Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 12.02.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39010,87 грн. за кредитним договором №б/н від 05.12.2008. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2008 відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, але порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 39010,87 грн. станом на 15.01.2018, яку відповідач добровільно погашати не бажає. Тому позивач і пред`явив даний позов. В судове засідання представник позивач з`явився, позов підтримав повністю, зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Відповідач та його представники в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, надав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати недійсним договір кредитування відповідно до заяви № б/н від 05.12.2008, укладений між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 10834,33грн. з моменту його укладення, як такого, що укладений дієздатною фізичною особою, котра вчинила його у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Зустрічний позов позивач мотивує тим, що 05.12.2008 йому в ПАТ КБ «Приватбанк», був відкритий картковий рахунок та встановлений кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн. Весь кредитний ліміт був використаний відповідачем в основному на азартні ігри. Станом на 01.01.2016 виникла заборгованість по кредиту в розмірі 7273, 91 грн. Оскільки банк вимагав погашення заборгованості, а у відповідача не було грошей для цього, то відповідач повідомив про наявність в нього заборгованості по кредиту батьків відповідача. Батько відповідача [PERSON] , дізнавшись про кредит, в січні 2016 разом з відповідачем звернувся до спеціаліста Шполянської філії банку А. Шувалової з проханням заблокувати відповідачу видачу нових коштів/кредитів в зв`язку з тим, що відповідач не має роботи, має проблеми з психікою та тим, що кредитні кошти, отримані відповідачем в банку, відповідач витратив на азартні ігри. Спеціаліст банку А. Шувалова пообіцяла батькові відповідача заблокувати видачу нових коштів, при цьому запропонувала йому також зателефонувати і на телефон гарячої лінії банку, що батько відповідача і зробив. На погашення заборгованості, батько відповідача 16.01.2016 сплатив 110,00 грн. та 22.01.2016 300,00 грн., в подальшому для погашення кредиту батько відповідача щомісяця сплачував по 700,00 грн. Після внесення чергового платежу в грудні 2016 року, батько відповідача звернувся в філію банку для уточнення залишку по кредиту, де його шокували повідомленням що заборгованість не зменшилась, оскільки ті грошові кошти що були ним внесені відповідач майже одразу знімав з картки. Оскільки батько відповідача був впевнений, що картковий рахунок був, як йому обіцяли, заблокований на зняття грошей, то він не слідкував за карткою, а відповідач постійно знімав з картки внесені гроші. Більше того, маючи в особі відповідача клієнта з непогашеним попереднім кредитом, позивач з власної ініціативи додатково надав відповідачу нові кредити: «Миттєва розстрочка» 03.10.2016 в розмірі 3933,97грн. та 05.10.2016 в розмірі 1966,99грн., що призвело до значного і безпідставного збільшення кредитного ліміту. Всі гроші відповідач в основному витрачав на азартні ігри. На претензію батька відповідача до керівника філії та спеціаліста А. Шувалової, йому було повідомлено, що вона (спеціаліст) зробила блокування, а чому картковий рахунок виявився розблокованим вона не знає, це питання потрібно задавати вищому органу. Оскільки відповідач порушив обіцянку - зобов`язання не видавати відповідачу більше грошові кошти, та був попереджений про фінансовий та психічний стан відповідача, батько відповідача відмовився допомагати відповідачу погашати заборгованість по кредиту в зв`язку з фінансовою неспроможністю відповідача. Щоб врегулювати проблему батько відповідача звернувся з листом до Національного банку і йому порадили звернутися з листом до вищого керівництва банку, оскільки Національний банк для таких випадків вже розробив відповідні Методичні рекомендації в постанові НБУ від 21.07.2015 № 467. У відповідь на свій лист до Голови правління, він отримав «стандартну відписку». Звернення батька до Комітету Верховної Ради мало ті ж наслідки. Заборгованість по кредиту відповідач погасити не в змозі по причині відсутності роботи, інших джерел доходу та майна. Відповідач не перебуває на обліку в центрі занятості та не отримує соціальної допомоги. Батьки відповідача пенсіонери і не в змозі допомогти в погашенні кредиту. Через розлад психіки відповідач не здатний адекватно сприймати дійсність і не може керувати своїми діями. Відповідач вважає, що вищезгаданий договір є недійсними з таких причин: після обстеження в обласній психіатричній лікарні відповідач перебуває на диспансерному обліку у Шполянського районного лікаря-психіатра з 14.02.2017 з діагнозом: дисоціальний розлад особистості зі схильністю до азартних ігор. Надавши відповідачу кредит без довідки про наявність роботи та доходи, проігнорувавши повідомлення батька відповідача про майновий та психічний стан відповідача і надавши після цього нові кредити ПАТ КБ «Приватбанк» самостійно поставив себе в невигідне матеріальне становище, порушивши своє зобов`язання, що крім іншого, на думку батька відповідача, є елементом нечесної підприємницької діяльності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.02.2018 відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено у порядку спрощеного провадження. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28.03.2018 зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним була залишена без руху. Позивач усунув вказані недоліки і ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.04.2018 було вирішено прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним та перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області було призначено судову-психіатричну експертизу. 29.05.2019 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експертів відділення СПЕК КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» №144 від 26.04.2019. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 04.06.2019 було поновлено провадження у справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про повторний допит свідка та про призначення додаткової судово-психіатричної експертиз Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним до судового розгляду по суті. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (Т.1 а.с.32). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 19.03.1992, основний вид економічної діяльності - інші види грошового посередництва (Т.1 а.с.31). Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 ПАТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»( Т.1 а.с.30). Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ ПАТ КБ «ПриватБанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, вид діяльності за КВЕД інше грошове посередництво (Т.1 а.с.29). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.12.2008 станом на 15.01.2018, останні платежі були здійснені 16.09.2016 та 12.12.2016 в розмірі 700,00 грн. та 750,00 грн.( Т.1 а.с.8-9). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.03.2018, виданими Смілянською об`єднаною ДПС ГУ ДФС у Черкаській області, щодо [PERSON] , за період з 3 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року інформація відсутня (Т.1 а.с.50). Відповідно до довідки №1946/0216 від 02.03.2018, виданої ГУ ПФУ в Черкаській області, [PERSON] не перебуває на обліку в Шполянському відділі обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та пенсію не отримує (Т.1 а.с.51). Згідно з довідкою №392 від 02.03.2018, виданою Шполянським районним центром зайнятості, [PERSON] не зареєстрований в районному центрі зайнятості як безробітний і матеріального забезпечення не отримує (Т.1 а.с.52). Відповідно до довідки №304 від 02.03.2018, виданої Управлінням соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації, [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні захисту населення, не отримує державних соціальних допомог, так як, не звертався за їх призначенням відповідно до Законів України «Про допомогу сім`ям з дітьми», «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» (Т.1 а.с.53). Згідно з повідомленням Шполянської центральної районної лікарні імені братів М.С. і О.С. Коломійченків №270/0114 від 12.03.2018 [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 14.02.2017. Діагноз: Дисоціальний розлад особистості зі схильністю до азартних ігор (Т.1 а.с.58,59). Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] №20.1.0.0/7-20170622/375 від 05.07.2017 умови кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» відповідають ст. 1054 Цивільного кодексу України, в якій передбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит у встановлений договором строк і сплатити встановлені відсотки. Кредитний договір є двостороннім, що породжує зобов`язання банку надати зобов`язання позичальника його повернути і сплатити відсотки за користування кредитом. Вказані зобов`язання позичальника, сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами, вказує, що договір кредитування є в усіх випадках оплатним. Розмір відсотків, порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від групи кредитного рівня забезпечення, строку користування кредитом, облікової ставки та інших факторів. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в банку тісно пов`язаний з іншими банківськими програмами (депозити та ін.), то неповернення наданого кредиту, відсотків та винагород, може негативно відбитися на функціонуванні банка в цілому. Норми банківського законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність" забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами. Враховуючи вищезазначене, виникла заборгованість [PERSON] підлягає обов`язковому погашенню. (Т.1 а.с.60). За даними висновку судово-психіатричного експертів відділення СПЕК КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» №144 від 26.04.2019 на час укладання договору кредитування, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 05.12.2008, [PERSON] ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв. Наявність у підекспертного [PERSON] на вказаний період часу, тобто на 05.12.2008 шизоїдного розладу особистості, легко-помірно вираженого в стані компенсації, з неврозоподібною симптоматикою тривожно-іпохондричного характеру під час періодів субкомпенсації, враховуючи не психотичний рівень розладів, помірну вираженість та компенсованість психопатичних рис характеру, збереженість інтелектуально-мнестичних, критичних і прогностичних функцій - не позбавляло на вказаний період часу його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час [PERSON] також не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Наявність у підекспертного на теперішній час шизоїдного розладу особистості, легко-помірно вираженого в стані компенсації, з неврозоподібною симптоматикою тривожно-іпохондричного характеру під час періодів субкомпенсації - не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та не перешкоджає йому приймати участь в судовому процесі. Надані судом на дослідження матеріали, результати теперішнього обстеження дозволяють прийти до висновку, що ознаки вказаного шизоїдного розладу особистості спостерігаються у підекспертного з підліткового (шкільного) віку (Т.1 а.с.224-228). Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.10). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 3,0 %. Пеня за невчасне погашення заборгованості становить пеня(1) +пеня (2), де пеня (1) - (базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. (а.с.11). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 1.1.7.43. Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після погашення заборгованості. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цею Довідкою та Витягом з Умов ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В заяві позичальника від 12.02.2015 процентна ставка не зазначена, крім того, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Так, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019, справа №342/180/17, висловила позицію, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 по справі № 342/180/17) дійшла висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.09.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.08.2019, справа №182/1806/17 зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Так, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах Верховний Суд у вищезазначеній постанові (постанова від 03.07.2019 по справі № 342/180/17) зауважив, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05.12.2008, Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» не є достовірними доказами у справі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 28.09.2016 ухвалив постанову у справі №6-1531цс16, предметом якої були спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та спір визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності і зробив правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів у справі. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Аналогічний висновок зроблений і в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 523/14606/13-ц, від 20.06.2018 у справі № 161/17119/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 522/25597/13-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав до суду достатньо доказів того, що на момент укладення договору від 05.12.2008 він справді не усвідомлював значення свої дій та не міг керувати ними, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно з ч. 1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частини 1-2 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Так, позивач визначив розмір заборгованості, який станом на момент подачі позову становив 39010,87 грн., що складається з наступного: 10834,33 грн. - заборгованість за кредитом, 7438,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18642,30 грн. - заборгованість за пенею , а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1845,76 грн. - штраф (процентна складова). Тобто, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Оскільки, як уже зазначав суд, вищевказані докази, надані позивачем, не можуть вважатися достовірними - позивач у встановленому законодавством порядку не довів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. За вищенаведених обставин справи суд приходить до переконання про те, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За зазначених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості, Довідка про умови кредитування та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в межах повернення всієї суми тіла кредиту, що становить 10834,33 грн. та водночас відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі: 7438,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 18642,30 грн. - заборгованість за пенею , а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1845,76 грн. - штраф (процентна складова). Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Оскільки первісний позов частково задовольняється, а зустрічний позов не належить до задоволення , суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі пропорційно до задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 28% від 1762,00 грн.

Outcome: partial