Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

30.01.2015 року, а уточнивши вимоги 04.06.2015 року та 31.03.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 1 506 092,33 грн., з яких: -1 330 833,63 грн. -залишок суми позики; - 104 000,00 грн. - штраф за несвоєчасне повернення позики, в період з 20.06.2011 року по 20.05.2012 року; - 45 972,46 грн. - 3% річних від простроченої суми,в період з 24.05.2012 року по 04.06.2015 року; - 25 286,24 грн. - пеня за несвоєчасне повернення суми позики,в період з 04.06.2014 року по 04.06.2015 року.(а.с.а.с.3-4,56-59,132-134) Свої вимоги мотивує тим, що згідно з Договором позики від 20.05.2011 року (далі - Договір),відповідачка взяла у неї в борг кошти в сумі 540 724,80 грн., що на час укладання Договору становило еквівалент коштів в сумі 67 760,00 дол.США та зобов»язалася повернути їх до 20.05.2012 року. Умовами Договору також передбачено щомісячне повернення коштів, а також штраф та пеня за несвоєчасне повернення позики. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, кошти не повернуті, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні, позивачка та її представник - [PERSON] позов підтримали просять його задовольнити. Представник відповідачки - [PERSON] позов визнала лише в частині повернення залишку неповернутої основної суми боргу в сумі 318 139,92 грн., що є еквівалентом 15 149,52 доларів США, мотивуючи тим, що у виконання договірних зобов»язань, [PERSON] 13.07.2011 року сплачені кошти в сумі 24 000,00 грн., 31.12.2013 року сплачені кошти в сумі 7 000,00 грн., 13.01.2014 року сплачені кошти в сумі 4 000,00 грн., 20.07.2012 року сплачені кошти в сумі 57 154,00 доларів США. В іншій частині, позов не визнала по причині пропуску позивачкою строку позовної давності, про що надала суду заяву.(а.с.148) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, ст.1046 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості,ст.1050 ч.1 ЦК України, яка передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язанийсплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, частина друга якої передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, Так, як вбачається з Договору від 20.05.2011 року, [PERSON] надала [PERSON] позику в сумі 540 724,80 грн., що на час укладання Договору становило еквівалент коштів в сумі 67 760,00 дол.США та зобов»язалася повернути їх до 20.05.2012 року. (а.с.10) Умовами Договору також передбачено щомісячне повернення коштів, а також штраф та пеня за несвоєчасне повернення позики і підтверджено згоду [PERSON], як чоловіка [PERSON], на отримання позики. Згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.11.2012 року, після розірвання шлюбу, [PERSON]прізвище змінено на «[PERSON]».(а.с.6) В матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про належне виконання відповідачкою умов Договору, а тому позов підлягає задоволенню. Як вбачається з розрахунків, зроблених позивачкою, [PERSON] має перед нею боргові зобов»язання в сумі 1 506 092,33 грн..(а.с.132-134) Суд звертає увагу, що розрахунок здійснено з урахуванням сплачених відповідачкою коштів в сумі 24 000,00 грн. від 13.07.2011 року, коштів в сумі 7 000,00 грн.від 31.12.2013 року та коштів в сумі 4 000,00 грн. від 13.01.2014 року. Правильність зроблених розрахунків представник відповідачки не оспорював, а тому суд вважає їх вірними. Як вбачається з розписки від 20.07.2012 року, [PERSON] отримала кошти в сумі 57 154,00 доларів США.(а.с.90) Як пояснила в судовому засіданні позивачка, вищевказані кошти вона отримала від [PERSON], але по іншим борговим зобов»язанням. Представник відповідачки не змогла надати докази, які спростовують пояснення позивачки, а тому суд вважає їх такими, що відповідають дійсності. Суд звертає увагу, що підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, як підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення кошті у вигляді штрафу та пені, у суду немає, оскільки вимоги про стягнення цих коштів пред»явлені суду в межах строків, передбачених ст.258 ч.2 п.1 ЦПК України. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки також судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду в сумі 3 654,00 грн., що становить три розміри мінімальної заробітної плати. Такого висновку суд дійшов на підставі вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 1 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та передбачала, що за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати, що становило в сумі 3 654,00 грн.Так, як вбачається з квитанції від 01.12.2014року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 3 654,00 грн. (а.с.1) На підставі викладеного, -ст.ст.258,267,526,625,1046,1047,1050 ЦК України, -ст.4 Закону «Про судовий збір»,

Outcome: approved