Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 10000,00 грн. завданої моральної шкоди. На обґрунтування позову послалась на те, що згідно з вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.02.2013 року [PERSON] визнано винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. По даній кримінальній справі позивач була потерпілою. Зазначає, що під час розгляду кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] перебувала у стані вагітності. [PERSON] в судових засіданнях висловлював у її сторону різного роду неправдиву інформацію, через що остання зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних, душевних стражданнях та хвилюваннях. Внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивач на деякий час була позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, наведене спричинило порушення її звичного життєвого укладу. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила та пояснила, що під час вчинення відповідачем злочину перебувала на четвертому місяці вагітності. Злочинні дії відповідача призвели до виникнення у неї передчасних пологів. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень на позов не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до копії вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04.02.2013 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим в учиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за те, що він 23 липня 2011 року, близько 01:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля будинку [ADDRESS], в якій проживає [PERSON], пару кросівок, таємно викрав дані кросівки марки „Найк" вартістю 750,00 грн. Після цього, [PERSON] з місця злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 750 грн. На момент вчинення відповідачем злочину позивач була вагітною (а.с. 6). Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2, частини 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин суд вважає доведеним завдання відповідачем позивачеві моральної шкоди, внаслідок вчинення злочину стосовно останньої, що виразилася в її емоційних, душевних стражданнях та хвилюваннях, що призвело до порушення її звичного життєвого укладу та стану здоров'я. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, ураховуючи вимоги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди складає 3000 грн. Щодо вимоги про стягнення 10000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Таким чином, позов задовольняється частково.

Outcome: partial