Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач), третя особа [PERSON], про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 вересня 2016 року померла її баба [PERSON]. При житті, а саме 11 липня 2012 року, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачеві земельну ділянку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка. Позивач прийняла спадщину, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки оригінал правовстановлюючого документа у неї відсутній. У звязку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. У судове засідання сторони та третя особа не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 26). Відповідач надіслав до суду лист, в якому просив провести розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 18). До суду також надійшла заява третьої особи з проханням розглядати справу за його відсутності, оскільки проти задоволення позову він не заперечує (а.с. 27). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 21 вересня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 24 січня 2017 року серії І-СР № 294574 (а.с. 5). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 4 травня 2017 року № 1726, виданої на підставі погосподарської книги № 4 (особовий рахунок 338), [PERSON] проживала одиноко та була зареєстрована за адресою: пров. Толбухіна, 1, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 8). При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу [PERSON] 11 липня 2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 1785, відповідно до якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4652 га, яка знаходиться в адміністративних межах Чернобаївської селищної ради Черкаської області та належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 370347, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010979700122 від 2 жовтня 2009 року, заповіла позивачу, а все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла третій особі (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4652 га, розташована на території Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 2 жовтня 2009 року серії ЯЕ № 370347 (а.с. 10), що також підтверджується листом відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 10 травня 2017 року № 449 (а.с. 9). Зі змісту позову вбачається, що позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 21 вересня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого вказану земельну ділянку заповіла позивачу, а все інше своє майно третій особі. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 17 червня 2017 року (вих. № 801/01-16), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 13), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори позивачем та третьою особою подані заяви про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 20). Таким чином позивач прийняла спадщину, оскільки подала заяву про прийняття спадщини. Проте листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 5 травня 2017 року (вих. № 544/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 7). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що третя особа, як інший спадкоємець за заповітом, проти задоволення позову не заперечує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved