Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 29.10.2010 року уклала шлюб з відповідачем, який в подальшому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Згодом відповідач почав зменшувати розмір грошової допомоги на утримання дитини та з червня 2016 року взагалі припинив здійснювати будь які виплати на утримання дитини. На неодноразові звернення позивача до відповідача про необхідність надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не реагує та ухиляється від свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини. Дитина відвідує дошкільний заклад, за який позивач щомісячно сплачує 700,00 грн. та відвідує заняття по підготовці до школи, за які позивач сплачує 900,00 грн. Також дитина часто хворіє, що потребує витрачання значних коштів на придбання ліків. Крім цього для належного матеріального забезпечення дитини позивач змушена затримуватись на роботі, тому час від часу змушена користуватись послугами няні, яка забирає дитину з садочку та веде її на заняття. Загальна сума цих витрат складає 1000,00-1200,00 грн. щомісячно. Відповідач в свою чергу постійного місця роботи на має, працює на тимчасових роботах, має нерегулярних дохід, працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має, а отже має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. В судовому засіданні позивач - [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та надав суду аналогічні пояснення, доповнивши, що на даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. У зв'язку з ситуацією, яка склалася позивачка вимушена самостійно нести витрати на утримання дитини. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. На адресу суду надіслав заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив задовольнити позовну заяву частково та стягувати з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 656,50 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2010 року по 15.12.2014 року, в період якого у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб, копією рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6, 7, 9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачає ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 184 ч.ч.1, 2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вирішуючи питання про присудження аліментів, суд звернув увагу, що відомості про працевлаштування та загальний доход відповідача відсутні та останній такі відомості суду не надав. З наданих в судовому засіданні пояснень позивача вбачається, що батько дитини, який має рівні з позивачем обов'язки щодо утримання дитини, не приймає участі в належному матеріальному забезпеченні дитини. Позивач змушена сама самостійно утримувати та виховувати дитину, однак коштів які вона отримує недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення дитини. У зв'язку з вищевикладеним суд погоджується із визначенням аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі, але при цьому приходить до висновку про надмірність вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі 3500,00 гривень та вбачає обґрунтованим присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 2500,00 гривень щомісячно від дня пред'явлення позову, тобто з 28.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч. 1, 2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. При цьому, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме за період з 10.06.2016 року по 10.11.2016 року на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 10000,00 грн. не доведені в судовому засіданні належними доказами, позивачка [PERSON] не подала суду докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому в задоволенні позову в цій частині вимог має бути відмовлено. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial