Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] 23. 10. 2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за депозитним договором, посилаючись на те, що 09. 09. 2013 року що між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Пенсійний подарунок «Тридцяти місячний» № 643705/2013, в день підписання даного договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 4 100 дол. США, що підтверджується квитанцією № 305304 від 09. 09. 2013 року. Згідно п. 1.7. Договору, дата вимоги по вкладу є 09. 10. 2014 року. 09. 10. 2014 року у відділенні №44, позивачу було відмовлено у видачі суми вкладу. Крім того, позивач письмово звертався з заявою до ПАТ "ВіЕйБі Банк", яку було зареєстровано 10.10.2014 за вх.№ 44-36/573, відповіді не було отримано. Відповідач належний позивачу вклад в сумі 4100 дол. США з нарахованими відсотками не повернув. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути дані кошти, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Просив суд, стягнути з відповідача суму вкладу за договором «Пенсійний подарунок «Тридцяти місячний» № 643705/2013 в сумі 4100 дол. США, відсотки та 3% річних та моральну шкоду в сумі 500 грн., упущену вигоду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час та місця розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 09. 09. 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Пенсійний подарунок «Тридцяти місячний» № 643705/2013, в день підписання даного договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 4 100 дол. США, що підтверджується квитанцією № 305304 від 09. 09. 2013 року. Згідно п.1.7. Договору, дата вимоги по вкладу є 09. 10. 2014 року. 09. 10. 2014 року у відділенні №44, позивачу було відмовлено у видачі суми вкладу. Крім того, позивач письмово звертався з заявою до ПАТ "ВіЕйБі Банк", яку було зареєстровано 10.10.2014 за вх. № 44-36/573, однак відповіді позивач не отримав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст. 629, 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від договору чи зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду (вклад на вимогу або строковий вклад) банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, сума трьох відсотків річних становить 1147 грн. 50 коп. які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Позивачем визнано факт виплати відповідачем 1130 грн. Підлягають до задоволення і вимоги про відшкодування упущеної вигоди в сумі 1983 грн. 69 коп., так як позивач довів в судовому засідання, що відповідач своїми діями призвів до такої. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, крім того відповідне зобов'язання не передбачено також в умовах договору, укладеному між сторонами. При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial