Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання право власності на земельну ділянку площею 0,046 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою : [ADDRESS] кадастровий № 5625455700:05:002:0857, яка належала на праві власності [PERSON] , що підтверджує Витяг з Державного зе¬мельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5602282222016, дата формування 19.07.2016 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що житловий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою площею 0.15 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка роз¬міщена за цією ж адресою, належав на праві власності [PERSON] ¬ні. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті жит¬ловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0.15 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуго¬вування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] успадкували [PERSON] та її брат [PERSON] . Право власності на зазначений вище житловий будинок була оформлена як спільна часткова, а на земельну ділянку - спільна сумісна. [INFO] її брат [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема і відносно 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , інших спадкоємців не має. Вона прийняла спадщину після смерті померлого [INFO] [PERSON] . Коли вона звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, постановою нотаріуса від 01.09.2021 року було відмовлено, оскільки земельна ділянка площею 0,15 га, призначе¬на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спо¬руд, розташована у [ADDRESS] кадастровий № 5625455700:05:002:0857, належить на праві приватної спільної сумісної власності двом співвласникам : [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. Спадкодавець [PERSON] не мав визначе¬ної частки у цій земельній ділянці, а тому не видаються свідоцтва про право на спад-щину на земельну ділянку, яка належить спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учас-ників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Позивач позов підтримала повністю, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина. Постановою від 01 вересня 2021 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка площею 0,15 га, призначе¬на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спо¬руд, розташована у [ADDRESS] кадастровий № 5625455700:05:002:0857, належить на праві приватної спільної сумісної власності двом співвласникам : [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. Спадкодавець [PERSON] не мав визначе¬ної частки у цій земельній ділянці, а тому не видаються свідоцтва про право на спад¬щину на земельну ділянку, яка належить спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учас¬ників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Відповідно до ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст.1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-5602282222016, дата формування 19.07.2016 року земельна ділянка площею 0.0046 га. належить [PERSON] на праві власності. Факт родинних відносин позивача і [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] , згідно даних свідоцтв батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( ксерокопії свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] ). 15 листопада 1985 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і після реєстрації шлюбу її прізвище стало [PERSON] (ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 335, 392, 1216, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності",

Outcome: approved