Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 16 серпня 2013 між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти у розмірі 1 950 дол. США. За умовами даного договору відповідач зобов'язався повернути йому грошові кошти не пізніше 16 листопада 2013 року. Проте, у вказаний термін відповідач борг йому не повернув і на неодноразові вимоги про добровільне повернення боргу відповідає відмовою. За його розрахунками у відповідності до курсу НБУ сума боргу відповідача становить 27 202,50 гривень. Окрім цього, відповідач зобов'язаний виплатити йому три відсотки річних від простроченої суми, що складає 816,07 грн. (з розрахунку 365 днів х 27 202,50 грн. х 3% :100:365). Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ставка НБУ з 13 серпня 2013 року становить 6,5%, з квітня 2014 року - 9,5%, з 17 липня 2014 року - 12,5%, таким чином, відсотки на рівні облікової ставки НБУ складають: 27 202,50 грн. х 6,5%: 100% х 148 днів: 365 днів = 716,95 грн.; 27 202,50 грн. х 9,5%: 100% х 93 дні: 365 днів = 658,45 грн., 27 202,50 грн. х 12,5%: 100% х 122 дні: 365 днів = 1 136,545 грн., а всього 2 511,94 грн. станом на 16 листопада 2014 року. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 27 202,50 грн., 3% річних від суми за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 816,07 грн., відсотки від суми позики в розмірі 2 511, 94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 305,30 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з"явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце її розгляду повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. З огляду на відносини, які склалися між сторонами, між ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов"язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст.1046 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст.ст.526,527 ЦК України зобов"язують боржника належним чином виконувати свої зобов"язання. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Підтвердження виконання зобов'язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст.545 ЦК України, у тому числі видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Згідно положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник - відповідач [PERSON] надав позикодавцеві - позивачеві [PERSON] розписку, відповідно до якої 16 серпня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 1 950 дол. США, які зобов"язався повернути в строк до 16 листопада 2013 року Згідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вимог ст.ст. 612, 625 ЦК України, право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, що передбачений матеріальним законом і полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування запозиченими грошима, що мали б бути у встановлений договором (розпискою) строк повернуті кредиторові. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За розрахунком позивача [PERSON] сума 3% річних складає 816,07 грн., а відсотки від суми позики - 2 511,94 грн. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, покладені на нього за договором позики від 16 серпня 2013 року, тим, що не повернув у встановлений цим договором строк суму боргу позивачеві, тому суд вважає, що з нього підлягає стягненню на користь позивача борг за договором позики з урахуванням 3% річних в розмірі 816,07 та відсотків в розмірі 2 511,94 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду з позовом судовий збір в сумі 305 грн. 30 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved