overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом , зазначивши , що в квітні 2009 р. був розірваний шлюб з відповідачем по справі . Від спільного проживання вони мають сина [PERSON] ,[INFO] . В даний час вона самостійно виховує та утримує сина. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає . Посилаючись на викладене , позивачка з врахуванням уточнених вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і пояснила , що в даний час син перебуває у Троїцькій спеціальній школі - інтернат., де знаходиться частково на державному утриманні. Однак одежу для сина вона купляє за свої кошти. Крім того, син проживає на канікулах разом з нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково , заявивши , що він згоден виплачувати аліменти на утримання сина у меншому розмірі, ніж визначила позивачка. Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом безспірно встановлено , що сторони проживала однією сім»єю . Від шлюбу мають сина [PERSON] ,[INFO]. В теперішній час [PERSON] перебуває у Троїцькій спеціальній школі - інтернат., де знаходиться частково на державному утриманні. Позивачка приймає участь в утриманні і забезпеченні дитини всім необхідним. В період канікул син проживає разом з позивачкою та її матір»ю. . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Згідно зі ст.. 193 СК України , влаштування дитини до закладу охорони здоров»я , навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків , з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача , знаходження дитини у Троїцькій спеціальній школі - інтернат., де вона знаходиться на частковому державному утриманні., і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від усіх видів його доходів, але не менше , ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. В силу ст.. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

27.02.2014 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного договору від 02.05.2008 р. відповідач отримав кредит у розмірі 5241,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 23.01.2014 р. має заборгованість - 19009,72 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28921,20 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір з позивачем від 02.05.2008 р. та отримавши кредит у розмірі 5241,10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але зобов'язання згідно даного договору не виконує (а.с.7-13). Станом на 23.01.2014 р. заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, складає 19009,72 грн. (а.с.5-6), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 19009,72 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є рідною тіткою [PERSON], відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги не надає, його мати [PERSON] померла і з того часу племінник проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Тому просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина . Позивач та третя особа в судове засідання не з"явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали посилаючись на вказані обставини. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти позбавленя його батьківських прав відносно його сина. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження, серія [NUMBER]. Маловисківська РДА як органу опіки та піклування своїм рішенням від 12.02.2015 року прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], у зв"язку з тим, що він життям сина не цікавиться, не піклується про його здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, власного житла не має, не працює, син знаходиться на утриманні [PERSON], з якою проживає. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, відповідач підлягає позбавленню батьківських прав. А тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2012 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. 24 листопада 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні стосунки припинили в 2013 році, через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішенння, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача понесені позивачем витрати пов"язані з публікацією в пресі оголошення про його виклик.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

27.02.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання недійсним заповіту [PERSON] від 20.03.2015 року, складеного на користь відповідача, з підстав, передбачених статтею 225 ЦК України. В обґрунтування позову вказує, що вона є спадкоємцем усього майна [PERSON], яка померла 11.10.2015 року, на підставі заповіту від 17.10.2014 року. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, при цьому їй стало відомо про наявність оскаржуваного заповіту, який скасовує дію заповіту, складеного на її користь. Позивач стверджує, що на момент вчинення заповіту на користь відповідача [PERSON] за станом свого психічного здоровя не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, що, на її думку, є підставою для визнання оскаржуваного заповіту недійсним. У судовому засіданні позивач та її представник предявлений позов підтримали і наполягали на задоволенні. Відповідач подав суду письмову заяву про визнання позову, в якій зазначив про обізнаність із наслідками вчинення цієї процесуальної дії. Треті особи не з"явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд констатує, що вимоги позивача ґрунтуються на приписах статті 225 ЦК України, якою встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особа, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Факт смерті [PERSON] 11.10.2015 року підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5); іншими документами, які приєднано до справи, зокрема: копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2017 року, що набрало законної сили 01.02.2018 року, про визнання недійсним заповіту [PERSON] на користь [PERSON] від 27.07.2015 року з підстав, установлених частиною першою статті 225 ЦК України (а.с. 55-58); висновками судово-психіатричної експертизи, з яких випливає, що станом на 27.07.2015 року [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними і, що її психічне захворювання почало загострюватися в 2015 році (а.с.78-96); копією заповіту [PERSON] на користь позивача від 17.10.2014 року (а.с. 100), в сукупності підтверджується доведеність позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є підставою для його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

27.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 05 лютого 2005 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Василь, [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя, створення нової сім»ї подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила не надавати строк для примирення шлюб розірвати, оскільки проживає з іншим чоловіком, бажає з ним зареєструвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати. Вказав, що створив сім»ю з іншою жінкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

27.02.2019 позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу (а.с. 4,5). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 06.08.2019 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.12.2016 Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідний актовий запис № 3396 (а.с. 10). Від сумісного життя сторони дітей не мають. Сім`я сторін розпалася в березні 2017 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім"єю не мешкають, втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, сторони на примирення не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

27.03.2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись що від цивільного шлюбу з відповідачем народилилися двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Одній матеріально важко утримувати дітей. У судове засідання позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засіданя подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 180 СК батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 та ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дитини, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК, суд врахувавши обставини, які мають істотне значення, прийшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

27.03.2015 позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 20.09.2008 у відділі РАГС Корсунь-Шевченківського районного РУЮ Черкаської області. Від шлюбу є малолітній син, який знаходиться на утриманні позивачки. Свій позов позивачка мотивує тим, що у грудні 2014 року їх сім'я розпалася через несумісність характерів, різних поглядів на подальше життя, в результаті чого подальше спільне проживання сторін стало неможливим. У судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав і також просить суд шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наступного. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2008, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між ними у ВДРАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ( а.с.4). У грудні 2014 року сім"я сторін розпалася і з того часу вони живуть окремо, кожен своїм життям, заперечують проти надання строку на примирення і обоє просять їх шлюб розірвати, миритися не бажають. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням позивачки після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на момент розгляду даної справи не мають. Суд не стягує з відповідача в користь позивачки понесені судові витрати у справі, у сумі 243.60 грн., відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, так як вона від таких стягнень відмовилася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.03.2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири, яка розташована в [ADDRESS] і складається з 3-х кімнат загальною площею 70,7 кв.м з яких житлова площа становить 42,4 кв.м., який був засвідчений 07.04.1991 року приватним нотаріусом Шмуневською Людмилою Августівною серія [NUMBER] про що був здійснений відповідний запис у реєстрі за номером 1189 і зареєстрований 26.03.1999 року в Чернігівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №144 за реєстровим номером 16416. В судове засідання заявник подала заяву про розгляд справи без її участі, просила суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири. Представник заінтересованої особи Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Судом встановлено, що в 1985 році [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб. В 1995 році при заміні паспорту в написанні прізвища заявника була допущена помилка, та вказано прізвище як "[PERSON]". 07.04.1998 року заявник придбала квартиру в м. Чернігові за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON]. 07.05.2004 року було виправлено помилку в паспорті, та заявнику було видано паспорт на прізвище "[PERSON]". Розбіжності в написанні прізвища заявника створює перешкоди у вільному розпорядженні, зокрема відчуженні квартири [PERSON] У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] належить договір купівлі-продажу квартири, яка розташована в [ADDRESS] і складається з 3-х кімнат загальною площею 70,7 кв.м з яких житлова площа становить 42,4 кв.м., який був засвідчений 07.04.1991 року приватним нотаріусом Шмуневською Людмилою Августівною серія [NUMBER], про що був здійснений відповідний запис у реєстрі за номером 1189 і зареєстрований 26.03.1999 року в Чернігівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №144 за реєстровим номером 16416. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.03. 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що просить розірвати шлюб з відповідачем , зареєстрований 15.03.2014 року, оскільки сімейне життя не склалося через несумісність характерів. Також в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243.60 гривень. У судовому засіданні позивач підтримала позов частково і пояснила, що 15.03.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У неї перший офіційний шлюб, у нього другий. Дітей від шлюбу немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що у них зовсім різні характери. Шлюбні відносини припинені.Миритися з ним вона не бажає.Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Позов в частині стягнення судового збору з відповідача позивач не підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Погодився на розірвання шлюбу. Пояснив суду, що не погоджувався на розірвання шлюбу через органи РАЦС , оскільки надіявся , що помириться з позивачем. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ( а.с. 6) сторони зареєстрували шлюб 15.03.2014 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів сторін у суді збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам обох з них,миритися сторони не бажають. Їхня сім"я розпалась навіть не зміцнівши. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. В силу ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Спір про майно на момент розгляду справи в суді у сторін відсутній.

Outcome: approved