Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого вказав, що йому [PERSON] відповідно до рішення №185 виконавчого комітету Хорольської міської ради від 23.03.2001 року було надано дозвіл на будівництво гаражу на виділеній земельній ділянці по [ADDRESS] Архітектором району 29 березня 2001 року надано дозвіл за № 966/31 на проведення будівельних робіт. Оскільки завезені будівельні матеріали почали катастрофічно розкрадати невідомі особи, на цій земельній ділянці позивач був змушений розпочати будівництво гаража загальною площею 67,4 кв.м., яке тривало з 2001 року по 2003 року. При цьому затвердженого проекту позивач не мав. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, але представник позивача [PERSON] подав до суду заяву в якій прохав суд провести розгляд справи у їх відсутність. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача,представника позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Хорольської міської ради за № 376 від 29.09.2014 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу загальною площею 0,0067 га. (кадастровий номер [NUMBER]), для гаражного будівництва в [ADDRESS] В подальшому, 05.05.2015 року позивач набув на праві власності на земельну ділянку [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів. Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, та з початку будівництва до його завершення жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. По завершенню будівництва Рішенням Хорольської міської ради за № 205 від 18 жовтня 20017 року присвоєно побудованому позивачем гаражу адресу - [ADDRESS], а фізичною особою підприємцем [PERSON], інженером з інвентаризації нерухомого майна 18 жовтня 2017 року був виготовлений технічний паспорт на гараж [ADDRESS] Згідно Довідки про вартість та технічний стан майна від 23.10.2017 року, наданою фізичною особою підприємцем [PERSON], інженером з інвентаризації нерухомого майна, вартість гаража становить 133 699 грн. З отриманим технічним паспортом на гараж та іншими документами позивач звернувся до Приватного нотаріуса [PERSON] з метою реєстрації права власності у встановленому порядку на збудованих ним гараж, але позивачу було письмово відмовлено в реєстрації права власності нерухомого майна та запропоновано звернутись для вирішення цього питання до суду. Згідно із вимогами ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати пребудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до приписів ч.2 ст. 315 ЦК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved