Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує наступним. Відповідно до постанови Старовижівського районного суду Волинської області від 17.05.2017 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Судове рішення набрало законної сили. Згідно з вказаною постановою, [PERSON] , будучи депутатом Кримненської сільської ради Старовижівського району та відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення 19.08.2015 р. на позачерговій сесії Кримненської сільської ради шостого скликання проголосував за прийняття рішення № 61/12 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] » (далі - Рішення № 61/12) тобто собі, і таким чином не повідомив сесію сільської ради про наявний конфлікт інтересів і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Вказаним рішення [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення трьох земельних ділянок орієнтовною площею 0,69 га, а саме: 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,2546 га для ведення ОСГ по [ADDRESS] , і 0,18 га для ведення ОСГ по [ADDRESS] , і зобов`язано подати проект на затвердження до сільської ради. На підставі вказаного рішення [PERSON] виготовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1709 га. В подальшому рішенням сесії від 02.08.2016 р. № 9/13 «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок [PERSON] » затверджено вказаний проект землеустрою та передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер 0725082201:01:001:9999 загальною площею 0,1709 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку та зобов`язано [PERSON] у відповідному органі виготовити документ, що посвідчує право власності на цю ділянку. Надалі, рішенням сесії від 28.10.2016 р. № 11/8 «Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок [PERSON] » затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер 0725082201:01:003:0288 загальною площею 0,2409 га. та земельну ділянку кадастровий номер 0725082201:01:003:0294 для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] у відповідному органі виготовити документ, що посвідчує право власності на ці ділянки. Крім того, позивач вказує, що на підставі Рішень № 9/13, № 11/8 державним реєстратором Старовижівської районної державної адміністрації прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 17912429 від 06.12.2016 р., індексний номер 17912679 від 06.12.2016 р., індексний номер 17912238 від 06.12.2016 р. та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи номер 1111136507250, 1111148907250, 1111163107250 про право власності за відповідачем [PERSON] на три вказаних земельних ділянки. Зазначає, що оскільки Рішення № 61/12 сільської ради прийняте внаслідок вчинення [PERSON] корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, що встановлено постановою Старовижівського районного суду від 17.05.2017 р., позивач вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню в судовому порядку як незаконне. За результатами реалізації вказаного рішення, яке є незаконним, [PERSON] виготовлено три проекти землеустрою трьох земельних ділянок, ці проекти Рішенням № 9/13 і Рішенням № 11/8 були затверджені і [PERSON] передано у власність вказані вище земельні ділянки. Відтак Рішення № 9/13 і Рішення № 11/8 також є незаконними. Таким чином, реалізація незаконного рішення № 61/12 дозволила [PERSON] в подальшому оформити право власності на три земельних ділянки, тобто речові права. Скасування оскаржуваних рішень сільської ради є підставою для визнання недійсною державної реєстрації речового права, якою підтверджується право власності, що безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке зареєстроване. Відтак, просить скасувати запис № 17912238 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:001:9999, площею 0,1709 га, № 17912679 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:003:0294, площею 0,1733 га, № 17912429 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:003:0288, площею 0,2409 га. З посиланням на вимоги ст.ст. 387, 393 ЦК, просить також зобов`язати [PERSON] повернути вказані земельні ділянки у власність комунальну власність територіальної громади. Прокурор в поданій заяві позов підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник Дубечненської сільської ради та [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ст.121 Конституції України визначено, що прокуратура становить єдину систему, на яку покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурором обгрунтовано підстави звернення з вказаним позовом. Судом встановлено такі обставини. Відповідно до протоколу сесії Кримненської сільської ради Старовижівського району від 19.08.2015 р. розглядалось рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок [PERSON] (а.с.19-20). Відповідно до рішення № 61/12 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 0,69 га, в с. Кримне, в тому числі: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; 0,2546 для ведення ОСГ по [ADDRESS] 0,18 для ведення ОСГ по [ADDRESS] , і зобов`язано виготовити проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок і подати на затвердження до сільської ради (а.с.18). Відповідно до постанови Старовижівського районного суду Волинської області від 17.05.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с. 16-17). Зі змісту зазначеної постанови встановлено, що [PERSON] будучи депутатом вказаної сільської ради та згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього закону, порушив вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме під час обговорення питання і прийняття рішення про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених п.п. 4 і 16 ст. 26, п.п. 1,29 і 31 ст. 43 та ст.ст. 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»). У ст. 59-1 цього Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Велика Палата Верховного Суду у постанові 20.03.2019 р. в справі № 442/730/17 висловила правову позицію про те, для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Крім того, Верховний Суд у постанові суду від 31.10.2018 р. по справі №810/2500/16 звертає увагу на помилковість висновку, що ст.67 Закону України «Про запобігання корупції» не містить імперативного припису про обов`язковість визнання незаконним та скасування такого рішення, оскільки, альтернатива у вказаній статті зазначена, виключно, щодо вибору способу оскарження рішення прийнятого за наявності конфлікту інтересів (скасування органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, чи визнання незаконними рішень в судовому порядку), і не передбачає іншої компетенції суду, ніж визнання такого рішення незаконним, у порядку, встановленим процесуальним законом. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 р. в справах № 237/2574/17, № 237/2242/17. Ст.14 Конституції України та ст.373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Враховуючи наведене, позицію Великої Палати Верховного Суду, згадану вище, слід зробити висновок, що оскільки рішення №61/12 прийняте внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] , як депутатом Кримненської сільської ради корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП у зв`язку із невиконанням останнім покладеного Законом «Про запобігання корупції» зобов`язання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваного рішення, що встановлено постановою Старовижівського районного суду від 17.05.2017 р., вказане рішення підлягає скасуванню. На виконання і на підставі рішення № 61/12 [PERSON] розробив проекти землеустрою щодо відведення йому трьох земельних ділянок, ці проекти в подальшому затверджені сесією сільської ради. Так, рішенням від 02.08.2016 р. № 9/13 Кримненська сільська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 0725082201:01:001:9999, площею 0,1709 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] , та передано вказану ділянку безоплатно [PERSON] (а.с. 25). А рішенням від 28.10.2016 р. № 11/8 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,4142 [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки, а саме: площею 0,2409 га, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 0725082201 :01:003:0288, по [ADDRESS] і площею 0,1733 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровим номером 0725082201:01:003:0294 по [ADDRESS] (а.с. 26). Рішенням №9/13 і №11/8 також зобов`язано [PERSON] виготовити документи, що посвідчують право власності на вказані ділянки. Оскільки прийняті органом місцевого самоврядування рішення №9/13 і №11/8 були прийняті внаслідок реалізації незаконного рішення сесії Кримненської сільської рада від 19.08.2015 № 61/12, то вони теж підлягають скасуванню. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що скасування оскаржуваних рішень сільської ради є підставою для визнання недійсною державної реєстрації речового права, якою підтверджується право власності, що безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке зареєстроване. Також судом встановлено, що на підставі оскаржуваних рішень №9/13 і № 11/8 державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи, а саме: № 17912238 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:001:9999, площею 0,1709 га, № 17912679 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:003:0294, площею 0,1733 га, № 17912429 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0725082201:01:003:0288, площею 0,2409 га., відповідно до яких зареєстровано право власності ці ділянки за відповідачем [PERSON] . Порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна регламентується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню: запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1709 га, кадастровий номер 0725082201:01:001:9999 за [PERSON] , запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1733 га, кадастровий номер 0725082201:01:003:0294 за [PERSON] , запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2409 га, кадастровий номер 0725082201:01:003:0288 за [PERSON] . Враховуючи, що Рішення № 61/12, № 11/8, № 9/13 є незаконними, відтак [PERSON] безпідставно набув у власність вказані вище три земельних ділянки, а тому ці ділянки підлягають поверненню у комунальну власність Дубечненської сільської ради. Крім того, відповідач [PERSON] як особа, яка зверталася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про передачу у власність земельних ділянок, не позбавлений можливості звернутися до сільської ради про розгляд відповідної заяви у встановленому законом порядку, оскільки порушення, допущене радою при прийнятті рішення №61/12, не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 13663,00 грн. слід повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 6831,50 грн., та ще по 3415,75 грн. - стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 16, 21, 182, 319, 321, 393 ЦК України, ст.ст. 3, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved