overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

03.04.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 29 серпня 2009 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилося троє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на життя, постійні конфлікти та суперечки подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з»явилися, представник позивача згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Суд, зі згоди позивача ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

03.04.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] та доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. На даний час шлюб існує лише юридично. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.05.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити - « [PERSON] », проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04 квітня 1997 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАГС Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 84. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

03.04.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини припинені півроку назад, спільне господарство не ведуть і разом не проживають. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прізвище після розірвання шлюбу залишити - « [PERSON] », проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12 червня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 112. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

03.05.2017 року Сосницьким районним судом винесено судове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю та визнано право власності на земельну ділянку площею 1,49 га, що розташована на території [PERSON] селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424955100:06:001:2964 за [PERSON], але питання про судові витрати судом не було вирішено. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з положень ст.ст.215,220 ЦПК України, питання про ухвалення додаткового рішення ініційоване судом з власної ініціативи, оскільки судом не вирішені питання про судові витрати. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що питання про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.4 ЗУ "Про судовий збір", позовні вимоги відносяться до вимог майнового характеру, судовий збір становитиме 640 грн. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. У зв"язку з цим необхідно винести додаткове рішення про стягнення судових витрат. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] селищної ради необхідно стягнути 640 грн судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

03.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 26.08.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 209. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони з відповідачем втратили взаєморозуміння, мають розходження в поглядах на сімейні відносини та обов'язки і виховання дитини. Враховуючи вищевикладене, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №209 ( а.с.3). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивачка має право на пред"явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

03.06.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, але допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач у судове засідання не з"явився, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у юридичному шлюбі з 16.08.2008, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 190. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис № 400 від 04.10.2011 р. (а.с. 5). Відповідач дійсно є батьком [PERSON]. Зі свідоцтва про народження вбачається, що на цей час дитині не виповнилось повні вісімнадцять років. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від допомоги на утримання дитини, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у примусовому порядку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, на утриманні більше нікого не має, будь-яких утримань з його доходу не проводиться, ніякими захворюваннями не страждає. Таким чином, виходячи з того, що відповідач як платник аліментів є працездатний, з його заробітку має проводитись стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, встановивши до стягнення на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати вимогам закону. Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

03.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду та просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на проживання в квартирі [ADDRESS] Вважає, що відповідач не цікавиться житлом, в якому вона мешкає, інтерес до цього житла відповідачкою втрачений, комунальні послуги вона не сплачує, майже два роки не проживає у квартирі без поважних причин. Тому просить визнати [PERSON]. такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе, враховуючи згоду позивачів, провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторону позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного : Судом встановлено, що згідно довідки з місця проживання , виданої КП «Сумижитло» СМР, [PERSON] є власником житлової квартири [ADDRESS] (а.с.5) .Згідно цієї довідки зареєстрованими за вищевказаною адресою є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] виїхала за кордон -РФ, одружилася, змінивши прізвище на Сунгатулліну та з 15.07.2014 року зареєструвалася у м.Московський. Сама відповідач проти вимог не заперечує. В квартирі позивачки протягом двох років не проживала, житлом не цікавилися, комунальних послуг не оплачувала, не брала участі у витратах по утриманню та ремонту квартири. З боку позивача відповідачу не чинилися будь-які перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Дані факти встановлені судом та підтверджуються наявними матеріалами справи. Доказів, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в спірному приміщенні у матеріалах справи відсутні. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому відповідачку необхідно визнати такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

03.07.2019 року позивачка подала до суду позов про стягнення аліментів на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтувала тим, що з 2016 року вона проживала однією сім"єю з [PERSON] , від якого має сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, син знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання оповіщений належним чином. Заяв, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, неподання ним відзиву на позов, згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

03.08.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 30.07.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 14. Від спільного проживання у них народилося дочка - [PERSON] -[INFO], яка на даний час проживає з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що їх сімейні відносини поступово погіршилися, чоловік перестав поважати її як дружину, почав зловживати алкоголем, внаслідок чого влаштовував безпідставні скандали, застосовував фізичну силу. Така поведінка чоловіка негативно впливає не тільки на їх сімейні відносини, а також на здоров»я дитини. На даний час вони не підтримують сімейних стосунків, втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім'ю з відповідачем у неї немає. Вважає, що шлюб носить формальний характер, їх сім'я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених в позовній заяві та просить шлюб розірвати. Малолітню дитину просить залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку . Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 30.07.2011 року у виконавчому комітеті Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 14. (а.с.3) У шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] -[INFO], яка проживає з матір"ю (а.с. 4). Судом встановлено, що сторони на даний час не підтримують сімейні відносини і не мають наміру підтримувати їх в подальшому, їх шлюб існує формально, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений в зв'язку з категоричним запереченням позивача. Неповнолітню дитину від шлюбу дітей від шлюбу [PERSON] -[INFO], слід залишити проживати з матір'ю. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. На підставі ст.ст. 105 ч. 3, п. 2 ст. 104, п. 1 ст. 110, п. 2 ст. 112, 160 СК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

03.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при її звільненні з роботи в розмірі 11187 грн 98 коп. Крім того, просила суд зобов"язати відповідача сплатити страхові внески до Пенсійного фонду за період з січня 2014 року по квітень 2015 року. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів повний розрахунок по заробітній платі та не виплатив усі належні їй суми, які вона фактично отримала лише 15.07.2015 року. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що підприємство перебуває в скрутному фінансовому становищі, а тому не має можливості своєчасно виплачувати заробітну плату. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працювала у відповідача інженером по організації та нормуванню праці. Наказом від 01.04.2015 року № 99/к її звільнено з роботи в звязку зі скороченням штату чисельності працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 8) і визнано представником відповідача, при звільненні позивачеві заробітну плату в повному обсязі виплачено не було. Повний розрахунок з нею проведено лише 15.07.2015 року. Згідно зі статтею 117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи з довідки відповідача (а. с. 35), з якою позивач погодилася, середньоденний заробіток позивача складає 153 грн 26 коп. Як слідує з розрахункових листків за лютий-березень 2015 року (а. с. 6, 7), середньомісячний заробіток позивача складає 2835 грн 32 коп. [(3056.04 + 2614.59):2]. Сторони повідомили суду, що останнім часом позивач працювала чотири дні на тиждень. Таким чином, час затримки розрахунку позивача при звільненні за період з 03 квітня по 14 липня 2015 року включно складає 3 місяці 6 робочих днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9425 грн 52 коп. [(2835.32 х 3) + (153.26 х 6)] (сума визначена без відрахування податків і зборів до державних бюджетів). В іншій частині заявлені позивачем вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial