Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

18.12.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 381 678 грн. 82 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 29.05.2014 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 317634, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 29.05.2014 в розмірі 28,5 % річних, з 06.09.2014 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 26.10.2014. Також, 29.05.2014 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 317635, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 29.05.2014 в розмірі 28,5 % річних, з 06.09.2014 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 26.10.2014. 14.10.2014, 19.11.2014 та 03.12.2014 позивач звернувся до відповідача із заявами про повернення належної йому суми банківського вкладу та нарахованих відсотків після закінчення строку дії договорів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу. Таким чином, позивач вважає,що діями відповідача порушуються його права. Протягом розгляду справи позивач просив збільшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 320 000 грн. 00 коп., нараховані проценти у розмірі 26301 грн. 37 коп., інфляційні витрати у розмірі 142285 грн. 18 коп., суму пені у розмірі 60787 грн. 75 коп., 3% річних у розмірі 7713 грн. 51 коп., збитки (упущену вигоду) у розмірі 66850 грн. 40 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 29.05.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» в особі начальника Білоцерківського відділення №16 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» Коломієць В.В. був укладений договір банківського вкладу № 317634 (Вклад «Лояльний»), відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 29.05.2014 в розмірі 28,5 % річних, з 06.09.2014 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 26.10.2014 року (а.с.6). 29.05.2014 позивач, відповідно п.3.1.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп. (а.с.10). 29.05.2014 між тим ж сторонами був укладений договір банківського вкладу № 317635 (Вклад «Лояльний»), відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп., зі сплатою за користування коштами з 29.05.2014 в розмірі 28,5 % річних, з 06.09.2014 в розмірі 3% річних, та з остаточним поверненням 26.10.2014 . (а.с.5). 29.05.2014 позивач, відповідно п.3.1.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 160 000 грн. 00 коп. (а.с.10). Відповідно до п.3.1.4. вказаних договорів банк зобов'язується повернути повністю вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену у п.2 вказаних договорів шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у Банку на підставі письмової заяви вкладника. 14.10.2014, 19.11.2014 та 03.12.2014 позивач звернутався до відповідача із заявами про повернення суми банківського вкладу та нарахованих відсотків після закінчення строку дії договорів (а.с.а.с.11-12, 19). Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором не виконав, а саме, не повернув на вимогу позивача належні позивачу грошові кошти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач взяті на себе за вищезазначеними договорами зобов'язання не виконав, а саме не повернув позивачу у визначений договорами строк суму вкладу в розмірі 320000 грн. 00 коп. та нарахованих процентів у розмірі 26301 грн. 37 коп., в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення банківського вкладу та нарахованих процентів, а відтак суд дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині. Відповідно до ч.2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми у розмірі 7713 грн. 51 коп., виходячи з розрахунку: 346301, 37*3% : 365*271=7713 грн. 51 коп. та інфляційні витрати за період з жовтня 2014 по червень 2015 у розмірі 142285 грн. 18 коп. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, правильність якого перевірена судом, сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за вказаними договорами банківського вкладу (за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року) становить 60787 грн. 75 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. По суті вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 66850 грн. 40 коп., то слід зазначити про їх безпідставність та необґрунтованість, а тому не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, що підтверджують причинний зв'язок між порушенням зобов'язань та неотриманими доходами, розмір завданих збитків, з яких міркувань позивач виходив при визначенні розміру упущеної вигоди. Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. 00 коп. також не підлягають задоволенню, у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Разом з тим, в порушення наведеної норми позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачем заподіяно моральну шкоду та не довів з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. У зв'язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 5570грн.87коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial