Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

04.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.2010 року відділом РАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 203. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюбні відносини вони припинили з початку зими 2016 року, причиною розірвання шлюбу протилежні погляди на шлюб, сім»ю, відповідач систематично зловживає спиртними напоями. Майно котре підлягає розподілу, як спільне сумісне майно подружжя у них відсутнє. Питання утримання спільної дитини буде вирішено ними в добровільному порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі зазначивши, що примирення не відбулося за наданий строк судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2010 року відділом РАЦС по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області , зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 203. У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім»ю та зловживання відповідачем спиртних напоїв. Шлюбні стосунки припинені з початку зими 2016 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу На підставі викладеного,

Outcome: approved