Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

05 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [PERSON] є її батьком. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду. Коли позивачка, досягнула повноліття батько виплати припинив. На даний час, позивачка продовжує навчання в відділенні товарознавства Полтавського комерційного технікуму. Добровільно батько не надає матеріальної допомоги, хоча є працездатним та має для цього можливість. У звязку з цим, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву в якій виклала прохання провести судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій виклав прохання провести судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно довідки №348 від 11.04.2018, [PERSON] продовжує навчання на відділенні товарознавства Полтавського комерційного технікуму. Дата початку навчання 01.09.2017 року. Дата закінчення навчання 30.06.2019 року. (а.с.4) Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я\~ та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також визнання позову, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу щомісячно в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу)\~ на особисте утримання позивача на період навчання, тобто до 30.06.2019 року. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved