Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

09.12.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та згідно заяви про уточнення позовних вимог від 12.01.2015 р. просить визнати договір дарування від 15.02.2012 року на 215/1000 часток квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим № 519 - недійсним; визнати договір дарування від 07.11.2014 року на 215/1000 часток квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., за реєстровим № 5658 - недійсним; визнати за ним право власності на 215/1000 часток квартири [ADDRESS]; виселити [PERSON] та [PERSON] із 215/1000 часток квартири [ADDRESS]; вселити його у 215/1000 часток квартири [ADDRESS], судові витрати стягнути з відповідачів. (а.с. 35 -39) При цьому посилається на те, що [PERSON] була власницею 215/1000 частин квартири [ADDRESS]. [INFO]. [PERSON] померла. Перед смертю [PERSON] заповіла йому належну їй частку квартири. 13.11.2002 р. він прийняв у спадщину вказану частку квартири та зареєстрував своє право власності в КП „ОМБТІ та РОН". [PERSON] звернулася до суду з позовом до нього та заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року її позовні вимоги було задоволено, визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.08.2001 року та визнано за [PERSON] право власності на 215/1000 частин спірної квартири. 15.02.2012 року було укладено договір дарування, на підставі якого [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар 215/1000 частин квартири [ADDRESS], посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Борисової Н. В. та зареєстрованого в реєстрі № 519. 30.07.2012 р. заочне рішення суду від 19.05.2011 року було скасовано. Під час розгляду справи від подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] було залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням скасовано; зобов'язано [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме 749/1000 частин квартири [ADDRESS]; в решті рішення залишено без змін. В подальшому [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом щодо поновлення строків позовної давності для звернення з позовом про визнання заповіту недійсним та набуття права власності на спірну частку квартири та він звернувся до суду з зустрічним позовом про витребування у відповідачів вказаної частки квартири. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року зустрічний позов [PERSON] задоволено, а в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовлено повністю. 07.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] був складений договір дарування на 215/1000 часток квартири [ADDRESS], та посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., за реєстровим № 5658. Відповідачі звернулися до суду зустрічним позовом та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] та позбавити його права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою; зобов'язати Відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб м. Одеса та Одеської області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. (а.с. 49 - 51) В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, зустрічний позов не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Треті особи Агбун М.І. та Борисова Н.В. надали суду заперечення на позов [PERSON] та просять слухати справу за їх відсутністю. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради від 09.09.1994 року, за реєстровим № 7-3738 належало 215/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с. 8 - 10) [PERSON] відповідно до заповіту, посвідченого 01.08.2001 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрасовою А.М., заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 5550. (а.с. 7) Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси [PERSON] померла, [INFO]., про що зроблений актовий запис №3583. (а.с. 11) 13.11.2002 р. [PERSON], відповідно до заповіту від 01.08.2001 р. № 5550, отримав спадкове майно, яке складається з 215/1000 частин квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з п'яти кімнат загальною площею 221,3 кв.м у тому числі житловою 103,7 кв.м., про що державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Коваль Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 4-6987. (а.с. 13) Право власності на дану частку квартири 10.08.2010 року було зареєстровано на [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим №453 в книзі 709пр-89. (а.с. 12) Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року було визнано недійсним заповіт [PERSON] від 01.08.2001 року та визнано за [PERSON] право власності на 215/1000 частин спірної квартири. Відповідно до договору дарування № 519 від 15.02.2012 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Борисової Н.В. [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар 215/1000 частин квартири [ADDRESS]. (а.с. 16) В подальшому заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2011 року було скасовано та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] було залишено без задоволення. (а.с. 20) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.11.2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2013 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено та зобов'язано [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні власністю, а саме 749/1000 частин квартири [ADDRESS]. В решті рішення залишено без змін. (а.с. 17 - 19) Крим того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року, яке набрало законної сили 31.03.2014 р., зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено та витребувано у [PERSON] 215/1000 часток квартири [ADDRESS], отримане [PERSON] у власність безоплатно від [PERSON] за договором дарування від 15.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим №519 та зобов'язано [PERSON] звільнити кімнату площею 24,3 кв.м., що входить до складу 215/1000 часток квартири [ADDRESS]. В задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності відмовлено повністю. (а.с. 21 - 25) Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2014 року було роз'яснено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року та зазначено наступне: «Витребувати у [PERSON] 215/1000 часток квартири [ADDRESS], які належать на праві власності [PERSON], отримане [PERSON] у власність безоплатно від [PERSON] за договором дарування від 15.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., за реєстровим №519. (а.с. 26) Отже, фактично, судами було визнано право власності позивача на спірну частку квартири. Разом з тим, в час, коли було дійсним заочне рішення Приморського районного суду від 19.05.2011 року [PERSON] за договором дарування № 519 від 15.02.2012 року подарувала [PERSON] 215/1000 частин квартири [ADDRESS]. Фактично такими діями було порушено право власності позивача, оскільки в подальшому заочне рішення суду було скасовано, то відповідно до вимог ст. 215, та ч.1 ст. 203 ЦК України зазначений договір є недійсним. Крім того, 07.11.2014 р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір дарування 215/1000 часток квартири [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., та зареєстрований в реєстрі за № 5658. (а.с. 70) Враховуючи те, що [PERSON] на момент укладання вказаного договору не була власником спірної частки майна, тому не мала права на її відчуження, отже вказаний договір також слід визнати недійсним. Зважаючи на ту обставину, що [PERSON], хоча і є власником 215/1000 часток квартири [ADDRESS], разом з тим, оскільки таке його право оспорюється [PERSON], то за таких обставин за [PERSON] слід визнати право власності на вказану частку квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином суд вважає, що відповідачі своїми протиправними діями порушують право власності позивача на користування та володіння 215/1000 частками квартири [ADDRESS], тому порушене право слід поновити, шляхом виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з 215/1000 часток квартири [ADDRESS] та вселення позивача у вказану частку квартири. За вказаних обставин не підлягає задоволенню зустрічний позов, оскільки до власника не може бути заявлено вимог щодо визнання його таким, що втратив право користування житлом, крім того відповідачам за зустрічним позовом не належить право такої вимоги. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь держави також підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених судом вимог в розмірі по 81,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved