Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. При житті, а саме 14 березня 2013 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачеві все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач прийняла спадщину, оскільки вчасно подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте не може оформити спадкові права на земельну ділянку, оскільки оригінал правовстановлюючого документа містить виправлення. У зв'язку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, а справу розглядати за її відсутності. У судове засідання сторони не з'явились. Відповідач надіслав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 25). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 жовтня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 25 жовтня 2016 року № 1068/0244, виданої на підставі погосподарської книги № 6 (господарство - 585), [PERSON] постійно проживала одиноко та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач є донькою спадкодавця [PERSON], що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження позивача від 5 листопада 1962 року серії [NUMBER] (а.с. 12) та копією свідоцтва про одруження позивача від 1 березня 1970 року серії [NUMBER], відповідно до якого позивач змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 13). При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 14 березня 2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 16, відповідно до якого заповіла позивачеві, зокрема земельну ділянку (пай), посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 26 березня 2002 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, з-поміж іншого, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,46 га, розташована на території Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 26 березня 2002 року серії [NUMBER], копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9). Судом встановлено, що вказаний акт містить виправлення в частині запису по батькові власника (спадкодавця [PERSON].) з «[PERSON]» на «[PERSON]», вчинене Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області. Саме за вказаних обставин позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, про що свідчить лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 18 серпня 2017 року № 1073/02-16, відповідно до змісту якого позивачу роз'яснено право на звернення до суду (а.с. 14). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого належну їй земельну ділянку (пай) заповіла позивачу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 26 серпня 2017 року вих. № 1092/01-16 (а.с. 21), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 20), позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 22), однак свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину, однак у зв'язку з наявністю виправлень у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26 березня 2002 року позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку (пай). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що відповідач визнає позов, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved