Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що 10 вересня 2007 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. В шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося у зв`язку з невідповідністю характерів та різними поглядами на життя, що призвело до неможливості спілкування та проживання в якості однієї сім`ї. Сторони не проживають разом із 2015 року, шлюб носить формальний характер. Позивачка вважає, що примирення з відповідачем не можливе, збереження сім`ї суперечитиме її інтересам, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не прибула, направила на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача у судове засідання. Відповідач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про визнання позову. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 10 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, 10 вересня 2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис за № 81. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30 грудня 2008 року. Згідно довідки Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області " 4655/108/49/01-2019 від 24 травня 2019 року [PERSON] зверталася до Рогатинського відділення поліції із заявами про вчинення її чоловіком [PERSON] домашнього насильства в сім`ї та спричинення їй тілесних ушкоджень. Згідно довідок Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 536, 537 від 23 травня 2019 року [PERSON] зареєстрована і проживає в с. Діброва разом із дочкою [PERSON] [PERSON] зареєстрований в с [ADDRESS] , проте з вересня 2015 року по даний час за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 114 Сімейного кодексу України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання в якості однієї сім`ї, у позивачки наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Із заявою про відновлення свого дошлюбного прізвища позивачка по справі до суду не зверталася. Згідно ч.7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення позивачу внесеної суми судового збору.

Outcome: approved