Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

22 липня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька(а.с. 4-7). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 20). Третю особу - відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; третьою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення заяви третьою особою висловлено не було, надано заяву про розгляд справи без уасті представника(а.с.33). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 30), в судове засідання не прибув, 19.08.2019 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову(а.с.31). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта, серії [NUMBER] , виданного 11.09.2012 Петровським РС у м. Донецьку ГУДМС України в Донецькій області(а.с.8-9), позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з малолітньою донькою- [PERSON] , [INFO] , взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованою території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідно до довідки № 1437012772 від 17.02.2015, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 464 (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 07.07.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 158, позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с.11). На даний час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні(а.с.16). Відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). На тимчасово окупованій території Донецької області у м. Донецьк, за адресою: [ADDRESS] , проживає мати позивача та відповідно бабуся малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією паспорта (а.с.13-14). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. При цьому ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Частиною 7 ст. 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обтяжують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей від 14 до 18 років). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 4 вищевказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, у т.ч. рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд та в`їзд з (на) територію проведення антитерористичної операції врегульовано Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей (затвердженим наказом від 12.06.2015 року №415ог). Пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку передбачено, що в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п. 5.1.2 Тимчасового порядку, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред"явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Таким чином, виїзд дитини з непідконтрольній території та подальший в`їзд до такої території можливий також за умови надання згоди другим з батьків. Вказані приписи нормативно-правових актів унеможливлюють переміщення дитини у супроводі позивача на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в зону проведення операції об`єднаних сил та подальше повернення на територію, підконтрольну Україні без згоди батька дитини [PERSON] . Крім того, з наданої відповідачем заяви про визнання позову, вбачається, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача(а.с.31), що не не суперечить вимогам ч.1 ст.206 ЦПК України. При таких обставинах, враховуючи те, що в`їзд дитини у супроводі позивача на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в зону проведення операції об`єднаних сил, пов`язані з забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ опіки та піклування Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved