Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

21 березня 2019 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 10 листопада 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі, який між ними розірвано 09 листопада 2012 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. В шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На утримання дітей згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2012 року з відповідача було присуджено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Вказує, що в даний час її заробітна плата на рівні мінімальної і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей. З часу винесення судом попереднього рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно. Крім того є і додаткові витрати, так як діти навчаються в музичній школі, збільшився також і прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (2027,00 грн.) відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України на 2019 рік". Однак, відповідач зовсім не сплачує аліменти, що підтверджується розрахунком із сплати аліментів. Вважає, що відповідач має змогу платити аліменти в більшому розмірі, так як на даний час працює та має стабільний заробіток. Просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2012 року та стягувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON] , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача в судові витрати. В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5). Ухвалою судді від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з"явилася, подала суду заяву, в якій зазначила, що у неї відсутні дані щодо офіційного місця роботи відповідача. Тому просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача судові витрати, а справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, шляхом надісланням судової повістки, про що свідчать поштові розписки, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду заяви не подавав. Відзив на позов також не подавав. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували з 10 листопада 2005 року в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 09 листопада 2012 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. (а.с.6-7) В шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , на утримання яких згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2012 року стягуються з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн.на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. (а. с. 8-10) У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами діючої частини 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 31 жовтня 2012 року, частина друга ст. 182 СК України в редакції Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Крім того, зазначений розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина відповідно до рішення суду від 31 жовтня 2012 року, є недостатнім для задоволення потреб малолітньої дитини, оскільки з 2012 року значно зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги. А також позивачем надано суду довідки видані Івано-Франківською дитячою музичною школою №1 ім. М.Лисенка, про те що [PERSON] та [PERSON] навчаються у даній музичній школі.(а.с.12) Отже, враховуючи зміни законодавства стосовно мінімального розміру аліментів та зміни в матеріальному стані позивача, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду від 31 жовтня 2012 року. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений [PERSON] позов про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з урахуванням матеріального положення обох сторін та їхньої дитини, підлягає до задоволення. Тому, з врахуванням всіх обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, а також матеріального становища дітей, їх стану здоров`я, що дохід матері є недостатнім для належного матеріального забезпечення необхідних першочергових потреб дітей (харчування, лікування, навчання, придбання одягу, тощо), а також матеріального стану платника аліментів, що інших утриманців він не має, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1400 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей, що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 768 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. (а.с.1). На підставі наведеного, ст.ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved