Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилася та надіслала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] та в даний час перебуває на утриманні позивачки [PERSON] . Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого 01 лютого 2012 року на бланку серії [NUMBER] , довідкою № 42 виданою старостою Новоселицького старостинського округу Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області 18 січня 2021 року. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання доньки сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача [PERSON] у частці від доходу відповідача, або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право [PERSON] порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дочку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним і в даний час перебуває на обліку як безробітний. Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 гривень. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати на утримання дочки. В порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дочку та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Суд вважає безпідставною вимогу позивачки про визначення розміру аліментів у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надіслана до суду 09 квітня 2021 року. Суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували розмір доходу відповідача, суд вважає, що негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів слід допустити в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини віком старше шести років. Суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути 908 гривень судового збору, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору. При цьому суд враховує, що згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачка не заявляла клопотань про зменшення витрат на правову допомогу та не надала суду доказів не співмірності витрат. Витрати позивача на правничу допомогу склали 1000 гривень. Суд вважає, що на користь позивачки слід стягнути 1000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. ст. 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial