Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення перешкод в користуванні частиною будинку та споруд. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належало їх батькові. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину позивачу належить 2/3 частин будинку та споруд, а відповідачу - 1/3 частина. Рішенням суду проведено розподіл земельної ділянки та виділ частин будинку в натурі, а також зобов'язано відповідача обладнати окремий вхід до будинку у віконному отворі кімнати № 2 і двері у даній кімнаті закласти, переробити вхід до погребу. Проте відповідач рішення суду не виконав, вхід до будинку зробив не у віконному отворі, а у стіні. На даний час у кімнаті № 2, що належить відповідачу, у вікнах відсутні рами та скло, у дверному отворі відсутні двері, розвалена груба, у зв'язку з чим утворився отвір у кімнату, що є власністю позивача. Крім того, зірвано дерев'яні поли, розібрано цегляну кладку стіни під вікном. У належній відповідачу частині сараю розкритий дах, внаслідок чого до приміщення сараю затікає вода. Такі дії відповідача призводять до порушення права власності позивача, за захистом якого останній звернувся до суду та просив усунути перешкоди в користуванні належною йому частиною будинку шляхом припинення відповідачем дій, направлених на руйнування його власності - 2/3 частин будинку та сараю, а також зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, а саме вставити 2 вікна та двері у кімнаті № 2, відремонтувати дах над приміщенням сараю, що належить відповідачу. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача про усунення перешкод в користуванні частиною будинку та споруд, в якому заперечив первісний позов та, виходячи з аналогічних обставин, просив зобов'язати позивача відновити первісне становище, яке існувало до порушення, а саме: відновити колодязь, що перебуває у спільному користуванні, шляхом встановлення зрубу з корбою, цепом та відром; відновити в первісне становище погреб; викорчувати дерева та звільнити заїзд на земельну ділянку шляхом зняття металевої сітки; повернути одвірки з кімнати № 2 та погребу; знести гараж, збудований з порушенням будівельних норм. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2018 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] первісний позов підтримали, підтвердивши обставини, покладені в обґрунтування позовних вимог. Вимоги зустрічного позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на недоведеність позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що первісний позов є необґрунтованим, оскільки жодних перешкод у користуванні його частиною домоволодіння він не чинить, а тому просив відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на порушення його права володіти і користуватися належною йому частиною домоволодіння. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони є співвласниками домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Так, позивачу належить 2/3 частин, а відповідачу 1/3 частина домоволодіння. Дана обставина визнається сторонами, а також встановлена рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 вересня 1992 року (а.с. 12-13) і відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Вказаним рішенням суду проведено поділ спірного домоволодіння, виділено в натурі відповідачу у будинку кімнату № 2, погреб та приміщення «Б1» в сараї. Позивачу виділено у будинку кімнати № 1 і 3, веранду, крильце, погреб, приміщення «Б2» і «Б3» в сараї. Огорожу і колодязь залишено у спільному користуванні. Крім того, зобов'язано відповідача обладнати окремий вхід до будинку у віконному отворі, а двері закласти, обладнати вхід в погреб зі сторони сусідів, а наявний закласти, обладнати вхід до приміщення частини сараю. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 грудня 1995 року проведено поділ земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], а саме виділено відповідачу 1/3 частину земельної ділянки, позивачу - 2/3 частини з визначенням площі частин; частину земельної ділянки залишено у спільному користуванні (а.с. 74). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В абз. 2 п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7 лютого 2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень сторін та матеріалів справи, зокрема з долучених до первісної позовної заяви фотографій (а.с. 8-11) рішення суду щодо обладнання окремого входу до будинку, переобладнання погребу і частини сараю відповідачем не виконано. Однак невиконання рішення суду не є підставою для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном. При цьому будь-яких належних і допустимих доказів того, що позивачу за первісним позовом відповідачем чиняться перешкоди у користуванні його частиною будинку, що порушується його право власності, суду не надано. Зокрема, актом обстеження від 13 липня 2018 року (а.с. 7) зафіксовано стан частини будинку, що належить відповідачу за первісним позовом (фактично є непридатним для проживання). Проте не надано доказів того, що занедбаний стан частини будинку погіршує стан частини будинку позивача за первісним позовом. У свою чергу позивачем за зустрічним позовом суду не надано належних і допустимих доказів того, що колодязь зруйновано після винесення рішення суду і це наслідки дій відповідача за зустрічним позовом, що саме він зруйнував бетонне перекриття погребу, а збудований гараж розміщується на його частині земельної ділянки чи унеможливлює заїзд до будинку. Так, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" виходячи з принципу рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Частинами 1 і 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Натомість надані сторонами у якості доказів документи, зокрема фотографії, листування з контролюючими органами та органами місцевого самоврядування, суд оцінює як неналежні та недостатні докази, що у повній мірі не підтверджують обставини, які могли б слугувати підставою для задоволення позовних вимог. Слід також зазначити, що як у первісному, так і зустрічному позові в обґрунтування позовних вимог сторони посилаються на ч. 4 ст. 357 ЦК України, згідно з якою співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Проте у даному випадку вказана норма застосуванню не підлягає, оскільки будь-яких добудов чи прибудов співвласниками не здійснено, а спір не стосується визнання права власності на добудови. Таким чином, беручи до уваги наведене вище, а також те, що всупереч вимогам цивільного процесуального закону сторонами не надано суду належних і допустимих доказів обґрунтованості заявлених як первісних, так і зустрічних позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного і зустрічного позовів. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed