Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

11 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Кредитної спілки «Соціум» про стягнення належних на праві власності суми залишку внесків (вкладів) на депозитному рахунку. В обґрунтування позову зазначив, що 08 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № ДН/Д/2014/1405, згідно з яким позивачем на депозитний рахунок КС «Соціум» були внесені у вигляді внесків власні кошти в сумі 24000 грн. під 29,5% річних строком на 18 місяців по 08.01.2016 року. Але в порушення пунктів 1.2, 1.2, 2.3 депозитного договору відповідач з другого місяця договору перестав виконувати взяті на себе зобовязання, припинивши щомісячну виплату процентів по депозиту. За весь час дії договору позивач лише одного разу, в серпні 2014 року отримав 601,32 грн. процентів. Вважає, що відповідач має повернути суму внесків (вкладу), нараховані проценти, за винятком 601,32 грн. сплачених за перший місяць договору, втрати від інфляції відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України та три проценти річних від простроченої суми. Позивач зазначає також, що відчував постійну нервову напругу внаслідок протиправних дій відповідача, яка порушила встановлений ритм і порядок його життя, переживання з приводу навислої загрози неповернення чималих для позивача коштів, що становлять нажите за час трудової діяльності. Позивач є пенсіонером, його пенсії недостатньо для оплати ліків в аптеках, продуктів харчування, комунальних послуг, він має потребу в додаткових коштах, які заробив чесною багатолітньою працею, але позбавлений можливості їх використати з вини відповідача за цим позовом. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд визнати дії відповідача порушенням в односторонньому порядку договірних зобовязань за пунктами 1.1, 1.2, 2.3 депозитного договору № ДН/Д/2014/1405 від 08.07.2014 року. Стягнути з відповідача належну позивачу на праві власності суму внесків (вкладу) за депозитним договором № ДН/Д/2014/1405 в сумі 24000 грн. Стягнути з відповідача суму несплачених за 17 місяців (з 08.08.2014 року по 08.01.2016 року) процентів в розмірі 29,5% річних за умовами депозитного договору № ДН/Д/2014/1405 від 08.07.2014 року в сумі 10018,68 грн. Стягнути з відповідача суму втрат від інфляції у звязку з порушенням умов депозитного договору в частині сплати процентів 5329,94 грн. Стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми виплати процентів, розраховану з 01.09.2014 року по 08.01.2016 року в розмірі 407,61 грн. Стягнути з відповідача на відшкодування моральної (немайнової) шкоди 5000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2014 року Кредитна спілка «Соціум» в особі Голови Правління [PERSON] (Спілка) та член Кредитної спілки «Соціум» [PERSON] (Вкладник) уклали Депозитний договір № ДН/Д/2014/1405. Відповідно до п.1.1 цього договору Вкладник вносить Внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до Спілки, а Спілка приймає Внесок (вклад) на умовах строковості, зворотності та платності в сумі 24000,00 грн. на строк 18 місяців, початком якого є 08 липня 2014 року, а закінченням 08 січня 2016 року. Відповідно до п.2.3 Договору процентна ставка за Внеском (вкладом) встановлюється у розмірі 27% процентів річних і є незмінною до закінчення строку дії Договору. Згідно з п.2.6 Договору нарахування Спілкою процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Відповідно до п.2.9. Договору Спілка зобовязується повернути Вкладнику суму Внеску (вкладу), а також нараховані, але не сплачені проценти на Внесок (вклад) в день, визначений п. 1.1 цього Договору в якості закінчення строку Внеску (вкладу). Відповідно до п.2.10 Договору якщо дата повернення Внеску (вкладу) та сплати нарахованих, але не сплачених процентів на внесок (вклад) припадає на вихідні (святкові, неробочі) дні, їх виплата на користь вкладника здійснюється в перший робочий день, що слідує за вихідним (святковим, неробочим) днем. У цьому випадку після закінчення строку внеску (вкладу) протягом таких вихідних (святкових, неробочих) днів проценти не нараховуються і не виплачуються. Сума вкладу 24000, 00 грн. внесена позивачем до КС «Соціум», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. Зазначені спірні правові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про кредитні спілки», а також депозитним договором. Законом України «Про кредитні спілки» визначені організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх обєднань, прав та обовязки членів кредитних спілок та їх обєднань. Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону кредитна спілка може укладати від свого імені договори та угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обовязки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод. Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Згідно з ч.2 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і в строки, які визначені відповідно до частини сьомої цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Суд знаходить, що позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог. В позовній заяві позивачем наведено докладний розрахунок відсотків, які належать до сплати за умовами депозитного договору. Сума відсотків становить 10\~018,68 грн. Підстав вважати невірними надані позивачем розрахунки нарахованих відсотків за Депозитним договором у суду немає, тому він їх приймає. Відповідач не надав заперечень та спростувань щодо розміру заборгованості за відсотками, визначеного позивачем. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок суми втрат від інфляції, за яким їх розмір становить 5329,94 грн., а також розрахунок 3% річних від простроченої суми, розмір яких становить 407,61 грн. Відповідач не надав заперечень чи спростувань щодо наданих позивачем розрахунків, тому суд їх приймає. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 5000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. \~\~\~\~\~\~ Однак, суд вважає, що неповернення відповідачем грошових коштів, які є власністю позивача, несплата відсотків, на які позивач обґрунтовано розраховував, укладаючи депозитний договір, призводить до душевних страждань, нервової напруги, порушує звичний ритм життя позивача, який будучи особою похилого віку, змушений докладати зусиль для повернення своєї власності, тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн. Стосовно вимоги позивача визнати дії відповідача порушенням в односторонньому порядку договірних зобовязань за пунктами 1.1, 1.2, 2.3 депозитного договору № ДН/Д/2014/1405 від 08.07.2014 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений чинним законодавством, тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial