Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 5 112 грн. 67 коп. за період з 30.03.2011 року по 28.02.2014 року, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину. Після розлучення дитина до вересня 2011 року проживала у його батьків, а з вересня 2011 року живе постійно з ним та перебуває на повному його утриманні, у зв'язку з чим він не в повній мірі сплачував аліменти, що сприяло виникненню заборгованості. Вважає, що фактичне проживання з ним сина і є виключною обставиною, яка дозволяє суду звільнити його від сплати заборгованості по аліментам. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт наполягає на тому, що дитина починаючи з 26 травня 2011 року не проживає з матір'ю, знаходиться на повному його утримання, що є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В письмових запереченнях [PERSON] просить апеляційну скаргу ТОВ „МЖК Чернігів" відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Представник позивача [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч.2 ст.305 ЦПК України неявка їх не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2003 року по 14.06.2011 року, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 14 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2011 року (а.с.3). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належні та допустимі докази того, що він як платник аліментів повинен бути повністю звільнений від сплати заборгованості по аліментам. Такий висновок суду не ґрунтується на законі та не відповідає обставинам справи, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] з вересня 2011 року підтверджується матеріали справи, зокрема актами від 01 березня 2012 року, 02 березня 2012 року та від 16 травня 2012 року (а.с.4-6), а також зазначений факт встановленим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2012 року (а.с.32-33), та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2013 року (а.с.43-44). Факт проживання дитини разом з батьком [PERSON] та належне його утримання позивачем за місцем їх спільного проживання і є, на думку апеляційного суду, тією обставиною, що має істотне значення при вирішенні питання про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. Згідно довідки відділу ДВС Ріпкинського районного управління юстиції № 127 від 19.03.2014 року [PERSON] за період з 30.03.2011 року по 28.02.2014 року було сплачено аліментів на суму 8978 грн. 53 коп., заборгованості за цей же період становить 5 112 грн. 67 коп. (а.с.8). Апеляційний судом з ВДВС Ріпкинського районного управлянні юстиції був витребуваний розрахунок щомісячно нарахованих аліментів, сум сплачених аліментів та розмір заборгованості, з якого встановлено, що за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року [PERSON] до сплати було нараховано 10 482 грн. аліментів, за цей же період ним було сплачено 7135 грн. 38 коп., тобто сума заборгованості по аліментам за період з вересня 2011 року по лютий 2014 року становить 3346 грн. 62 коп. За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за період з 01 вересня 2011 року по лютий 2014 року включно в сумі 3346 грн. 62 коп.

Outcome: partial