Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, місце проживання неповнолітніх дітей визначити з нею, прізвище залишити без змін, судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету. Свої вимоги мотивує тим, що різні погляди на права та обов`язки подружжя, відсутність спільних інтересів та порозуміння під час вирішення сімейних проблем, все це призвело до поступового погіршення стосунків, їх сім`я фактично розпалася, шлюбних відносин не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Вказує, що шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, тому звернулася до суду. 29.05.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 19.06.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. 24.07.2019 року постановлено заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій остання просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 03.липня 2009 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №142, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.10/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження/а.с.7,8/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітніх дітей відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України суд визначає з їх матір`ю, проти чого відповідач не подав заперечень Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Оскільки позивач понесла судові витрати, сплативши при подачі позову судовий збір в сумі 768,40 грн., останні слід їй компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач як учасник бойових дій звільнений від їх сплати.

Outcome: approved