Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

08.05.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 20.09.2012 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримав кредит в розмірі 17 897,99 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на зобов'язання відповідача погашати кредит шляхом надання банку щомісячних платежів, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, сплачуючи відсотки за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами і Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. При складанні даного Кредитного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено поняття договору приєднання. В порушення умов указаного договору від 20.09.2012 року та ст.ст. 526, 530 ЦК України відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 24 698,28 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 17069,58 грн. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 4701,58 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 2927,12 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 246,98 грн. Представник позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 51, 52). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками, якими він викликався на 02.09.2014 року та 02.10.2014 року з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 48, 50), що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових викликів, однак вони вважаються такими, що вручені йому належним чином в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" (а.с. 36) та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви, Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.7, 41-46), відповідно до якого банк надав відповідачу платіжну картку та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 300,00 грн., в обмін на обов'язок відповідача погашати заборгованість за кредитом, сплачуючи відсотки у розмірі 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом у порядку та строки, визначені Договором. Проте відповідач своєчасно не вносив потрібних сум в рахунок погашення кредиту, у зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. З метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 11.12.2006 року між сторонами 20.09.2012 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (далі, - Генеральна угода), відповідно до п. 1.1.1. якої сторони дійшли згоди щодо зменшення розміру заборгованості, виниклої у [PERSON] в період з дати надання йому кредиту, зменшивши розмір процентів на 1870,50 грн., комісії на 606,62 грн. та штрафу на 450,00 грн. (а.с. 6, 53). Відповідно до п. 1.5. Генеральної угоди підписання даної Угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Згідно п. 2.1. Генеральної угоди позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 17 897,99 грн. на строк 24 місяців, з 20.09.2012 року по 30.09.2014 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на зобов'язання [PERSON] повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць (18,0 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом в зазначені в Заяві, Умовах і Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку щомісячний платіж в сумі 895,62 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів та інших витрат, передбачених Умовами і Правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 30.09.2014 року. Своїм підписом у Генеральній угоді [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що дана Угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами і Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір (а.с.6 зворот). При укладенні спірного Кредитного договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, якою дано визначення поняттю «договору приєднання», тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З п. 2.2. Генеральної угоди слідує, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній угоді більш ніж на 31 день, він має сплатити банку штраф у розмірі 2 927,12 грн. Судом встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 20.09.2012 року належним чином не виконав, останній платіж він здійснив 16.10.2012 року, після чого припинив погашати кредит, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2014 року у нього утворилася кредитна заборгованість в розмірі 24698,28 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 17 069,58 грн. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 4 701,58 грн. - штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 2 927,12 грн. Сума заборгованості за Договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у відповідності зі ст. 1048 цього ж Кодексу. За змістом ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.09.2012 року, що являє собою Кредитний договір без номеру від 20.09.2012 року, у зв'язку з чим із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 31.03.2014 року в загальному розмірі 24 698,28 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 17069,58 грн., заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 4701,58 грн. та штраф - 2 927,12 грн. Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 246,98 грн. (а.с. 1, 37). На підставі викладеного і

Outcome: approved