Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, у якому просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та визначити постійне місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] за адресою проживання бабусі [PERSON] : [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] та донька позивачки - [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Більше трьох років тому відносини між ними були фактично припинені, вони проживали окремо. Дитина проживала разом із матір`ю. Мати [PERSON] і дочка позивачки - [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] не спілкується з нею, не цікавиться її життям, участі у її вихованні не приймає, аліментів на утримання дитини не сплачує та матеріальну допомогу іншим способом не надає. Батько дитини уже тривалий час не приймає участі в житті своєї доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя. В даний час дитині [PERSON] уже виповнилося 14 років, вона проживає без реєстрації за місцем проживання свої бабусі [PERSON] - позивачки по справі, яка залишилася єдиною підтримкою для дитини. Позивачка забезпечує дитину всім необхідним для нормального проживання, виховання та розвитку, одягом, взуттям, продуктами харчування, тощо. Оскільки батько [PERSON] у вихованні та навчанні доньки участі не бере, з дитиною не спілкується, тому він фактично сам самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Така поведінка відповідача перешкоджає здійсненню дитиною її цивільних прав, якими вона не наділена законом здійснювати їх самостійно у відповідному віці і перешкоджає позивачу як фактичному опікунові здійснювати цивільні права від імені дитини, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити. Також суду пояснила, що 01.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій загинув її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] та п"ятимісячна онучка. Неповнолітня онука позивачки - [PERSON] зазнала складних травм, спочатку перебувала в реанімації смт. Томашпіль Вінницької області, а у зв`язку із погіршенням стану, дитина була направлена в реанімацію до Вінницької обласної дитячої лікарні, де її стан стабілізувався і вона проходила відповідне лікування. Усі витрати щодо поховання загиблих, доставляння неповнолітньої [PERSON] до Вінницької обласної дитячої лікарні та її лікування в цій лікарні було здійснено керівником підприємства, в якому працював чоловік позивачки [PERSON] . Зі слів онуки позивачці відомо, що відповідач [PERSON] лише один раз прийшов до дитини в лікарню. Після виписки з лікарні позивачка забрала дитину до себе додому, де дівчинка проходила курс реабілітації після перенесених травм. З часу проживання дитини у бабусі відповідач не цікавиться здоров`ям, потребами дитини, жодного разу не приїхав побачити дитину, не бажає вирішувати питання оформлення дитині паспорта, пенсії по втраті годувальника, тощо, чим перешкоджає дитині в реалізації своїх цивільних прав. Позивачка пояснила, що навіть коли її донька проживала з відповідачем однією сім`єю, останній не займався матеріальним забезпеченням дитини, а після припинення більше трьох років тому шлюбних відносин, відповідач взагалі не цікавився донькою, взагалі не займався ні вихованням дитини, ні її матеріальним забезпеченням. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, надавши відповідну заяву (а.с. 48). Крім того, від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 55-56), в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення його батьківських прав, оскільки він спілкується з дитиною, надавав кошти на її утримання, проте квитанції не зберігав. Не заперечує щодо проживання своєї доньки [PERSON] з бабусею [PERSON] Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. в судовому засіданні просила при винесенні рішення по справі врахувати та захистити права дитини, підтримала висновок Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] Представник Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області як органу опіки та піклування до суду не з`явився, проте на адресу суду надіслано заяву, відповідно до якої просили провести розгляд даної справи у відсутність представника органу опіки і піклування, позов задовольнити на розгляд суду (а.с. 47). Крім того, надали висновок №24 від 07.06.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с. 64-65). Крім того, в судовому засіданні була допитана неповнолітня [PERSON] , яка суду пояснила, що після смерті матері вона проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , навчається у Городківській середній ЗОШ І-ІІІ №1. Після того як її батьки розійшлися, батько [PERSON] не цікавиться ні її життям і здоров`ям, ні навчанням, матеріально не забезпечує. Коли вона перебувала у лікарні після ДТП, батько її в лікарні провідав лише один раз. Після виписки з лікарні вона проживає з бабусею, оскільки більше трьох років тому її мати і батько припинили сімейні відносини і вона проживала разом з мамою, та й батько не пропонував їй проживати разом з ним. З часу її проживання з бабусею батько телефонував їй один чи два рази і жодного разу не приїхав до неї, не провідав. Неповнолітня [PERSON] висловила бажання проживати разом з бабусею [PERSON] та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неї. Свідок [PERSON] , яка була класним керівником неповнолітньої [PERSON] у ЗОШ І-ІІІ ступенів №32 ВМР, де навчалась [PERSON] , суду пояснила, що за період навчання [PERSON] у школі, вона жодного разу не бачила батька дівчинки, а навчанням та вихованням дитини займалися лише мати та вітчим. Вперше вона познайомилася і побачила батька дитини, коли [PERSON] прийшов у школу за грошима, які зібрали батьки однокласників дівчинки, щоб допомогти [PERSON] у лікуванні та у зв`язку з втратою близьких внаслідок трагічної ДТП. Проте вона не віддала [PERSON] зібрані кошти, так як їй зателефонували представники батьківського комітету і повідомили, що батьками учнів ЗОШ №27, де раніше навчалася [PERSON] було зібрано також близько 30 000 грн. для [PERSON] . У ЗОШ №27 прийшов батько [PERSON] і забрав зібрані кошти, але вказані кошти він не віддав ні доньці, ні її бабусі та не витратив їх на лікування доньки, а розпорядився ними на власний розсуд. В подальшому кошти, зібрані батьками учнів у ЗОШ №32 було передано бабусі дівчинки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки. З моменту ДТП, яка мала місце у січні 2019 року, онука позивачки [PERSON] проживає з бабусею, яка займається її вихованням та матеріальним забезпеченням. Онучку з лікарні після тривалого лікування забирала бабуся [PERSON] , а не батько. Батько взагалі не цікавиться життям своєї доньки, хоча [PERSON] не заперечує і не забороняє спілкуванню онучки зі своїм батьком. За час проживання [PERSON] з бабусею батько жодного разу не приїхав провідати свою доньку. Заслухавши пояснення позивачки, представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради, свідків, неповнолітньої [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , виданим 22.12.2004 року виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області(а.с. 7). З пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні суд встановив, що батьки дитини [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Більше трьох років тому відносини між ними були фактично припинені, вони проживали окремо. Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина [PERSON] залишилася проживати разом із матір`ю, що не заперечувалося відповідачем [PERSON] Мати дитини - [PERSON] трагічно загинула 01.01.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.01.2019 року виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (а.с. 6). Після загибелі матері неповнолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] (позивач по справі) без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Городківською сільською радою Крижопільського району Вінницької області №290 від 28.01.2019 року (а.с. 8). Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є матір`ю загиблої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно довідки-характеристики №218, виданої 24.01.2019 року виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області позивачка [PERSON] за час проживання на території Городківської сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони: громадський порядок не порушує, скарг від сусідів по місцю проживання до сільської ради не надходило. На утриманні [PERSON] знаходиться її внучка [PERSON] , [INFO]. (а.с. 11). Позивачка [PERSON] працює у приватному акціонерному товаристві «Продовольча компанія «Поділля» на посаді чергового залізничного цеху з 08.09.2011 року по даний час, її сукупний дохід за період серпня 2018 року по січень 2019 року склав 53559,67 грн., що підтверджується довідками ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» (а.с. 12-13). Суду надано акт обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , складений 06.05.2019 року членами комісії: в.о. сільського голови, заступником голови сільської ради та діловодом, з якого вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає в 4-х кімнатній квартирі зі всіма зручностями. Дитина має свою кімнату, в якій є місце для навчання та відпочинку. В сім`ї теплі, родинні стосунки (а.с. 31). Вказаним вище актом додатково підтверджується, що дитина [PERSON] проживає разом із своєю бабусею [PERSON] . За місцем свого фактичного проживання неповнолітня [PERSON] навчається у 8-му класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 с. Городківки Крижопільської районної державної адміністрації №1, що підтверджується довідкою з школи (а.с. 9). З довідки, виданої 18.01.2019 року «ЗОШ №І-ІІІ ступенів №32 Вінницької міської ради» встановлено, що станом на день видачі даної довідки неповнолітня [PERSON] навчалася у 8-б класі. За час навчання дитини в школі батько [PERSON] навчанням та вихованням дитини не цікавився, жодного разу не відвідував заклад та батьківські збори, не приймав участь у житті школи та класу. Вихованням дитини займалася мати [PERSON] , яка загинула (а.с. 10). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 2-4 ст. 150 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СКУкраїни мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи підстави заявленого позову відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи, поясненнями свідків, неповнолітньої дитини [PERSON] підтверджується, що відповідач фактично вже тривалий час самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, її матеріального утримання, духовного розвитку, дитиною взагалі не цікавиться. Суд враховує, що у найважчий, трагічний період життя дитини, що пов`язаний із загибеллю її матері та й в період лікування самої дитини, її реабілітації після отриманих травм внаслідок ДТП, батько не став для дитини опорою та підтримкою в цих життєвих умовах, не розділив сум і біль дитини у зв`язку з втратою матері, не здійснює жодних дій щодо захисту цивільних прав дитини для отримання відповідної державної допомоги по втраті годувальника, щодо отримання дитиною паспорта, тощо. Написав заяву про визнання позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом із бабусею, що судом також розцінюється як обдуманий та виважений крок та свідому поведінку, яка підтверджує факт відмови від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та батьком не склались, відповідач не цікавиться дитиною взагалі, дитиною опікується бабуся, яка, після смерті матері дитини, замінила їй останню, а тому, в даній ситуації судом враховуються «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини). Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки вона з ним не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька із своєю дитиною, за наявності у нього такого бажання. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дитиною. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст. 169 СК України. Додатково суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батька позбавлена. У правовідносинах, що склались між сторонами, суд не знаходить підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, діючи свідомо. Відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідач не надав суду докази, які свідчать про його участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки. Бажання змінити своє ставлення до дитини дієвими вчинками відповідачем не підтверджено. Відповідач не використовував можливі шляхи для реалізації батьківського обов`язку. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, нерозуміння потреб дитини, байдужість до долі дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить закону і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів. Також на думку суду кожна дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, враховуючи ставлення відповідача до доньки [PERSON] , суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] буде здійснене в інтересах дитини і є способом захисту її прав. При ухваленні рішення, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, суд враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Суд також вважає необхідним роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Проте, відповідно до ст. 169 ЦПК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських праві і суд, перевіряючи, наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Враховуючи всі викладені вище фактичні обставини справи та досліджені докази, з урахуванням того, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла, дитина проживає з бабусею і спір щодо визначення місця проживання дитини виник між бабусею та батьком дитини, з урахуванням думки неповнолітньої [PERSON] , 2004 року народження, яка висловила бажання проживати разом із бабусею та заяву відповідача, що він не заперечує щодо визначення місця проживання доньки з бабусею [PERSON] , суд дійшов висновку також про задоволення позову в частині визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved