Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договорів недійсними та про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. У позовній заяві позивач вказує, що 24.07.2008 між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк», в особі директора Гадяцького відділення Полтавського ГРУ "ПриватБанк [PERSON], укладено кредитний договір № PLQ0GK0000000070 про надання кредиту в сумі 15000 доларів США на придбання нерухомості. У забезпечення умов вище вказаного кредитного договору між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки квартири, який 24.07.2008 посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] по реєстру № 2592. Вищевказані кредитний договір від 24.07.2008 та договір іпотеки квартири вона вважає незаконними і такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, посилаючись на те, що відповідач ПАТ КБ ПриватБанк у порушення норм законодавства не надав їй інформації про умови кредитування перед укладенням кредитного договору та додатків до кредитного договору про сукупну вартість кредиту, а також належного графіку погашення кредиту, включив до кредитного договору несправедливі умови, що суперечать нормам чинного законодавства України, ввів в оману щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, щодо сукупної вартості кредиту, проводив протиправне списання грошових коштів із її заробітної плати. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до копій матеріалів справи № 2-1873/11, що розглядалась Октябрьським районним судом міста Полтави, а також із копій матеріалів справи № 526/1268/15-ц, що розглядалась Гадяцьким районним судом Полтавської області, вона дізналась про те, що відповідач звертався до судів із позовними заявами про стягнення з неї заборгованості на підставі кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 25.07.2008, в першому випадку забезпеченого договором поруки № 1285, укладеним 20.10.2007 з додатком № 1 до договору поруки № 1285 від 20.10.2007 «Відомості про боржників», підписаним 25.07.2008 між відповідачем в особі начальника юридичного департаменту філії Полтавського ГРУ ЗАТ КБ ПриватБанк [PERSON] з однієї сторони та ТОВ «Агрокапітал 3000» з другої сторони; та в другому випадку забезпеченим неустойкою та пенею, які передбачені в самому кредитному договорі, а не передбачені в окремому договорі про забезпечення виконання умов договору, як цього вимагає ст. 247 ЦК України. Додатком 2 до кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 25.07.2008 був також Додаток № 2 до кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008 «Графік погашення кредиту (номер договору PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008). Тому відповідач ПАТ КБ ПриватБанк вчинив протиправні дії, а саме ввів її, як клієнта банку, в оману в процесі укладення та виконання кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 24.07.2008, а вона в свою чергу, перебуваючи під впливом обману, здійснювала оплату грошових коштів на користь відповідача, на підставі неналежного графіку погашення кредиту, а відповідач, отримуючи регулярно від неї кошти на виконання вказаного графіку погашення кредиту, не надавав їй інформації про стан виконання нею умов кредитного договору. За період з 19.08.2008 по 23.12.2014, вона фактично сплатила на користь відповідача, в рахунок погашення кредиту за договором грошові кошти в сумі 19336,27 доларів США, тоді як сума наданого їй кредиту становить 15000 доларів США. Тому перебуваючи під впливом обману з боку відповідача, вона здійснила переплату грошових коштів на його користь у сумі 4366,27 доларів США, яка станом на 05.03.2016 в еквіваленті становить 113479,36 грн (офіційний курс долару США станом на 05.04.2016), яка є сумою матеріальних збитків. Позивач вважає, що відповідач зобовязаний оплатити на її користь вище вказані матеріальні збитки в подвійному розмірі, сума яких станом на 05.04.2016 становить 226958,36 грн. Крім того, вищевказані протиправні дії ПАТ КБ «ПриватБанк» спричинили їй додаткові страждання та переживання, оскільки вона вдова та одна утримує неповнолітнього сина, що призводить до додаткових витрат, пов`язаних з наданням дитині середньої та музичної освіти, а через недоотриману заробітну плату вона вимушена економити на всьому. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 68900 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати кредитні договори № PLQ0GK0000000070 від 24.07.2008 та 25.07.2008 незаконними, визнати договір іпотеки квартири від 24.07.2008 та договір поруки № 1285 від 20.10.2007, додаток № 1 до цього договору від 25.07.2008 недійсними, визнати додаток № 2 до кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008 «Графік погашення кредиту» (№ договору PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008) незаконним, стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в сумі 294299,32 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник по довіреності [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач також пояснила, що 24.07.2008 між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк» було укладено кредитний договір про надання кредиту на придбання квартири. На той момент кредит видавався баком лише в доларовому еквіваленті. Перед укладенням кредитного договору, банк склав заяву-анкету щодо надання кредиту в сумі 15000 доларів США, яку вона підписала 20.07.2008. В усній формі представник банку пояснив, що видається кредит на 15 років під 17,5 % річних, а місяць необхідно сплачувати 267,03 доларів США. Інформація щодо графіку погашення кредиту не надавалась. Із складеним кредитним договором вона ознайомилася та усно їй пояснили, що сума, яку вона повинна сплатити становить 18383,92 доларів США. Договір складений у двох екземплярах. Після цього у нотаріуса з представником банка ними був укладений договір іпотеки, після чого вона отримала грошові кошти та придбала квартиру. Банк вручив їй кредитний договір та додаток № 2 до кредитного договору від 22.07.2008. Протягом 2008 2013 років сплачувала платежі. У подальшому банк, у зв`язку з підвищенням курсу долара, став стягувати з її заробітної плати більшу суму, в реструктуризації їй було відмовлено. У липні 2015 року банк звернувся до Гадяцького районного суду з позовом про стягнення з неї заборгованості. Не погодившись із рішеннями Гадяцького районного суду та Апеляційного суду Полтавської області, вона подала касаційну скаргу, тому на даний час зазначена справа перебуває на розгляді у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Вважає, що кредитний договір від 24.07.2008 є незаконним, оскільки не відповідає вимогам Конституції України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про банки і банківську діяльність». Враховуючи, що договір іпотеки укладений на підставі незаконного договору кредиту від 24.07.2008, його також необхідно визнати недійсним. Крім того, пояснила, що їй не було надано другого примірника кредитного договору від 25.07.2008 і даний договір вона не бачила у день підписання кредитного договору 24.07.2008. Про наявність договору поруки від 20.10.2007 їй взагалі не було відомо. Графік погашення заборгованості складений 22.07.2008, тобто до укладення кредитного договору, а тому є незаконним. Вона фактично сплатила на користь відповідача, в рахунок погашення кредиту грошові кошти в сумі 19336,27 доларів США, тоді як сума наданого їй кредиту становить 15000 доларів США. Тому перебуваючи під впливом обману з боку відповідача, вона здійснила переплату грошових коштів на його користь у сумі 4366,27 доларів США, яка еквівалентна 113479,36 грн та є сумою матеріальних збитків, які відповідач повинен оплатити на її користь в подвійному розмірі - 226958,36 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що 25.07.2008 ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № PLQ0GK0000000070, який є основним договором, згідно якого банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 15633,37 доларів США з кінцевим терміном повернення до 25.07.2023, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Кредит сплачувався позивачем до листопада 2015 року. На даний час позивач не виконує належним чином зобо`язання за кредитним договором. Що стосується розбіжності у даті укладення кредитного договору 24 і 25 число, представник відповідача пояснив, що це є помилкою, кредит позивач отримала один раз на підставі договору від 25.07.2008, претензій до [PERSON] по кредитному договору № PLQ0GK0000000070 від 24.07.2008 ПАТ КБ «ПриватБанк» не має. Крім того представник відповідача [PERSON] просив суд застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність, яка є підставою для відмови у позові, про що надав письмове клопотання, враховуючи, що кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено у липні 2008, а з позовною заявою позивач звернулась лише у квітні 2016, тобто після закінчення терміну відведеного законодавством. Третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву, в якій просила розглядати цивільну справу без її участі. Представник третьої особи ТОВ «Агрокапітал 3000» у судове засідання не з`явився. Судова повістка, направлена на юридичну адресу, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 07.07.2016: вул. Жовтнева, 70А, м. Полтава, повернута до суду без вручення, за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців . У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] № PLQ0GK0000000070 з зазначеною датою 24.07.2008 та 25.07.2008, які є ідентичними та містять лише різницю в даті укладення та повернення коштів, банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 25.07.2008 по 25.07.2023 включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 18383,92 доларів США, на наступні цілі: у розмірі 15633,37 доларів США на придбання нерухомості, з них 15000 доларів США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 450 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 104,78 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за перший рік кредиту 78,59 доларів США для сплати особистого страхування за договором страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 2750,55 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Даний договір підписаний позивачем [PERSON] про що вона не заперечувала і в ході розгляду справи. Судом також встановлено, що кредитні кошти позивачу надавалися лише один раз, на підставі договору від 25.07.2008, що підтверджується заявою на видачу готівки в розмірі 15000 доларів США, отриманих [PERSON] 25.07.2008. Додаток № 2 до кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008 «Графік погашення кредиту», з яким погодилась позивач, про що свідчить її підпис, є невід`ємною частиною кредитного договору № PLQ0GK0000000070. Згідно розрахунків, наданих сторонами у справі, позивач [PERSON], з 2008 по 2015 рік, в рахунок погашення кредиту по кредитному договору № PLQ0GK0000000070, сплачувала кошти. У забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, 24.07.2008 року між «ПриватБанком» та [PERSON], був укладений договір іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] 24.07.2008 та зареєстрований в реєстрі за № 2591. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як вбачається із тексту оспорюваного договору іпотеки, він містить вичерпну інформацію щодо його сторін, а також щодо розподілу їхніх прав та обов`язків та підпис позивача. У ході розгляду даної справи, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1 статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Зі змісту пункту 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 слідує, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Враховуючи, що позивач була ознайомлена зі змістом та умовами, як кредитних договорів так і договору іпотеки, у день їх укладення та підписання, з якими погодилася та підписала за власним бажанням і на власний ризик, тому початком перебігу строку позовної давності за даними позовними вимогами позивача, а саме про визнання договорів недійсними, є дата їх укладення, тобто 24.07.2008 та 25.07.2008. Позивач звернулась з позовом до суду 08.04.2016, після спливу строку позовної давності. Заяви про визнання поважності причини пропуску позовної давності суду не подавала. За таких обставин, суд вважає, що у позовних вимогах [PERSON] про визнання кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 24.07.2008 та 25.07.2008, додатку № 2 до кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 22.07.2008 «Графік погашення кредиту» незаконними та про визнання договору іпотеки квартири від 24.07.2008 недійсним, слід відмовити, на підставі ч. 4 статті 267 ЦК України. Згідно договору поруки № 1285 від 20.10.2007 значиться, що ТОВ «Агрокапітал 3000» (поручитель) в особі директора підприємства [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват Банк» в особі начальника юридичного департаменту філії Полтавського ГРУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], уклали договір поруки, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржниками, вказаними у Додатку 1 до цього договору, зокрема [PERSON], своїх обов`язків, що випливають з кредитних договорів, а саме кредитного договору № PLQ0GK0000000070 від 25.07.2008 року. У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобов'язанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обов'язку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладення договору поруки. Разом із тим це не означає, що за позовом позичальника такий договір поруки не може бути визнано недійсним, якщо буде доведено, що він звужує його права чи розширює обов'язки, зокрема, передбачає оплату послуг поручителя боржником відповідно до вимог статті 558 ЦК, чи доведено зловмисну домовленість кредитора з поручителем тощо. Враховуючи, що позивачем не доведено про звуження права чи розширення обов'язку позивача, укладеним між ТОВ «Агрокапітал 3000», як поручителем, та ЗАТ КБ «ПриватБанк», як кредитором, договором поруки № 1285 від 20.10.2007, який не передбачає оплату послуг поручителя боржником відповідно до вимог статті 558 ЦК, як не доведено і зловмисну домовленість кредитора з поручителем, тому позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсними договору поруки та додатку № 1 до цього договору від 25.07.2008, не підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог позивача в частині, як вона вважає, переплати суми кредиту, то дана обставина не знайшла підтвердження у ході розгляду справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 226958,36 грн також не підлягають до задоволення, як не підлягають до задоволення і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 68900 грн, за недоведеністю її спричинення відповідачем позивачу.

Outcome: dismissed