Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 10.10.2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Заводське, вул. Польова, буд. 29 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 10.10.2015 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 12.10.2015 року, видане виконавчим комітетом Червонозаводської міської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №95), (а.с.6) - мати позивача (свідоцтво про народження від 15.10.1963 року, видане Брисівською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №46), (а.с.7). Після її смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Заводське, вул. Польова, буд. 29 Лохвицького району Полтавської області. Вказаний будинок побудований на місці старого знесеного будинку, право власності на 1/2 частку якого посвідчувалося договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Лохвицької державної нотаріальної контори 16.01.1964 року за реєстровим № 109, за адресою: м. Червонозаводське, вул. Чернишевського, 23, (а.с.10-11). Згідно рішення [PERSON] міської [PERSON] від 16.12.2016 року № 50 - житловий будинок по вул. Чернишевського, 23 в м. Заводське перенумеровано на житловий будинок № 29 по вул. Чернишевського в м. Заводське. 27.10.1978 року Рішенням № 20 виконавчого комітету Червонозаводської міської [PERSON] депутатів трудящих надано дозвіл на перебудову старого будинку та знесення після побудови старого (а.с.16). 15.11.1978 року здійснено розбивку будівництва житлового будинку на земельній ділянці, що належала спадкодавцю [PERSON], про що складено Акт інженером техбюро Лохвицького райвиконкому (а.с.17). На підставі Рішення № 20 виконавчого комітету Червонозаводської міської [PERSON] депутатів трудящих надано дозвіл № 20 на проведення робіт по будівництву житлового будинку за адресою м. Червонозаводське, вул. Чернишевського, 29 (а.с.18). Спадкодавець [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою [INFO] з 13.03.1964 року по день смерті 10.10.2015 року, за даною адресою були зареєстровані онук [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] міської ради №3396 від 17.10.2017 року. У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 20.11.2015 року заведена спадкова справа за № 189/2015, заповіт спадкодавцем не посвідчувався, син спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується поясненням завідуючої Другої Лохвицької державної нотаріальної контори №617/01-16 від 25.10.2017 року Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлої, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.15). За життя спадкодавець виготовила на своє імя відповідну технічну документацію на збудований житловий будинок за адресою: м. Заводське, вул. Чернишевського, буд. 29, Лохвицького району Полтавської області (а.с.12-14). Але державна реєстрація права власності на житловий будинок в КП "Лубенське МБТІ" не проведена. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними [PERSON] народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 15.05.2017 року, виготовленого ТОВ "Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (саман, обл. цеглою) загальною площею 96,6 м?, житловою площею 61,3 м?, Б сарай-літня кухня (глинобит, обл. цеглою), б - прибудова (цегла керамічна), В - погріб з шийкою (шлакобетон), Г- вбиральня (шлакоблоки), Д - сарай (шлакоблоки), Е - гараж (шлакоблоки), №1 огорожа (дерево), №2 - огорожа (мет. сітка), №3 - ворота з хвірткою (дерево), №4 - колодязь питний (цем. кільця). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1962-1991 роки. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Приписами ст.1261 ЦК зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved