Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

В грудні 2017 року [PERSON] (надалі за текстом позивач) звернувся до суду із даним позовом, в якому вказував, що він є власником квартири [ADDRESS], яка 24 жовтня 2017 року з вини відповідача була залита водою із верхньої квартири №16, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Залиття квартири відбулось внаслідок пориву нижньої підводки до опального прибору у спальні в квартирі №16, про що складено акт ЖКП. Внаслідок затоплення квартири позивачу була завдана матеріальна шкода, яка полягала у пошкодженні стану квартири та майна, яке знаходилось в ній. Позивач витратив кошти на прання килимів та потребує відновлювального ремонту в квартирі. Також зазначив, що йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він є інвалідом 1 групи та в день залиття квартири він був вимушений пропустити життєво-важливу медичну процедуру. На підставі цього просив призначити судово-будівельну експертизу для встановлення розміру матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 692 грн та матеріальну шкоду згідно з висновком проведеної будівельно-технічної експертизи, витрати за проведення експертизи та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень, а також витрати, повязані із наданням правової допомоги в розмірі 800 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмовий відзив, де зазначили, що залиття позивача виникло внаслідок аварійної ситуації, яка не повязана з діями відповідача. Балансоутримувачем будинку, де сталося затоплення, є третя особа ЖКП «КК Кальміуська», яке відповідальне за труби теплопостачання у квартирах будинку та мало відповідати за заподіянні збитки і бути відповідачем у справі. Саме це підприємство усувало аварійну ситуацію в квартирі та замінило частину труби. Акт про залиття квартири від 24.10.2017 року є нечинним, оскільки не містить усіх необхідних реквізитів та був складений за відсутності відповідача. Також вказували, що квитанція про прання килимів не підтверджує звязок між затопленням квартири та належністю цих килимів позивачу і необхідністю їх прання після затоплення. На підставі цього просили відмовити у позові. Представник третьої особи Житлово-комунальне підприємство «Керуюча компанія «Кальміуська» в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, ставлення до позову не висловив. Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири №12, яка розташована в будинку №162 по проспекту Металургів в місті Маріуполі, що підтверджується відповідним нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року. 24 жовтня 2017 року в квартирі позивача відбулось залиття, про що представниками ЖКП «КК Кальміуська» - двома майстрами в присутності мешканця [PERSON] в цей же день складено акт. В ході складання акту встановлено, що на момент обстеження в квартирі залито: лінолеум на підлозі в спальні, площею 12 м2, в залі площею 15 м2, кухні площею 6м2, коридорі площею 4м2, виявлені численні сліди залиття на шпалерах на стінах в спальні, залі, кухні, коридорі; спостерігалася крапельне протікання зі стелі по стиках плит в спальні, площею залиття 1,05м2, в залі 3м2; в кухні стеля зашита пластиком, в коридорі стельовою плиткою, по стиках спостерігається крапельне протікання. В коридорі та санвузлі залиті деревяні дверні лутки та двері. З люстри в спальні та залі стікає вода, залитий електропакетник в коридорі. Залиття відбулось із квартири №16, що розташована зверху, внаслідок виникнення аварійної ситуації пориву нижньої підводки до опалювального приладу в спальні при подачі теплоносія на будинок 24 жовтня 2017 року. Також в акті зазначено, що заявок від мешканців квартири №16 в ЖКП «КК Кальміуська» не надходило, на момент аварійної ситуації мешканці в квартирі були відсутні. 07 листопада 2017 року представниками ЖКП «КК Кальміуська» повторно в присутності позивача був складений акт, де в ході повторного обстеження квартири №12 після її залиття 24 жовтня 2017 року, виявлено: в спальні на стелі спостерігається відшарування шпаклювального шару по стику плит, на стінах відшарування шпалер по стиках, в залі на стелі сліди залиття площею 3 м2, місцями відшарування шпаклювального шару, на стінах на шпалерах спостерігаються сліди залиття з частковим відшаруванням, в коридорі відшарування стельової плитки в кількості трьох штук (400 мм х 400 м), часткове відшарування шпалер в коридорі, кухні, розбухлі деревяні двері санвузла та другі вхідні двері. В санвузлі та спальні відсутнє освітлення. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та зареєстрований в ній, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 09 липня 2016 року та листом з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 09 січня 2018 року. Згідно з актом від 24 жовтня 2017 року, складеним представниками ЖКП «КК Кальміуська» в присутності відповідача [PERSON], було проведено обстеження його квартири №16 та виявлено, що при подачі теплоносія на будинок у звязку із виниклою аварійною ситуацією в квартирі (порив нижнього підводу до опалювального приладу в спальні) відбулось залиття підлоги в квартирі, а також квартири №12, яка розташована нижче. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №25/с від 17 листопада 2018 року при проведенні огляду експертові предявлені такі пошкодження, наявні в квартирі [ADDRESS]: в залі часткове здуття та відшарування шпалер від стін, розводи жовто-коричневого відтінку; плями та розводи на оздоблювальному шарі шпаклівки та окраски на стелі; в спальні відшарування у верхній частині шпалер від стін; плями та розводи на оздоблювальному шарі шпаклівки та окраски на стелі, особливо по стику плит перекриття; в коридорі часткове здуття та відшарування шпалер від стін, розводи жовто-коричневого відтінку; сліди приклеювання плит стелі (в акті вказано відшарування трьох плит). Дані пошкодження, що предявлені експерту при проведені огляду, відображаються в акті про залиття від 07.11.2017 року, складеного ЖКП «КК «Кальміуська». На момент проведення огляду залиття квартири [ADDRESS] не було і тому причини виникнення залиття квартири №12 встановити на момент огляду експерту не виявилось можливим з технічних міркувань. Встановлення причин залиття квартири по акту від 24.10.2017 року, складеного ЖКП «КК Кальміуська», або іншим документам не потребує спеціальних знань в галузі будівництва. Пошкодження квартири [ADDRESS], що вказані експерту при проведені огляду та які відображені в акті про залиття від 07.11.2017 року, складеного ЖКП «КК Кальміуська», характерні для залиття з вище розташованої квартири. Чи утворились ці пошкодження саме 24.10.2017 року, чи в інший строк, встановити візуальним оглядом експерту не виявилось можливим. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для проведення відновлювального ремонту з метою усунення пошкоджень, предявлених експерту при проведенні огляду, в квартирі [ADDRESS], становить 15034,00 гривні з ПДВ. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З наданих до суду доказів вбачається, що в квартирі відповідача відбувся порив труби опалення, яка підходить до батареї. Тобто вказана частина труби є внутрішньо квартирною розводкою від теплового стояка до батареї. Згідно з пунктом 3 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньо будинковими системи багатоквартирного будинку визнається механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Виконавець комунальної послуги за індивідуальним договором забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача. Згідно з пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно даних правил на виконавця покладається обовязок перевірки стану саме внутрішньо будинкових мереж, до яких внутрішньо квартирні мережі не відносяться. Більше того, відповідно до пункту 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення - відгалуження вiд стояків у межах квартири. Крім того, згідно з пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затвердженою Постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. N 1198, споживач теплової енергії зобов'язаний: у міжопалювальний період виконувати обов'язкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність об'єкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи тепло споживання. Згідно з пунктом 40 вказаних правил Споживач несе відповідальність за: технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності); витікання теплоносія через несвоєчасне усунення пошкоджень на власних теплових мережах та системі теплоспоживання. З дослідження вказаних положень законодавства слідує, що інженерно-технічні системи відповідача, як споживача житлово-комунальних послуг, які знаходяться в середині його квартири та відходять від загального стояка теплоподачі, не є внутрішньо будинковою системою, а відносяться до внутрішньо квартирної мережі споживача, справність якої забезпечує власник квартири, при цьому виконавець послуги ЖКП «КК Кальміуська» не несе відповідальності за підтримку її належного технічного стану. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальними правилами деліктних зобовязань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З аналізу наведеної статті ЦК України та розяснень, наданих в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2012р., вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Аналогічні розяснення містяться в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Вина відповідача [PERSON], який є власником квартири №16, та не забезпечив належний технічний стан внутрішньоквартирної розводки інженерних систем подачі теплової енергії та допустив порив труби води і залиття квартири знизу №12, яка належить позивачу, підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, актом ЖКП, висновком судової будівльно-технічної експертизи та наданими з квартири відповідача фотознімками місця пориву. Натомість відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування своєї провини або підтвердження вини інших осіб у заподіянні шкоди, що є підставою для висновку про наявність такої вини у відповідача. Відповідно до частин 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Беручи до уваги вказані норми законодавства і наявні докази, суд приходить до висновку про встановлення причинно-наслідкового звязку між бездіяльністю відповідача, допущення ним неналежного технічного стану внутрішньо квартирної розводки труб теплопостачання, що призвело до аварійної ситуації та залиття нижче розташованої квартири позивача та завдання йому матеріальної шкоди. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень в квартирі [ADDRESS], складає 15034,00 грн. Також внаслідок залиття квартири були забруднені килими, що на підлозі, вартість чистки яких ставить 692,00 гривні, які підлягають стягненню з відповідача. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Таким чином, сума матеріальної шкоди, завдана [PERSON] залиттям його квартири, дорівнює 15726,00 грн., яка підлягає стягненню в повному розмірі. Крім завданої матеріальної шкоди позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. Вказані вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачу, як власнику пошкодженого нерухомого майна, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: той факт, що позивач є інвалідом І групи, має важке захворювання, яке потребує періодичного амбулаторного лікування, та в день затоплення вимушений був пропустити запланований курс лікування, що в подальшому могло призвести до погіршення стану його здоровя. Також суд враховує дії відповідача при настанні негативних наслідків та залиття приміщення, відсутність з боку відповідача допомоги, обсяги залиття, розмір завданої матеріальної шкоди, істотність вимушених змін у житті позивача та обсяг необхідних дій для відновлення попереднього становища і відновлення первісного стану приміщення, тому приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. Крім того, з відповідача відповідно до статті 133, 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані із професійною правничою допомогою адвоката в сумі 800,00 гривень, які поніс [PERSON] за результатами звернення до адвоката для складання позовної заяви, що підтверджується адвокатською угодою. А також підлягають стягненню витрати на залучення експерта в сумі 2500,00 гривень, які поніс позивач за сплату судової будівельно-технічної експертизи у справі. Враховуючи викладене та

Outcome: partial