Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000грн. щомісячно на кожну дитину, а всього 3000 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 15 лютого 1998 року перебуває у шлюбі з відповідачем, на даний час звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу. Від шлюбу народилося четверо дітей. На сьогоднішній день не досягли повноліття троє дітей, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, офіційної роботи немає, проте відсутність у нього офіційної роботи не звільняє від обовязку утримувати своїх дітей. В судове засідання позивач не з"явилася, письмовою заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 лютого 1998 року Тутовицькою сільською радою Сарненського району згідно свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 010401 . Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №097161 від 27 червня 2000 року відповідач дійсно є батьком [PERSON], [INFO]; з свідоцтва про народження 1-ГЮ №023733 від 24 березня 2006 року є батьком [PERSON], [INFO]; з свідоцтва про народження серії І-ГЮ №156175 від 04 листопада 2011 року є батьком [PERSON], 26 жовтня 2011 року. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обовязки батьків і дітей випливає, що відповідач зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину . На підставі встановлених і наведених судом фактів, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13 березня 2017 року і до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: approved