Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

В вересні 2018 року позивач, звернулася до суду з позовом до ПАТ «Миколаївобленерго» про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди. В своїх вимогах позивач посилається на те, що рішенням Новоодеського районного суду у цивільній справі № 482/27/17-ц від 05.10.2017 р., частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Миколаївобленерго» (про стягнення матеріальної шкоди, ухвалено стягнути з відповідача - ПАТ «Миколаївобленерго» на користь позивача завдану матеріальну шкоду в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень. Постановою Верховного Суду України від 04 квітня 2018 року, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року, залишено в силі. В результаті неналежного обслуговування з боку ПАТ «Миколаївобленерго" повітряної лінії електропередачі, що є джерелом підвищеної небезпеки, позивачеві була завдана шкода, що виразилась в загибелі її корови, вартість якої на момент загибелі складала 12 000 грн. Рішенням суду відповідальність за завдану матеріальну шкоду покладено на відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка на даний час ним відшкодована в розмірі 12 000 грн. Позивач вважає, що діями відповідача їй було завдано шкоду, яку вона оцінює та яка складається: з суми упущеної вигоди, що складається з вартості недоотриманого позивачем за період з 20.09.2016 р. по 04.04.2018 р. та непроданого за той же період внаслідок дій відповідача молока на суму 58 615 грн. (кількість днів 560 * середній надій з однієї корови на день 11, 63 літри * середню ринкову вартість літра молока 9 грн.) та моральної школи, яку позивач оцінює у 10 000 грн.. яка полягає у її душевних і матеріальних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою корови, яка була єдиним джерелом доходу для неї, оскільки вона є безробітною. Поскільки відповідач ухиляється від добровільної сплати зазначених позивачем спричинених на думку останньої збитків, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь : матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 58 615 гривень; моральну шкоду у розмір 10 000 грн. та понесені нею судові витрати. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник та позивач надали до суду заяви про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивач та її представник підтримують повністю, просять суд про їх задоволення. Відповідач та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача вкотре надав до суду заяву, якою просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату. Судом причина неявки відповідача визнане неповажною, оскільки відповідач є юридичною особою, яка має юридичну групу і, відповідно, має можливість командирувати свого представника до суду. Крім того, ст.. 212 ЦПК України передбачено право на участь сторін у розгляді справи в режимі відеоконференції в зв`язку з обставинами, які утруднюють особисту участь сторони у судовому розгляду. Відповідач вказаним правом не скористався, а подальше безпідставне відкладення справи з причин, які визнані судом неповажними, порушує право позивача на доступ до правосуддя та право на своєчасний захист свого порушеного права. Відповідачем було подано до суду відзив, яким відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] з підстав недоведеності доказами заявлених нею позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Новоодеського районного суду у цивільній справі № 482/27/17-ц від 05.10.2017 р., частково задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Миколаївобленерго» про стягнення матеріальної шкоди. Судом ухвалено стягнути з відповідача - ПАТ «Миколаївобленерго» на користь позивача [PERSON] завдану матеріальну шкоду в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень. Постановою Верховного Суду України від 04 квітня 2018 року, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року залишено в силі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до фактів, встановлених рішенням Новоодеського районного суду у цивільній справі № 482/27/17-ц від 05.10.2017р., в результаті неналежного обслуговування з боку ПАТ «Миколаївобленерго" повітряної лінії електропередачі, що є джерелом підвищеної небезпеки, позивачеві була завдана шкода, що виразилась в загибелі її корови, вартість якої на момент загибелі складала 12 000 грн. Рішенням суду відповідальність за завдану матеріальну шкоду покладено на відповідача ПАТ «Миколаївобленерго" як володільця джерела підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ЦК України. Вказана шкода, за рішенням Новоодеського районного суду у цивільній справі № 482/27/17-ц від 05.10.2017 р., в розмірі 12 000 грн. на даний час відповідачем відшкодована, про що зазначає позивач у своєму позові. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, найменування відповідача змінено з ПАТ «Миколаївобленерго" на АТ «Миколаївобленерго". Відповідно до ст.22 КК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її траво не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16 висловлена правова позиція, відповідно до якої, збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Згідно з ч. 4 ст. 623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язань, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Приписами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому відповідно до положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. Як встановлено судом, позивач, як на доказ правомірності своєї позовної вимоги стосовно отримання від дій відповідача матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди, посилається на інформацію ТОВ «Торгівельно-закупівельне переробне підприємство Альянс», згідно якої середня ринкова вартість одного літру домашнього молока за період з 20.09.2016 по 04.04.2018 р. складала 9 грн. Також, як на доказ, позивач посилається на довідку управління АПК Новоодеської РДА від 03.05.2018 р., згідно якої, середній надій на корову по господарствам населення Новоодеського району за 2015 р. складав 4245 кг. Позивач вважає, що діями відповідача їй було завдано шкоду, яку вона оцінює та яка складається: з суми упущеної вигоди, що складається з вартості недоотриманого позивачем за період з 20.09.2016 р. по 04.04.2018 р. та непроданого за той же період внаслідок дій відповідача молока на суму 58 615 грн. (кількість днів 560 * середній надій з однієї корови на день 11, 63 літри * середню ринкову вартість літра молока 9 грн.) Натомість, позивачем не надано жодного доказу, який би довів обгрунтуваність підстав визначень величини середнього надою саме за 2015 рік, при тому, що момент порушення прав позивача охоплюється іншим проміжком часу, а саме - з 20.09.2016 р. по 04.04.2018 р. Крім того, зазначена у довідці управління АПК Новоодеської РДА від 03.05.2018 р. за № 0042-01-14, інформація стосується усіх корів, які знаходились в приватних домогосподарствах Новоодеського району, відповідно, є приблизною. При цьому слід зазначити, що рівень щоденного надою домашнього молока знаходиться в прямому зв`язку з породою, віком, фізичними даними, фізіологічними процесами великої рогатої худоби, порою року, кормовою базою та умовами утримання. Тобто, додана до позовної заяви копія довідки управління АПК Новоодеської РДА від 03.05.2018 р. за № 0042-01-14, жодним чином не доводить та не може слугувати підставою для стягнення упущеної вигоди, а тим більше, підтверджувати її розмір. Позивачем документально не підтверджено, який щоденний об`єм молока давала саме її велика рогата худоба, відсутні докази того, що позивач дійсно реалізовувала домашнє молоко, яке давала належна їй корова, як то укладений договір з молокозаготівельною установою чи то приватною особою, яка в законному порядку здійснює закупівлю молока у населення. Також, позивачем не надано доказів щодо саме тих розмірів та цін, які позиціонуються в вимогах позивача як вартість недоотриманого та непроданого молока та входять до суми упущеної вигоди, обумовленої виконаним розрахунком. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання нею матеральної шкоди у вигляді упущеної вигоди при завданні їй відповідачем майнової шкоди (яка відповідачем у розмірі 12 тис. відшкодована), тобто, є недоведеною та до задоволення не підлягає, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити повністю. Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн., суд зазначає про наступне. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право зласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п. 5, 9 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що є безспірним той факт, що внаслідок бездіяльності ПАТ «Миколаївобленерго», яке виразилося у тому, що останнє не провело розчищення просіки повітряної лінії електропередач, у результаті чого гілля дерев із-за поривів вітру відламалося та спричинило обрив проводів повітряної лінії електропередачі, які упали на належну позивачу корову по кличці «Дунька». Внаслідок ураження електричним струмом корова загинула на місці. Вказаною бездіяльністю відповідача, позивачу, завдано моральну шкоду, яка полягає у її душевних і матеріальних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою корови, яка була єдиним джерелом доходу для неї, оскільки вона, на момент втрати худоби, була безробітною, що підтверджено наданими позивачем письмовими доказами. Крім того, втративши єдину на той час годувальницю, позивач не отримувала достатньо коштів для підтримання свого життєвого рівня, була вимушена позичати гроші на життя в сусідів, задля відновлення своїх порушених прав, протягом тривалого часу прикладала зусилля для звернення до суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій, втрачати наявні кошти на сплату судових зборів. Все це призводило до погіршення її загального фізичного стану, а саме до втрати апетиту, сну, ваги і депресії, що підтверджується належними та допустимими доказами і стороною відповідача не спростовано. Тобто, визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди суд вважає розумним та співмірним з тими моральними стражданнями, яких зазнала позивач внаслідок дій відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи, що судом задоволено 14,47 % позовних вимог, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 359,29 грн. судових витрат (судового збору) .

Outcome: partial