Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2001 року між нею та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану м.Рівне, актовий запис №542. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем у них не склалося. Вони перестали підтримувати подружні стосунки, нормально не спілкуються. Наведені факти призвели до того, що вони стали психологічно відчужені, втратили взаємну повагу один до одного та взагалі призвели до розпаду сім`ї. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю. Просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08.06.2001 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 542. Представник позивачки адвокат Штогун Н.Є. до початку підготовчого судового засідання подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, шлюб розірвати. Просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення та розірвання шлюбу. Просив розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Поданою до суду письмовою заявою відповідач [PERSON] визнав пред"явлений до нього позов, що дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.06.2001 року Відділом РАГС м.Рівне, актовий запис № 542. Від шлюбу мають мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану по народження 18.02.2004 р. зроблено актовий запис № 352, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Суд прийшов до висновку, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved