Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду до [PERSON] з даним позовом про поділ майна подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні в якому просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки кафе «Європа», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд. 1-б, з 1/1 частки яка належить її колишньому чоловікові [PERSON]. Стягнути з [PERSON], грошові кошти, що були сплачені нею в рахунок погашення кредитів за час шлюбу по вищезазначених кредитних договорах, в розмірі яка дорівнює ? частини спільної сумісної власності подружжя, а саме : 113\~041 (Сто тринадцять тисяч сорок один)долар США 68 центів, що в гривневому еквіваленті, становить 3\~169\~688, 70 грн.. Відповідно\~до\~ ст. 31 ЦПК України в ході судового розгляду [PERSON] поданою заявою уточнила позовні вимоги, в якій просить суд, визнати за нею, тобто [PERSON] право власності на 1/2 від 1/3 частки кафе «Європа», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд. 1-б, яка належить її колишньому чоловікові [PERSON]. Стягнути з [PERSON] грошові кошти, що були сплачені нею в рахунок погашення кредитів за час шлюбу по вищезазначених кредитних договорах, в розмірі яка дорівнює ? частини спільної сумісної власності подружжя, а саме: 113\~041 (Сто тринадцять тисяч сорок один долар США) 68 центів, що в гривневому еквіваленті, становить 3\~169\~688, 70 грн.. В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що з [PERSON], з 05.08.1994 року і до 13.05.2013 року перебувала у шлюбі. Зазначає, що за час шлюбу ними, 03.06.2004 року було набуто 1/1 частина нежитлової будівлі, приміщення кафе «Європа», загальною площею 180,3 кв.м., що знаходиться в м. Рівне на вул.. Набережній, 1-б. Також, ними були отримані кредитні кошти, які були використані на потреби сімї, а відтак набуті боргові зобовязання за кредитними договорами перед ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 59400 доларів США та перед ПАТ «Укргазбанк» 50000 та 400000 доларів США, які залишаються невиконаними на час звернення до суду. Стверджує, що нею було сплачено установам банків 226083,36 доларів США, в звязку із чим вважає, що половина з даної суми підлягає стягненню з відповідача на її користь. В судовому засіданні, [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечив проти позову та просив в позові відмовити повністю за безпідставністю вимог. Для проведення судових дебатів в судове засідання не з"явився. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив відмовити в задоволенні позову в частині поділу та визнанні права власності на приміщення кафе «Європа» мотивуючи тим, що відповідно до рішення Рівненського міського суду від 01.11.2013 року в справі №569/10786/13цс,звернуто стягнення на майно, що належить на праві власності [PERSON] і є предметом договору іпотеки. Також повідомив суд, що на даний час постановою державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувану. Як зазначив виконавець у своїй постанові у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувану. Представник ПАТ «Укргазбанк» не заперечив проти задоволення позову в частині поділу та визнанні права власності на приміщення кафе «Європа» покликаючись на те, що задоволення позову в даній частині може, в майбутньому, позитивно вплинути на інтереси даного банку. При цьому представник визнає, що ПАТ «Укрсоцбанк» має переважне право на задоволення власних вимог за рахунок майна, що перебуває в іпотеці. Представник ВДВС Рівненського МУЮ пояснила, що виконавче провадження з приводу виконання рішення Рівненського міського суду від 01.11.2013 року в справі №569/10786/13-ц завершено та виконавчий лист повернуто стягувачу в зв'язку із відсутністю у боржника (відповідача) всього приміщення кафе Європа. Під час виконання рішення, відповідно до належних документів, було встановлено, що Боржник [PERSON] володіє 1/3 частки вказаного вище кафе яке було передано в іпотеку. Також частка останнього є не виділеною, тому виконавчий лист був повернутий стягувану. Заслухавши в судовому засіданні позивача та його представника, представника відповідча, представників третіх осіб, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 05 серпня 1994 року між сторонами в справі -[PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Рівне було зроблено запис № 922. За час спільного проживання однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі, [PERSON]та [PERSON] як фізичною особою було набуто «03» червня 2004 року 1/1 частини нежитлової будівлі, приміщення кафе «Європа», загальною площею 180, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд. 1-б, та стверджується Свідоцтвом про право власності видане Виконавчим комітетом Рівненської міської ради. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 травня 2013 року, шлюб між сторонами було розірвано. 01 листопада 2013 року, Рівненським міським судом Рівненської області, в справі №569/10786/13-ц, було ухвалено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] та [PERSON] за кредитними договорами №533Д від 16.10.2006 року та №614Д від 0612.2006 року звернено стягнення на майно, що належить на праві власності [PERSON] (відповідачу в даній справі). Дане рішення набрало законної сили. Згідно з постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 11.06.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та пояснень державного виконавця в судовому засіданні, слідує, що [PERSON] володіє лише 1/3 частки вказаного вище кафе яке було передано в іпотеку. Також частка останнього є не виділеною, тому виконавчий лист був повернутий стягувану. Відповідно до кредитного договору № 553Д від 26.10.2006 року укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» позивач отримала грошові кошти в розмірі 59400 доларів США, які зобовязалась повернути на умовах даного договору. Відповідно до кредитних договорів № 23/07/К-Ф від 07.03.2007 року та № 63/08/К-Ф від 17.04.2008 року укладених з ПАТ «Укргазбанк» позивач отримала 50000 та 400000 доларів США відповідно, з умовами їх повернення в порядку визначеному даними договорами. Відповідно до довідок наданих установами банків, погашення кредитних зобовязань було здійснено частково, а саме: перед ПАТ «Укргазбанк» за договором № 63/08/К-Ф - 139975,25 доларів США та за договором № 23/07/К-Ф - 36564,66 доларів США; перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором № 553Д - 49543,45 доларів США. Таким чином, загальна сума коштів сплачених за кредитними договорами становить 226083,36 доларів США. Із досліджених документів інвентаризаційної справи №ПН-21-1 наданої представником КП Рівненського МБТІ слідує, що по даній будівлі [PERSON] як фізичній особі належить, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 вересня 2012 року, - 1/3 частки будівлі кафе «Європа», розташованого в м. Рівне на вул. Набережна, 1-б., інші частки будівлі по 1/3 згідно технічного паспорта та свідоцтв на право власності від 21.09.2012р. належать іншим громадянам [PERSON] та [PERSON]. Отже, приміщення нежитлової будівлі, кафе «Європа», було набуто [PERSON] у власність під час шлюбу з Позивачем, 3 червня 2004 року з часткою 1/1 , загальною площею такої частки 180, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд. 1-б. Однак, реєстрація права власності відповідача [PERSON] на нежитлову будівлю кафе «Європа», загальною площею 180, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, буд. 1-б, змінилась. Відповідачеві стало належати - 1/3 частки будівлі названого вище кафе «Європа», відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21 вересня 2012 року. На час розгляду даної справи, майно подружжя є в наявності . Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Наведене вказує, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Отже, поділу підлягає майно подружжя набуте ним за час шлюбу. Однак, суд відхиляє вимогу позивача про поділ грошових коштів в розмірі 226083 доларів США 36 центів, оскільки виплачені установам банків грошові кошти не є обєктом майна набутого за час шлюбу. Дані кошти передані у власність установам банків в рахунок виконання взятих на себе кредитних зобовязань. Підстави, для стягнення з відповідача 113041 доларів та 68 центів США, сплачених в рахунок погашення кредитів отриманих позивачем відсутні. Крім того, позивачем не доведено обставин того, що грошові кошти, отримані в установах банків, використані в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сплачені установам банків грошові кошти є власністю ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «Укргазбанк», а тому не підлягають поділу, відповідно позов підлягає частковому задоволенню. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial