Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що [PERSON] відповідно до договору дарування володіє на праві власності 57/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Інша 43/100 частки вищевказаного житлового будинку перебуває у праві власності відповідача [PERSON] На підставі рішення Вінницької міської ради «Про відведення садибної ділянки під індивідуальне житлове будівництво одноповерхового житлового будинку» №18/643 від 05.06.1952року представником управління міської архітектури м. Вінниці складено акт від 13.06.1952 року про відведення земельної ділянки під забудову. В подальшому на підставі рішення Вінницької міської ради депутатів трудящих №46/1388 від 06.12.1954 року земельна ділянка площею 600 кв.м., затверджено представлений Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації матеріал про обміру земель по будівельному кварталу №421. Просить визнати порядок користування земельною ділянкою яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на якій розташований житловий будинок №23 між співвласниками земельної ділянки, згідно з планом розподілу земельної ділянки від 28.08.2014 року виготовленим ДП «Поділлягеодезкартографія». 09.12.2014 року позивач уточнив позовні вимоги, згідно з якими просив визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] згідно з планом розподілу земельної ділянки від 28.08.2014 року виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія». 11.12.2014 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно з якої просить визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] згідно з планом розподілу земельної ділянки від 10.12.2014 року виготовленими ДП «Поділлягеодезкартографія» (варіант №5). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, за обставин викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення у повному обсязі. Представник третьої особи щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами Земельного кодексу України щодо користування земельною ділянкою. Житловий будинок по [ADDRESS], де мешкають сторони по справі, розташований на земельній ділянці площею 0,0600га. Свого часу землекористувачу під забудову житлового будинку по [ADDRESS], нині [ADDRESS], відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 05.06.1952 року за № 18/643 була виділена земельна ділянка №59 площею 600 кв.м., а також, закріплено залишки земельної ділянки площею 16 кв.м. відповідно до Рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 06.12.1954 року №46/388. Статтею 95 ЗК України визначає, що землекористувач має право:а) самостійно господарювати на землі;б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію;в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі;г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Частиною 3 статті 152 ЗК України визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідо до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 визначає. що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР ) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам З огляду на вищевикладене та положення ч. 4 ст. 120 ЗК України позивач має право на визначення та встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до частки у праві власності на будівлю чи споруду, яка йому перейшла у власність. Крім того, згідно із п.п. 19, 20 постанови Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 N 7 у справах за позовом про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди У разі, коли громадяни, яким жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної (присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою, суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та розпорядження нею, може одночасно визначити за тими ж правилами і порядок тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він встановлюється на період до припинення права користування нею. Оскільки відповідач в ході судового розгляду справи погодились на запропонований позивачем порядок користування земельною ділянкою згідно технічно можливого варіанту розподілу (варіант №5) виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» від 10.12.2014р., суд вважає за можливе встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно зазначеного плану з огляду на наступне. З огляду на те, що технічно можливий варіант розподілу виготовлений ДП «Поділлягеодезкартографія» від 10.12.2014 враховує можливість нормального користування земельною ділянкою і здійснення догляду за нею, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, враховує також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки підтримується відповідачами та не заперечується представником третьої особи, суд вважає за можливим встановлення порядку користування згідно зазначеного варіанту. Враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. Враховуючи викладене на підставі ст..ст. 12,83,95,152 ЗК України,

Outcome: approved