Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частини земельної ділянки , яка перебуває у спільній частковій власності , мотивуючи тим, що вона являється власником домоволодіння, що складається з житлового будинку та господарських будівель розташованих на земельній ділянці пл.. 0,1 га по [ADDRESS] . Земельна ділянка на якій розташоване вищевказане домоволодіння перебуває у спільній частковій власності сторін, а саме [PERSON] належить на праві власності 2/3 частини, [PERSON] 1/3 частина. На теперішній час між ними виник спір щодо розділу, користування земельною ділянкою, який у добровільному порядку не вирішується в зв»язку з чим [PERSON] прохає виділити в натурі , їй у власність об»єкт нерухомого майна у вигляді 2/3 частини земельної ділянки та припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання права власності на гараж в порядку спадкування , мотивуючи тим, що [PERSON] належить 2/3 частини , а йому 1/3 частина земельної ділянки розташованої в [ADDRESS] на якій побудований його батьком гараж. На теперішній час між ними виник спір щодо поділу , користування земельною ділянкою. Гараж [PERSON] оформила та зареєструвала на себе протиправно, оскільки він не входив до переліку спадщини, яку прийняла [PERSON] Даним гаражем користувався за життя його батько [PERSON], який мав автомобіль. [PERSON] прохає суд визнати частково недійсним технічний паспорт на домоволодіння по [ADDRESS] виданого на ім»я [PERSON] в частині гаража «Ж» , визнати частково недійсним витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на об»єкт нерухомого майна власником, якого являється [PERSON] в частині об»єкту нерухомого майна - гараж «Ж», визначити порядок користування земельною ділянкою з урахуванням належних йому з [PERSON] часток , визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] померлого [INFO] на праві власності належить гараж «Ж», розташований по [ADDRESS] . Ухвалою суду зустрічна позовна заява об»єднана з первісним позовом в одне провадження. Крім того [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету №70 від 27.03.2002 року в частині надання дозволу оформити право власності на гараж [PERSON] недійсним та його скасування. Свої позовні вимоги мотивував тим, що тільки у 2014 році він дізнався про існування цього рішення, при ухваленні рішення виконавчий комітет не врахував те що гараж будував та користувався ним його батько. В даному рішенні безпідставно вказано про те що всі будівлі включаючи і гараж побудовані чоловіком [PERSON], [PERSON] Даний позов був об»єднаний в одне провадження з первинними позовами в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала , вважає, що реєстрація права власності на гараж на її ім.»я проведена законно, гараж будувався її батьком [PERSON] у 1989 році, а не батьком [PERSON], рішення виконавчого комітету №70 від 27.03.2002 року про надання дозволу оформити право власності на гараж [PERSON] є правомірним, підстав для визнання права власності за [PERSON] на гараж немає. Прохає виділити їй земельну ділянку за варіантом №8 порядку користування земельною ділянкою згідно часток в праві власності , додаток №11 , зафарбовано зеленим кольором висновку судово - технічної експертизи та стягнути з [PERSON] всі понесені судові витрати. [PERSON] позов [PERSON] не визнав, свої позовні вимоги підтримав,прохав їх задовольнити оскільки спірний гараж будував його батько [PERSON], [PERSON] незаконно оформила право власності на гараж, рішення виконавчого комітету №70 від 27.03.2002 року про надання дозволу оформити право власності на гараж [PERSON] є незаконним , яке підлягає скасуванню так як при його ухваленні не враховувалися обставини щодо його будівництва та осіб , які його будували. Не заперечує проти виділення йому земельної ділянки за варіантами №1, №2, №3, №4 порядку користування земельною ділянкою згідно часток в праві власності , додатки №4-7 , зафарбовано жовтим кольором висновку судово - технічної експертизи та стягнути з [PERSON] всі понесені судові витрати. Представник відповідача виконавчого комітету Лубенської міської ради позов [PERSON] не визнав і пояснив, що рішення виконкому №70 від 27.03.2002 року про надання дозволу оформити право власності на гараж [PERSON] є правомірним. Перед ухваленням рішення виконком вивчалася технічна документація на гараж та інші об»єкти нерухомості по [ADDRESS] , ніяких заперечень, спорів щодо оформлення права власності на гараж не було. Доказів, підтверджуючих незаконність цього рішення та його скасування [PERSON] суду не надав, а тому в задоволенні його позову слід відмовити. Представник КП Лубенське МБТІ підтвердив суду, що земельні ділянка під будівництво спірного гаража не виділялася, гараж був збудований самовільно, запис про його рік побудови 1980 є помилковим, в технічній документації зазначається, що гараж побудований [PERSON] Підстав для визнання незаконним оформлення права власності на гараж за [PERSON] немає. Управління Держземагенства у Лубенському районі звернулось до суду з письмовою заявою про розгляд справи без свого представника. Дослідивши матеріали, докази справи, заслухавши учасників судового засідання суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частини земельної ділянки , яка перебуває у спільній частковій власності підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на гараж , [PERSON] до виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради частково недійсним слід відмовити. Встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] належало [PERSON] , який за життя склав заповіт на ім.»я своє дружини [PERSON], матері [PERSON] . Згідно цього заповіту [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями розташованих по [ADDRESS]. Разом з тим [PERSON] за життя приватизував земельну ділянку на якій розташоване вищевказане домоволодіння. [INFO] [PERSON] помер . Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2000 року [PERSON] оформила право власності на це домоволодіння . Земельна ділянка не входила до переліку спадкового майна , яке вказувалось у заповіті [PERSON] і тому земельна ділянка по [ADDRESS] успадковувалась за законом його дружиною [PERSON], та дітьми [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/3 частини кожним, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВАВ №376661 від 14.10.2002 року. На підставі цього свідоцтва був оформлений державний акт про право власності на земельні ділянку ПЛ №209020 в якому зазначено, що земельна ділянка належить трьом співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині кожному. За життя [PERSON] склала заповіт на належне їй домоволодіння по [ADDRESS] та належну їй 1/3 частину земельної ділянки розташованої за цією адресою на ім.»я дочки [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 15.09.2005 року [PERSON] прийняла та оформила право власності на спадщину , що відкрилась після смерті матері [PERSON] В зв»язку з прийняттям спадщини [PERSON] стала власником всього домоволодіння та 2/3 частини земельної ділянки по [ADDRESS], а [PERSON] залишився власником тільки 1/3 частини вказаної земельної ділянки. [INFO] [PERSON] батько [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2014 року [PERSON] набув право власності на 1/3 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] На теперішній час між [PERSON] власником всього домоволодіння , 2/3 частин земельної ділянки та [PERSON] власником 1/3 частини земельної ділянки виник спір щодо поділу та користування земельною ділянкою в зв»язку з чим [PERSON] прохає виділити їй об»єкт нерухомості у вигляді земельної ділянки із земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності . Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Отже такі вимоги [PERSON] суд визнає правомірними, які ґрунтуються на Законі і підлягають задоволенню. Поділ земельної ділянки сторони не можуть через те що [PERSON] вважає незаконним оформленням гаража розташованому на земельній ділянці по [ADDRESS] на [PERSON] та що він мав бути власником цього гаража , як спадкоємець на спадщину, що відкрилась після смерті батька [PERSON] [PERSON] стверджує, що даний гараж побудував його батько [PERSON], однак через свою смерть оформити належним чином на себе не встиг. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що гараж будував [PERSON] Гараж був збудований у 1990 -1991 р.р. Свідок [PERSON] пояснив, що він підписував акт вуличного комітету , як голова вуличного комітету , хто будував гараж не знає, акт складався зі слів [PERSON] та його матері. Свідок [PERSON] підтвердив, що акт про будівництво гаража приносила мати [PERSON], який вона підписала. Дані показання свідків суд оцінює критично оскільки вони давалися зацікавленими особами, які підтвердили, що акт про будівництво гаража їм приносили [PERSON] разом з матір»ю, який вони підписували. Посилання позивача на докази придбання будівельних і інших матеріалів, які нібито безперечно свідчать про те, що ці матеріали дійсно були використані у будівництві гаражу у 1990 році, є непереконливими. Так, відповідно до належних документів технічної інвентаризації Лубенського МБТІ, гараж «Ж» був побудований не у 1990 році, а у 1989 році. До позову додана накладна на отримання чотирьох виробів 8-54-12, яка оплачена 29.11.1990 року на Лубенський завод залізобетонних виробів. Хто отримував цей виріб і що він собою являє невідомо, незрозуміло і те, як цей виріб мав приймати участь у будівництві гаражу. Також додана і квитанція на оплату 29.11.1990 року на цей же Лубенський завод залізобетонних виробів на 266,32 крб. Однак квитанція виписана на ім'я невідомої особи [PERSON], а не на ім'я батьків позивача, які мали прізвище [PERSON]. Доданий чек №3 від 09.11.1990 року, відповідно до якого [PERSON] придбав за 189 крб шістдесят три цеглини, кожна з яких коштує 3 крб. Такої кількості цегли суд вважає не витачило б для того, щоб побудувати гараж. Дублікат чеку на придбання невідомою особою 12 рулонів руберойду на 114 крб. суд також оцінює критично та як цей товар був придбаний не у листопаді 1990 року, а 30 травня невідомого року. Як і коли цей руберойд від невідомої особи був використаний на будівництві гаражу незрозуміло. Доданий наряд по рахунку №1596 від 06.11.1990 року на отримання гаражних воріт у Лубенському РММ [PERSON] (матір позивача). Однак доказів на підтвердження того, що ці ворота встановлювались на спірний гараж [PERSON] суду не надано. Згідно досліджених судом матеріалів інвентарної справи по домоволодінню розташованому по [ADDRESS] підтверджується, що гараж був побудований [PERSON] (а.с.103,108.110,113, 115,116,117). Як встановлено судом запис про рік побудови гаражу у технічному паспорті 1980 є помилковим, судом встановлено, що гараж був збудований у 1989 році. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON], виявивши відсутність гаража у заповіті стала займатися питанням щодо оформлення права власності на себе , звертаючись до Лубенського МБТІ, виконавчого комітету Лубенської міської ради . Після підготовки відповідних документів виконавчий комітет Лубенської міської ради ухвалив рішення №70 від 27.03.2002 року за яким дозволено [PERSON] оформити право власності на гараж та інші господарчі будівлі розташовані по [ADDRESS]. В цьому ж рішенні зазначено, що будівлі побудовані її чоловіком [PERSON] , який помер . В судовому засіданні представник виконкому Лубенської міської ради підтвердив законність цього рішення та відсутність доказів у [PERSON] підтверджуючих його протиправність . Згідно ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що після ухвалення рішення №70 від 27.03.2002 року виконавчим комітетом [PERSON] отримавши фактично рішення органу місцевого самоврядування і фактично легалізувавши ці побудови на себе через погіршення стану здоров'я та брак коштів на цьому зупинилась, не оформила ці побудови у органах технічної інвентаризації, не оплатила їх роботу по внесенню змін у документацію, а [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] після смерті матері [PERSON] стала займатися питанням оформленням права власності на гараж, звернувшись з відповідними документами до Лубенського МБТІ. Гараж та інші самочинно збудовані об'єкти у технічній документації були легалізовані про що у технічний паспорт були внесені зміни. Однак, ці відомості (про збільшення об'єктів у складі домоволодіння) у серпні 2005 року не були внесені у Державний реєстр прав власності на нерухоме майно. Відовідно до Наказу №127 від 24.05.2001 року Держкомбудівництва, архітектури та житлової політики України була затверджена інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна. Згідно п.3.2 Інструкції…не належить до самочинного будівництва все, що було побудоване до 05.08.1992 року на території приватних домоволодінь, а також літні душові, незалежно від року побудови. У зв'язку із змінами у законодавстві Реєстраційна служба у 2014 році внесла до відповідних реєстрів про склад об»єктів домоволодіння належного [PERSON] При видачі нового технічного паспорту на будинок повторно помилково внесено рік побудови гаража 1980 . Суд вивчивши матеріали , докази по оформленню гаражу [PERSON] прийшов до висновку, що порядок у проведенні цих дій був дотриманий, він ґрунтується на законі і тому визнавати недійсним технічний паспорт на домоволодіння , частково недійсним витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині гаража «Ж» зареєстрованого на [PERSON] підстав у суду немає, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Ствердження [PERSON] про те що гаражем користувався його батько, маючи автомобіль не може визнаватися підставою для визнання права власності на гараж за його батьком. Судом також встановлено, що гараж будувався на неприватизованій земельній ділянці, земельна ділянка належала міському фонду , заяв про надання земельної ділянки під будівництво гаража [PERSON] не подавав, проекту на будівництво гаражу не замовляв, земельна ділянка під гараж органом місцевого самоврядування не надавалась нікому, сама [PERSON] мала намір оформити самочинно збудований гараж на себе, а не на свого сина [PERSON] Підстав для визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради №70 від 27.03.2002 року за яким дозволено [PERSON] оформити право власності на гараж та інші господарчі будівлі розташовані по [ADDRESS] та що будівлі побудовані її чоловіком [PERSON] , який помер та його скасування суд не знайшов, доказів на підтвердження своїх вимог [PERSON] суду не надав, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. При цьому суд взяв до уваги те що [PERSON] взагалі не вказано, у чому є полягає недійсність цього рішення. В ході розгляду справи судом призначалася судово - технічна експертиза за якою визначені варіанти розділу земельної ділянки з якою сторони погодилися. При визначенні варіанту розділу земельної ділянки суд врахував місце розташування належного [PERSON] гаража, розмір часток сторін у спільній частковій власності, належність тільки [PERSON] всього домоволодіння в якому вона проживає і тому вважає за можливе застосувати варіант №8 порядку користування земельною ділянкою згідно часток в праві власності , додаток №11 за яким виділити частину земельної ділянки зафарбовану зеленим кольором, а [PERSON] земельну ділянку жовтим кольором з встановленням земельного сервітуту. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ , право спільної часткової власності на це майно припиняється. Враховуючи те що співвласникам земельної ділянки п [ADDRESS] виділяються в натурі частки земельних ділянок право спільної часткової власності на цю земельні ділянку припиняється. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з витрат на правову допомогу, яку прохає стягнути [PERSON] Факт надання правової допомоги [PERSON] адвокатом [PERSON] підтверджується письмовими документами, а саме: ордерами, квитанціями, витягами з угоди на представництво інтересів у цивільній справі У відповідності із ч.2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно квитанцій за надання правової допомоги [PERSON] оплатила адвокату [PERSON] 6000 грн. та 5400 грн., всього 11400 грн. Згідно ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" . Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. На час розгляду справи вартість однієї години праці адвоката складала - 487,2 грн. Згідно журналів судових засідань, представник адвокат [PERSON] , як представник [PERSON] приймав участь у судових засіданнях протягом 20.08.2014р. - 1 хвл., 08.09.2014р. - 134 хвл., 04.12.2014р. - 1 хвл., 10.12.2014 р. - 21 хвл., 29.12.2014р. - 8 хвл. , 27.01.2015р. - 84 хвл., 12.03.2015р. 43 хвл., а всього - 292 хвл. З урахуванням вимог ст. 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" , вартості однієї години праці адвоката, тривалістю його участі у судових засіданнях розмір компенсації за надання правової допомоги [PERSON] складає - 2371 грн. (487,2* 292:60=2371 грн.) Крім того адвокат [PERSON] надав [PERSON] допомогу поза судовому засіданні, а саме у підготовці позовної заяви витративши на це - 7 год .(60*7=420 хвл.), а тому компенсація за надання цієї допомоги з урахуванням вартості однієї години праці адвоката складає - 3400 грн. (487,2 * 7 =3400). Всього вартість компенсації за надання правової допомоги адвокатом [PERSON] поза судових засідань та участі в судових засіданнях складає - 5771 грн. (2371 + 3400=5771). Враховуючи надані письмово підтверджуючі документи вартість сплаченої суми за надання правової допомоги позивачем адвокату [PERSON] 11400 грн. відповідно квитанцій , а вартість компенсації за надану правову допомогу становить 5771 грн. суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5771 грн. компенсації за надання правової допомоги. Крім того суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені неї судові витрати пов"язані оплатою судового збору. Витрати за поведену експертизу з [PERSON] не підлягають стягненню оскільки, він оплатив її вартість у половинному розмірі, як і [PERSON] Обраний позивачкою спосіб захисту своїх інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, заявлені [PERSON] вимоги є правомірними, які підлягають задоволенню.

Outcome: approved