Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Коростень, Житомирської області, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] за національністю «поляк». Заявник в судове засідання не з'явився, але у своїй заяві, просить розглядати справу за його відсутності, що суд вважає за можливе. Представник заінтересованої особи - Залізничного районного у м.Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, що суд вважає за можливе. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно зі ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до абз.4 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильвості в актах громадського стану" від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Відтак, оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень чи змін в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей або їх недостовірності. Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення і у судовій практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема - в ухвалі згаданого суду від 03 липня 2013 року у справі № 6-10646св13. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Коростень, Житомирської області, його батьком значиться [PERSON], матір'ю значиться [PERSON], які за національністю поляки, що підтверджується архівною довідкою від 01.02.2017 року № К/312-2 (а.с. 3). Відповідно до архівної довідки від 01.02.2017 року № К/312-1 [PERSON] [INFO], та [PERSON], які за національністю - «поляк» та «полька», зареєстрували шлюб 24.06.1926 року (а.с. 4). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом положень ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Необхідність встановлення вище зазначеного факту та внесення змін у актовий запис про народження заявника зумовлене тим, що з 2007р. Республікою Польща громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, якими він (в силу ситуації, що склалася) позбавлений можливості скористатися. Виходячи із наведеного, суд вважає, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві, вони підтверджені письмовими доказами, а тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved