Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

17.10.2014 р. представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити юридичний факт та визнати, що померлий [INFO] [PERSON] [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS], є батьком [PERSON] [INFO], уродженця м. Харкова; зобов'язати Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни в актовий запис від 12 квітня 1985 року № 201 про народження [PERSON] [INFO], зазначивши батьком дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що заявник народився [INFO]. Його матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON] Коли він народився його батьки спільно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний побут аж до 1991 р., але у зареєстрованому шлюбі не перебували. Його мати зареєструвала його народження у Комінтернівському відділі РАЦС 12.04.1985 р., але помилково вказала прізвище його батька не «[PERSON]», а «[PERSON]». З 1991 р. його батьки проживали окремо, але він часто спілкувався з батьком, вони приїжджали у гості один до одного, телефонували один одному, їздили у різні мандрівки аж до останнього часу. Його батько [PERSON] помер [INFO] Зазначає, що він завжди хотів у належний спосіб юридично підтвердити та встановити факт того, що [PERSON] є його батьком за документами, щоб це мало відповідні правові наслідки, але через безтурботність, він постійно зволікав з цим питанням та цього зробити вони не встигли. До того ж, 05.11.2010 р. під час ремонту зруйнованого фасаду будинку на [ADDRESS] він зазнав трудового каліцтва, впавши з висоти близько 20 метрів. З того часу він не може пересуватись, є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду. Ці обставини тривалий час перешкоджали йому зайнятись питанням юридичного підтвердження того, що [PERSON] був його батьком. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явися, надав заяву про розгул справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, прийшов до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Статтями 10, 11, 57, 60, 179, 212, 213, 214 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.7 Конвенції «Про права дитини», - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем "батьківства. Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до [INFO], необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 року, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона хрещена мати заявника, родину знає давно мати заявника і її цивільний чоловік разом проживали у гуртожитку, коли народився [PERSON] переїхали у інший гуртожиток на Новожаново, вона їх навідувала, проте, що у свідоцтві про народження заявника батьком зазначено не [PERSON] не знала. Після того як батьки заявника перестали проживати разом, [PERSON] зустрічався із [PERSON], навідував його у лікарні. Піклувався про нього приносив їжу та ліки. Свідки [PERSON] племінниця [PERSON], суду пояснила, що завжди вважала [PERSON] сином дядька, вони разом їздили до матері [PERSON] у Білгородську області, [PERSON] там був майже кожне літо, заповіт вона склала на них обох, на [PERSON] та [PERSON]. Про те, що батьки [PERSON] не розписані не знала, у селі було весілля вони його святкували, було багато гостей, про що є фотографії. Чому не розписалися не знає. Свідок [PERSON] хрещений батько заявника та двоюрідний брат померлого [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] разом із матір,ю [PERSON] проживало разом приблизно років 10,бував у них у гостях, навідував [PERSON], проживали вони у гуртожитку, після народження [PERSON] переїхали на у інший гуртожиток на Новожаново і там проживали разом однією родиною. Після того як вони розійшлися інколи бачив [PERSON], навідував його у лікарні і бачив там [PERSON], завжди вважав його батьком [PERSON], сумнівів щодо цього не мав. [PERSON] часто бував у своєї матері у селі з [PERSON], бачив їх там, майже кожне літо. Свідок [PERSON] та [PERSON] відповідно вітчим та зведена сестра заявника суду повідомили, що знають [PERSON] як батька [PERSON], він його часто навідував, зустрічався із ним. Приносив йому ліки та харчі у лікарню. Свідок [PERSON] суду пояснила. Що проживала разом із [PERSON] у цивільному шлюбі, близько 10 років, у 1985 році народився син. У них було весілля але вони не розписувалися. Святкували його у селі де проживала мати [PERSON]. Після травми сина [PERSON] часто навідував його,надавав матеріальну допомогу. На підтвердження пояснень свідків суду надано фотографії заявника і [PERSON] де вони разом і фото з матір,ю [PERSON]. На огляд суду також надавалися весільні фото [PERSON] та матері заявника. Усе вищевикладене дає суду підстави вважати,що заявлені вимоги щодо встановлення факту батьківства померлого [INFO] [PERSON] відносно [PERSON] обґрунтованими та доведеними і такими,що підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення змін до свідоцтва про народження заявника, при цьому суд керується Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за № 55/18793). На підставі наведеного та

Outcome: approved