Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаними позовними вимогами. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримала, суду пояснила, що наказом по відділу освіти Верховинської РДА № 198-К від 31 серпня 2009 року її, [PERSON], було прийнято на роботу вчителем географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з неповним тижневим навантаженням з 01.09.2009 року. Наказом №325-к від 29.09.2010 року її було призначено на посаду директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ст. з 04.10.2010 р по 03.10.2015 р. на умовах викладених в контракті. Наказом № 657-к від 25.12.2013 року її було призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність. 19.02.2014 року вона звернувся до начальника управління освіти, сім»ї, молоді та спорту Верховинської РДА про надання щорічної основної відпустки тривалістю 56 календарних днів з 24.02.2014 року за 2013/2014рр з матеріальною виплатою на оздоровлення в зв»язку із хворобою дитини. Така заява була погоджена начальником управління - [PERSON] 25.02.2014 року до школи прийшла група агресивно налаштованих людей, в камуфляжній формі, озброєні битами, палками, де вказані громадяни влаштували вчителям школи "коридор ганьби", викрикували в їх адресу образливі і нецензурні слова. Під тиском вказаних осіб всіх вчителів змусили пройти до Ільцівського будинку культури, куди шляхом погроз привели і її з дому та під психологічним тиском примусили написати заяву на ім'я начальника Управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської райдержадміністрації про звільнення з роботи у зв'язку із вимогою Майдану. Враховуючи ситуацію в якій вона в той час опинилась та те, що їй довелось залишити вдома п"ятирічну хвору дитину вона, була змушена написати заяву про звільнення з посади на вимогу майдану та тільки після написання такої заяви вона змогла покинути приміщення будинку культури. Згодом віл працівників Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ст. вона дізналася, що на посаду директора було призначено іншу особу. За таких обставин, вона звернулася до відповідача з проханням повідомити про причини та підстави звільнення з посади директора школи, надати копію наказу про звільнення та роз'яснити стосовно продовження роботи на посаді вчителя географії. Листом від 30.04.2014 року голова Верховинської районної державної адміністрації повідомив її про звільнення з займаної посади згідно з особисто поданою заявою. А також її повідомлено про неможливість продовження роботи вчителем географії в Ільцівській ЗОШ І-ІІІ ст. в зв'язку з порушенням правил сумісництва. До листа від 30.04.2014 року було додано ксерокопію наказу № 57-К від 25 лютого 2014 року про звільнення її з посади директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ст. за власним бажанням. Серед підстав звільнення окрім її заяви від 25.02.2014 року ст.38 КЗпП України вказано подання Верховинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області від 25.02.2014 року. Поштове повідомлення із копією наказу про звільнення 12.03.2014 року вона не отримувала а підпис про отримання на вказаному поштовому повідомленню не її. Фактично вона не мала і не має наміру звільнятися з посади директора Ільцівської ЗОШ, жодних заяв про звільнення саме за власним бажанням вона особисто відповідачу не подавала. Більше того відповідно до погодженої її заяви начальником управління освіти, молоді та спорту вона із 24.02.2014 року перебувала в основній щорічній відпустці. Своє звільнення вважає незаконним та просить вимоги позову задоволити в повному обсязі. Представник відповідача - управління освіти, сім»ї, молоді та спорту Верховинської РДА, Триндохір В.В. позовні вимоги [PERSON] не визнав, суду пояснив, що фактично позивачкою пропущено строк звернення до суду із вказаним позовом. Просить застосувати наслідки пропущення місячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу Законів про Працю України, так як 26 лютого 2014 р. [PERSON] відмовилася ознайомитися з наказом від 25.02.2014 р. № 57-к та отримати трудову книжку, тому цього ж дня складено відповідний Акт та підготовлено повідомлення № 67/01-25/01 з проханням отримати трудову книжку і додано копію наказу про її звільнення. Таке повідомлення направлено [PERSON] поштою 3 березня 2014 року і згідно запису вручено 12 березня 2014 р. Разом із тим, звертає увагу, що за час виконання позивачкою обов»язків директора Ільцівської ЗОШ поступали численні скарги до Верховинського РВ УМВС про її неправомірні дії, та неправомірні дії її матері [PERSON] відносно співробітників, учнів школи та жителів села Ільці, в аморальній поведінці на роботі та в побуті. Про напружену ситуацію в школі та селі Ільці було опубліковано в газеті Галицький кореспондент ще 9 травня 2013 року, та поширено такі відомості і в інтернет мережі. З 2009 року з Ільцівської ЗОШ звільнилось 18 вчителів та понад 60 учнів було переведено до інших шкіл району. Причиною стало призначення директором школи саме позивачки - [PERSON]. Попри те, що законодав ством України передбачено, що директором загальноосвітнього навчального закладу може стати громадянин України з педагогічною освітою та стажем педагогічної роботи не менше 3 років, [PERSON] очолила школу відразу після закінчення вищого навчального закладу. Після призначення позивачки на вказану посаду у колективі школи поча лися різного роду непорозуміння, що відображалось на діяльності школи в цілому. Підтвердженням того, що відбувалися у школі негаразди попередніми роками за часів Януковича, є численні звернення колишніх вчителів школи, копії яких долучені до матеріалів справи. Фактично, 25.02.2014 року в будинку культури с.Ільці Верховинського району проводилися збори жителів села і люди висловлювали обурення багатьма вчинками [PERSON] як вчителя та її дочки [PERSON] як директора школи. [PERSON] прибула на збори селян з уже написаною заявою та передала її [PERSON] - начальнику управління освіти, сім»ї, молоді та спорту. Цю заяву було зачитано на зборах та повідомлено, що [PERSON] звільняється з роботи. В управлінні освіти того ж дня видано відповідний наказ про звільнення. Ніякого порушення трудового законодавства управління освіти, сім»ї, молоді та спорту Верховинської РДА допущено не було. Висловлення обґрунтованих претензій до [PERSON] односельцями не може сприйматися як тиск, оскільки вони відбувалися гласно, відкрито, на зборах самими громадянами, а не керівництвом, у відповідності до прав, наданих Конституцією. Позивачка в підставність своїх позовних вимог посилається на те, що вона відповідно до поданої 19.02.2014 року заяви з 24.02.2014 року знаходилась у відпустці, про те управлінням освіти, сім»ї, молоді та спорту відповідного наказу винесено не було. Ст. 10 Закону України «Про відпустки» передбачено надання відпусток керівним, педагогічним працівникам навчальних закладів щорічних відпусток повної трива лості у період літніх канікул. Більше того, законодавством передбачено надання відпустки сумісникам одночасно з відпусткою за основним місцем роботи, а [PERSON] в той час працювала й у Верховинсь кій вечірній школі, що підтверджується наказом № 18 від 26.02. 2014 р. , наказом № 19 від 03.03.2014 р., табелями обліку робочого часу за березень і квітень 2014 р, нарахування і виплата зарплати, розрахункових, відпускних відображено у відповідних листах за лютий-червень 2014 р., що свідчить про те, що у час звільнення з посади директора [PERSON] не була у відпустці, а фактично працювала в лютому- червні і відпустку надано на частину днів червня, липень і серпень. Позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та просить в позові відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] наказом по відділу освіти Верховинської РДА № 198-К від 31 серпня 2009 року (а.с.5) прийнята на роботу вчителем географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з неповним тижневим навантаженням з 01.09.2009 року. Наказом №325-к від 29.09.2010 року (а.с.5) [PERSON] призначена на посаду директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ст. з 04.10.2010 р по 03.10.2015 р. на умовах викладених в контракті. Наказом № 657-к від 25.12.2013 року (а.с.6) позивачку призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність. Причиною звільнення з посади директора [PERSON] у заяві від 25.02.2014 року (а.с.44) вказано - «у зв»язку із вимогою місцевого майдану». В судовому засіданні підтверджено, що 25.02.2015 року в будинку культури с.Ільці Верховинського району було проведено збори громадян, куди «запрошено» вчителів Ільцівської ЗОШ та із дому група людей в камуфляжній формі привели директора школи - [PERSON], де під тиском вона була змушена написати заяву про звільнення з посади директора школи «за власним бажанням». Так свідок [PERSON] - вчитель Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ст. ствердила, що 25.02.2014 року до школи прийшла група людей біля 50-70 чоловік, деякі в нетверезому стані, які себе називали «самообороною» та в грубій, принизливій формі, вигукуючи погрози та образливі лайки в сторону вчителів вимагали їх виходу. «Коридором ганьби» провели всіх вчителів зі школи до Будинку культури с.Ільці. Згодом до Будинку культури привели і [PERSON], яку примусили написати заяву про звільнення із посади директора школи. На вказаних зборах був присутнім і начальник управління освіти, сім»ї, молоді та спорту Верховинської РДА [PERSON], який відразу ж оголосив наказ про звільнення [PERSON] з посади директора школи. Аналогічні пояснення надали суду і свідки [PERSON], [PERSON] та свідок [PERSON], яка доповнила, що особисто бачила, як група людей в камуфляжній формі 25.02.2014 року привели штовхаючи до будинку культури с.Ільці [PERSON], де її примусили написати заяву про звільнення з роботи. Неповнолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 25 лютого 2014 року до Ільцівської ЗОШ прийшло багато людей, які були в нетверезому стані, із битами, сокирами, обзивали вчителів нецензурними словами, та зі школи всіх вчителів повели до будинку культури. За такими діями спостерігали учні школи, які в той час ще перебували в приміщенні школи. Бачила, як по селу до будинку культури вели штовхаючи і директора школи [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він працював техпрацівником Ільцівської ЗОШ. 25.02.2014 р під час проведення в школі батьківських зборів прийшло до школи 50-70 чоловік, учасників місцевої «самооборони-майдану», після чого деяких вчителів під руки, деяких штовхаючи повели до будинку культури с.Ільці. Привели до клубу також і [PERSON], яку примусили написати заяву на звільнення з посади. Свідок [PERSON] пояснила, що з приходом [PERSON] на посаду директора школи, в Ільцівській ЗОШ почались масові звільнення вчителів, масові переведення учнів. 25.02.2014 року вона була присутня на сході селян, де громада обговорювала і роботу школи. [PERSON] прийшла до Будинку культури вже із написаною заявою про звільнення, яку подала власноруч. Свідок [PERSON] ствердила, що схід селян 25.02.2014 року в будинку культури було проведено на вимогу громади села Ільці, де [PERSON] подала заяву про звільнення з посади директора школи. Аналогічні показання надали суду і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], які стверджували, що ніякого тиску на [PERSON] не було, остання подала вже написану нею заяву. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачку із самого початку було призначено на посаду директора Ільцівської ЗОШ із порушеннями норм Закону, протягом трьохрічного терміну керування позивачки школою громада села була невдоволена її організацією роботи та ставленням до вчителів, учнів. [PERSON] на схід селян прийшла вже із написаною заявою про звільнення яку подала і пішла. Свідок [PERSON] ствердила, що дуже багато батьків були із самого початку проти призначення [PERSON] на посаду директора Ільцівської ЗОШ. Вона особисто була на майдані і їдучи із Києва чула розмову від хлопців про наведення порядку в районі в тому числі і в Ільцівській ЗОШ. На 14 год 25.02.2014 було заплановано батьківські збори, та збори селян. На зборах селян обговорювали питання діяльності школи, де [PERSON] подала заяву на звільнення з посади директора школи. Свідок [PERSON], ствердила, що більшість громади села і вчителів були невдоволені призначенням [PERSON] на посаду директора Ільцівської ЗОШ, чула, що заяву на звільнення [PERSON] подала за власним бажанням. Свідок [PERSON], сільський голова Ільцівської сільської ради надав суду пояснення, що 25.02.2014 року в с.Ільці Верховинського району, в будинку культури, було проведено "віче". На вказаних зборах було запропоновано заслухати по діяльності сільської школи, директора - [PERSON], яка прийшла і подала заяву про звільнення із займаної посади. Свідок [PERSON] ствердила, що бачила як 25.02.2014 року група людей прийшла до будинку позивачки, звідки [PERSON] забрали від хати та повели штовхаючи дорогою до будинку культури. На сході селян вона присутня не була, чула [PERSON] написала заяву на звільнення з посади директора школи. Свідок [PERSON] ствердила, що прийшла на збори в будинок культури де група людей вимагали присутності директора школи. Багато хлопців із битами пішли і привели [PERSON] до будинку культури, де її примусили написати заяву на звільнення. Після чого начальник управління освіти [PERSON] відразу ж оголосив про призначення директором Ільцівської ЗОШ [PERSON]. Свідок [PERSON] - начальник управління освіти, сім»ї, молоді та спорту Верховинської РДА в судовому засіданні пояснив, що в день проведення зборів громади с.Ільці сільський голова повідомив його про явку на ці збори, де одним із питань було винесено про діяльність Ільцівської ЗОШ. Під час проведення цих зборів до Будинку культури зайшла [PERSON], яка подала заяву про звільнення з посади директора школи. На наступний день [PERSON] відмовилась отримати трудову книжку. Із заявою про надання відпустки приходила до управління освіти не [PERSON] а її мати , така заява була ним тільки погоджена однак не була зареєстрована і відповідно наказ про відпустку по управлінню освіти не виносився. За час діяльності [PERSON] по організації діяльності школи притензій з боку управління освіти не має, разом із тим в основному мати позивачки [PERSON], яка працює в цій же школі на посаді вчителя часто створює конфліктні ситуації, які є приводами численних звернень вчителів та жителів села. Аналізуючи показання свідків суд приходить до висновку, що позивачка свою заяву від 25.02.2014 року про звільнення з роботи з посади директора подала не за власним бажанням, як того вимагає ст. 38 КЗпП України. Причиною звільнення з посади директора [PERSON] у заяві від 25.02.2014 року (а.с.44) вказано - «у зв»язку із вимогою місцевого майдану». В судовому засіданні підтверджено, що 25.02.2015 року в будинку культури с.Ільці було проведено збори громадян-віче, куди запрошено вчителів Ільцівської ЗОШ та із дому група людей в камуфляжній формі привели директора школи - [PERSON], де під тиском громади вона була змушена написати заяву про звільнення з посади директора школи. В наказі про звільнення позивачки від 25.02.2014 року №57-к (а.с.45) не конкретизовано норму Закону (Кодексу Закону про Працю України), за якою звільнено [PERSON] Вказано, що позивач звільнена з посади директора з 25.02.2014 року за власним бажанням, однак відсутні, як чітко визначена норма Закону ( із зазначенням частини статті 38 КЗпП України) так і відсутні відомості про звільнення її з посади вчителя. Більше того суд звертає увагу, що в наказі № 57-к від 25.02.2014 року про звільнення позивачки із займаної посади директора Ільцівської ЗОШ з 25.02.2014 , за власним бажанням вказано підстави: заяву [PERSON] та подання Верховинського РВ УМВС в Івано-Франківській області від 25.02.2014 року. В той же час відношенням Верховинського РВ УМВС (а.с.12) стверджено, що [PERSON] протягом 2013 року - трьох місяців 2014 року по обліках Верховинського РВ УМВС притягнених до адміністративної відповідальності не числиться. Із долученого до матеріалів справи звернення начальника Верховинського РВ УМВС за № 515 від 25.02.2014 року (а.с.61) вбачається про необхідність реагування відділу освіти та проведення службової перевірки в тому числі щодо неправомірних дій [PERSON] Разом із тим в цей же день, 25.02.2014 року, вже без проведення такої перевірки, упереджено та передчасно, вказане подання Верховинського РВ УМВС взято в підставу звільнення за «власним бажанням» позивачки, про що вказано в наказі. В судовому засіданні позивачка ствердила, що повідомлення про її звільнення із займаної посади та необхідність отримання трудової книжки вона не отримувала а підпис в поштовому повідомленні від 12.03.2014 року (а.с.60) не її. Оскільки [PERSON] 19.02.2014 року подала заяву на основну щорічну відпустку, (а.с.7) і така заява була погоджена начальником управління освіти, остання вважала, що відповідно до вказаної заяви із 24.02.2014 року вона , як директор школи вже перебуває у відпустці. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно з ч. 1, 2 ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Ч. 1 ст. 21 Хартії основних прав Європейського Союзу від 07.12.2000 року встановлено заборону дискримінації будь-якого виду, зокрема, за ознаками статі, раси, кольору шкіри, етнічного чи соціального походження, генетичних характеристик, мови, релігії, політичних або інших поглядів, приналежності до національної меншини, майнового стану, походження, обмеженої працездатності, віку або сексуальної орієнтації. Відповідні гарантії рівності закріплено також ст. 2-1 КЗпП України, якою встановлено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Згідно ч.2 ст.22 КЗпП України - відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за 1 рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 08.02.1995 року № 100. З довідки про заробітну плату [PERSON] (а.с. 95-98) вбачається, що на даний час остання продовжує працювати вчителем Верховинської заочної школи та на посаді вчителя. Звільнення позивачки проведено з 25.02.2014 року і з цієї дати вона перебуває у вимушеному прогулі, за який з відповідача має бути стягнуто середній заробіток. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивачки належить різниця в нарахованій заробітній платі [PERSON] як директора школи та вчителя географії із відрахуванням отриманої нею нижчеоплачуваної роботи та проведення відповідних відрахувань, що потребує додаткових бухгалтерських розрахунків спеціаліста управління освіти. Суд не дає оцінку письмовим доказам, як таким, що виходять за межі позовних вимог - подякам, грамотам (а.с.30-35), що долучені позивачкою та доповідним запискам, поясненням , зверненням, актам, що долучені представником відповідача (а.с. 64-86). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вказане, вимоги ЗУ «Про судовий збір» до стягнення підлягає в дохід держави - 243,60 грн судового збору. На підставі наведеного, ст.ст.43, 148, 149, 232, 235 КЗпП України та,

Outcome: approved