Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

14.04.2018 року позивач [PERSON] екологічна інспекція у Вінницькій області звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] суму збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства 4925 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що на підставі листа [PERSON] комітету Жмеринської міської ради Вінницької області по факту самовільної обрізки зелених насаджень без відповідного дозволу на [PERSON] м. Жмеринка, [PERSON] екологічною інспекцією у Вінницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за пошкодження девяти дерев до ступеня неприпинення росту породи ялина різних діаметрів за зазначеною адресою. Дозвільні документи на право обрізки дерев відсутні. Згідно протоколу була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.153 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Своїми діями, внаслідок самовільної порубки зелених насаджень відповідач наніс державі збитків на суму 4925 грн. 20.02.2018 р.. На адресу відповідача була направлена претензія, щодо добровільної сплати суми збитків, яку відповідач добровільно до даного часу не відшкодував. Оскільки правопорушення вчинено на території м. Жмеринка, відтак, кошти у розмірі 4925 грн. мають бути перераховані на рахунок Жмеринської міської ради. 20.04.2018 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснити відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду, 30.04.2018 року позивач [PERSON] екологічна інспекція у Вінницькій області та 25.04.2018 року відповідач [PERSON] отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду спавши в спрощеному порядку до суду не надходило. 25.04.2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги позивача не визнає з тих підстав, що станом на 25.04 2018 року девять дерев на площі [PERSON] по вул. Київська у м. Жмеринка перебувають у стадії росту, тому йому не зрозуміло в чому полягає спеціальне використання даних дерев ним як фізичною особою. Зазначене пошкодження зелених насаджень до ступеня неприпинення росту породи ялина різних діаметрів не може бути кваліфіковане як спеціальне використання природних рослинних ресурсів для задоволення виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки, оскільки дерева знаходяться у стадії росту. Крім того, позивач в позовній заяві необґрунтовано застосовував розрахунок збитків. Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 08.04.1999 року №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», дані такси застосовуються для обчислення розміру шкоди, за кожне дерево пошкоджене до ступеня неприпинення росту лише у випадку передбаченому абзацом 2 п.4 Приміток до вище зазначеної Постанови, а саме: до категорії пошкоджених до ступеня неприпинення росту належать дерева з обломом вершин або обшморгом крони від 1/3 до 1/2 її довжини, обдиром кори від 10 до 30 відсотків периметра стовбура незалежно від його довжини за висотою стовбура, обдиром та обломом скелетних коренів від 1/4 до 1/2 периметра стовбура, обламаними, обрубаними, обрізаними боковими гілками, а також дерева, що мають нахил, спричинений дією антропогенних факторів, до 30 відсотків від вертикальної осі, без відриву коренів. Відповідач вважає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження пошкодження девяти дерев породи ялина різних діаметрів на площі [PERSON] по вул. Київській в м. Жмеринка, а відтак обрахунок шкоди у суми 4925 грн. є незаконним та не обґрунтованим. Зазначив, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так як девять дерев породи ялина різних діаметрів на території [PERSON] по вул. Київській в м. Жмеринка досі радують мешканців міста Жмеринка своєю красою, вважає, що сплачений штраф у розмірі 510 грн. відповідно до ст.153 КУпАП за пошкодження дерев є понесеним ним видом юридичної відповідальності з урахуванням положення ст.40 Закону України «Про рослинний світ». Просив відмовити у задоволенні позову. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [PERSON] комітету Жмеринської міської ради Вінницької області №02-5/10-1392 від 31.05.2017 року [PERSON] екологічну інспекцію у Вінницькій області повідомлено про виявлення факту обрізки девяти дерев (ялинок) без рішення та дозволу виконавчих органів влади (а.с.5) та повідомлено, що дозвіл на погодження на часткову обрізку гілля зазначених дерев не надавалося (а.с.8). [PERSON] екологічною інспекцією у Вінницькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення №006992 від 06.06.2017 року відносно [PERSON] за пошкодження девяти дерев до ступеня неприпинення росту породи ялина різних діаметрів на [PERSON] по вул. Київській м. Жмеринка. Дозвільні документи на право обрізки дерев відсутні (а.с.6). Згідно постанови №04/103 від 12.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.9). Штраф сплачено добровільно (а.с.10). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не заперечуються. Позивач в якості доказу надав до суду польову перелікову відомість (додаток до акту, протоколу, довідки перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та виявлених при її проведені лісо порушень) від 06.06.2017 року, на підтвердження кількості, діаметру, породи пошкоджених дерев (ялин), з якої був здійснений розрахунок шкоди (а.с.7). Крім того, позивач надав розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів у відповідності з протоколом про адміністративні правопорушення від 06.06.2017 року, який здійснено 12.06.2017 року (тобто вже після оформлення та розгляду адміністративних матеріалів) у відповідності до Постанови КМ України від 08.04.1999 року №559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів", на загальний розмір стягнень складає 4925 грн.(а.с.11). Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Тобто, в розумінні ст. 280 КУпАП зясування шкоди є обовязком органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.06.2018 №04/103 на [PERSON], при розгляді справи про адміністративне правопорушення шкода (збитки) не встановлена, відповідно вона відсутня. Вищезазначені відомість (додаток до акту, протоколу, довідки перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та виявлених при її проведені лісо порушень) від 06.06.2017 року, як доказ кількості, діаметру, породи пошкоджених дерев (ялин), та розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів у відповідності з протоколом про адміністративні правопорушення від 06.06.2017 року, який здійснено 12.06.2017 року, не були предметами дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], їх копія заздалегідь йому не вручалася та з ними він не був ознайомлений, про що свідчить відсутність його підписів у вказаних доказах в графі «з матеріалами переліку ознайомлений. Заперечень не маю». Від підпису [PERSON] не відмовлявся (відмітки про це немає), і це не ставиться судом під сумнів, за умови, що ним був підписаний протокол, а тому суд не приймає ці докази до уваги. 20.02.2018 року на адресу відповідача [PERSON] була направлена претензія щодо добровільної сплати суми збитків в сумі 4925 грн.(а.с.11 зв), яку суд вважає неприйнятним доказом за умови вищевикладеного. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про рослинний світ», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» - порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно із ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» вказані дії (самовільне знесення зелених насаджень) - це спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Відповідно до п. 4.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 року за №105 на обєктах благоустрою зеленого господарства забороняється самовільно влаштовувати городи, пошкоджувати дерева, кущі, квітники, газони. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Нормами ст. 12 ЦПК України закріплено такий принцип цивільного судочинства, як змагальність сторін, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст. ст. 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем на підтвердження сої позовних вимог не представлено суду достовірних, належних та допустимих доказів, які б могли бути взяті судом до уваги та свідчили про спричинення відповідачем [PERSON] шкоди (збитків) завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства та розрахунок їх розміру, заявленого до стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу в задоволенні позову відмовлено то судовий збір слід залишити без відшкодування.

Outcome: dismissed