Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

30 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилаються на те, що йому на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1997 року, належить 63/100 жилого будинку [ADDRESS]. Крім нього в будинку зареєстрована також відповідач [PERSON], його колишня дружина, шлюб я якою розірвано 28 листопада 2006 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя. З травня 2008 року відповідачка в належному йому будинку не проживає, її речі у житлі відсутні, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказаного будинку. За захистом своїх порушених прав звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не прибув, надавши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не прибула, судові повістки про її виклик до суду були направлені за зареєстрованою адресою її проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Однак конверт був повернутий поштовим відділенням до суду за закінченням строку зберігання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 63/100 будинку за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 17836 від 29 жовтня 1997 року, який визнано дійсним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2009 року. (а.с. 6,8). Як вбачається з виписки з домової книги № 306, виданої [PERSON] головою КСН «Дружба» 19 травня 2011 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані також: [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (дружина), яка в будинку не проживає з 01 травня 2008 року (а.с.11а). Як вбачається з довідки № 444 від 22 червня 2015 року, виданої [PERSON] головою КСН «Дружба», в будинку [ADDRESS] зареєстровані також [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (дружина), яка в будинку не проживає з 01 травня 2008 року (а.с.11). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції 03 квітня 2007 року, шлюб між [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 122. [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 01 травня 2008 року, що підтверджується актом, складеним 22 червня 2015 року представниками комітету самоорганізації населення «Дружба» (а.с. 10). Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сім'ї. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка, будучи зареєстрованою в належній позивачу частці будинку, але не мешкаючи в ньому, втратила право користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у зв'язку з доведеністю обставин щодо втрати відповідачкою права користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS], остання підлягає зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст.ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved