Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

28.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом позбавлення відповідача права користування будинком [ADDRESS] у зв'язку з тим, що з вересня 2015 року відповідач не проживає за цією адресою без поважних причин. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не проживає у спірному будинку з вересня 2016 року, тобто менше одного року, тому немає підстав для позбавлення відповідача права користування вказаним житлом. Вислухавши думку представників сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до копії договору купівлі-продажу від 30.05.2002 року, посвідченого Подоляк В.Л., приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області, позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони перебували у шлюбі, який був укладений 03.09.2010 року. Згідно до копії будинкової книги, [PERSON] була зареєстрована в будинку [ADDRESS] 10.05.2011 року. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано та розділено майно, яке є спільною сумісною власністю. Відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає в будинку [ADDRESS] з вересня 2015 року без поважних причин, що підтверджено актом від 20.12.2016 року, складеним депутатом сьомого скликання Комишуваської селищної ради та затвердженим селищним головою. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім?ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Згідно до ст.ст. 9, 156 ЖК України, сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім?ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на житло. Згідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача зазначає, що відповідач не проживає у спірному будинку із вересня 2016 року, однак жодних доказів на підтвердження наведеного суду не надав. Також представником відповідача не спростовано змісту акту від 20.12.2016 року, складеним депутатом сьомого скликання Комишуваської селищної ради та затвердженим селищним головою, згідно до якого вказано, що відповідач не проживає у спірному будинку з вересня 2015 року. В судовому засіданні представником відповідача було вказано, що у сторін відсутній спір щодо поділу майна та відповідач не вважає спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст.405 ЦК України підстави для задоволення позову. Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] без поважних причин більш як 1 рік, тому вважається такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Outcome: approved