Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

25.01.2017 року [PERSON], діючи на підставі відповідної довіреності від 10.01.2017 року, в інтересах позивачки звернувся до суду з позовною заявою до Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просив визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO] року. Також просив визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері позивачки [PERSON], померлої [INFO] З позову виходить, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно в т.ч. на 1/3 частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по [ADDRESS] Спадщину [PERSON] прийняли переживша його дружина [PERSON] та позивачка. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина за законом на все належне їй майно, в т.ч. на 1/2 частину житлового будинку з побутовими та господарськими спорудами по вулиці [ADDRESS] Спадщину [PERSON] прийняла тільки позивачка. Станом на 15 квітня 1991 року спадковий житловий будинок відносився до суспільної групи „колгоспний двір". Після смерті батьків позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини. Під час огляду представлених документів позивачці було запропоновано надати правовстановлюючий документ на право власності на спадкове нерухоме майно та витяг з реєстру прав власності. Однак батьки позивачки за життя не зареєстрували своє право власності на належні їм частини спірного житлового будинку. Отримати правовстановлюючий документ на спадковий будинок та здійснити його державну реєстрацію в даний час не можливоо через смерть батьків позивачки, тому [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. У судове засідання позивачка та представник позивачки не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 30.01.2017 року представник позивачки надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 51). Представник відповідача - Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання сільська рада повідомлена належним чином, згідно поданої до суду заяви від 02.02.2017 року сільський голова Юрченко О.П. просить справу розглянути без їх участі, проти позову не заперечують(а.с. 66). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Сова В.Ф. надала заяву про розгляд справи за її відсутності.(а.с.41). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явився, до суду надано письмову заяву з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи, проти позовних вимог не заперечують (а.с. 59) Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] року в селі Смичин Городнянського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на все належне йому майно. Як спадкоємці першої черги за законом позивачка та її мати - [PERSON] фактично прийняли спадщину [PERSON], що підтверджується довідкою Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 10.01.2017 року № 28 про склад сім'ї спадкодавця на момент його смерті та матеріалами спадкової справи №384/2000, заведеної 29.10.1997 року. (а.с.12, 68-76) [INFO] в селі Смичин Городнянського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER](а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яку прийняла позивачка, що підтверджується довідкою Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 10.01.2017 року № 29 про склад сім'ї спадкодавця на момент смерті та матеріалами спадкової справи №115/2013, заведеної 11.11.2013 року. (а.с.13, 52-56) Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцями підтверджений документально свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с. 70-72) З довідки виконавчого комітету Смичинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 10.01.2017 року № 31 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 3 за 1986-1990 роки, особовий рахунок [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року постійно були зареєстровані та постійно проживали : [PERSON], голова сім?ї, якому належала 1/3 частина будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON], дружина, якій належала 1/3 частина будинку з побутовими та господарськими спорудами; [PERSON], дочка, якій належала 1/3 частина будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищевказане домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року всі члени колгоспного двору [PERSON] не втратили права на частку в майні. (а.с.14). Вказані дані також підтверджуються копією погосподарської книги за 1986-1990 рр. (а.с.16-18) Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР, відповідно до яких майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності в рівних частках. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Дослідженням інвентаризаційної справи №135 на спірний будинок встановлено, що право власності на житловий будинок з побутовими та господарськими спорудами по вулиці Центральній, № 229 у с. Смичин Городнянського району Чернігівської області не зареєстровано. Будинок побудований в 1975 році. Процент готовності 100%. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»від 01 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, то право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Таким чином, судом встеновлено, що спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] за їхнє життя належало по 1/3 частині у спірному будинку. Частка [PERSON] в спірному будинку була успадкована в рівних частках позивачкою та її матір'ю [PERSON] Після цього ідеальна частка в спірному будинку [PERSON] збільшилась та стала складати 1/2 частину. Матеріалами спадкової справи 115/2013 підтверджується, що 11.11.2013 року року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В процесі оформлення спадкових прав позивачки нотаріус роз'яснила, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкові частки в будинку неможливо, оскільки право власності на це майно у встановленому законом порядку не зареєстровано. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд погоджується з твердженнями позивачки про те, що відсутність реєстрації права власності на спірний будинок на ім'я спадкодавців є перешкодою в оформленні її спадкового права на спірне майно в нотаріальному порядку. Враховуючи наведене, право позивачки підлягає судовому захисту в порядку ст. 392 ЦК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved