів погодився. З урахуванням наведеного, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

11 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач [PERSON], який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим за місцем реєстрації через відповідну житлово-експлуатаційну організацію у відповідності до ст.ст. 74,76 ЦПК України, в судове засідання не з»явився, а тому суд визнав можливим провести заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2014 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Згідно довідки Іванівської сільської ради Чернігівського району № 829 від 04 червня 2015 року, [PERSON] зареєстрована в [INFO], б 31 Чернігівського району та області, разом з нею проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом без обмеження розміру частки. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей і відповідача в межах наданих доказів, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилався на те, що у нього змінилось матеріальне становище, тому просить змінити розмір аліментів визначених рішення Гайсинського районного суду від 10.03.2006 року, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], стягувати 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини; подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити вимоги позову (а.с.18). Відповідачка письмово звернулася до суду з заявою про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що за рішенням Гайсинського районного суду від 10.03.2006 р. з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28.02.2006 року до повноліття дитини; з часу стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] погіршився матеріальний стан у зв'язку з звільненням його з роботи та з хворобою матері виконує догляд за нею, а тому немає змоги сплачувати аліменти в такому розмірі (а.с.а.с.10-13). Зазначені правовідносини регулюються: - ст.ст.180, 181 п.3, ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - ст.192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Оскільки з часу стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] погіршився матеріальний стан у зв'язку з звільненням його з роботи та з хворобою матері виконує догляд за нею, то розмір аліментів необхідно змінити (зменшити) і щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2015 р. і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] в якому просила стягнути аліменти з відповідача в користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грн. , а також просила стягнути на своє, позивача [PERSON], утримання аліменти у розмірі 350 грн. на час догляду за дочкою -[PERSON], до досягнення дочкою трьох років, тобто до [INFO] року. 19 травня 2015 року Золочівським районним судом Львівської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 02.06.2015.р. [PERSON] звернулася в суд із заявою про винесення додаткового рішення, в якій зазначила, що судом виносячи рішеннння про стягнення аліментів від 19.05.20015.р. не враховано , що окрім вимоги про стягнення аліментів на дитину, була ще заявлена вимога про стягнення аліментів на дружину, остання вимоги в судовому засіданні досліджувалася, вона як позивач давала свої пояснення, однак в рішенні вона не знайшла своє відображення. У рішенні суду не зазначено вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання [PERSON], у розмірі 350 грн. на час догляду за дочкою -[PERSON], до досягнення дочкою трьох років, тобто до [INFO] року. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення , може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. У судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи. Їх присутність не є обов'язковою. Від них поступили заяви, в яких вони просять розглядати справу про винесення додаткового рішення у їх відсутності, заяву просять задоволити. За таких обставин суд вважає, можливим провести розгляд питання про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін. Вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про те, що дійсно дана вимога була заявлена в позовній заяві, відповідач подав заяву про визнання позову в повному об"ємі, дане питання досліджувалося в судовому засіданні, проте не знайшло відображення у рішенні суду, тому при ухваленні додаткового рішення слід стягнути з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 350 грн., на час догляду за донькою - [PERSON], [INFO], до досягнення нею трьох років, тобто до [INFO] року. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

12.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала його тим, що Глобинська державна нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON] в зв'язку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, причина пропуску строку є поважною - хвороба, позивач прохала визначити додатковий строк - три місяці, для подачі нею до Глобинської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини померлої. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не з'явилися. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов підтримують. Представник відповідача - Іваноселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник ІІІ особи - Глобинської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Іваноселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO]. На час смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] одна, що підтверджено довідкою Іваноселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є її дочка - [PERSON] (позивач у справі). До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки розміром по 3,75 га, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Іваноселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області, які належали померлій на праві власності. Шестимісячний строк для прийняття позивачем спадщини сплив [INFO]. Глобинська державна нотаріальна контора 14.10.2014 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину майна, належного [PERSON], в зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Довідкою, виданою Глобинською ЦРЛ, позивач [PERSON] підтвердила, що в останні дні строку для прийняття спадщини, а саме з 23.09.2014 року по 14.10.2014 року вона перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу гострої респіраторної вірусної інспекції. Таким чином, термін лікування позивача припав на останні дні, відведені законом для прийняття спадщини, в які вона планувала звернутися до державної нотаріальної контори. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з об»єктивної та поважної причини. Відповідно до статті 1272 Цивільного Кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на встановлені обставини позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

12.02.2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1996 року, який розірвано рішенням суду від 20.12.2013 року. Під час перебування в шлюбі в них народилося двоє дочок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо, участі у вихованні їх спільних дітей не приймає, добровільно матеріальної допомоги їм не надає. Відповідач працює, утриманців не має, інші аліменти не стягуються з нього. В зв'язку з цим вона, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, підтвердивши викладені в ньому обставини. Відповідач в суді проти позову не заперечив, погодившись виплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1996 року, який розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2013 року. Від даного шлюбу мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копіями рішення суду та свідоцтв про народження дітей (а.с.3-4). В даний час відповідач участі у вихованні їх спільних дітей не приймає, добровільної матеріальної допомоги їм не надає. Позивач сама не в змозі забезпечити нормальне матеріальне становище дочок. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В суді встановлено, що стан здоров я та матеріальне становище відповідача задовільні, у нього відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, він працює. Інших обставин, які б впливали на можливість сплати аліментів та їх розмір, не встановлено. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей, враховуючи вищезазначені обставини, в заявленому розмірі, так як відповідач має можливість та зобов язаний їх сплачувати. З відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.180-184 СК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

12.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом в якому просила розірвати шлюб укладений нею 11.06.1994 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст. 110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11.06.1994 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Новий Буг, Миколаївської області, актовий запис № 71, від якого народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають разом за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище ,,[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved