Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

19.04.2016р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просила визнати припиненою поруку [PERSON] згідно з договором поруки від 17.05.2002р., укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» (а.с. № 3 - 6). В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 17.05.2002р. між позивачем (поручитель), відповідачем (кредитор) та ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» (боржник) було укладено договір поруки. Порукою забезпечувалося виконання зобов'язань боржником за кредитним договором № В 08 від 17.05.2002р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри». Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2011р. по справі № 5005/3537/2011 ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців, ліквідатором призначено Чикильдіну С.А. У зв'язку зі зміною ліквідатора підприємства, ліквідаційна процедура неодноразово продовжувалася. 12.02.2015р. Господарським судом в цій справі затверджено реєстр кредиторів з вимогами, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк» - 1 677 612,56 грн. - четверта черга задоволення, 1 213 351,76 грн. - шоста черга задоволення. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2015р. по справі № 5005/3537/2011 ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» ліквідоване. Затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора. Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з п. 6 ст. 31 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не задоволені у зв'язку з недостатністю майна, вважаються погашеними. В силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпечуваного нею зобов'язання. 27.04.2015р. державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Орджонікідзевського МУЮ Лемешко С.О. до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис № 12311170005000465 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри». У зв'язку з чим позивачка і просила суд визнати поруку припиненою саме з 27.04.2015р. - моменту внесення запису про припинення юридичної особи - позичальника. Представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 15.03.2016р. - а.с. №9) в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності та за відсутності представника відповідача, повідомленого про дату слухання справи належним чином, за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. № 93). Також надавала додаткові письмові пояснення (а.с. № 63-64). Представник відповідача - Чумак С.О. (діє на підставі довіреності від 29.04.2015р. - а.с. № 52) в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. № 62), проте надав до суду свої письмові заперечення, в яких посилався на таке (а.с. № 65-71_. Позивач в поданому ним до суду позові відповідно до ст.ст. 559, 598, 609 ЦК України, ст. 31 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначає, що у зв'язку із ліквідацією основного боржника ДП "Інкар" ЗАТ "Оветрі" її зобов'язання, як поручителя, перед відповідачем припинено 24.04.2015р. відповідно із внесенням відомостей до ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців. Але з такими твердженнями та вимогами відповідач категорично не погоджується. Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що позовні вимоги є незаконними, такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. у справі 22-ц/774/1341/15 та залишеним без змін відповідно до ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.04.2015р. у справі № 6-6234св15, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено та стягнуто з позивача на користь банку відповідача заборгованість у розмірі 240 856,61 доларів США. На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р., судом першої інстанції видано виконавчий лист № 184/219/14-ц від 03.03.2015р.. Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 27.04.2015р. проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ДП «Інкар» ЗАТ «Оветрі». На даний час рішення суду по справі в рамках виконавчого провадження не виконано. Ч. 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. В даному випадку ліквідація юридичної особи відбулася тільки 27.04.2015р., в той час як рішення суду, за яким стягується заборгованість з [PERSON], винесено Апеляційним судом Дніпропетровської області 27.01.2015р., та з того часу ні боржник, ні [PERSON], як співвідповідач, добровільно не виконали зобов'язання за виконавчим листом, який було видано 03.03.2015р., тобто ще до ліквідації ДП «Інкар» ЗАТ «Оветрі», а тому її зобов'язання на час видачі виконавчого листа припинені не були. Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові ВСУ від 25.11.2015р. у справі № 6-172цс15 зазначено, що положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки. Отже, припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. За таких обставин, суд відповідно до ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. З урахуванням тих обставин, що стороною відповідача по справі надані письмові заперечення проти позову, отже позиція відповідача по справі відома, суд розглянув справу на загальних підставах ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до норм ст.ст. 3, 6, 11, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Різновидом договору є кредитний договір, договір поруки, які обов'язково укладаються в письмові формі (ст.ст. 553, 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 546, 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.05.2002р. між позивачкою (поручитель), відповідачем (кредитор) та ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» (боржник) було укладено договір поруки (а.с. № 10). Порукою забезпечувалося виконання зобов'язань боржником за кредитним договором № В08 від 17.05.2002р., укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» (а.с. № 11). В червні 2003р. ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом, який неодноразово уточнював і доповнював та остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.05.2002р. № В08 станом на 06.06.2012р. у розмірі 391 083,51 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 06.06.2012р. було еквівалентно 3 124 757 грн. 24 коп., з яких: 51 661,02 доларів США кредитна заборгованість, 158 224,20 доларів США заборгованість за відсотками, 181 198,29 доларів США заборгованість по пені. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014р. в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. рішення міського суду скасовано й ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17.05.2002р. № В08 у розмірі 240 856,61 доларів США, що згідно встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 06.06.2012р. було еквівалентно 1 924 444 грн 32 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 51661,02 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 138195, 59 доларів США, пені у сумі 51000 доларів США. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено (а.с. № 88). 01.04.2015р. ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. було залишено без змін (а.с. № 85 - 87). На виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р., судом видано виконавчий лист № 184/219/14-ц від 03.03.2015р., на підставі якого ДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження № 49262439 (а.с. № 29). Як зазначив представник відповідача в своїх письмових запереченнях по суті спору, на даний час рішення суду по справі в рамках виконавчого провадження не виконано. Частиною 1 статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2011р. по справі № 5005/3537/2011 було порушено провадження у справі про банкротство ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. № 12 - 13). Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2011р. по справі № 5005/3537/2011 ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців, ліквідатором призначено Чикильдіну С.А. (а.с. № 14 - 16). У зв'язку зі зміною ліквідатора підприємства, ліквідаційна процедура неодноразово продовжувалася. 12.02.2015р. Господарським судом Дніпропетровської області в цій справі затверджено реєстр кредиторів з вимогами, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк» - 1 677 612,56 грн. - четверта черга задоволення, 1 213 351,76 грн. - шоста черга задоволення (а.с. № 17 - 22). Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2015р. по справі № 5005/3537/2011 ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» ліквідоване. Затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора (а.с. № 23 - 27). Вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно з п. 6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не задоволені у зв'язку з недостатністю майна, вважаються погашеними. 27.04.2015р. державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців РС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області Лемешко С.О. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис № 12311170005000465 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ДП «Інкар» ЗАТ «Оветри» (а.с. № 28). Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові ВСУ від 25.11.2015р. у справі № 6-172цс15 зазначено, що за частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду. За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки. Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника. Отже, оскільки право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов'язання поручителя. Отже, судом встановлено, що дійсно порука має залежний характер до основного зобов'язання. Ліквідація (припинення) юридичної особи (боржника) несе за собою припинення визначених договором зобов'язань поручителів перед кредитором за умови, що юридичну особу ліквідовано до ухвалення судового рішення про задоволення таких вимог. З матеріалів справи вбачається, що ліквідація юридичної особи боржника відбулася тільки 27.04.2015р., в той час як рішення суду, за яким стягується заборгованість з [PERSON] винесено Апеляційним судом Дніпропетровської області 27.01.2015р., тобто ще до ліквідації ДП «Інкар» ЗАТ «Оветрі». Посилання позивача на правовий висновок ВСУ у справі за № 6-129цс12 від 07.11.2012р., суд оцінює критично, оскільки цей висновок стосується справ, в яких порука припиняється у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, яка відбулась під час розгляду справи у суді по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненою. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що в задоволені позовних вимог відмовлено, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачкою при зверненні до суду з позовом (а.с. № 2) відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed