Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

09.03.2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на наступні обставини. 02.07.2011 року помер [PERSON]. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори Одеської області відкрита спадкова справа за № 307/2011. До складу спадщини входить: земельна ділянка площею 0,1676 га за адресою: Одеська область, Татарбунарський район с.Дмитрівка вул.Перемоги, 70 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 3,98 га за адресою: Одеська область, Татарбунарський район територія [PERSON] сільської ради масив №17 ділянка №19 з ціловим призначенням для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125081900:01:001:0967; а також земельна ділянка площею 3,98 га за адресою:Одеська область, Татарбунарський район територія [PERSON] сільської ради масив №17 ділянка №19 з ціловим призначенням для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва, відносно якої у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом позивачці було відмовлено, так як на теперішній час неможливо надати документ, який підтверджує право власності спадкодавця на дану земельну ділянку, оскільки він втрачений, а тому нотаріусом рекомендовано позивачці за захистом своїх прав звернутися до суду. В судове засідання представник позивачки та позивачка не з'явились, але направили до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.28). Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.21). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №262800 від 04.07.2011 року (а.с.7) [PERSON] помер 02.07.2011 року в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Копією заповіту від 02.02.2009 року (а.с.11) підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на все майно спадкодавця [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори Одеської області №307/2011 від 21.02.2017 року (а.с.16) підтверджується, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 056653 (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 3,98 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за №Є-1012/0-346/6-16 виданої Відділом Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області від 14.11.20116 року (а.с.15) просліджується, що вартість земельної ділянки загальною площею 3,9779 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, яка перебувала у власності [PERSON], складає 128 813 грн. 38 коп. Обявою з газети "Татарбунарський вісник" від 16.07.2016 за № 28 року (а.с.24) підтверджується, що втрачений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] вважається недійсним. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом НВА 668313 від 21.02.2017 року (а.с.12) вбачається, що спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, площею 3,9779 га, цілове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5125081900:01:001:0967 та підтверджується, що позивачкою частково прийнято спадщину після смерті [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 3,98 га, розташована на території [PERSON] сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала спадкодавцю [PERSON], позивачка є спадкоємцем за заповітом на все майно спадкодавця, частково нею прийнято спадок. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд вважає, що за [PERSON] має бути визнано право власності на земельну ділянку площею 3,98 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД за №056653 виданого 06.05.2003 року на імя [PERSON]

Outcome: approved