Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

08.09.2015 року [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] звернувся з позовом, якій уточнив 12.11.2015 року до [PERSON], у якому просив стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] суму позики в розмірі 240000 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 15600.0 грн., а також понесені у справі судові витрати. В позові зазначено, що 26.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав 10000 доларів США, та зобов'язався повернути їх в місячний термін після повідомлення. 04.08.2013 року [PERSON], направив [PERSON] письмо-вимогу про повернення позики, але в місячний термін [PERSON] не повернув борг. У зв'язку невиконанням [PERSON] договору позики, просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Полянчук С.О. підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що до теперішнього часу [PERSON] не повернув борг у розмірі 10000 доларів США, згідно розписки від 26.05.2011 року, тому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму позики в розмірі 240000 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 15600.0 грн., а також понесені у справі судові витрати. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні доведено, що 26.05.2011 року між [PERSON], та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав 10000 доларів США, та зобов'язався повернути їх [PERSON] в місячний термін після повідомлення. Договір позики викладений у вигляді розписки (а.с.2). 04.08.2013 року [PERSON] направив [PERSON] письмо-вимогу про повернення позики, що підтверджено описом листа та квитанцією про відправлення (а.с.3). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Факт того, що [PERSON] 04.08.2013 року направив [PERSON] письмо-вимогу про повернення позики, не підтверджує факт того, що [PERSON] отримав цю вимогу про повернення боргу. Так як у суді не доведено, що [PERSON] знав про вимогу з боку [PERSON] про повернення боргу, він не міг згідно умов договору, викладених у розписки, повернути борг. Таким чином встановлено, що [PERSON] не порушував умови договору позики, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так як судом було прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], які були застосовані на підставі ухвали суду від 07.10.2015 року, підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed