Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Кіровоградської області в якій просить визнати за нею право власності на самочинно збудований автомобільний гараж -1991 року забудови, по вул. Новогеоргіївській, що у м. Світловодську Кіровоградської області. Зазначила, що вона відповідно до свідоцтва про право особистої власності з 1996 року є власницею 1/3 частини квартири № 10 по вул. Новогеоргіївській, що у будинку № 1 м. Світловодськ, Кіровоградської області, в якій вона фактично проживає 1988 року. Співвласниками інших частин, є її сини. Поряд з житловим будинком де знаходиться її квартира, з 1989 року, за власні кошти вона розпочала будувати автомобільний гараж, а у 1991 році його будівництво було завершено. З того часу вона вільно та відкрито ним користуюся. Земельна ділянка на якій було збудовано гараж, їй під будівництво не виділялася, а її розпорядником є [PERSON] міська рада. Позивачка зазначає, що у звязку з тим, що вона понад 20 років вільно і відкрито користуюся збудованим гаражем, не порушуючи права територіальної громади та інших осіб, у неї є всі підстави для визнання на нього права власності. Від представника позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять ухвалити рішення про задоволення позову. Від відповідача [PERSON] міської ради Кіровоградської області надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, заперечень не надійшло. З підстав ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 1966 року є власницею 1/3 частини квартири № 10 по вул. Новогеоргіївській, що у будинку № 1 м. Світловодськ, Кіровоградської області, а фактично в ній проживає з 1988 року. З технічного паспорту на автомобільний гараж вбачається, що його було збудована у 1991 році. На підтвердження доказів будівництва гаражу позивачем надано квитанції та накладні на будматеріали, що збігаються з роком забудови. Встановлені у судовому засіданні обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, які є в справі: - копією свідоцтва про право власності на квартиру; - копією архівної довідки БТІ; - копією технічного паспорту на автомобільний гараж; - копією витягу з будинкової книги; - копіями квитанцій та накладних на будматеріали. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони забудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника /користувача/ земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч. 2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6 (далі Постанови), відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; - про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво; - про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; - про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; - про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; - про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ч. 4 Постанови, при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 10 Постанови, позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. За ст.392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності. Як слідує із встановлених у судовому засіданні фактичних обставинах справи та не було заперечене відповідачем, спірне майно є самочинно збудованим, його власник вільно і відкрито ним користується понад 20 років не порушуючи при цьому права інших осіб, правовстановлюючий документ на яке відсутній, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі згідно 392 ЦК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved