Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

05.05.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 19.06.2000 року в м. Первомайськ, Миколаївської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з 3/5 частин житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Семена Будьоного, 13 в м. Первомайськ, Миколаївської області. 27.05.1991 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений Другою Первомайською ДНК за реєстровим номером 2-126, за умовами якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося вона заповіла позивачці. У встановленому законодавством порядку Позивачка прийняла спадщину, шляхом подачі відповідної заяви до Першої Первомайської ДНК Миколаївської області. Проте, коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно, їй було відмовлено, про що нотаріусом була винесена постанова від 11.04.2018 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У звязку з зазначеними обставинами, нотаріус розяснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. 3/5 частини житлового будинку, що розташований по вул. Семена Будьоного, 13, в м. Первомайськ, Миколаївської області належала померлій на підставі договору дарування від 16.05.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської ДНК Миколаївської області за реєстровим номером 1-1230, про що свідчить виписка КП Первомайське МБТІ. Відповідно до ст. 53 ЗУ "Про нотаріат", у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа." В ч. 5 ст. 8 ЗУ "Про нотаріат" вказано, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Тобто, не можливо отримати дублікат правовстановлюючого документа, стороною якого є фізична особа, правоздатність якої припинилася внаслідок її смерті. Крім того, власником 3/5 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою будинку, [PERSON]І була на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № б/н від 12.10.1994 року, про що свідчить копія державного акту та Витяг з ДЗК про земельну ділянку Із набранням чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень», органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати правовстановлюючих документів лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Тому, отримати дублікат на померлу людину неможливо. З підстав, зазначених вище, позивачка не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на зазначене вище спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом після смерті, [PERSON], яка померла 19.06.2000 року в м. Первомайськ, Миколаївської області. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача надав в судове засідання заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що померла 19.06.2000 року, є позивачка згідно заповіту складеного 27.05.1991 року [PERSON], що був посвідчений Другою Первомайською ДНК за реєстровим номером 2-126, за умовами якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося вона заповіла позивачці. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить: 3/5 частин житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Семена Будьоного, 13 в м. Первомайськ, Миколаївської області. Належність спадкового майна спадкодавцю підтверджено наявними в справі доказами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved