Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

11 серпня 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого представника адвоката Дутку К.Ю. звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вони є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить їм на праві власності згідно свідоцтв про право на спадщину за законом. За даною адресою зареєстрована відповідач, яка винаймала кімнату у будинку на час навчання у Глухівському державному педагогічному університеті, який закінчила у 2013 році і виїхала, не повідомивши своєї адреси та не знявшись з реєстрації. Оскільки відповідач у будинку не проживає сім років, тому вважається такою, що втратила право користування ним. Просять суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, вважається такою, що повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Також відповідач викликалась через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки у судове засідання не повідомила, відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надала. Заслухавши пояснення представника позивачів, свідків, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відповідні записи (а.с. 8-11). З довідок заступника голови квартального комітету [PERSON] , посвідчених виконкомом Глухівської міської ради № 821 від 04.08.2020 року та № 1232 від 10.08.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1947 р.н., його син [PERSON] , 1977 р.н., та [PERSON] , яка з вересня 2013 року за даною адресою не проживає. (а.с. 17,18). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , покази яких в цілому збігаються, повідомили, що є сусідами позивачів, тому знають, що [PERSON] , коли була студенткою з 2010 по 2013 рік жила „на квартирі" у [PERSON], у 2013 році закінчила навчання і виїхала, не приїздила жодного разу, більше її не бачили. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач зареєстрована у спірному будинку і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивачі є власниками спірної квартири. Відповідач спільним побутом із позивачами не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). За таких обставин позов підлягає задоволенню. Надані стороною позивача докази узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у своїй сукупності достатні для висновку про те, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, виходячи з чого її належить визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір, який позивачі сплатили при поданні позовної заяви в сумі по 840,80 грн. кожний (а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved