Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду позовній заяві до [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , пославшись на таке: Вона є матір`ю, а відповідач - батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина народжена у шлюбі. Шлюб зареєстрований у відділі РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №50 від 20.02.2009. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2014 року у справі №233/8661/13-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2015 року у справі №233/8664/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 грудня 2013 року і до повноліття дитини. Розірвання шлюбу та призначення аліментів стали вимушеною мірою, адже спільне проживання та ведення сумісного господарства припинилося досить давно. Відповідач зовсім перестав забезпечувати сина та спілкуватися з ним, піклуватися про нього. Всупереч ст.150 Сімейного кодексу України Відповідач вже не один рік ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує вдома, в школі. Жодної участі у вихованні сина Відповідач не бере та не має бажання з ним бачитися, матеріально не підтримує взагалі. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Грошові кошти навіть на життєво важливі потреби сина Відповідач не надає вже більше семи років і по даний час, відповідальності за дитину та його майбутнє не відчуває, не несе. Таким чином, протягом останніх семи років Відповідач не виконував та не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, не бажає їх виконувати, не вживає заходів щодо забезпечення достатнього життєвого рівня свого сина, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту законних прав і інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям і навчанням дитини, а також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що за ст.164 СК України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2020 відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.27-28). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2020 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні (а.с.43). У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради за довіреністю Карпушин В. С. підтримав висновок від 08.10.2020 №1010/26, яким визнано за доцільне позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з врахуванням найкращих інтересів дитини. Суд, заслухавши позивачку, представника третьої особи, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши думку малолітнього [PERSON] , дістає таких висновків. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.4). Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1). Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4). Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.п.15,16) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження - в матеріалах справи на а.с.11,18-19). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2014 року (копія рішення - на а.с.13). Рішення набрало законної сили 22 січня 2014 року. Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою реєстрації: [ADDRESS] (довідка про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги за №128 від 2019 року, видана Житлово-будівельним кооперативом «Спутнік-22» - на а.с.16). [PERSON] як батько малолітнього [PERSON] не виконує батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до подальшого життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною, що необхідно для її нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не приділяє батьківської уваги до свого сина. Зазначені обставини підтверджені: -поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , які, допитані у судовому засіданні кожен окремо, підтвердили той факт, що дитина сторін постійно проживає з позивачкою, яка дбає про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, утримує матеріально. Батько дитини протягом кількох років поспіль долею дитини не цікавиться, не турбується про стан здоров`я сина, його розвиток, дозвілля, не утримує матеріально; - довідкою Дошкільного навчального закладу №17 «Колобок» Управління освіти Костянтинівської міської ради від 08.08.2016, згідно з якою батько вихованця ДНЗ дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не бере участь у вихованні дитини, не спілкується з вихователями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах і не цікавиться життям дитини (а.с.15); - характеристикою [PERSON] , як відвідувача Новодмитрівського навчально-виховного комплексу Костянтинівської районної ради Донецької області від 20.05.2019 за №98, згідно з якою вихованням дитини повністю займається мати. Вона відвідує батьківські збори, бере участь в суспільному житті класу, підтримує постійний зв`язок з класним керівником. Приділяє достатньо уваги вихованню сина. Батько [PERSON] у роботі батьківських зборів участі не бере, школу не відвідує, не цікавиться успіхами дитини, участі у вихованні не приймає (а.с.14); - довідкою ДЮФК Фортуна у тому, що батько учня ДЮФК дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з тренерами, не відвідує змагання, не бере участі у батьківських зборах і не цікавиться життям дитини (а.с.17). Ці докази суд уважає належними, допустимими та достовірними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, одержані з дотриманням порядку, встановленого законом, та на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Вирішуючи питання обґрунтованості вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача, суд дістає висновку, що у порушення вимог ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст.150,155 Сімейного кодексу України він не виконує своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про здоров`я дитини, не цікавиться її фізичним, духовним та моральним розвиток, не утримує дитину матеріально, що доведено позивачем, і що не спростовано відповідачем. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 08.10.2020 №1010/26 визнано доцільним інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.34 та на зворотній сторінці). Приймаючи до уваги доведеність винної поведінки відповідача [PERSON] щодо невиконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , враховуючи думку малолітнього [PERSON] , вислухану на виконання приписів ст.171 СК України при вирішенні спірного питання, згідно з якою дитина не відчуває присутності відповідача як батька в його житті, мешкає з матір`ю, відповідача пам`ятає погано та не спілкується з ним, - суд уважає є достатніми підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. За наведених підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, який підлягає присудженню позивачу з відповідача.

Outcome: approved