Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: - зобовязати [PERSON] публічно вибачитися перед ним за ображення нецензурною лайкою, що паплюжать його честь і гідність; - зобовязати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно нього; - стягнути з [PERSON] на його користь 6000 грн. моральної шкоди, завданої нецензурними образами, що паплюжать його честь і гідність. На обґрунтування позову зазначено, що за адресою: м. Кіровоград, вул. Соціалістична, 53 проживає позивач, який є одноособовим власником та його колишня дружина, що є відповідачем по справі разом з їхньою спільною донькою [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу [PERSON] захопила весь будинок позивача за вище вказаною адресою, змінивши на дверях всі замки та погрожуючи йому фізичною розправою. У 2012 року звернувшись до Кіровського районного суду м. Кіровограда з цивільним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у коритсуванні власним будинком та примусове вселення в будинок. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2012 року було зобовязано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням № 5 по вул. Соціалістичній в м. Кіровограді. Під час виконання вказаного рішення суду державним виконавцем ВДВС Кіровоградського МУЮ, відповідач почала бити та виштовхала позивача з будинку. Також, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.11.2013 року повторно було зобовязано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням № 5 по вул. Соціалістичній в м. Кіровограді. В звязку з цим на даний час позивач проживає разом зі своєю новою дружиною [PERSON] в літній кухні за адресою: м. Кіровоград, вул. Соціалістична, 53. 21.04.2015 року в денний час відповідач при спробі побити дружину [PERSON] на городі, почала публічно висловлювати в присутності сусідів про те, що він нібито побив її, скоїв злочин, тому йому необхідно «сушити сухарі», так як найближчим часом його позбавлять волі. Після цього вона з двома не відомими позивачу чоловіками, які прийшли на його подвіря намагалися його побити, а [PERSON] в свою чергу почала погрожувати позивачу тим що обіллє його кислотою. Відповідач постійно ображає позивача та його теперішню дружину нецензурною лайкою, постійно намагається побити її, зламала та пошкодила відео камеру, яку він за власні кошти встановив на будинку. Отже, в звязку з цим відповідач своїми неправомірними діями принизила честь та гідність, ділову репутацію, а також заподіяла моральну шкоду позивачу, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки вона принизила його перед іншими людьми та поширивши відомості стосовно нього, про те, що він скоїв злочин. Він сильно переживає, хвилюється і на запитання про те, чи скоював злочин, повинен постійно виправдовуватись перед сусідами, що ніякого злочину не склював. Йому соромно та не зручно перед своєю дружиною, яка постійно чує дані образи у його бік та її. При цьому відповідач постійно обливає їхні двері своїми випорожненнями у відкриту насипає землею, що повинна прибирати його дружина. Приниження прилюдно [PERSON] [PERSON] [PERSON] почалось з 2013 року, що підтверджується аудіо записами за 20.05.2013 року, 09.09.2014 року, 09.03.2015 року та 21.04.2015 року. Завдана моральна шкода відповідачем виразилась йому в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в звязку з тим що він був ображений та принижений в присутності сусідів, примушений був виправдовуватись перед ними. Також, у нього хворе серце, тому не можна хвилюватися, але в звязку з даними подіями та постійними хвилюваннями з вини відповідача у позивача почались сердечні приступи, що призвело до стаціонарного лікування. Тому, все це потребує від позивача вжиття додаткових зусиль для організації його життя, він не може нормально працювати і відпочити, що завдає моральних та фізичних страждань. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обґрунтування позову, також вказав, що додатковими доказами є аудіо та відеозаписи, які надані в судовому засіданні. Відповідач та її представник проти позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні посилаючись на письмові заперечення, вказавши на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог (а.с. 23-25). Зазначали, що ініціатором сварок виступає позивач, який безпідставно ображає позивача та їх спільну дитину, не одноразово нецензурно виражався в їх бік в присутності сторонніх осіб, всі висловлювання в адрес позивача, що зафіксовані на дисках наданих позивачем та відтворених в судовому засіданні є лише відповіддю на його образливу щодо неї поведінку, також із записів вбачаються, що осіб, які б сприйняли поведінку відповідача по відношенню до позивача, як образливу не має. Суд заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 21.01.2003 року [PERSON] є власником будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у м. Кіровограді по вул. Соціалістичній під номером 50 та земельної ділянки, загальною площею 682,3 кв.м. в межах згідно з планом, на якій розташовано зазначений будинок (а.с. 7). 03.02.2012 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда усунуто [PERSON] перешкоди в користуванні домоволодінням № 53 по вул. Соціалістичній в м. Кіровограді та вселено його в цей будинок (а.с. 6). Рішення оскаржувалось до суду апеляційної інстанції, проте за наслідками розгляду залишено без змін та набрало законної сили (а.с. 4-5). У акті голови квартального комітету № 27 м. Кіровограда від 01.11.2014 року зазначено, що при обстеженні житлових умов проживання [PERSON] та її доньки [PERSON], які проживають за адресою: [INFO], встановлено, що на присадибній ділянці знаходяться два житлові будинки, у великому новому будинку проживає [PERSON] з своєю співмешканкою [PERSON]. У старому маленькому будинку проживає колишня дружина [PERSON] [PERSON] з донькою [PERSON]. [PERSON] постійно тероризує колишню дружину [PERSON] і доньку, наносить їм побої, погрожує, трощить меблі, пошкодив телевізор, забив двері до однієї кімнати, вривається до ванни під час купання доньки. Створив умови неможливі для нормального проживання (а.с. 19). Згідно характеристики, що дана [PERSON] головою квартального комітету № 27 м. Кіровограда від 01.11.2014 року, зазначено, що вона разом з донькою проживає [INFO], скарг і заяв в квартальному комітеті № 27 на неї не надходило, суспільний порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило, з людьми знаходить спільну мову, з повагою та привітно відноситься до старших себе, бере активну участь у благоустрої свого мікрорайону (а.с. 22). Свідок [PERSON] показала, що є дружиною позивача, проживає з ним приблизно з травня 2013року, з відповідачем відносини погані. Конкретно по датам та за участі яких осіб відповідачка принижувала позивача сказати не може, оскільки такі образи з її боку є постійними, майже щоденними на протязі часу, що вона проживає з позивачем. Така поведінка на думку свідка повязана з тим, що відповідачка претендує на житло позивача та його городину. Свідок [PERSON] показала, що знає сторін у справі біля 8 років, з часу, коли її онука стала співмешкати із сином відповідача, до позивача ставлення негативне із-за його брутального ставлення до відповідача. Також, проходить свідком по кримінальному провадженню порушеного у звязку із спричиненням тілесних ушкоджень позивачем відповідачу, що трапилось у жовтні 2014року. Була свідком, як на троїцю 2015року відбувся скандал, який розпочав позивач, оскільки відповідачка запросила кілька гостей, а він був проти, щоб у його дворі знаходились сторонні особи. Конкретно по датам в межах обгрунтування позову нічого пояснити не змогла, зазначивши, що взаємні образи сторін у справі є частими, ініціатором конфліктних ситуацій виступає позивач, ображаючи словесно відповідача, а та йому відповідає. В скудовому засіданні були досліджені відео та аудіозаписи виконані позивачем на підтвердження прилюдних образ його відповідачем. Так, з відеозапису (а.с.44) вбачається, що позивач у присутності подруги відповідачки та спільної доньки сторін у справі звинувачував на підвищених тонах [PERSON] в тому, що вона підговорила їх спільну дочку дати проти нього покази в міліції, як і інших осіб, сфальсифікувала докази проти нього, при цьому використовував образливу форму спілкування, обзивав відповідачку. У відповідь [PERSON] його разово обізвала та показувала непристойні жести. Позивач вказав відповідачці щоб таких жестів вона показала як найбільше (для їх фіксації). Після того, як [PERSON] зайшла у будинок позивач ще деякий час в негативній формі висловлювався на її адресу. З досліджених аудиозаписів (а.с.45,46) не можливо встановити ініціаторів виниклих конфліків, як і обставини за яких вони виникали. Суду також не було доведено, що саме у дні зазначені у позові відбувались події наведені в аудіозаписах. Відповідачка підтвердила, що на образи позивача відповідала аналогічним чином. Статтею 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності та честі, право на недоторканність особистого і сімейного життя. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Як визначено у Постанові Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Статтею 277 ЦК України визначаються підстави захисту особистого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Зокрема порушенням права на честь, гідність і ділову репутацію особи є поширення відомостей, які порочать її, спричиняють шкоду її інтересам. Ці відомості мають не відповідати дійсності або бути неправдиво викладеними. Статтею 275 ЦК України визначено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Статтею 16 ЦК України передбачений спосіб захисту цивільного особистого немайнового права та інтересу судом, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Підтвердженням душевних страждань при наявності образи є майже однакове визначення тлумачними словниками Української мови поняття цього слова. Так, слово «образа» це : 1) зневажливе висловлювання, негарний вчинок і таке інше, що спрямовані проти кого-небудь і викликають у нього почуття гіркоти, душевного болю; ураза, кривда, зневага; 2) почуття гіркоти, досади, викликане в кого-небудь чиїмсь зневажливим словом, негарним вчинком, досада. Згідно з даним тлумаченням вбачається, що міра зневажливого висловлювання або негарного вчинку визначається із співставлення з певним загальноприйнятим рівнем висловлювань або вчинків, яке призводить до появи думки про несправедливість, тобто слово «образа» має негативне емоційне відношення і характеризує почуття, повязане з оцінкою несправедливості у стосунках з іншою людиною.\~ У вітчизняній психології образа розглядається як психічний стан вияву розчарування, фізичного чи душевного болю людини, яку скривдили словом або вчинком, як причина міжособистісного конфлікту. За правилами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. \~\~\~\~ Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 постанови пленуму ЦПК\~\~обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. З досліджених доказів суд робить висновок, що позивач провокує відповідача на виникнення конфліктних ситуацій, в тому числі образливо висловлюючись на її адресу в звязку з чим відповідачка аналогічно поводиться щодо нього. Матеріалами справи не доведено, що дії відповідачки носять навмисний та спрямований характер маючи на меті принизити його честь та гідність.Поясненнями сторін підтверджено, що проти позивача порушено кримінальне провадження, відтак висловлювання відповідача з цього приводу відповідають дійсності або носять оціночний характер. Решта обставин наведених позивачем в межах їх обгрунтування не доведені перед судом. Також, позивачем не доведено, що висловлювання з боку відповідачки мали для нього будь які негативні наслідки, навпаки з відеозапису вбачається, що він її підбурює на дії направлені проти нього. З аудіозиписів також не встановлено, що позивач почуває себе, як потерпіла сторона у виниклих суперечках, напроти при взаємних образах він займає активну позицію. За наведеного вимоги щодо публічного вибачення та зобовязання припинити протиправні дії відповідача щодо особи позивача в межаї їх обгрунтування задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то згідно із ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. \~\~\~\~\~ \~Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. \~\~\~\~\~ Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~\~\~\~\~\~ Згідно п.п. 1,2 ч. 2 цієї статті Закону, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. \~\~\~\~\~\~ Тобто, Закон пов'язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи, коли таке право безпосередньо передбачене Конституцією України, нормами Цивільного кодексу та іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. \~\~\~ При цьому, порушення права повинно бути встановлене. \~\~\~\~ Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" - відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв'язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього. Оскільки у попередніх вимогах було відмовлено, а вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною суд відмовляє у її задоволенні. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю в межах їх обгрунтування. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача, тому суд відмовляє в стягненні на його користь судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed