Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

21 серпня 2017 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та припинити виплату аліментів [PERSON] на утримання сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач пояснив суду, що з жовтня 2015 року син [PERSON] проживає разом з ним, рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради від 13.02.2017 року № 29 місцем проживання сина [PERSON] визначено разом з батьком. Позивач зазначив, що здійснював оплату дошкільного навчального закладу №10, де перебував син. Відповідач не забезпечувала відвідування дитиною закладу, а також жодного разу не з'являлася до школи. 06 квітня 2017 року відповідач була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, який мав місце за присутності малолітнього сина [PERSON]. Відповідач не цікавиться долею сина, проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, взагалі не спілкується з сином, матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим просив позбавити батьківських прав. Одночасно зазначив, що виплати аліментів [PERSON] на сина [PERSON] припинена з часу проживання дитини з позивачем. Відповідач заперечувала проти задоволення позову та пояснила суду, що з травня 2017 року проживає разом з донькою в м. Києві, з позивачем було досягнуто домовленостей щоб дитина проживала в нього. Одночасно зазначила, що любить [PERSON], він любить її також, а тому просила не позбавляти її батьківських прав. Представник відповідача подав письмові заперечення проти задоволення позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.08.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 19 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, розірвано. [PERSON] з жовтня 2015 року проживає разом з батьком. Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 13 лютого 2017 року №29 визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 2010 року народження, з батьком [PERSON] Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новозаовдської районної у м. Чернігові ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому, орган опіки та піклування встановив, що вихованням та матеріальним утриманням в повному обсязі [PERSON] займається його батько - [PERSON], який піклується та створив необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №10 вбачається, що [PERSON] здійснював оплату перебування дитини в закладі та надав іншу матеріальну допомогу, [PERSON] не забезпечувала відвідування дитиною закладу. Із довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 вбачається, що [PERSON] приділяє належну увагу вихованню [PERSON], відвідує батьківські збори, контролює успішність дитини, дбає про матеріальне забезпечення та стан здоров'я. Мати [PERSON] до школи жодного разу не з'являлася, успіхами та навчанням сина не цікавилась. Психологічна характеристика вказує, що спілкування [PERSON] з матір'ю впливає на нього негативно. Дитина часто відчувала страх, емоційне пригнічення, перебуваючи з мамою, яка часто нехтувала потребами дитини через перебування в нетверезому стані. [PERSON] має на вихованні неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.02.2017 року закрито провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП у зв'язку із наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.04.2017 року направлено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 184 КУпАП на доопрацювання начальнику ЧВП ГУНП в Чернігівській області. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.06.2017 року закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані матеріали про адміністративні правопорушення були складені відносно [PERSON] щодо виконання покладених на неї обов'язків по вихованню дочки [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання у висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків (ст. 184 КУпАП) та 06 квітня 2017 року була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї (ст. 173-2 КУпАП) є безпідставним. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи те, що відповідач усвідомлює протиправність своєї негативної поведінки, намагається виправитися, зустрічається по приїзду з м. Києва з дитиною, ставиться до неї з любов'ю та купує подарунки, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Разом з тим, вимоги позивача щодо припинення виплати аліментів [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем виплата аліментів не здійснюється, виконавче провадження закінчено, що визнав позивач в судовому засіданні.

Outcome: dismissed