Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Геоземпроект» про визнання наказів ТОВ «Геоземпроект» від 13.11.2014 року та 01.10.2015 року про переведення на іншу роботу недійсними, поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 03.09.2014 року по 29.02.2016 року та стягнення середнього заробітку з 29.02.2016 року по день поновлення на роботі. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до наказу № 10/09/09 від 10.09.2009 року він був прийнятий на роботу до відповідача по даній справі ТОВ «Геоземпроект» на посаду директора з 10.09.2009 року. Наказом № 13/11/14 від 13.11.2014 року був переведений на посаду заступника директора з 13.11.2014 року. Наказом № 01/10/15 від 01.10.2015 року переведений на посаду менеджера по роботі з клієнтами з 01.10.2015 року. Наказом № 03/06/14 від 15.02.2016 року його було звільнено з роботи з ТОВ «Геоземпроект» з 29.02.2014 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що накази про переведення його на іншу роботу та звільнення з роботи є незаконними та такими, що необхідно визнати недійсними виходячи з наступного. Статтею 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника. Згоди на переведення з посади директора підлриємства на посаду заступника директора, а потім на посаду менеджера він не надавав. Відповідач 29.02.2016 року звільнив його з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогул. Законодавець визначає прогул, як відсутність на роботі без поважних причин. В порушення вимог ст. 149 КЗпП України, відповідач пояснення про причини відсутності на роботі у нього не взяв і провів звільнення. Між тим, відповідачу відомо, що з 03.09.2014 року він перебуває на військовій службі в Збройних Силах Украни. В період з 04.11.2014 року по 19.12.2014 року він безпосередньо брав участь в АТО на території Луганської області. Статтею 119 КЗпП України передбачено гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків. На час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обовязків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок, військову службу" і "Про альтернативну (невійськову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. З урахуванням викладеного просить суд визнати накази ТОВ «Геоземпроект» від 13.11.2014 року та 01.10.2015 року про переведення на іншу роботу недійсними, поновити на роботі та посаді директора, стягнути невиплачену заробітну плату за період з 03.09.2014 року по 29.02.2016 року та стягнути середній заробіток з 29.02.2016 року по день поновлення на роботі,- В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали. Представники відповідача в судовому засіданні [PERSON], [PERSON] позову [PERSON] не визнали і суду пояснили, що про всі переведення з посади директора ТОВ «Геоземпроект» на посаду замісника директора і з посади замісника директора на посаду менеджера позивачу було відомо і він не мав заперечень проти таких переведень. Крім цього позивач пропустив терміни оскарження цих переведень і тому просили суд в позові про скасування наказів ТОВ «Геоземпроект» від 13.11.2014 року та 01.10.2015 року про переведення [PERSON] на інші посади відмовити. Позов про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 03.09.2014 року по 29.02.2016 року визнали частково в частині сплати заробітної плати з липня 2015 року по час звільнення з ТОВ «Геоземпроект» по 29.02.2016 року, так як останній раз йому була виплачена заробітна плата в червні 2015 року. Суд, вислухавши позивача [PERSON], його представника [PERSON], представників відповідача [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 10/09/09 від 10.09.2009 року був прийнятий на роботу до відповідача по даній справі ТОВ «Геоземпроект» на посаду директора з 10.09.2009 року. 03.09.2014 року [PERSON] був звільнений від роботи у звязку з призовом на військову службу під час мобілізації. Наказом № 13/11/14 від 13.11.2014 року був переведений на посаду заступника директора з 13.11.2014 року. Наказом № 01/10/15 від 1.10.2015 року переведений на посаду менеджера по роботі з клієнтами з 1.10.2015 року. Наказом № 03/06/14 від 15.02.2016 року його було звільнено з роботи з ТОВ «Геоземпроект» з 29.02.2014 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України. 10 листопада 2014 року протокол № 9 на загальних зборах засновників ТОВ «Геоземпроект» відповідно до Статуту ТОВ «Геоземпроект» [PERSON] був звільнений з посади директора і на посаду директора була вибрана [PERSON] даним наказом [PERSON] був ознайомлений 13.11.2014 року при отриманні копії трудової книжки, доданої до позовної заяви. Наказом № 01/10/15 від 01 жовтня 2015 року [PERSON] був переведений з посади заступника директора ТОВ «Геоземпроект» по стану здоровя. З даним наказом [PERSON] був ознайомлений 27.10.2015 року, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування наказів про його переведення з посади директора на інші посади 15 березня 2016 року після перебігу строків позовної давності, передбачених ч. 1 ст. 233 КЗпП України, тому суд вважає, що в даній частині позовних вимог йому необхідно відмовити на даних підставах. Представник відповідача ТОВ «Геоземпроект» [PERSON] позов [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати з липня 2015 року по 29 лютого 2016 року визнала і дані позовні вимоги підтверджені довідкою ТОВ «Геоземпроект» про нарахування заробітної плати [PERSON] за 2015 рік та даними про виплату йому заробітної плати по червень 2015 року включно. З названих письмових доказів встановлено, що за липень грудень 2015 [PERSON] І та за січень і лютий 2016 року, тобто по 29 лютого 2016 року, (час його звільнення), необхідно виплатити невиплачену заробітну плату в сумі 10\~868 грн.

Outcome: partial