overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

01.08.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 20.09.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 61. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в січні 2014 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимогу визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 20.09.2006 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 61 (а.с.12). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 01.08.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

01.08.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 29.02.1992 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано Нивотрудівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в жовтні 2011 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимогу визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Позивачка просить шлюб розірвати, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу змінити на дівоче -[PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 29.02.1992 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано Нивотрудівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8 (а.с.7). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 01.08.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

01.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 грудня 2008 року. Від даного шлюбу мають двох дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Так як спільне життя з відповідачем не склалося, позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання заявниця не з"явилася, подала заяву в якій просить справу слухати без неї, позовні вимоги підтримує по мотивах вказаних в позовній заяві, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем [PERSON]. Належно повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання у Стрижавській ВК №81, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 234 у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 грудня 2008 року виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради, актовий запис № 20, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] батьком яких є відповідач. Згідно копії вироку від 14 березня 2012 року, Чечельницьким районним судом [PERSON] було засуджено до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, за вчинення ним злочину передбаченого ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3, ст. 296 ч.1, ст. 395 КК України і на даний час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі в Стрижавській ВК №81. Відповідно до ст. ст. 105,112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам будь-кого з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 105, 112, 113 СК України, ст. ст. 10, 60, 208, 212-215, 234, 235 ЦПК України суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

01.08.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що 01.02.2014 року вона придбала у [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS] житловою площею 32,90 кв.м, які належали йому на підставі договору купівлі- продажу та свідоцтва про право власності на житло. державного актів на право власності на землю. На підтвердження укладення вказаного договору позивач передала йому 15 000 гривень., а останній видав їй правовстановлюючі документи та копію письмової угоди на придбання нерухомості. Позивач не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. домовленність не є правовстановлюючим документом, а відповідач від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки сторони по справі - продавець та покупець домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, але у зв'язку з тим, що відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просив визнати договір дійсним та визнати право власності на частину квартири. Позивачка у судове засідання не з"явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно угоди від 01.02.2014 року, сторони уклали договір купівлі - продажу ? частини квартири [ADDRESS] житловою площею 32,90 кв.м. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу нерухомості - ? частини квартири [ADDRESS] житловою площею 32,90 кв.м, і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачкою необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

01.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 09 листопада 2007 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через прояв неповаги щодо неї, ухилення від ведення домашнього господарства та матеріального утримання сім»ї подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка в судове засідання не з»явилася. Згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими доводами позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

01.08.2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO]року народження , з тих підстав, що відповідач не допомагає добровільно. Шлюб був укладений 09 листопада 2002року, розірваний в 2011році. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4частини з всіх видів доходів на утримання сина, оскільки відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, сам відповідач має роботу і більше 7років працює в «Таврія-таксі». У судове засідання відповідач не з"явився, причини неявки не повідомив, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надіслав і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів( заочне рішення). Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивач, суд вважає позов обгрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Шлюб між сторонами укладений 09 листопада 2002року, розірваний в 2011році, що підтверджується копією довідки про укладення шлюбу, поясненнями позивача. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO]року, що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Дитина мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою Криворізької об»єднаної міської довідково-інформаційної служби № 59 від 15.09.2014р., довідкою КЗШ № 50 від 15.09.2014р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів доходу на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 01. 08.2014р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 01.08.2014р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

01.08.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що, відповідач являється батьком їх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , не надає матеріальної допомоги на їх утримання, просить стягнути аліменти в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/3 частки, посилаючись на те, що має намір самостійно окрім сплати аліментів надавати матеріальну допомогу дітям. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Неповнолітні діти проживають біля матері, знаходяться на утриманні матері [PERSON], яка не працює. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Відповідно до Закону України " Про Державний бюджет на 2016 рік", прожитковий мінімум на дітей до 6 років з 01травня по 30 листопада становить -1228 грн., а на дітей віком від 6 років до 18 років становить- 1531 грн.. Відповідач працює слюсарем-ремонтником на ПАТ Державна продовольчо-зернова корпорація "Хлібній базі 78" та отримує стабільний заробіток, який в період з березня місяця 2016 року по серпень місяць 2016 року склав- 13295 грн.. Отже, враховуючи, що позивач не працює, на її утриманні знаходяться неповнолітні двоє дітей, відповідач має стабільний заробіток, інших утриманців не має, тому суд вважає, що в порушення вимог ст. 180 СК України відповідач не допомагає утримувати своїх синів, хоча повинен, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.08.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~ мотивувала тим, що\~вона має від шлюбу з відповідачем \~доньку - [PERSON], [INFO]. 20 червня 2018 року шлюб з відповідачем розірвано. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно\~ матеріальної допомоги не надає, працює неофіційно. \~ \~ \~ Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки\~ в твердій грошовій сумі\~ в розмірі 2500 гривень щомісячно\~ до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву,в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення . \~ \~ Відповідач в судове засідання не зявився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши\~ та оцінивши\~ надані позивачем докази, приходить до\~ висновку, що\~ позовна заява\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони мають\~ неповнолітню доньку - [PERSON], 08 березня 2017 р. н.( а.с.3). Дитина проживає разом з матір"ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого\~ комітету Брусилівської селищної ради Житомирської області від 13.07.2018 року( а.с. 2). \~ \~ \~ Відповідач матеріальної\~ допомоги на утримання доньки позивачці не надає, незважаючи на те, що відповідно до закону він зобов'язаний приймати участь\~ в утриманні своєї неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ст. 181 СК України за рішенням суду\~ кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 191 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду\~ від дня пред'явлення позову. \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що\~ з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання\~ дитини та визначає їх у твердій грошовій сумі\~по 2500 гривень щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року і до\~ повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. ст.180-183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

01.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 25.08.2009 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Сім'я фактично розпалася, на даний час в провадженні Білогірського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, не бере участі у вихованні сина. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Позивачка в судове засідання не з»явилася. Згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими доводами позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Син [PERSON], [INFO] заходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області №1240/02-29 від 29.08.2014 року. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" установлено, що у 2014 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1032,00 гривень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 цього кодексу встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач в судове засідання не з»явився, доказів того, що не може, з поважних причин, сплачувати аліменти, суду не надав, що є підставою для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

01.09.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 31 серпня 2013 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання дітей не має. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги, постійні конфліктні ситуації, сварки подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав, просив шлюб розірвати. Ознайомившись із письмовими доводами позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved