Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що з [PERSON] (далі - Відповідач), вона перебуває в шлюбі зареєстрованому Макарівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області 30 грудня 2001 року, актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають трьох дітей відносно яких їх з чоловіком позбавили батьківських прав. Позивач має дитину від іншого чоловіка, до якого вона перейшла жити два роки назад. Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем не склалося. В них немає спільних інтересів. Подружні відносини між ними погіршились, Відповідач не дбав про сім'ю та мав антигромадську поведінку та засуджений Попільнянським районним судом Житомирської області до 6 років позбавлення волі. Позивач просить розірвати шлюб між нею - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрованого 30 грудня 2001 року Макарівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 9. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а саме на адресу установи в якій він відбуває покарання було направлено копію позовної заяви з додатками та судову повістку для вручення її під розписку. Відповідно до частини шостої статті 76 ЦПК України, якщо особа, яка бере участь у справі, відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк, повістка та інші документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду. Згідно розписки та пояснень [PERSON] судова повістка йому була вручена та надано письмові пояснення в яких [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], Макарівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 9, між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], 30 грудня 2001 року було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - „ [PERSON]". Як вбачається з Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частин другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved