Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

21.04.2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, якою просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, в сумі 1921,00 гривня, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини (з подальшим перерахунком відповідно прожиткового мінімуму) а також додаткові витрати, у зв`язку зі станом здоров`я в розмірі 5000 гривень. Обґрунтовано позовні вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.02.2020 року Суворовським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 113. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З грудня 2020 року спільне життя між подружжям не склалось, вони проживають окремо. Малолітня дитина проживає із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №15 від 15.04.2021 року. Усі обов`язки по утриманню дитини позивач несе самостійно, відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча є працездатною особою, отримує дохід, має нерухоме майно транспортний засіб. Стягнення додаткових витрат позивач обґрунтувала погіршенням стану здоров`я дитини, так як малолітній син сторін переніс ускладнення на вушко (гнійний отит), що призвело до операції на вушній перетинці та в подальшому потребує певної додаткової уваги, витрат. Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засіданні по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити, надала суду відповідь на відзив відповідача, яким звернула увагу суду на те, що вона не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, однак це не позбавляє її можливості утримувати спільну дитину. Тому, просила не брати до уваги доводи відповідача стосовно того, що він є студентом і не отримує доходів. До судового засідання 20 липня 2021 року позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, також у заяві зазначила, що не заперечує проти стягнення судом аліментів у твердій грошовій сумі - 1000 гривень, щомісячно. Відповідач [PERSON] , з`явившись до судового засідання, заперечував проти стягнення аліментів в сумі 1921 гривні та частково не погодився з сумою додаткових витрат. Надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що доводи позовної заяви є необґрунтованими. Відповідач являється студентом Одеського національного університету імені І.І. Мечнікова, навчається на 2 курсі економіко-правового факультету, денної форми навчання, за спеціальністю право, на контрактній формі навчання, що підтверджує довідкою. Його навчання оплачують батьки. Відповідач не працює, доходів не отримує, транспортного засобу у власності не має. З грудня 2020 року сторони припинили шлюбні відносини, разом із тим за домовленістю, відповідач продовжував надавати малолітньому сину матеріальну допомогу, в підтвердження наведених доводів надав суду чеки. Також зазначив, що усі чеки він не збирав, оскільки не думав, що питання утримання дитини сторони будуть вирішувати у судовому порядку. Позивачка створює перешкоди відповідачу та його батькам у спілкуванні з малолітньою дитиною. Щодо додаткових витрат на лікування малолітнього сина, відповідач зазначив, що ці вимоги є частково необґрунтованими. Він визнає витрати на суму 987,60 гривень та готовий відшкодувати половину цієї суми в розмірі 493,80грн. Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти, не має наміру ухилятися, разом із тим сплата аліментів в розмірі 1907,00 грн. щомісячно є для нього непосильною. До судового засідання 20.07.2021 року відповідач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив що визнає позовні вимоги в розмірі 1000 гривень. Фіксування судового засідання 20.07.2021 року не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням,\~дійшов висновку,\~що позовна\~заява [PERSON] \~підлягає частковому\~задоволенню,з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 19 лютого 2020 року серія [NUMBER] . Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження актовий запис №801 від 22.05.2020 року, серія [NUMBER] . Малолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем, [PERSON] , що підтверджується довідкою (випискою) від 15.04.2021 року №16. Відповідач [PERSON] являється студентом другого курсу економіко-правового факультету Одеського національного університету імені І.І.Мечнікова, денної форми навчання, спеціальність «право», що підтверджується довідкою від 25.06.2021 року № 274-21. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року\~(з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1\~ст.191 СК України\~\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони, як батьки дитини, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітня дитина, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання малолітньої дитини [PERSON] підлягають присудженню у твердій грошовій сумі. Позивач [PERSON] у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становив 1921 гривень, на дату подачі позову. Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтями\~12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не довела обставин достатності заробітку (доходу) відповідача [PERSON] взагалі будь якими доказами. Матеріали справи не містять доказів отримання [PERSON] доходів, наявності у нього на праві власності майна, про що позивач зазначала у позовній заяві. В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] являється студентом другого курсу економіко-правового факультету Одеського національного університету імені І.І.Мечнікова, денної форми навчання, спеціальність «право» (довідка від 25.06.2021 року № 274-21). Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За викладених обставин, відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі мінімального прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, у сумі 1921 грн., щомісячно (з подальшим перерахунком відповідно прожиткового мінімуму). В свою чергу, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Судом встановлено, що згідно поданої до суду заяви від 20.07.2020 року, [PERSON] не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень. В свою чергу відповідач [PERSON] заявою від 20.07.2021 року визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього суми в розмірі 1000 гривень. При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. За викладених обставин, враховуючи згоду сторін щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, відповідність даної суми мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину, станом на дату подачі позову, суд прийшов до висновків про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, на утримання малолітнього [PERSON] , в сумі 1000 гривень, щомісячно. Одночасно, суд не вбачає правових підстав для встановлення в рішенні суду права подальшого перерахунку\~суми аліментів,\~відповідно до\~змінюваного прожиткового\~мінімуму,\~оскільки позивач\~сформулювала позовні\~вимоги про\~стягнення аліментів\~у твердійгрошовій сумі, а не у частці від доходу. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів,\~їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1\~ст.192 СК України). Згідно\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 21.04.2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Крім цього, враховуючи норми\~ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved