Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

В березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила суд, постановити рішення яким, усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], з кварити [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2016 року, вона є власником квартири [ADDRESS], яка залишилась їй після смерті чоловіка [PERSON]. На даний час в квартирі зареєстровані [PERSON], та її син - [PERSON], який приблизно з 2014 року проживає окремо, жодних витрат по утриманню квартири відповідач не несе, однак залишається зареєстрованим в вказаній квартирі, чим перешкоджає позивачам у користуванні своєю власністю та змушує нести додаткові витрати, щодо утримання вказаного майна. Оскільки в досудовому порядку спір вирішити не можливо, позивачі вимушені були звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у матеріалах справи, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, в судові засідання свого представника не направив, про поважність причин неявки в суд не повідомляв та не просив розглядати справу за його відсутності, відзив на позов стороною відповідача на адресу суду не подавався. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, та за одночасним існуванням всіх обставин, що передбачені у ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2016 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка залишалась їй після смерті її чоловіка [PERSON] На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її син - [PERSON], який приблизно з 2014 року пішов проживати до знайомої, адреса якої невідома. На теперішній час в вищевказаній квартирі проживає його мати [PERSON] Факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] вже більше 3х років перевірявся працівниками Святошинського УП ГУНП в м.Києві, про що свідчить висновок від 19.04.2017 року. (а.с.5) Крім того, комісією ЖЕД №4 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» складались Акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 24.02.2017 р., від 26.04.2017р., та від 29.06.2017 р. (а.с.6-8) Оскільки [PERSON] не проживає в [ADDRESS] понад 1 рік без поважних причин, не несе витрат по сплаті комунальних послуг та інших платежів, позивач звернувся до суду з даним позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказувала суду на те, що вона проживає та зареєстрована в вказаній квартирі, [PERSON] є її сином, проте в 2016 року добровільно він пішов з дому та більше за вищевказаною адресою його не бачила, ключі від квартири в нього є. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved