Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

24.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], 2002 року народження , в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач посилається на те що, вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.07.2016 року. Від сумісного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина мешкає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та зазначив, що він дійсно є батьком [PERSON], 2002 року народження та може надавати матеріальну допомогу на його утримання в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що він має нестабільний дохід та має на утриманні матір, яка є пенсіонером. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи відповідача та просив задовольнити позов частково, а саме- стягнути з відповідача на користь позивача 1/3 частину прожиткового мінімуму дитини віком від шести до вісімнадцяти років, тобто в розмірі 586,41 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, а також пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.11.2002 року сторони по справі є батьками - [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Згідно довідки про склад сім»ї від 27.03.2017 року вбачається, що сторони у справі, а також їх дитина - [PERSON], зареєстровані за однією адресою : [ADDRESS] ( а.с.11) Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що на даний час дитина мешкає разом з позивачкою за іншої адресою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність у відповідача інших утриманців. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача стосовно того , що на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка, оскільки доказів того, що вона знаходиться на його утриманні суду не надано. Надана в якості доказів довідка з Харківського Приміського Об»єднаного Управління Пенсійного фонду України, свідчить лише про те, що громадянка [PERSON], яка згідно наданої суду копії свідоцтва про народження відповідача , приходиться останньому матір»ю, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком , а отже має дохід, тоді як відповідач у судовому засіданні пояснив, що не працює. Крім того, суду також не надано доказів, що відповідач має інших утриманців, є не працездатним, а отже суд приходить до висновку що відповідач може надавати сину матеріальну допомогу. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що він має мінливий дохід, стан здоров"я його в цілому задовільний, інших утриманців він не має. Суд також при винесенні рішення по справі враховує, що позивачка - мати дитини, на користь якої стягуються аліменти, працює та має дохід, що підтверджується довідкою про її доходи. ( а.с.10) Надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 800,00 грн., але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 24.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами , суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial