Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

22.03.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в сумі 714 298 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачі зазначають, що 29.05.2013 року між [PERSON] та Позивачами було укладено договір купівлі-продажу, згідно п. 1 якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON], [PERSON] приймають у власність в рівних частинах (по Ѕ (одній другій) частині) кожний квартиру № [ADDRESS], загальна площа якої 44,1 кв. м., житлова площа 28,9 кв. м., який було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 605 [PERSON], приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу. Згідно розписки, підписаної власноруч [PERSON], вона отримала від Позивачів 271 762 грн. в якості плати за відчужувану за договором квартиру, що становить еквівалент 34 000 доларів США по курсу НБУ на момент укладання договору. Своїм підписом у договорі, відповідно до п. 4 договору, відповідачка підтвердила та засвідчила, що судового спору щодо квартири, а також прав на квартиру у інших осіб, як в межах, так і поза Україною не має. Після придбання квартири № [ADDRESS], оскільки балкон на момент придбання не був оздоблений, утеплений та засклений, Позивачами після набуття права власності 16.06.2014 року було укладено договір з ФОП [PERSON] на поставку металопластикових конструкцій (балконна рама та бічні панелі) на загальну суму 12 500 грн. Враховуючи необхідність утеплення та монтажу придбаних металопластикових конструкцій 06.08.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір на виконання робіт по ремонту балкону «під ключ» (виготовлення металевого каркасу, зварювання виносу, зовнішня обшивка та внутрішня обшивка пластиком, утеплення та внутрішнє оздоблення балкону). Всього вартість виконаних за Договором робіт ФОП [PERSON] становила згідно кошторису 29898 грн. без ПДВ. Здійснені Позивачами ремонтні роботи по оздобленню балкону, придбані будівельні матеріали та аксесуари не можуть бути відокремлені від квартири без пошкодження таких матеріалів. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» 10 березня 2017 року, ринкова вартість квартири № [ADDRESS] станом на 10 березня 2017 року дорівнює 371 900 грн. Квартира є єдиним місцем проживання дитини позивачів [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.02.2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на [ADDRESS]. Визнано право власності на Ѕ частини квартири № [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за законом. Витребувано Ѕ частини квартири № [ADDRESS] у потерпілих [PERSON] та [PERSON] у власність [PERSON] У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 вересня 2016 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2016 року було залишено без змін. Свідчення [PERSON], що судового спору щодо неї, а також прав третіх осіб, в тому числі і за шлюбним договором, іншими речовими правами, як у межах, так і межами України не має, та що від Покупців не приховано обставин, що мають істотне значення, вказані у п. 4 укладеного 29.05.2013 року договору № 605 купівлі-продажу, надані нею не правдиві, оскільки [PERSON] принаймні з 18.09.2012 року чітко знала, що [PERSON] рішенням суду визнано спадкоємицею за правом представлення у відношенні спадкового майна померлого [PERSON] квартири № [ADDRESS]. Відповідач при купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] умисно змовчала про те, що [PERSON] було фактично визнано ще 08.08.12 р. другою спадкоємицею, відтак Позивачі мають право вимагати від [PERSON] повернення компенсації завданих збитків та моральної шкоди. Ринкова вартість квартири на момент подачі позову є упущеною вигодою, яку б могли отримати позивачі у разі продажу такого майна при умові відсутності підстав для вилучення та витребування квартири. Отже, повним розміром збитків, завданих [PERSON] є витрачені Позивачами грошові кошти на поліпшення придбаного ними майна та ринкова вартість квартири на момент подання позову як вартість упущеної вигоди, які повинні бути відшкодовані продавцем [PERSON] Крім того, вважають, що їм завдано моральної шкоди, та як неправдиві свідчення і витребування квартири за рішенням суду призвели до розірвання шлюбу між позивачами та порушення права дитини позивачів на користування квартирою. У судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали, прохали суд позов задовольнити. Відповідачка та її представник позов не визнали, зазначали, що підстав для стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди не вбачають, оскільки відповідачка на момент продажу була єдиною власницею, а отже мала право продажу квартири № [ADDRESS]. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка та перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 29.05.2013 року між [PERSON] та Позивачами було укладено договір купівлі-продажу, згідно п. 1 якого [PERSON] передає у власність, а [PERSON], [PERSON] приймають у власність в рівних частинах (по Ѕ (одній другій) частині) кожний квартиру № [ADDRESS], загальна площа якої 44,1 кв. м., житлова площа 28,9 кв. м., який було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 605 [PERSON], приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу. Згідно розписки [PERSON] вона отримала від [PERSON] 271762 грн. в якості плати за відчужувану за договором квартиру, що становить еквівалент 34 000 доларів США по курсу НБУ на момент укладання договору. Відповідно до п. 4 укладеного 29.05.2013 року договору № 605 купівлі-продажу вищезазначеної квартири Відповідач - Продавець, зокрема, свідчить, що судового спору щодо неї, а також прав третіх осіб, в тому числі і за шлюбним договором, іншими речовими правами, як у межах, так і межами України не має, та що від Покупців не приховано обставин, що мають істотне значення. Після придбання квартири, оскільки балкон квартири № [ADDRESS], на момент придбання не був оздоблений, утеплений та засклений, Позивачами після набуття права власності 16.06.2014 року було укладено договір з ФОП [PERSON] на поставку металопластикових конструкцій (балконна рама та бічні панелі) на загальну суму 12 500 грн. Враховуючи необхідність утеплення та монтажу придбаних металопластикових конструкцій 06.08.2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір на виконання робіт по ремонту балкону «під ключ» (виготовлення металевого каркасу, зварювання виносу, зовнішня обшивка та внутрішня обшивка пластиком, утеплення та внутрішнє оздоблення балкону). Всього вартість виконаних за Договором робіт ФОП [PERSON] становила згідно кошторису 29898 грн. без ПДВ. Здійснені Позивачами ремонтні роботи по оздобленню балкону, придбані будівельні матеріали та аксесуари не можуть бути відокремлені від квартири без пошкодження таких матеріалів. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: договором на поставку металопластикових конструкцій від 16.06.2014 року, квитанціями до прибуткового касового ордера від 02.06.2014 року на суму 7100,00 грн., від 16.06.2014 року на суму 5400,00 грн, договором підряду № 080816 на виконання робіт по ремонту балкону під ключ від 08.08.2016 року з додатками № 1 (кошторис на роботи) та № 2 (протокол погодження договірної ціни), квитанцією до прибуткового касового ордера на суму 29 898,00 грн. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Альбатрос» 10 березня 2017 року, ринкова вартість квартири № [ADDRESS] станом на 10 березня 2017 року дорівнює 371 900 грн. Квартира є єдиним місцем проживання дитини позивачів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 171742 та довідкою про склад родини. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.02.2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на [ADDRESS]. Визнано право власності на Ѕ частини квартири № [ADDRESS] за [PERSON] в порядку спадкування за законом. Витребувано Ѕ частини квартири № [ADDRESS] у потерпілих [PERSON] та [PERSON] у власність [PERSON] У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 вересня 2016 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 лютого 2016 року було залишено без змін. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.02.2016 року по справі 554/12549/13-ц, [PERSON] є онукою [PERSON], який помер 09.04.2008 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно квартира № [ADDRESS]. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2012 року [PERSON] наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців. 11 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до Першої Полтавської державної нотаріальної контори і вказана заява зареєстрована в порядку, передбаченому діючим законодавством. [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири № [ADDRESS]. до укладення договору купівлі-продажу останньої між [PERSON] та [PERSON]В і [PERSON], враховуючи, що відчуження цієї квартири [PERSON] відбулось поза волею [PERSON] Отже, вищевказані рішення мають преюдиційне значення для розгляду цієї справи. Обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], заявлена позивачами, пояснила суду, що приблизно в листопаді 2012 року в агентство нерухомості «Альянс Ріелті» (ФОП [PERSON]С.) звернулася [PERSON] з проханням надати послуги по продажу квартири № [ADDRESS]. При цьому свідок зазначила, що це не був терміновий продаж, [PERSON] вела себе як клієнт агентства спокійно та не поспішала. Про судові спори у відношенні вищевказаної квартири [PERSON] ні свідка, ні керівника агентства [PERSON] не повідомляла, в інакшому випадку квартиру б не було взято агентством на продаж. Свідок також пояснила, що при укладанні договору про наміри укласти Договір купівлі-продажу у відношенні вищезазначеної квартири, [PERSON] було письмово під особистий підпис гарантовано, що квартира під арештом і судом не перебуває, арештів, іпотек, застав щодо нього не зареєстровано. Окрім цього, заборон та арештів за даним обєктом не було зареєстровано на момент купівлі-продажу. Свідок також пояснила і підтвердила, що [PERSON] була отримана від [PERSON] сума 34 000 доларів США в якості плати за відчужувану за договором квартиру. За клопотанням позивачів судом було витребувано з архіву Октябрського районного суду міста Полтави та приєднано до матеріалів справи цивільну справу №544/16332/13-ц за заявою [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2012 року про надання додаткового строку [PERSON] на прийняття спадщини. В ході судового засідання був досліджений лист (а.с. 214) датований 27.05.2008 року та підписаний [PERSON] до начальника Качанівської виправної колонії № 54 з проханням повідомити [PERSON] як можливій спадкоємиці про смерть [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 09.04.2008 року, тобто з моменту смерті батька [PERSON] усвідомлювала, що [PERSON] є можливою другою спадкоємицею квартири № [ADDRESS] в м., а вже з 18.09.2012 року чітко усвідомлювала, що [PERSON] рішенням суду визнано спадкоємицею за правом представлення у відношенні спадкового майна померлого [PERSON] квартири № [ADDRESS]. На переконання суду, Відповідач при купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] умисно змовчала про те, що [PERSON] було фактично визнано ще 08.08.12 р. другою спадкоємицею, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідка [PERSON] Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що обов'язок відшкодувати збитки покупцеві виникне у продавця за наступних умов. По-перше, права третіх осіб на товар повинні виникнути до моменту продажу товару. Друга умова - покупець «не знав та не міг знати» про наявність прав третіх осіб. Суд вважає, що вказані вище обставини спірних взаємовідносин [PERSON] та [PERSON] щодо спадкового майна, а саме квартири № [ADDRESS], які в подальшому стали підставою для витребування та вилучення квартири у позивачів виникли задовго до продажу товару (квартири), при цьому покупці [PERSON] та [PERSON], придбаваючи квартиру не знали та не могли знати про наявність цих підстав. За роз'ясненнями, наведеними у п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносин, що передбачають відповідальність продавця у разі відсудження товару у покупця, тобто до даних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, підлягають застосуванню положення статті 661 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України до збитків відносяться витрати, яких зазнала особа (реальні збитки) та доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною третьою статті 22 ЦК України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків в сумі 414 298 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а з відповідачки на користь позивачів слід стягнути суму завданих збитків, яка складається з ринкової вартості квартири 371900 грн. на момент подачі позову як суми упущеної вигоди, оскільки через витребування Ѕ частки квартири № [ADDRESS] на користь [PERSON] позивачі втратили право відчуження як всієї, так і Ѕ частки вищевказаної квартири без згоди [PERSON], а також витрачених [PERSON] грошових коштів в сумі 42 398 грн. на поліпшення придбаного ним майна (ремонт балкону та придбання металопластикових конструкцій). Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове їх задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом досліджено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27.12.2016 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], яке набрало законної сили 09.01.2017. Зі змісту цього рішення вбачається, що шлюб розірвано в тому числі через майнові проблеми та суперечки в звязку із придбанням квартири. Окрім цього, на переконання суду, витребування Ѕ частини квартири на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] істотно вплинуло на звичний спосіб життя позивачів, який існував до моменту винесення рішення про витребування майна. Суд вважає, що замовчування [PERSON] факту наявності судових спорів щодо спадкового майна з [PERSON], що призвело до витребування Ѕ частини квартири на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] завдало позивачам моральних страждань. Судові процеси, а згодом і витребування Ѕ частини квартири на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON], призвели до порушення їхніх нормальних життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, необхідності пошуку житла для малолітнього сина [PERSON]. Витребування Ѕ частини квартири на користь [PERSON] спричинило позивачам глибокі моральні страждання, принизили їх репутацію. Разом з тим, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, врахує тривалість, характер, глибину та обсяг його страждань, характер немайнових втрат, можливість відновлення попереднього стану та виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вбачає справедливим та розумним стягнути з відповідачки на користь позивачів грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів 7 142 грн. судового збору.

Outcome: partial