Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

24 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В позові зазначила, що [PERSON], працюючи у неї за трудовим договором продавцем продовольчих товарів, допустила недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 14930 грн., чим завдала їй матеріальних збитків. Оскільки добровільно у встановлений строк суму нестачі відповідачка не погасила, просить стягнути вказану суму з неї у судовому порядку та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, просять суд розглядати справу у їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.13). 03 березня 2014 року [PERSON] уклала з [PERSON] трудовий договір, прийнявши її на роботу продавцем товарів продовольчої групи. Трудовий договір зареєстровано того ж дня Снігурівським районним центром зайнятості (а.с.4). Відповідно до п.1 цього Договору він є безстроковим, термін дії починається з 03 березня 2014 року. 11 липня 2014 року відповідачка на роботу до магазину "[INFO]" в с.Широке Снігурівського району не вийшла, про що складено акт (а.с.5) Того ж дня, позивачем в магазині, де працює [PERSON] було проведено ревізію товарно-матеріальних цінностей. Відповідно до Інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей станом на 11 липня 2014 року та доданих зведених відомостей залишків товарів у закусочній "[INFO]" в с.Широке за період з 22 травня 2014 року по 10 липня 2014 року члени інвентаризаційної комісії виявили нестачу на суму 14 927 грн., що рахується за [PERSON] Договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачкою не укладався. Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно з ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Суд, зважаючи на вище зазначені докази, які відповідачка не заперечила, вважає доведеним факт заподіяння матеріальної шкоди позивачці винними діями відповідача, однак приймаючи до уваги, що з відповідачкою не укладався договір про повну матеріальну відповідальність, покладання на неї повної матеріальної відповідальності безпідставне, а до стягнення підлягає заподіяна [PERSON] шкода лише у розмірі її середнього місячного заробітку. Як вбачається з довідки від 12 листопада 2014 року середньомісячний заробіток [PERSON] становить 582 грн. 80 коп., що і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у відшкодування завданої з її вини шкоди. За такого позов підлягає до часткового задоволення, на суму 582 грн. 80 коп. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved