Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

18.9.2018 року позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину , щомісяця, починаючи стягнення з 07.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 19.07.2002 року по 07.12.2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу мають двох дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON], [INFO], які проживають з нею , та знаходяться на її утримані. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати допомогу в фінансовому утриманні їх спільних неповнолітніх дітей, при цьому має таку можливість, тому що працює, зареєстрований як ФОП, має на праві власності нерухоме майно . Вона вживала заходів щодо одержання з відповідача раніше аліментів, однак спроби були марні. Самостійно вона позбавлена можливості надати дітям необхідне для їх розвитку матеріальне утримання, тому що її місячний в середньому становить від 8 000 до 10 000 грн. Позивач та її уповноважений представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених в обґрунтування позову. Додатково пояснили, що вказуючи саме таку суму аліментів в позовні заяві в розмірі 6 000 грн, виходили з того, що сукупний дохід відповідача на місяці становить приблизно 20 000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково та пояснив, що його середньомісячний дохід складає приблизно 7 000 грн , тому готовий сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн на утримання двох дітей, що на його думку буде достатнім для забезпечення їхніх життєво необхідних потреб. Вважає, що сума аліментів в розмірі 6000 грн позивачем буде використовуватися не за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обгрунтування заявлених вимог та заперечень, доходить висновку про те, що позовні вимоги позивача законні, частково обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 19.07.2002 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, про що зроблений актовий запис № 479. 07 грудня 2017 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/11769/17 шлюб між сторонами розірвано . Від вказаного шлюбу сторони мають спільних дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем, що підтверджено даними свідоцтв про народження, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відповідач є фізичною особою-підприємцем. Згідно даних інформації сформованого витягу на сайті Державної фіскальної служби Відповідач зареєстрований, як фізична особа - підприємець. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивач в своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час на утримання їхньої дитини з 07.12.2017 року, тобто з дня прийняття судом рішення про розірвання шлюбу. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Тобто аліменти за минулий час можуть бути присуджені, за наявності надання саме позивачем доказів які б свідчили, що вона вживала заходів щодо їх одержання з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивач в порушення вимог ст. 76 ЦПК України не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати. При цьому слід зазначити, що відповідач повідомив суду про періодично надає матеріальну допомогу позивачці щодо утримання дітей . Відтак, вимоги позивача в частині стягнення аліментів за минулий час не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181та ст.183 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. п. 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Позивач в своєму позові просить стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 грн на двох дітей щомісячно до досягнення повноліття. Зважаючи на принцип рівної участі обох батьків в матеріальному утриманні своїх дітей, витрати позивача на двох дітей мають становить приблизно 12 000 грн щомісячно. Позивачем суду не надано доказів того, що саме в такому розмірі вона щомісячно несе витрати по утриманню двох дітей. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону , що передбачено статтею 184 СК України. Відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до від 6 років до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2 027 грн. Оскільки прожитковим мінімум на дитину від 6 до 18 років складає на час ухвалення судового рішення суму 2 027 ,00 грн., батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає справедливою суму аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 400 грн на одну дитину, що буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб дитини. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працевлаштований, є підприємцем, є засновником товариства з обмеженою відповідальністю, яке отримує дохід, має у власності рухоме майно, визнав позовні вимоги в розмірі по 2 500,00 гривень на утримання двох дітей. Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2 800 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд роз"яснює сторонам, що відповідно до ст. 80 та ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому в порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного ,

Outcome: partial