Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON], яка діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON], звернулась в суд із позовної заявою до [PERSON] «Кредитні ініціативи» про визнання припиненим договору поруки №644, що був укладений між її довірителем та Акціонерним комерційним промислово- інвестиційним банком 07 грудня 2007 року. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 24 лютого 2014 року Богородчанським районним судом у справі №338/2209/13-ц за позовом [PERSON] «Кредитні ініціативи» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості винесено заочне рішення, яким ухвалено стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №642 від 07 грудня 2007 року в розмірі 153966,52 грн. Представник позивача зазначає, що вимоги [PERSON] «Кредитні ініціативи» в частині стягнення коштів з [PERSON] в солідарному порядку є безпідставними та порушують його законні права. Кредитний договір №642 від 07 грудня 2007 року було забезпечено договором поруки, укладеним цього ж числа між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] За умовами договору поруки останній зобовязався перед банком відповідати за погашення боргу за вищевказаним кредитним договором на засадах солідарного боржника. Строк дії поруки договором поруки №644 від 07 грудня 2007 року не передбачено. Відповідно до п. 5.1. цього договору, у питаннях, що не врегульовані ним, сторони керуються нормами чинного законодавства України. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до правового висновку ВСУ від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14, застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Тобто вимогу до [PERSON] як поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором №642 від 07 грудня 2007 року [PERSON] «Кредитні ініціативи» повинно було предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, оскільки умовами договору було передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Однак жодної позовної вимоги до поручителя [PERSON] в межах строку дії поруки [PERSON] «Кредитні ініціативи» предявлено не було. З наявного в матеріалах цивільної справи №338/2209/13-ц повідомлення не можливо встановити, з якого часу прострочено черговий платіж, до кого надсилається вимога та не надані докази її отримання поручителем чи боржником. Банк звернувся з позовом до суду тільки 10 липня 2013 року, тобто з пропуском шестимісячного строку дії поруки. Ч.4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимог до поручителя. Строк у таких випадках має визначатися не інакше, як за правилами ч.1 ст. 252 ЦК (саме таку правову позицію висловив ВСУ в постановах від 21 травня 2012 року у справі №6-68цс11; від 21 травня 2012 року у справі № 6-48цс11; від 23 травня 2012 року у справі № 6-33цс12). Відповідно до правової позиція ВСУ у справі №6-1451цс16, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку із спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Звернення [PERSON] «Кредитні ініціативи» з позовом до [PERSON] після спливу встановленого строку свідчить про невизнання товариством права її довірителя, як поручителя, на припинення зобовязання за договором поруки, а тому таке право підлягає захисту шляхом визнання поруки припиненою. Зважаючи на викладене, просить суд ухвалити рішення про визнання припиненим договору поруки №644, що був укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком 07 грудня 2007 року. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала з викладених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що рішенням Богородчанського районного суду від 24.02.2014 року за позовом [PERSON] "Кредитні ініціативи" до [PERSON] та [PERSON] вирішено питання про стягненн яборгу за кредитним дговором та відповідно до договору поруки. Рішенням апеляціного суду Івано-Франківської області від 11.01.2017 року рішення Богородчанського районного суду змінено в частині стягнення судових витрат. Тому підстав для оцінки цих же правовідносин при новому розгляді судом першої інстанції не вбачає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, що подані сторонами у розпорядження суд, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що заочним рішенням Богородчанського районного суду від 24.02.2014 року, яке набрало законної сили, вирішено птання про відповідальність поручителя [PERSON] за виконання зобов"язань боржником [PERSON] перед кредитором [PERSON] "Кредитні ініціативи" за кредитним договором №642 від 07.12.2007 року. Питання, які ставить позивач, зокрема стосовно припинення поруки, були предметом судового розгляду, в тому числі предметом дослідження апеляційного суду, який дав оцінку спірним правовідносинам. Відтак вирішувати ще раз питання про визнання припиненим договору поруки підстав немає.

Outcome: dismissed