Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] 26988 грн. 66 коп. - еквівалент 1000 доларів США станом на 26.02.2018 року. На обгрунтування вимог у позові зазначив, що 01.01.2017 року надав відповідачу у борг 1000 доларів США за умови повернення до 31.12.2017 року. Проте, до теперішнього часу борг не повернутий, що і стало підставою для звернення з позовом до суду. Представник позивача адвокат [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився також просить розглядати справу без нього, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вимог частково виходячи із такого. За положенням ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. За приписом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із представлених доказів вбачається, що 01.01.2017 року між сторонами був укладений договір позики за яким [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 1000 доларів США, які зобов"язався повернути до 31.12.2017 року (а.с.10). Проте, кошти до теперішнього часу не віддав, що є підставою для стягнення їх примусово відповідно до курсу встановленого НБУ, як вказано у позові, станом на 26.02.2018 року, що становить 26988, 66 грн. За приписом ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленого законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, решту - стягнути з відповідача, як того вимагає ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання відшкодування позивачу витрат на правничу (правову) допомогу, суд вважає, що в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково на суму 2819 грн. 20 коп., які складаються з вартості наданої консультації адвокатом та складання позовної заяви. В решті - відмовити, оскільки адвокат не приймав участь у судовому засіданні.

Outcome: partial