Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

28.07.2014 року представник позивача - Калинич Л.В. звернулася до суду з вказаною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 26.07.2007 року між позивачем та третьою особою - [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/03-03/614, відповідно до умов якого остання отримала від позивача кредит у розмірі 380 000,00 грн. на строк до 20.07.2017 року, в обмін на зобов'язання [PERSON] повернути зазначені кошти у порядку та строки, визначені Графіком погашення Кредиту зі сплатою відсотків у перші шість місяців за ставкою 12% річних, а починаючи з сьомого місяця - за ставкою 17% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 26.07.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений Іпотечний договір №014/03-03/614/1, згідно умов якого відповідач надав у іпотеку позивачу, належне йому на праві власності нерухоме майно - комплекс, до складу якого входять: будівля АБК К-1 загальною площею 162,0 кв.м., будівля складу будматеріалів загальною площею 201,4 кв.м., будівля плотницької Д-І загальною площею 151,6 кв.м., погріб Е загальною площею 40,5 кв.м., I-замощення, II - басейн, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором № 014/03-03/614 від 26.07.2007 року виконав в повному обсязі. Однак [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконала, починаючи з лютого 2014 року взагалі припинила здійснювати погашення кредиту, чим спричинила виникнення заборгованості. Станом на 17.07.2014 року розмір заборгованості складає 216 558,80 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 202 659,28 грн., заборгованість по процентам - 12 915,08 грн., пеня за порушення строків сплати кредиту - 567,84 грн., пеня за порушення строків сплати процентів - 416,60 грн. 21.05.2014 року позивачем на адресу позичальника - [PERSON] та її майнового поручителя - [PERSON] направлялося письмове повідомлення - вимога про необхідність погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, проте до теперішнього часу дана вимога залишена без задоволення, що порушує право позивача. У зв'язку з цим, представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить суд: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс, до складу якого входять: будівля АБК К-1 загальною площею 162,0 кв.м., будівля складу будматеріалів загальною площею 201,4 кв.м., будівля плотницької Д-І загальною площею 151,6 кв.м., погріб Е загальною площею 40,5 кв.м., I-замощення, II - басейн, за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 014/03-03/614 від 26.07.2007 року станом на 17.07.2014 року, у розмірі 216 558,80 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 202 659,28 грн., заборгованість по процентам - 12 915,08 грн., пеня за порушення строків сплати кредиту - 567,84 грн., пеня за порушення строків сплати процентів - 416,60 грн. 2) визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». 3) визначити початкову ціну реалізації предмета іпотеки - на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 4) стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 2 652,79 грн., з яких: 2 165,59 грн. - за вимогу майнового характеру, що становить 1% від ціни позову та 243,60 грн. + 243,60 грн. - за 2 вимоги немайнового характеру по 0,2 розміру мінімальної заробітної плати за кожну. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно письмової заяви, поданої через канцелярію суду представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Калинич Л.В. просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 23,44). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 52,53,55), в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками, якими вона викликалася в судові засідання, призначені на 04.12.2014 року, 21.01.2015 року та 27.02.2015 з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 48,51,56), що свідчить про неможливість вручення їй судових викликів на зазначені дати, однак в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вони вважаються такими, що вручені їй належним чином. Зі згоди представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі, - Банк) (а.с. 21,22) та третьою особою по справі - [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений Кредитний договір №014/03-03/614 (а.с.3-7), відповідно до п.2 частини №1, пп.2.1.1. Частини №2 якого Банк зобов'язався надати [PERSON] споживчий кредит в розмірі 380 000,00 грн. [PERSON], у свою чергу зобов'язалася повернути Банку кредит зі сплатою відсотків, виходячи з процентної ставки 12% річних - в перші шість місяців та 17% річних - починаючи з сьомого місяця кредитування, сплатити разову комісію за надання кредиту у розмірі 0,99% від розміру кредиту, а у випадку порушення умов цього договору - сплачувати пеню та інші штрафні санкції; відшкодувати витрати та збитки банку, викликані неналежним виконанням цього Договору. Датою остаточного повернення кредиту визначено «20» липня 2017 року (п.п. 2, 3 частини №1, п.п. 1.3.5, 2.3.1. та 2.3.2 Частини №2 Кредитного договору). Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати Позичальником ануїтет них платежів згідно з Графіком погашення кредиту (а.с.8). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором 26.07.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений Іпотечний договір №014/03-03/614/1 (а.с.11-14), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області - Тищенко О.І. 26.07.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] (далі, - Іпотекодавець) надав у іпотеку позивачу (далі, - Іпотекоднржатель), належне йому на праві власності нерухоме майно - комплекс, що включає в себе: будівлю АБК К-1, загальною площею 162,0 кв.м., будівлю складу будматеріалів Б-1, загальною площею 201,4 кв.м., будівлю плотницької Д-І, загальною площею 151,6 кв.м., погріб Е, загальною площею 40,5 кв.м., I-замощення, II - басейн, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Заставна вартість спірного предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 601 051,00 грн. (п.п. 1.2., 1.5. Іпотечного договору). Право власності відповідача на спірний предмет іпотеки підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.07.2007 року, що виникло у нього на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2007 року у справі №2-3519/2007 р. (а.с.33,34). За змістом п.п. 1.3.2., 2.1.2. Іпотечного договору земельна ділянка загальною площею 696,4 кв.м., на якій розташований предмет іпотеки не є власністю Іпотекодавця та використовується ним на підставі договору оренди земельної ділянки від 18.07.2007 року, зареєстрованого у виконавчому комітеті Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 18.07.2007 року. В разі звернення стягнення на предмет іпотеки, до набувача будівель та споруд переходить право користування вищевказаною земельною ділянкою, згідно з умовами, погодженими з власником земельної ділянки чи на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством (п. 1.3.1. Іпотечного договору). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором №014/03-03/614 від 26.07.2007 року щодо надання [PERSON] кредитних коштів у сумі 380 000,00 грн. виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №/03-03/614 від 26.07.2007 року (а.с.10). Однак [PERSON] в порушення умов вищевказаного кредитного договору, взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту належним чином не виконала. Починаючи з лютого 2014 року вона взагалі припинила вносити платежі по тілу кредиту та відсоткам, у зв'язку з чим, утворилася кредитна заборгованість, розмір якої станом на 17.07.2014 року згідно наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с. 16-17), складає 216 558,80 грн., з яких: - прострочена заборгованість по кредиту - 15 039,25 грн. - заборгованість по кредиту, строк якої не настав - 187 620,03 грн. - заборгованість по процентам - 12 915,08 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту - 567,84 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів - 416,60 грн. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525, 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Статтею 546 ЦК України визначені види забезпечення виконання зобов'язання, серед яких: неустойка, порука, гарантія, застава, притримання та завдаток. До окремого виду забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном закон відносить іпотеку, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (статті 1, 33 Закону України «Про іпотеку»). За змістом статті 1 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. У даному випадку відповідач [PERSON] виступає майновим поручителем [PERSON], у зв'язку з чим, в силу положень ст. 11 Закону України «Про іпотеку» він несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. В силу п. 6.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, забезпеченого спірною іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.4. Іпотечного договору сторони обумовили, що за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми банк має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки, що перекликається з положеннями статей 3, 7 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Пунктом 6.5. Іпотечного договору сторони також погодили, що у випадку невиконання Іпотекодавцем та/або Боржником письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим або Кредитним договором у встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Судом встановлено, що 21.05.2014 року позивачем на адресу [PERSON] та її майнового поручителя - [PERSON] направлялося письмове повідомлення - вимога про дострокове виконання кредитних зобов'язань за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі протягом 30 днів (а.с.15), однак зазначена вимога і до теперішнього часу залишається без задоволення, що призводить до порушення прав позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, одночасно з пред'явленням даного позову до Криворізького районного суду Дніпропетровської області, 28.07.2014 року позивач також звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/03-03/614 від 26.07.2007 року у загальному розмірі 216 558,80 грн. (справа №214/6681/14-ц), за наслідком чого по даній справі відкрито провадження, про що свідчить ухвала суду від 27.08.2014 року (а.с.31, 32). Наразі доказів того, що кредитна заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 216 558,80 грн. погашена або ж існує виконане судове рішення про стягнення з [PERSON] цієї заборгованості, суду не представлено. Верховний Суд України, рішення якого є обов'язковими для всіх судів України в силу ст. 360-7 ЦПК України, у правовому висновку, викладеному в справі № 73цс13 від 04.09.2013 року, роз'яснив, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане, не може бути перешкодою для звернення стягнення на майно, передане в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві, що також встановлюється ст. 20 ЦК України та ст.ст.3,4 ЦПК України. Відповідно ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про обґрунтованість заборгованості за Кредитним договором №014/03-03/614 від 26.07.2007 року, станом на 17.07.2014 року в розмірі 216 558,80 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 15 039,25 грн., заборгованість по кредиту, строк якої не настав - 187 620,03 грн., заборгованість по процентам - 12 915,08 грн., пеня за порушення строків сплати кредиту - 567,84 грн., пеня за порушення строків сплати процентів - 416,60 грн., та вважає, що позивачем правомірно порушено питання про звернення стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки - комплекс, до складу якого входять: будівля АБК К-1 загальною площею 162,0 кв.м., будівля складу будматеріалів загальною площею 201,4 кв.м., будівля плотницької Д-І загальною площею 151,6 кв.м., погріб Е загальною площею 40,5 кв.м., I-замощення, II - басейн, який розташований за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення вищевказаної кредитної заборгованості, у зв'язку з чим, дана вимога підлягає задоволенню. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Визначаючи спосіб реалізації предмета іпотеки, суд виходить з наступного. До способів реалізації предмета іпотеки за рішенням суду статтею 39 Закону України «Про іпотеку» віднесено такі: шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто нормами чинного законодавства сторонам договору надано право самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору. Пунктом 6.5.3. Іпотечного договору сторони передбачили можливість реалізації спірного предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Вказане ґрунтується на положеннях ст. 41 Закону України «Про іпотеку». З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, визначити спосіб реалізації предмету іпотеки - комплексу, що включає в себе: будівлю АБК К-1, загальною площею 162,0 кв.м., будівлю складу будматеріалів Б-1, загальною площею 201,4 кв.м., будівлю плотницької Д-І, загальною площею 151,6 кв.м., погріб Е, загальною площею 40,5 кв.м., I-замощення, II - басейн, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. Початкову ціну спірного предмету іпотеки встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (ч.6 ст.38 Закону «Про іпотеку»). Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пунктами 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 визначено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в загальному розмірі 2 652,79 грн. (а.с.26), що включають в себе 2 165,59 грн. - за вимогу майнового характеру (1% від ціни позову - 216 558,80 грн.), а також за 2 вимоги немайнового характеру по 243,60 грн. за кожну (2 165,59 + 243,60 + 243,60 = 2 652,79).

Outcome: approved