Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

1. Описова частина 24.06.2021\~ [PERSON] \~звернулася із\~заявою,\~в якій\~просить видати обмежувальний припис [PERSON] на строк шість місяців із заборонами: - наближатись на п`ять метрів до місця проживання (перебування) та інших місць частого відвідування [PERSON] ; - заборонити [PERSON] на строк шість місяців вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування вимог заяви [PERSON] вказала, що вони разом із онукою [PERSON] , чоловіком онуки та її неповнолітніми дітьми проживають по [ADDRESS] . Протягом тривалого часу заявниця страждає від психологічного та фізичного насильства зі сторони онуки [PERSON] . Під час періодичних конфліктів їх побутові сварки доходять до агресивної поведінки, грубої нецензурної лайки з боку онуки та погроз фізичною розправою. 06.06.2021 о 10-00 год. після чергового конфлікту заявниця вимушена була викликати поліцію, яка засвідчила факт її звернення про застосування щодо неї домашнього насильства [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 24.06.2021 заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені у заяві вимоги та пояснила, що її онука чинить щодо неї насильство, погрожує їй, колить невідомі уколи, штовхає її, виражається нецензурно, ображає її. У травні цього року онука порубала її посіви. Вона має окрему кімнату та частину городу, який обробляє. Вона неодноразово зверталася до поліції. З онукою часто не спілкується. Разом зі своїм чоловіком свого часу вони подарували онуці свій будинок. Тепер же виникають конфлікти, оскільки їй все забороняють. Вона лише хоче, щоб їй купили окреме житло в місті, де вона буде проживати одна. Заінтересована особа [PERSON] заявлені вимоги не визнала та пояснила, що заявниці вдома не обмежено доступ ні до чого. Вона має окрему кімнату, частину городу, який обробляє, отримує самостійно свою пенсію та розпоряджається нею. Проте баба останнім часом стала себе поводити агресивно, погрожує, що спалить будинок. Вона своєю поведінкою лякає дітей, які самі бояться залишатися в її присутності. Баба має проблеми зі здоров`ям, лікар-психіатр їй прописував лікування, заспокійливі, від який поведінка заявниці покращувалася. На даний час вони вирішують питання постановки заявниці на облік в лікаря-психіатра. Проте її не вдається оглянути лікареві, так як тої часто не буває вдома. Вирішити питання окремого проживання не видається можливим, оскільки коштів на придбання житла, яке хоче баба вони не мають. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Із долучених до заяви документів та матеріалів, витребуваних із Бердичівського РВП вбачається, що [PERSON] 01.07.2019, 18.07.2019, 26.07.2019, 15.08.2019 та 06.05.2021 зверталася до поліції щодо неправомірний дій щодо неї зі сторони її онуки [PERSON] . За кожною із заяв [PERSON] дільничним інспектором поліції проведено перевірку, відібрано пояснення у [PERSON] та [PERSON] та жодного разу протокол про вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] не складався. За наслідками звернення [PERSON] до Бердичівського відділу поліції щодо неправомірної поведінки [PERSON] від 03.07.2019 [PERSON] повідомлено, що до головного лікаря Бердичівської ЦМЛ направлений запит на проведення медичного обстеженням [PERSON] та при необхідності надання їй психіатричної допомоги. У амбулаторній карті [PERSON] наявний запис сімейного лікаря [PERSON] від 16.07.2019 наступного змісту: «Скарги на напади агресії, неконтрольованої поведінки, часто нападає на людей, може спричинити собі шкоду ( билася головою об стінку, падала) кричить, плаче. Увесь час погрожує родині отруєнням, пожежею, облити кислотою. Діагноз: розлади психіки та поведінки (внаслідок вживання алкоголю)." Лікарем-психіатром [PERSON] видано рецепт на ім`я [PERSON] від 17.07.2019 на придбання ліків. Норми права, які застосовані судом Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду З урахуванням змісту вищевказаних норм закону, обмежувальний припис може бути видано щодо кривдника, тобто особи, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Заявниця в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] фізичного, економічного чи психологічного насильства відносно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому. Сам факт звернення заявниці до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між заявницею та онукою, проте такі звернення та зібрані поліцією матеріали за цими зверненням не підтверджують факту вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці. Тому оскільки необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» має бути факт вчинення домашнього насильства щодо особи, а такого факту судом не встановлено, у задоволенні заяви [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed