Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування, а саме: приміщенням № І (коридор) площею 16,0 м2, приміщенням № ІІ (кухня) площею 6,7 м2, приміщенням № VІ (коридор) площею 16 м2, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська,49, поверх 3, шляхом зобовязання забезпечити вільний доступ у дані приміщення та виділення вільного місця для розміщення кухонного інвентаря., відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява позивача [PERSON] про слухання справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення у справі рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надавали. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2017, що зареєстрований в реєстрі за № 1071, має у спільній частковій власності із [PERSON] по одній другій частці кожен, квартиру у будинку готельного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною житловою площею 18,5 кв. м. та загальною площею 32,3 кв.м. На 3 поверсі вказаного будинку також проживають відповідачі по справі, а саме: [PERSON] проживає у квартирі № 23, а [PERSON] проживає у квартирі № 22 відповідно. Згідно технічного паспорту на квартиру від 26.05.2016, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (інвентаризаційна справа № 231668), та технічної характеристики на квартиру, квартира за адресою: [ADDRESS], є спільного заселення, розташована на 3 поверсі 12 поверхового будинку, що складається з 1 (однієї) кімнати житловою площею 18,5 кв. м., вбиральні (сполученої) 2,1 кв. м, коридор 2,3 кв.м., у тому числі приміщення спільного користування: приміщення № І (коридор) площею 16,0 кв.м., приміщення № II (кухням площею 6,7 кв. м., приміщення № VI (коридор) площею 16 кв. м. Загальна площа квартири № 24 з урахуванням площі загального користування складає 32,3 кв. м. Тобто, приміщення під номером І - коридор; приміщення під номером II - кухня; приміщення під номером VI - коридор перебувають у загальному користуванні. Однак відповідачі, в односторонньому порядку, не узгоджуючи з іншими співвласниками, в тому числі із [PERSON] та [PERSON], встановили нові двері, які відсутні у технічному паспорті та які загородили прохід до кухні та коридору, тобто до місць загального користування, у позивача не має можливості на зазначеної кухні приготувати їжу та розмістити кухонний інвентар. Позивач [PERSON] звернулась до Слобідського відділу ГУ Національної поліції у Харківській області з приводу даних обставин, однак з поліції надійшла відповідь що вказаний спір є цивільно- правовий та не входить до їх компетенції. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317,319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317,319, 321 ЦК). Частина 1 ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved