Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

01.10.2021 року позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької районної ради Луганської області, як правонаступника Кремінської районної ради, яка в свою чергу є засновником на дольових засадах комунальної установи «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Мрія»», де він працював на посаді головного бухгалтера та не отримував повністю заробітню плату з січня 2021 року. В обґрунтування зазначив, що КУ «ПЗОВ «МРІЯ»» до 19 липня 2021 року перебував у спільній власності територіальних громад сіл, селищ та міст Кремінського району і відносився до сфери управління Кремінської районної ради. Рішенням від 19.07.2021 року №7/10 Сєвєродонецької районної ради Луганської області, яка є правонаступником Кремінської районної ради за всіма правами та обов`язками, комунальну установу на дольових засадах передано у власність Кремінської територіальної громади та прийнято рішення про вихід із складу засновників. Тому згідно з вимогами ст. 47 та 116 КЗпП просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати за період з 01.01.2021р. до 30.06.2021 року в сумі 28980,00 грн, єдиний соціальний внесок, - 7920,00 грн., податок з доходу фізичної особи, -6480,00, військовий збір у сумі 540,00 грн. Після\~декількох уточнень,\~в позовній\~заяві зазначив,\~що в\~період з22\~травня \~ 2012\~року до\~30.11.2021\~року він\~ працював\~в установі\~ на\~посаді головного\~бухгалтера та був звільнений 30.11.2021 року із займаної посади наказом №3-к від 30.11.21р., за власним бажанням, відповідно до ст 38 КЗпП України. На момент звільнення йому нарахована але не виплачена заборгованість із заробітної плати в сумі 94466,53 грн, яку й просив стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, збільшений позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень не мав. До заяви додав копію Рішення від 27.04.2021 року №42 «Про внесення змін до рішення районної ради «Про затвердження районної Програми розвитку та підтримки комунальної установи «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Мрія»»,на 2018-2021 роки»», а також від 19.07.2021 року №7/10 «Про безоплатну передачу1/2 частки майна (майнових прав) комунальної установи «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Мрія»» на дольових засадах зв спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кремінського району Луганської областіліквідованого Постановою Верховної Ради Українивід 17.07.2020 року №807-IX « Про утворення та ліквідацію районів» у комунальну власність Кремінської міської територіальної громади ( в особі Кремінської міської ради Луганської області) та вихід із скоаду Засновника», а також Засновницький договір комунальної установи «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Мрія»» на дольових засадах. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Не оспорюється сторонами, що позовні вимоги пред`явлено до Сєвєродонецької районної ради Луганської області, як правонаступника Кремінської районної ради, яка в свою чергу є засновником на дольових засадах комунальної установи «Позаміський заклад оздоровлення та відпочинку «Мрія»». Висновок суду щодо правонаступництва Сєвєродонецької районної ради підтверджено й наданими представником відповідача документами, копіями Рішень та Засновницького договору ( ас 32-43). Тобто,\~Сєвєродонецька районна\~рада Луганської\~області,місцезнаходження\~юридичної особи\~92900,\~вул.\~Банкова,\~будинок 1,\~м.\~Кремінна,\~Луганська область,\~код ЄДРПОУ\~44070119, є правонаступником Кремінської районної ради у правовідносинах щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникові комунальної установи\~«Позаміський заклад\~оздоровлення та\~відпочинку «Мрія»».\~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що позивач\~перебував в\~трудових відносинах,\~а саме\~в період\~з22\~травня 2012\~року до\~30.11.2021\~року він\~ працював\~в установі\~ на\~посаді головного бухгалтера та був звільнений 30.11.2021 року із займаної посади наказом№3-к від 30.11.21р., за власним бажанням, відповідно до ст 38 КЗпП України, що збігається із даними трудової книжки. (ас46-49). Згідно довідки (ас50) на момент звільнення йому нарахована але не виплачена заборгованість із заробітної плати в сумі 94466,53 грн, без вирахування обов`язкових платежів. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до\~ст. 116 Кодексу законів про працю України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні позивача відповідач згідно з діючим трудовим законодавством був зобов`язаний виплатити позивачу всі належні останньому суми, в тому числі заборгованість по заробітній платі, яка, тим не менш, не була сплачена відповідачем з його провини. Відповідачем, як правонаступником, не надано суду доказів, які спростовують доводи позивача, а також доказів відсутності вини відповідача у несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи. Крім того, невиплата заборгованості по заробітній платі (так само, як і всіх належних працівнику сум) при звільненні з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною Законом від 17.07.1997 закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. При цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця для виплати належних працівникові сум не є підставою для невиконання рішення суду (справа «Баландіна проти України» (заява № 16092/05, рішення від 06.12.2007, «Батрак проти України» (заява № 50740/06, рішення від 18.06.1999, «Білецька проти України» (заява № 25003/06, рішення від 10.12.2009). Аналогічно у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст. 1 Протоколу № 1 у зв`язку з тим, що заявнику не виплачено присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум при звільненні останнього. Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а сума заборгованості стягненню з відповідача з вирахуванням з неї обов`язкових платежів. Приймаючи до уваги значний обсяг заборгованості перед позивачем із заробітної плати та тривалий термін її невиплати, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в розмірі усієї присудженої суми, після відрахування з неї обов"язкових платежів, з огляду на приписи ч 2 ст 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 6\~ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 908,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved