Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

14.02.2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди та згідно уточненої позовної заяви від 06.04.2017 року просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями їх малолітнього сина, [PERSON], у розмірі 1001,40 гривень, моральну шкоду в розмірі 150000 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 18000 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору. При цьому посилається на те, що 18 липня 2015 року приблизно о 09:30 годин її син [PERSON], [INFO], знаходився у приміщенні під'їзду будинку [ADDRESS] разом з сином відповідачів, [PERSON], [INFO]. Знаходячись у вказаному приміщенні, малолітній [PERSON], використавши малозначний привід, вступив у конфлікт з її сином, [PERSON], під час якого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритих компресійних переломів VIII та XI грудних хребців. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 644 від 03.03.2016 року дані тілесні ушкодження викликали тривалий розлад здоров'я строком понад 3 тижні і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За даним фактом вона зверталася до Приморського ВП у м. Одесі, проте 19.10.2016 року слідчим СВ Приморського ВП у м. Одесі [PERSON] було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з недосягненням [PERSON] віку кримінальної відповідальності. У зв'язку з протиправними діями [PERSON] у відношенні до її малолітнього сина вона зазнала збитків, що пов'язані з наданням сину медичної допомоги в період коли він знаходився на лікуванні у КУ «ООМЦПЗ» загальним розміром 1001,40 гривень, що складається з витрат на лікарські засоби та витрат на комп'ютерну томограму. Добровільно відшкодовувати завдану шкоду відповідачі категорично відмовляються. З боку батьків [PERSON] постійно надходять погрози в її бік. За період з 2015 року вони жодного разу навіть не поцікавилися самопочуттям її сина, не надали жодної допомоги для його лікування, не здійснили спроб для врегулювання даного конфлікту. Крім цього, внаслідок скоєння цього злочину і у зв'язку з відмовою відповідачів добровільно відшкодувати завдані збитки, вона була вимушена звернутися до адвокатів для надання їй правової допомоги з цього питання. Так, згідно акту виконаних робіт від 04.01.2016 року нею було оплачено послуги загальною вартістю у 15000 гривень і також сплачено 3000 гривень витрат на правову допомогу у зв'язку з представництвом інтересів у Приморському районному суді м. Одеси. Крім цього, скоєним злочином її синові та їй особисто було також нанесено і моральну шкоду, яку вона оцінює в 150000 гривень. Наявність такого роду травми сама по собі свідчить про наявність як фізичних, так і душевних страждань. Ці душевні страждання полягають перш за все у тому, що у її сина порушився звичайний ритм життя, він почав втрачати своє соціальне життя, в нього суттєво порушилися відношення з іншими дітьми, адже [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження у присутності інших дітей. Крім цього при нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] публічно принижував її сина, внаслідок чого у [PERSON] з'явилася психологічна травма, а саме - він не почуває себе впевнено, всіляко почав уникати контактів з іншими дітьми. Коли її син отримав тілесні ушкодження від незаконних дій [PERSON] та йому був виставлений діагноз «компресійний перелом грудних хребців» вона була дуже налякана, адже такі травми можуть мати негативні наслідки для її дитини на все життя. Крім цього, дитина була вимушена тривалий час постійно знаходитися у лежачому положенні та вона постійно здійснювала догляд за своїм сином. Внаслідок триваючого стресу в неї порушився режим сну і вона могла відпочивати тільки після прийому транквілізаторів, стали погані відносини з родичами. Позивачка та її представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, також надали суду письмові заперечення на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батьками [PERSON], [INFO] є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно витягу з кримінального провадження № 12015160500009736 до Приморського РВ м.Одеси 22.10.2015 року надійшла заява [PERSON], яка просила прийняти заходи до батьків малолітнього [PERSON], так як останнім 18.07.2015 року, приблизно о 09:30 год., були спричинені її сину [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому двох хребців. Згідно висновку експерта № 644 від 12.04.2016 р. на підставі даних судово-медичної експертизи [PERSON] [INFO], та даних медичної документації на нього ж у [PERSON] малися наступні тілесні ушкодження: закриті компресійні переломи тіл VІІІ та ХІ грудних хребців. Дані ушкодження утворилися незадовго до надходження [PERSON] до стаціонару, і таким чином, могли бути заподіяні 18.07.2015 р. Описані ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 19.10.2016 року Слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12015160500009736 від 22.10.2015 р. у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постановою прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 від 16.05.2017 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 12015160500009736 від 19.10.2016 року, як винесену передчасно та не обґрунтовано. 10.10.2017 року Слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12015160500009736 від 22.10.2015 р. Як вбачається з мотивувальної частини постанови в ході досудового слідства встановлено, що 18.07.2015 р. приблизно о 09 год. 30 хв. малолітній [PERSON], [INFO], знаходячись за адресою: [ADDRESS] використавши малозначний привід, вступив у конфлікт з малолітнім [PERSON], [INFO], під час якого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритих компресійних переломів тіл VIII та XI грудних хребців, які відповідно до висновку експерта № 644 від 12.04.2016 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Кримінальна відповідальність за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України відповідно до ст. 22 КК України настає з 14 років. На момент скоєння правопорушення, тобто 18.07.2015 р., малолітньому [PERSON] виповнилось повних сім років, таким чином він не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, а отже не є суб'єктом злочину. Даний факт виключає можливість подальшого проведення досудового розслідування, а кримінальне провадження підлягає закриттю відповідно до п. 2 ст. 284 КПК України, у зв'язку зі встановленням в діяння складу кримінального правопорушення. В період перебування [PERSON], [INFO] на лікуванні у КУ «ООМЦПЗ» позивачкою були понесені витрати в загальному розмірі 1001,40 гривень, що складається з витрат на лікарські засоби та витрат на комп'ютерну томограму, про що надано відповідні медичні документи та квитанції. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1. статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Верховний Суд України в Постанові Пленуму „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року роз'яснив про те, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг п'ятнадцяти років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни, а у відповідних випадках учбові, виховні або лікувальні заклади за наявністю загальних підстав. При цьому слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом. Таким чином, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивачки матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями їх малолітнього сина, [PERSON], у розмірі 1001,40 гривень. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В результаті дій малолітнього сина відповідачів позивачці та її сину було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні звичайного ритму життя, які негативно позначились на їх загальному психологічному стані. Таку шкоду з урахуванням конкретних обставин справи суд оцінює в розмірі 4000 гривень та її слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 07.03.2017 року [PERSON] сплатила 3000 гривень на правову допомогу у зв'язку з представництвом її інтересів у Приморському районному суді м. Одеси. Тому саме 3000 гривень слід стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки. Вимоги в частині стягнення витрат на послуги адвоката в розмірі 15000 гривень задоволенню не підлягають, оскільки вони не пов'язані з розглядом вказаної судової справи. Також при зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2890 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі по 1445 гривень.

Outcome: partial