Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на таке. 14.11.2004 року між сторонами було укладено шлюб, який 25.05.2009 року було розірвано. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] .. В подальшому, 02.09.2013 року, сторони повторно зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького районного суду від 30.07.2014 року було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач змінив прізвище на « [PERSON] ». Дитина проживає із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Натомість відповідач, який є батьком дитини, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує. Рішенням Вінницького районного суду від 01.08.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач своїх обов"язків по піклуванню за дитиною не виконує, допомоги не надає, з сином не спілкується. Позивачці не відомі місце перебування відповідача, його робота та спосіб життя. Будь-яке спілкування із відповідачем для вирішення необхідних питань щодо дитини, в яких є обов`язкова участь батька, вона остаточно припинила після того, як він перестав сплачувати аліменти на утримання дитини. Станом на 30.06.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становить 41545,50 грн. Вчинення будь-яких дій, таких, як отримання дозволів на переміщення, віз та паспорту для дитини при необхідності виїзду за кордон, якщо такі можуть знадобитися у майбутньому, стали для неї фактично неможливими для виконання, оскільки при такому відношенні до неї та дитини, вона воліє не наражати себе і свою сім`ю на додаткові проблеми. Все зазначене призводить до негативних наслідків, насамперед для дитини, оскільки позивач, як фактично єдиний на даний час опікун, обмежена в своїй дієздатності діяти в інтересах дитини з причин наявності в документах дитини фактично формального батька, який не допомагає дбати про дитину. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з ним, взагалі не цікавиться його життям, не знає про його стан здоров`я та де дитина навчається. Загалом, батько до навчання дитини ніяк не був причетним, батьківські збори не відвідував, успіхами та поведінкою сина не цікавився. Таким чином, фактично протягом усього життя дитини відповідач не дбає про його нормальний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Окрім того, факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджується висновком Вінницької РДА №01-51/1510 від 11.07.2019 року щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Позивач вважає, що зазначене свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню їх дитини [PERSON] . Відповідач має велику заборгованість по сплаті аліментів, а іншої будь-якої допомоги на утримання сина не надає. Позивач на даний час не має постійного місця роботи і вимушена займатися тимчасовими підробітками, в тому числі й за кордоном. На підставі вищевикладеного позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки. У разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької РДА - Кобельський Д.В. в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву, в якій при ухваленні рішення суду поклався на розсуд суду, справу просив розглянути у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, представника третьої особи відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань до суду не надходило. Ухвалою суду від 24.09.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 29) Ухвалою суду від 22.11.2019 відкладено підготовче судове засідання, виклик відповідача вирішено здійснити шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 42). Ухвалою суду від 26.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, виклик відповідача здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 74). Ухвалою суду від 13.03.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзиву на позов не подав, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 13.03.2020. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Лука Мелешківська Вінницького району Вінницької області (а.с. 4). Згідно копії повторного свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №308 від 27.05.2019 (а.с. 7), виданої виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 27.05.2019 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с. 5) 25.05.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду від 30.07.2014 (а.с. 21) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено; шлюб, зареєстрований 02.09.2013 року у виконавчому комітету Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №16 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачу змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду від 01.08.2014 (а.с. 20) з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2014 і до повноліття дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.08.2019 (а.с. 11) було обстежено умови проживання дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого в [ADDRESS] . Дитина проживає в сім`ї до складу якої входять мати - [PERSON] , [INFO] (періодично працює за кордоном) та баба - [PERSON] , [INFO] . Будинок побудований в 1947 році, добудова 2000 року, матеріал стін - цегла, покрівля - металочерепиця, загальна площа 100 кв.м, житлова площа 41 кв.м. У дитини є окрема кімната, створені належні умови для відпочину, навчання і розвитку. Психологічний клімат в сім`ї позитивний. Відповідно до довідки виконавчого комітету Луко-Мелешківської сільської ради №1131 від 19.08.2019 (а.с. 12) до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , входить син - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №120 від 29.05.2019 Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON] навчається у 5 класі даної школи (а.с. 56). Відповідно до характеристики учня 5-Б класу Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] від 29.05.2019 за вих. №119, дитина навчається у даній школі з першого класу, школу відвідує систематично. Оскільки мати періодично виїздить за кордон на заробітки, то вихованням дитини займається його баба - [PERSON] , яка постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Намагаючись допомагати онукові у навчанні, оплачує додаткові заняття з окремих предметів. Батько дитини за час навчання дитини у 5 класі, жодного разу до школи не навідався і не зателефонував, навчанням та досягненням дитини не цікавиться. Аналогічного змісту і характеристика на учня Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] від 20.08.2019 за вих. №157 (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.04.2018 по 30.04.2019 становить 37738 грн. (а.с. 54-55), а станом на 30.06.2019 загальна сума заборгованості по сплаті аліментів становить 41545,50 грн. (а.с. 14). Відповідно до копії рішення комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області №66 від 26.06.2019 (а.с. 52) вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та зобовязано службу у справах дітей РДА підготувати висновок органу опіки та піклування РДА з даного питання та направити до суду. З копії Висновку щодо позбавлення батьківських прав №01-51/1510 від 11.07.2019 Вінницької районної державної адміністрації Вінницького району Вінницької області (а.с. 53) вбачається, що Комісією з питань захисту прав дитини 26.06.2019 повторно було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та прийнято рішення, що є всі підстави для прийняття позитивного рішення. З даного висновку вбачається, що Комісією рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав було прийнято на підставі дослідження документів, а саме: розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, довідки Лука-Мелешківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 29.05.2019, характеристики Лука-Мелешківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 29.05.2019, довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради від 30.05.2019, довідки-характеристики виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради від 23.05.2019, свідчення сусідів [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідчені секретарем Лука-Мелешківської сільської ради (а.с. 54-71). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Стаття 27 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 30.06.2019 загальна сума заборгованості по сплаті аліментів становить 41545,50 грн. (а.с. 14). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Проте, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, стороною позивача не доведено у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Навпаки, за змістом позовної заяви позивача, суд вбачає наявність конфлікту між нею та відповідачем, вбачається особиста образа позивачки на відповідача через існування значної суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання їх неповнолітнього сина, а також бажання позивачки убезпечити себе від можливих майбутніх процедур отримання у відповідача відповідного дозволу на виїзд дитини за кордон, хоча на даний час такої перешкоди не доведено. Крім того, сама позивачка досить часто буває за кордоном на роботі, а вихованням і доглядом дитини займається її мати, тобто баба дитини. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, також не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Також суд, при ухваленні рішення не може взяти за основу висновок органу опіки та піклування районної адміністрації 11.07.2019 щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки даний висновок обґрунтований виключно письмовими документами та не було вислухано саму дитину та самого відповідача [PERSON] .. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. За таких обставин суд не погоджується із висновком Висновком щодо позбавлення батьківських прав №01-51/1510 від 11.07.2019 Вінницької районної державної адміністрації Вінницького району Вінницької області, оскільки цей висновок немотивований і суперечить інтересам дитини. Таким чином, судом не встановлено ухилення відповідача [PERSON] від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього [PERSON] , тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено викладених у позовній заяві фактів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.ст. 15, 18, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed