Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01 травня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на проживання з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 077110, виданого 01 травня 2002 року, сторони 01 травня 2002 року зареєстрували шлюб у Підкамінській сільській раді с. Підкамінь, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати; неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] залишити на проживання з позивачем; прізвище позивача при реєстрації розірвання шлюбу не змінювати на дошлюбне. На підставі наведеного,

Outcome: approved