Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей : повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Вищому комунальному навчальному закладі «Дубенський медичний коледж» Рівненської обласної ради за спеціальністю лікувальна справа, у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, починаючи з 07.04.2014 року та до закінчення навчання останньою, чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку; призначити продовження стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] у твердвій грошовій сумі по 300 грн. щомісяця після набуття ним повноліття і до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину додаткових витрат по оплаті за навчання сумісної дитини [PERSON] у сумі 11 000 грн. за період з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двоє дітей : повнолітню дочку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, діти проживають з позивачкою, перебувають повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на навчання дочки та сина не надає, а тому просить стягнути аліменти та визначити розмір додаткових витрат на дітей, які навчаються, у судовому порядку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки працює на офіційній роботі лісорубом та має постійний дохід. Разом з тим, зазначила що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дочки після досягнення нею повноліття ненадає. Сплачує лише визначені судовим рішенням аліменти на неповнолітнього сина. [PERSON] в судовому засіданні подав заперечення проти позову, в яких зазначив, що зараз проживає з іншою дружиною та її трьома дітьми і також утримує їх. Пояснив, що не може надавати матеріальної допомоги, оскільки його доходи становлять 307 гривень в місяць і на утриманні знаходиться багатодітна сім'я, має ряд хронічних захворювань та зокрема перебуває на диспансерному обліку в Млинівській ЦРЛ, у зв'язку з чим постійно витрачає кошти на лікування. Щодо додаткових витрат пов'язаних з навчанням дочки зазначив, що це безпідставна вимога адже ст. 185 СК України стосується неповнолітньої дитини, а дочка є повнолітньою. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] який продовжує навчання,- вважає, що питання про призначення аліментів є передчасним, оскільки повноліття він досягне більше ніж за пів року, зокрема [INFO]. Просить винести рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки та заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають двоє дітей : повнолітню дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с.3-6) У серпні 2011 року [PERSON] вступила на денну комерційну форму навчання у Вищий комунальний навчальний заклад «Дубенський медичний коледж» Рівненської обласної ради за спеціальністю лікувальна справа, в якому продовжує навчатись після досягнення [INFO] повноліття. Вартість навчання за договором про надання освітніх послуг складає 5500 гривень на рік (а.с.8). Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України - якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи питання про те, чи в змозі відповідач надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, суд виходить з того, що інших утриманців у нього немає, так- як проживання з іншою сім'єю, батьком дітей якої він не є, не створює для нього передбачених Сімейним Кодексом України юридичних обов'язків. [PERSON] працює, і як видно з довідки по місцю роботи, його дохід є мінливим. Крім цього, відповідач одержує дохід раз на рік у вигляді оплати за оренду земельного паю в сумі 1800 гривень, що підтверджується його ж поясненнями. Таким чином, отримуючи доходи у вигляді заробітнї та орендної плати, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на дочку, яка продовжує навчання. Втім, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Як видно з пояснень позивачки в середньому на місяць вона витрачає більше 1000 гривень на дочку [PERSON]. Вказаний розмір витрат відповідач не заперечував. Однак, розмір його доходів, як встановлено судом, є незначним та мінливим. А тому, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі, наближеному до 30% прожиткового мінімуму на дитину, а саме по 300 грн. на місяць. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на навчання дочки [PERSON], які понесені позивачкою, у зв"язку з оплатою такого навчання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, як видно зі змісту вказаної норми, перелік особливих обставин не є вичерпним і залежить від обставин справи. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, дочка позивача та відповідача [PERSON], будучи неповнолітньою в період з серпня 2011 року по 10.01.2014, навчалася у Вищому комунальному навчальному закладі " Дубенський медичний коледж" . Вартість навчання за вказаний період склала 14025 гривень . Отже, в період часу з серпня 2011 року по 10.01.2014 рік, коли [PERSON] була неповнолітньою, позивачка понесла на неї додаткові витрати, пов'язані з навчанням дитини. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку такі витрати позивачки на неповнолітню дитину, тобто до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, підпадають під перелік додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, а тому підлягають стягненню з відповідача за минулий період в межах строків позовної давності, тобто за останніх три роки. Так-як батьки в рівній мірі несуть обов"язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, то і додаткові витрати повинні однаково покладатись на батьків. А тому, з відповідача необхідно стягнути 1/2 додаткових витрат понесених позивачкою на навчання дочки [PERSON] в період її неповноліття, що становить 7 012,50 гривень. У стягненні таких витрат після досягнення повноліття дочки [PERSON], зокрема з [INFO] і по 30.06.2015 року слід відмовити. Крім цього, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] про призначення продовження стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] у твердвій грошовій сумі по 300 грн. щомісяця після набуття ним повноліття і до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку не грунтується на нормах закону, а тому до задоволення також не підлягає. Так, згідно ст.199 Сімейного кодексу України передбачється стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Тобто, вказана норма передбає обов'язок батьків утримувати лише повнолітню дитину, яка продовжує навчання. А тому, правило ст.199 цього кодексу не поширюється на прпавовідносини батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Оскільки, як видно з матеріалів справи, син позивачки та відповідача [PERSON] є неповнолітнім і відповідач сплачує на його утримання аліменти в загальному порядку, що підтвердила позивачка в своїх поясненнях, то правило ст.199 Сімейного кодексу України в даному випадку застосоване бути не можуть, у зв'язку з чим, в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 182, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial