Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Бейзимівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю не менше п"яти років до часу відкриття спадщини та визнання права на спадкування щодо майна [PERSON], який помер [INFO] і після смерті якого відкрилася спадщина на належне останньому майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,6826 га, яка розташована на території Бейзимівської сільської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 1986 року до дня смерті спадкодавця [INFO] проживала разом із [PERSON] однією сім"єю, перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках, ведучи спільне господарство, так як встановлення даного факту дасть їй можливість оформити спадщину після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. У судовому засіданні позивачка підтримала викладені у позовній заяві вимоги та обставини справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вказали на факт проживання позивачки із [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках з 1986 року до дня смерті спадкодавця, ведучи спільне господарство та маючи спільний бюджет. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до наявного у матеріалах справи Свідоцтва про смерть, виданого Бейзимівською сільською радою 04.10.2007 року, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну останньому земельну ділянку площею 2,6826 га, яка розташована на території Бейзимівської сільської ради згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], на яку претендує позивачка в порядку ст.ст. 1225, 1264, 1268 ч. 3 ЦК України з огляду на те, що четверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, систематично ведучи спільне господарство, приймаючи участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім"ї. Згідно довідок Бейзимівської сільської ради від 10.11.2011 року № 412 та від 29.11.2012 року № 369, свідчень [PERSON] та [PERSON] випливає, що позивачка та [PERSON] в період з 1986 року до дня смерті спадкодавця [INFO] проживали разом у фактичних шлюбних стосунках, ведучи спільне господарство та маючи спільний бюджет. Відповідно до ч. 2,4 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом та таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 256 ч. 2 ЦПК України визначає, що у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд вважає, що в ході судового розгляду знайшов свого підтвердження той факт, що позивачка з 1986 року до дня смерті спадкодавця [INFO] проживала з померлою особою однією сім`єю до часу відкриття спадщини, тобто понад п`ять років, а відтак, враховуючи наведене, зважаючи на те, що даний факт не порушує прав будь-яких третіх осіб (інші особи не подавали заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця) та не суперечить закону, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право на спадкування відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу за законом. При цьому суд враховує, що осіб, які оспорювали б право власності покійного, не має. Інші особи з дня смерті спадкодавцяі на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved