Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 25.01.2021 року. Від даного шлюбу у сторін народилася двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Діти, після розірвання шлюбу, залишились проживати з матір`ю і знаходяться на її утриманні та вихованні. На даний час відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання доньок в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину. Однак цих коштів недостатньо для належного утримання дітей. Відповідач має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньок в розмірі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину. 31.03.2021 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, у якій обґрунтування та вимоги позову визнав частково (а.с.20-24). Відзив мотивує тим, що обставини позову не відповідають дійсності, позаяк він не ухиляється від добровільної сплати аліментів, навпаки постійно надає грошову допомогу на утримання дітей, що не заперечується і самою позивачкою. На даний час він являється приватним підприємцем, однак в зв`язку з введенням карантину та режиму надзвичайної ситуації, розмір його доходу незначний та носить мінливий характер. Вказує, що має змогу і надалі сплачувати аліменти в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судовому засідання позивач [PERSON] обставини та вимоги позову пітримала та просила суд такі задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов просив задовольнити частково з визначенням аліментів у розмірі 1500 гривень на кожну дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Так, для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі № 299/4556/20 від 25.01.2021 року (а.с.3-4). Сторони по спарві є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Діти після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір`ю і знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с.8). Встановлено також те, що відповідач [PERSON] , є фізичною особою-підприємцем (а.с.30), та добровільно сплачує аліменти на утримання доньок в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину. Дані обставини не оспорюються сторонами та не підлягають доказуванню. Твердження ж позивачки про те, що рівень заробітку відповідача стабільно високий, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі ґрунтуються на її припущеннях та не підтвердженні документальними доказами Натомість в судовому засіданні встановлено, що загальний дохід відповідача за 2020 рік становив 60 000.00 гривень (а.с.31). Поряд з цим такий заробіток відповідача не може слугувати для визначення мінімального розміру аліментів у 2021 році на утримання дітей, у зв"язку з чим заперечення відповідача суд відхиляє. Суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на спільних дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: partial