Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 08.04.2008 року визнано укладену між [PERSON] та [PERSON] мирову угоду, за якою вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 600 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з 01.04.2008 року і до їх повноліття. На даний час їх дочка [PERSON] повнолітня і стягнення аліментів на її утримання припинено, а тому відповідач сплачує лише аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Позивачка вказує, що син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, аліментів в розмірі 600 грн. не вистачає для забезпечення належного життєвого рівня дитини. Стверджує, що відповідач матеріально забезпечений, має доходи, як в Україні та і за її межами, а тому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 3000 гривень на місяць , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі 3000 грн. підтримала , просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді , про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач просить збільшити розмір стягнення аліментів. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 08.04.2008 року визнано укладену між [PERSON] та [PERSON] мирову угоду, за якою вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 600 грн. на кожного, щомісячно, починаючи з 01.04.2008 року і до їх повноліття. На даний час їх дочка [PERSON] повнолітня і стягнення аліментів на її утримання припинено, а тому відповідач сплачує лише аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Таким чином, суд дійшов висновків, що з моменту ухвалення рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 08.04.2008 року суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік". Відповідач в судове засідання не з"явився, будь-яких заперечень проти позову та доказів про наявність на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків суду не недав. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивачки, та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення сином повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial