Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

АТ «Запорізький завод феросплавів» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що АТ «Запорізький завод феросплавів» є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку за даною адресою та виконавцем житлово-комунальних послуг, які надає відповідачам на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуг», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови Кабінету міністрів України від 20.05.2009 №529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів. Відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , власником заначеної квартири є [PERSON] , яка відмовилась від підписання типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій з позивачем. Позивач посилаючись на те, що у період з серпня 2016 року по квітень 2020 року позивачем надані відповідачам житлово-комунальні послуги в розмірі 2 645 грн. 14 коп., проте останні не в повному обсязі сплачують кошти за надані житлово - комунальні послуги, просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості у розмірі 2 645, 14 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 05.06.2020 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від відповідачів відзив на позов або письмові пояснення не надходили, відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] є власницею квартири та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з останньої за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або про осіб зареєстрованих у житловому будинку. Багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , не увійшов до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів» у процесі приватизації, але перебуває на балансі АТ «Запорізький завод феросплавів». З 30.05.1995 року АТ «ЗФЗ» є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку та надає житлово-комунальні послуги відповідачам на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуг», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Постанови Кабінету міністрів України від 20.05.2009 №529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів. Відповідно до приписів нормативно-правових актів між виконавцем АТ „ЗФЗ" та споживачем [PERSON] укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідно до п. 1 типового договору виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і спору та прибудинкової території у житловому будинку, а споживач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбаченим договором. Проте відповідач [PERSON] відмовилась від підписання зазначеного типового договору, однак, відповідачі фактично отримують житлово-комунальні послуги. Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.10.2012р. № 6-110цс12, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, ст.ст. 627, 630 Цивільного кодексу України, cт.cт. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За період з серпня 2016 року по квітень 2020 року позивачем нараховано відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів, що затверджені органами місцевого самоврядування. Однак відповідачі не здійснювали плату в повному обсязі (часткова оплата) за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 2 645 грн. 14 коп., що підтверджується витягом з особистого рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Частина перша статті 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 903 ЦК України передбачено що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п.п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 1 ст. 9 цього Закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до чч. 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Оскільки відповідачі не виконали свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем комунальні послуги, а також не спростували розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, тому суд доходить висновку, що з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню заборгованість розміром 2 645, 14 грн. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», з огляду на що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 грн., тобто по 1 051,00 грн. з кожного.

Outcome: approved