Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

02 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 35600,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно відмовляється виконати взяті на себе зобовязання. В судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція. Від представника позивача через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій також зазначено про підтримання позову та відсутність заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та по наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст.1047 цього ж Кодексу був укладений сторонами у письмовій формі, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт укладення між сторонами договору позики та його умов підтверджується розпискою від 24 травня 2016 року , яка свідчить про отримання [PERSON] в борг 35600,00 грн від [PERSON], та зобовязання повернути борг протягом двадцяти днів. Даний доказ не був спростований відповідачем в судовому засіданні. Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за яким [PERSON] 24 травня 2016 року передав [PERSON] 35600,00 грн, а остання зобовязалася протягом двадцяти днів їх повернути. Доказів на підтвердження повернення відповідачем боргу чи його частини, суду не надано. Відповідно до ст.ст. 526,530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Як встановлено судом, відповідачем [PERSON] взяті на себе зобовязання по поверненню боргу за договором позики не виконанні. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором позики судом не встановлено. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення основного боргу за Договором позики в сумі 35600,00 грн, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved