Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що 28 липня 1996 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], 29 жовтня 1999р.н.; яка на даний час є повнолітньою та [PERSON], [INFO] Позивачка самостійно матеріально забезпечує, доглядає та виховує дітей. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вихованні дітей, займається підприємницькою діяльністю. А тому просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], у в розмірі 1/3 частки вісіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала повністю, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього аліментів. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 ЗУ"Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до 9 Конституції України 1996р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження 1-ФМ № 045746 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Свалявської райдержадміністрації 28 липня 1998 року, актовий запис № 49, [PERSON] та [PERSON] одружились 28 липня 1998р. (а.с.7) Згідно свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 381420 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 120, батьком є [PERSON] , а мати є [PERSON] (а.с. 8). З гідно свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 190474 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 20, батьком є [PERSON] , а мати є [PERSON] (а.с. 9). Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України" Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до безкоштовного запиту з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань [PERSON] 01.03.2011 року припинив свою підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця(а.с.10-14). Отже, суд не може взяти до уваги твердження позивача про те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, відповідач визнає позов, а тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial