Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

02 травня 2018року [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], в якому просила Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон, строком на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], без згоди (дозволу) та супруводу батька дитини [PERSON], до Держави Ізраїль, Турецької Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Хорватії, Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Угорщини, Федеративної республіки Німеччини, Грецької республіки, королівства Данії, королівства Іспанії, Італійської республіки, Латвійської республіки, Литовської республіки, Люксембургу, республіки Мальта, королівства Нідерланди (Голландії), республіки Польща, республіки Португалії, Словацької республіки, республіки Словенія, Французської республіки, Чеської республіки, Швейцарської конфедерації, королівства Швеції, Естонської республіки, Чорногорії, Російської Федерації, республіки Кіпр, Республіки Македонії, у супроводі матері [PERSON], яка буде забезпечувати проїзд та перебування за кордоном своєї доньки або баби [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не надає в позасудовому порядку згоди на виїзд дитини за кордон. Разом із тим, позивач зазначає, що має можливість оздоровлювати свою дитину за кордоном. Представник позивач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивачки. Судом встановлені наступі обставини. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року, яке набрало законної сили 04.04.2017 року, у цивільній справі №509/4401/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлені наступні обставини. 27 листопада 2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] за актовим записом №1124 був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.03.2015 року у справі №504/523/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, вона здійснює догляд за нею, та турбується про її фізичний, духовний розвиток та лікування. Таким чином, судовим рішенням встановлено, що дитина знаходяться на утриманні матері. З метою оздоровлення та гармонійного розвитку дитини, позивач має намір виїжджати з нею за кордон. Кошти на відпочинок дітини надає позивачка. Однак, попри реальну можливість організації закордонного відпочинку та оздоровлення дитини, відповідач безпідставно не надає дозволу на виїзд дітей за кордон, чим перешкоджає її гармонійному розвитку та фізичному вихованню. Крім того, [PERSON] документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.03.2017 року, яке набрало законної сили 04.04.2017 року, у цивільній справі №509/4401/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] судом уже надався дозвіл на дозвіл на тимчасовий виїзд, строко на 1 рік з моменту набрання рішення законної сили, [PERSON] до інших країн, в т.ч. Держави Ізраїль. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно вимогам ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків. Згідно ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту ч.2 ст. 155 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України". За положенням ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На даний час позивач має реальну можливість виїхати на відпочинок до іншої держави. Позивач має реальну можливість забезпечувати свою дитину, надавати їй належні умови проживання, забезпечувати сучасними засобами охорони здоровя. Проте, відповідач добровільно не надає згоди не виїзд дитини, самоусунувся від її виконання, не здійснює належного матеріально-фінансового забезпечення. Позивач докладає максимальних зусиль, аби життя дитини було максимально комфортним, безпечним та безтурботним, всі дії позивач здійснює виключно в інтересах її дитини, позивач намагається забезпечити її належним рівнем життя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved