Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

14.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 80407,84 грн. за завдану матеріальну шкоду, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та судовий збір. В позові посилається на те, що 03.11.2004 [PERSON] керуючи на підставі тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] автомобілем марки «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], який обліковується на балансі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв» на технологічній дорозі Ірпінь - Забуччя внаслідок порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху скоїв дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВС України в Київській області № 3/1 від 03.11.2004. При зіткненні автомобіль «Шкода Октавія» отримав значні технічні ушкодження. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 7059 від 06.01.2005, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження останнього при ДТП, складає 78645,84 грн. Зазначає, що на адресу відповідача була направлена претензія № 470 від 10.11.2017 про відшкодування шкоди, однак на момент подачі позову до суду, шкода не відшкодована. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позов у повному обсязі. 14.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 14.12.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 17.01.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05.02.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 03.04.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте як вбачається з матеріалів справи, директором КВНЗ КОР «Коледж культури і мистецтв» було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідача не з'явився, проте останнім було подано клопотання до суду про розгляд справи за його відсутності. Також, відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.11.2004 [PERSON] керуючи на підставі тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] автомобілем марки «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], який обліковується на балансі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв» на технологічній дорозі Ірпінь - Забуччя внаслідок порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху скоїв дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується довідкою УДАІ ГУ МВС України в Київській області № 3/1 від 03.11.2004. При зіткненні автомобіль «Шкода Октавія» отримав значні технічні ушкодження. (а.с.4) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з матеріалів справи, пошкоджений автомобіль «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER] обліковується на балансі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв», що підтверджується актом прийому- передачі № 1 від 01.07.2009. (а.с.15). Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 7059 від 06.01.2005, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження останнього при ДТП, складає 78645,84 грн. (а.с.5). Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Як вбачається з відзиву на позов, поданого відповідачем, останній не заперечує своєї вини у вказаній вище ДТП та розміру спричиненого матеріального збитку в сумі 78645, 84 грн. За таких обставин, суд вважає доведеним, що вказана вище ДТП сталася з вини відповідача та як наслідок, позивачу було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 78645, 84 грн. З огляду на викладене вище, суд погоджується з доводами позивача про те, що останній має право вимоги до відповідача на стягнення спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 78645, 84 грн. , внаслідок вказаної вище ДТП. В той же час, при вирішенні спору суд враховує наступне. Право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалася про порушення свого права) Як вбачається з матеріалів справи дорожньо - транспортна пригода сталася 03.11.2004, однак з позовом до суду позивач звернувся лише 14.12.2017. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається та є очевидним, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки право вимоги до відповідача виникло у позивача з моменту скоєння ДТП та відповідно сплинуло 03.11.2007. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропущення позивачем строку позовної давності. Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення позивача до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed