Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

16 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх сумісного сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 06.11.2010 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського МРУЮ Донецької області був зареєстрований її шлюб з відповідачем [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 27.06.2012 року шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. Син постійно проживає з нею. На час фактичного припинення шлюбу в жовтні 2011 року сину було 6 місяців і з того часу відповідач не цікавився сином, не виконував батьківські обов'язки, не приймав ніякої участі у вихованні дитини, не відвідував дошкільний навчальний заклад, за місцем мешкання , самоусунувся від будь-якого спілкування дитиною, добровільно матеріальної допомоги не надавав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.01.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів його доходу, але не менш 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2012 року і до повноліття. Але з 13.11.2012 року по липень 2013 року сума заборгованості по аліментам склала 7220,45 грн, які боржником сплачені не були. Таким чином, батько до свого обов'язку утримувати дитину відносився недобросовісно, матеріальне забезпечення дитини вона вимушена робити самостійно. В судовому засіданні в режимі відео конференції позивач повністю підтримала свої вимоги, а саме просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], бо це відповідає інтересам дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, у котрій просить розглянути справу у його відсутність, проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] не заперечує. Представник 3-ї особи - органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної ради звернулася до суду також з листом, у котрому просила розглянути справу у їх відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду з врахуванням інтересів дитини. Свій висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача надати не мають можливості у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не є членом Лівобережної територіальної громади, яка діє як орган влади виключно на території Лівобережного району м. Маріуполя, а проживає на тимчасово непідконтрольній Україні території. Вислухавши доводи позивача, пояснення свідків, з урахуванням позиції відповідача та думки представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. При розгляді цивільної справи за позовом про позбавлення батьківських прав суд керується положеннями нормативних документів міжнародного права, Конвенції про права дитини, діючими законодавчими актами України - Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним Кодексом України, рекомендаціями Пленуму Верховного Суду України тощо. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010 року по 10.07.2012 року, що підтверджується копією рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.06.2012 року.(а.с.8). Від шлюбу сторони мають сумісного малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження .(а.с.7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.01.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів його доходу, але не менш 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2012 року і до повноліття. (а.с.9). Згідно довідки ВДВС Харцизького МУЮ від 13.08.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти за період з 13.11.2012 року по липень 2013 року в сумі 7220,45 грн, які сплачені не були. ( а.с.13). Також довідкою ВДВС Харцизького МУЮ від 10.04.2014 року позивачка у період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року аліменти на утримання дитини не отримувала.(а.с.14). Згідно довідки ПП «Альянс-ГІС» від 23.03.2016 року позивачка проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON]( а.с.15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного комітетом самоорганізації населення «Східний» м. Маріуполь, батько дитини [PERSON] в комітет зі скаргами з приводу того, що матір'ю дитини створюються перепони для його участі у вихованні сина, ніколи не звертався.( а.с.16). Відповідач проживає на тимчасово непідконтрольній Україні території, а саме в [ADDRESS]. Малолітній [PERSON], [INFO], за місцем відвідування ДНЗ №160 в м. Маріуполь характеризується з позитивної сторони, вихованням дитини займаються мати [PERSON] та бабуся [PERSON] Батько [PERSON] за час відвідування дитиною ДНЗ жодного разу не з'являвся , в вихованні дитини не приймає участі, батьківські збори не відвідує.( а.с.17). Згідно акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 14.06.2016 року в м. Маріуполь умови проживання добрі, мається окрема кімната, спальне місце, необхідні речі, одяг, іграшки. Зі слів бабці дитини [PERSON] батько [PERSON] у вихованні сина участі не приймає, з днем народження або з Новим роком ніколи не вітав, не дзвонив та не приходив. Відповідно до довідки КЗ Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Маріуполя» призначення та рекомендації лікаря мати дитини [PERSON] виконує у повному обсязі. Позивач не судима, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що батько малолітнього [PERSON] зовсім не цікавиться його життям, не відвідує, матеріально не забезпечує. Згідно положень ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.15 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз досліджених доказів дає суду підстави вважати, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина, не проявляє турботи про його майбутнє, не забезпечує його матеріально, тобто зовсім не цікавиться ним. Про це свідчить і особисте ставлення у вигляді письмової згоди про позбавлення його батьківських прав. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в інтересах малолітнього [PERSON] і в цілях повноцінного його розвитку та виховання, приймаючи до уваги дослідженні матеріали та додані докази, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого малолітнього сина . Згідно ст..88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. Питання щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, яке суд повинен розглянути разом із вирішенням про позбавлення батьківських прав не розглядується, тому що вже рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.01.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON]. На підставі ст. ст. 155, 164-167 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved