Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

23 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначає, що з 17 липня 2012 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, постійного заробітку не має, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON], однак їх розмір просить зменшити, зважити, що постійної роботи він не має, а випадкові заробітки не дають можливості сплачувати аліменти в розмірі, що зазначений у заяві. Заперечив твердження позивача про те, що він зовсім не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Попри те, що дитина проживає окремо від нього і перебуває на утриманні позивача, він все ж таки купує дочці одяг та інші необхідні речі. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2012 року. Дитина перебуває на повному утриманні матері, що в судовому засіданні відповідач визнав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. Зважаючи на відсутність у нього систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік", визначає аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial