Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що 15.06.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі народилася донька, яка є повнолітньою. Причиною розірвання шлюбу є те, що їх шлюб розпався та існує формально, так як вони з відповідачем вже давно втратили взаєморозуміння один до одного. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних відносин і тривалий час матеріально не підтримує їх сім`ю. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати. Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти розірвання шлюбу, з метою збереження сім`ї та захисту його інтересів. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши суду відзив на позов, у якому не визнає позовні вимоги, зазначаючи, що розірвання шлюбу буде шкодити його інтересам. Просить надати термін для примирення сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 15.06.1994 року, сторони 15.06.1994 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис за № 702 (а.с. 5). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що їх шлюб розпався та існує формально, так як вони з відповідачем вже давно втратили взаєморозуміння один до одного. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних відносин і тривалий час матеріально не підтримує їх сім`ю. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Також, задовольняючи позов [PERSON] суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц. Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а тому заявлений позов необхідно задовольнити. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved