Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

19.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]; на даний час шлюб між сторонами не розірвано, але подружжя разом не проживає; дитина залишилася з матір»ю і перебуває на її утриманні; відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча спроможний це робити, тому позивач просить стягнути із [PERSON] аліменти в судовому порядку, починаючи з 01.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з"явились; позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач причини неявки не повідомив, заперечень проти подову не подав, заяви про відкладення судового засідання чи про розгляд справи без його участі суду не направив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка, згідно з довідкою № 359 від 19.01.2016 року, виданою виконавчим комітетом Бахмацької міської ради, проживає без реєстрації разом з матір»ю в [ADDRESS] (а.с.8). На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України, в силу якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи, насамперед інтереси дитини, з огляду на те, що відповідач є особою працездатного віку, з урахуванням того, що обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру, до досягнення дитиною повноліття. Проте, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів з 01.01.2016 року не можуть бути задоволені, оскільки згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому аліменти підлягають стягненню з 19.01.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial