Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Давидовобрідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю вказуючи, що [PERSON] є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 11.09.1992 року, який пройшов державну реєстрацію. Спірний будинок придбаний у [PERSON], на ім'я якої складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 16.06.1992р. До даного будинку титульний володілець втратив інтерес, про що свідчить факт його виїзду за межі України 23.06.2000р., факт надання доручення [PERSON] здійснити відчуження впродовж трьох років з правом отримання нею коштів за нього, факт відсутності з його боку дій щодо володіння майном (здійснення поточного ремонту, внесення комунальних платежів тощо), факт не проживання у вказаному будинку його родичів, зокрема дружини [PERSON], яка не заперечувала проти його відчуження, факт відсутності будь-яких претензій з боку власника або уповноважених ним осіб щодо повернення майна у його володіння. Зважаючи на зазначені обставини [PERSON] у 2008 році вселилася до вище вказаного будинку, таким чином добросовісно ним заволодівши та проживає в ньому по теперішній час. [PERSON] постійно проводила поточні роботи, а також здійснювала суттєві ремонтні роботи за потребою. Зважаючи на наявність усіх ознак, які дають підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у заявленому порядку, позивач і звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача, позивач позовні вимоги підтримали і пояснили, що [PERSON] у 2008 році вселилася до будинку зі згоди [PERSON], яка за дорученням продавала даний будинок, власником якого був [PERSON] Його дружина [PERSON] також не заперечувала проти продажу будинку. До 2008р. в ньому проживав син [PERSON] У 2000р. [PERSON] із сім'єю виїхав до Російської Федерації і жодного разу до цього часу не приїздив до України, таким чином втратив інтерес до житлового будинку. Вона ж віддала гр. [PERSON] гроші за будинок, однак не переоформили його, бо на той час закінчився строк доручення [PERSON] [PERSON] постійно проводить поточні роботи в будинку, а також здійснює суттєві ремонтні роботи за потребою. Крім цього весь цей період [PERSON] оплачувала комунальні послуги за електричну енергію, водопостачання, засоби зв»язку. Просять вимоги позову задовольнити. Представник Давидовобрідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши представника позивача, позивача, проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.09.1992р. [PERSON] було придбано житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] у 2000р. мав намір продати вказаний житловий будинок в зв'язку з виїздом до іншого місця проживання. Дана обставина підтверджується довідкою виконкому Давидово-Брідської сільської ради за № 324 від 01.01.2000р. При цьому він надав гр. [PERSON] доручення на продаж спірного будинку 23.12.2000р. З того часу до 2008р. в даному будинку проживав син [PERSON] [PERSON] Згідно довідки Давидово-Брідської сільської ради № 908 від 25.10.2018 року позивачка [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою разом із своїм чоловіком [PERSON] та утримує спірний будинок з 2008 року по даний час. Протягом вказаного періоду провела низку робіт щодо поліпшення житлових умов, постійно оплачувала комунальні послуги за газопостачання, електричну енергію, воду, засоби зв»язку, зареєстрована за даною адресою разом із членами своєї родини. Факт відкритості та давності володіння, її безперервності вбачається з довідки Давидово-Брідської сільської ради, пояснень позивачки, оглянутими та дослідженими у судовому засіданні доказами наданими позивачкою. Інших осіб, які претендують на це майно під час судового розгляду не встановлено. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п.1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року). Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ" № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачка відкрито на протязі більше 10 років володіє і користується спірним житловим будинком, при тому, що відповідач втратив інтерес до своєї власності, вона набула права на нього за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved