Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

06.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з липня 2010 року по травень 2012 року вона проживала з відповідачем однією сім"єю без державної реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них з відповідачем народилася дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив стягнути аліменти в мінімальному розмірі, оскільки ніде не працює та має на утриманні малолітню дитину, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки забов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку . Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Батько дітей - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.182, 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки відповідач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON], [INFO], тому стягненню підлягають аліменти в розмірі по 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial