Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з вимогами до [PERSON], уточнивши позовні вимоги просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України малолітньої [PERSON], [INFO] в супроводі з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] на період з 01.05.2014р. по 01.12.2014р. Надати дозвіл позивачу здійснити оформлення проїзного документу на дитину [PERSON], [INFO] з метою виїзду за межі території України в супроводі з матір'ю [PERSON] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] на період з 01.05.2014р. по 01.12.2014р. Вимоги мотивовані тим, що у вказаний період позивач має намір здійснити подорож з донькою за межі України з метою відпочинку, оздоровлення, розширення її світогляду, ознайомлення з історичними пам'ятниками культури. На неодноразові звернення до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон та оформлення проїзних документів, останнім було відмовлено без будь-яких пояснень. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заперечення, в яких просив розглянути справу без його участі, заборонити позивачу вивозити дочку [PERSON] за межі України, оскільки в СВ Гагарінського РВ УМВС України в м. Севастополі знаходиться кримінальне провадження стосовно факту незаконного переоформлення квартири на мати позивача, хоча за рішенням суду власником повинен був стати [PERSON] Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та дату слухання справи судом були повідомлені належним чином. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 12.10.2002р. по 25.12.2012р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] Рішенням Нахімовського районного суду м.Севастополя від 28.08.2013р. з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку останнього. З довідки ВДВС Нахімовського РУЮ у м. Севастополі від 25.02.2014р. вбачається,що [PERSON] аліменти за рішенням суду не сплачує, станом на 25.02.2014р. має заборгованість у сумі 7857,66 грн. У ст.141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Ч.2 ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2014р. між [PERSON] та ПП «Туристичне Агенство «Тур Етно» був укладений договір на туристичне обслуговування, предметом якого є надання комплексу туристичних послуг. З додатку № 1 до вказаного договору, який є його невід'ємною частиною, вбачається, що [PERSON] забронювала виїзд в країну Туреччина курорт Кемер в період з 01.07.2014р. по 27.07.2014р. Підставою для відмови у наданні дозволу на виїзд доньки за межі України відповідач зазначає наявність кримінального провадження стосовно факту незаконного переоформлення квартири. Ст.ст.7, 150, 155 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Дослідивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд малолітньої доньки за межі України в період з 01.07.2014р. по 27.07.2014р. з метою відпочинку, оздоровлення, розширення її світогляду, ознайомлення з історичними пам'ятниками культури без супроводу батька за межі держави до Туреччини є обґрунтованими, відповідають її інтересам та гармонічному розвитку, а відповідач необґрунтовано та безпідставно не надає згоди на її виїзд, що суд розцінює як зловживання батьківськими правами і порушення прав дитини на здійснення поїздок за кордон для оздоровлення. Поїздка дитини за кордон разом із матір'ю відповідатиме фізичному, інтелектуальному та моральному розвитку дитини, обставин, що обмежують згідно із законодавством України право на її виїзд за кордон не вбачається. Крім того суд зазначає, що розбіжності, виниклі між батьками дитини, не повинні порушувати її прав, а такий виїзд не порушує прав батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини. Вимоги позивача про надання дозволу на виїзд малолітньої доньки за межі України в період з 01.05.2014р. по 30.06.2014р. та з 28.07.2014р. по 01.12.2014р. не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обстави ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава пря мування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Всупереч вказаний норм позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували намір у вказаний період здійснити подорож з донькою за межі України, не зазначено країни перебування на відпочинку, часу перебування в ній. На підставі ст.ст. 7,141,150,155 СК України, ст. 313 ЦК Украхни, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України ",

Outcome: partial