Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Металургійний комбінат Азовсталь», про стягнення моральної шкоди спричиненої внаслідок смерті фізичної особи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на ті обставини, що [INFO] загинув її чоловік - [PERSON], внаслідок нещасного випадку на виробництві, про що було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку, № 3 від 25 липня 2018 року за формою Н-1, згідно якого причиною нещасного випадку стало неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель споруд, інженерних комунікацій, обладнання устаткування та порушення трудової дисципліни. В результаті загибелі чоловіка, вона, інвалід 3 групи, залишилася сама з двома дітьми. Діти залишилися без батька. Загибель чоловіка спричиняє їй як фізичний так і моральний біль, що привело до розладу здоров'я. Позивачка постійно відчуває нервові зриви, постійно плаче, страждає на безсоння а відтак вимушена приймати у великій кількості заспокійливі ліки у зв'язку з чим вона практично позбавлені нормальної життєдіяльності. У зв'язку з наведеним позивачка просить стягнути з ПрАТ "МК "Азовсталь" в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 2 000 000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги повністю підтримала, та пояснила, що разом зі своїм чоловіком [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 30 липня 2004 року по день його смерті. Від шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За декілька років до смерті [PERSON], позивачка у зв'язку з погіршенням стану здоров'я перестала працювати та займалася домогосподарством, а тому єдиним годувальником в їх родині був її чоловік. Після смерті її чоловіка в неї стався нервовий зрив, наслідки якого вона відчуває ще досі на собі. Стан її здоров'я теж похитнувся, загострилися всі хронічні хвороби. Поведінка старшої доньки виходить з під контролю. Раніше батько був для неї авторитетом, а зараз вона ледь справляється з її вихованням, що теж негативно впливає на її емоційний та психологічний стан. Кожного дня вона переживає за майбутнє своїх дітей, оскільки в силу свого захворювання вона не може в повній мірі працювати, та матеріально забезпечувати своїх дітей. Також деякі роботи по дому, теж потребують чоловічої сили. Після смерті її чоловіка, в неї почалася безсонниця, вона постійно плаче, оскільки їй дуже важко без нього жити, він був її опою, люблячим чоловіком та батьком. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 2 000 000 гривень. Представник позивача - Самохвалов С.В. в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивачки, та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «МК»Азовсталь» - Чайкіна К.О., позовні вимоги [PERSON] не визнала у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено розмір моральної шкоди. Крім того, вважає що позивачка не надала доказів, які б підтверджували факт погіршення здоров'я. Також просить суд звернути увагу, що згідно акту розслідування нещасного випадку на виробництві № 3 від 26 березня 2018 року, окрім вини підприємства встановлена ще вина і самого [PERSON], який порушив техніку безпеки. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Частиною 2 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці»: роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого 30 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис 180. Від шлюбу мають дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. ( а.с.69,70) [PERSON] [INFO], помер [INFO], про що 17 березня 2018 року, Лівобережним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецький області, було зроблено відповідний актовий запис № 461. ( а.с.71) Пленум Верховного Суду України в постанові № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 в своїх роз'ясненнях зазначає, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, судом повинно бути з'ясовано чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається з Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 25 липня 2018 року що стався [INFO] на ПрАТ «МК»Азовсталь», у правому бункері без конусного завантажувального пристрою доменної печі № 4 (ДП-4) доменного цеху ПрАТ «МК»Азовсталь». В наслідок нещасного випадку наступила смерть [PERSON] в результаті гострого отруєння газоподібною азотовмісткою речовиною на фоні нестачі кисню у повітрі яким дихають. Причинами настання нещасного випадку встановлено неякісне розроблення або відсутність проектної документації на будівництво, реконструкцію виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, обладнання, устаткування тощо. Також недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки, порушення трудової і виробничої дисципліни. З боку працівника [PERSON] слюсаря ремонтника 6 розряду цеху з обслуговування і ремонту обладнання доменного виробництва ПрАТ «МК»Азовсталь», який спустився в бункер БЗП без використання засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги п.4.7 та 8.4 інструкції з охорони праці № ИОТ 232-745-2014 « для робітників зайнятих експлуатацією, обслуговуванням та ремонтом об'єктів газового господарства комбінату», затвердженої наказом директора з охорони праці промислової безпеки та екології ПрАТ «МК»Азовсталь» від 20 червня 2014 року № 263 та вимоги пункту другого частини першої ст. 14 ЗУ № 2694 «Про охорону праці» ( а.с. 33-66) Таким чином, судом достовірно встановлено, і це підтверджено матеріалами справи, що смерть [PERSON] - чоловіка [PERSON] настала з вини відповідача. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» норми статей 1, 21, 28, 34, в яких мова йдеться про те, що обов'язок відшкодування моральної шкоди покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, були виключені. Таким чином, суд вважає, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди повинен бути покладений на відповідача ПрАТ «МК «Азовсталь». Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили що вони є батьками позивачки [PERSON] До смерті їх зятя - [PERSON] їх донька вже була інвалідом 3 групи, та в силу свого здоров'я не працювала, була домогосподаркою. Родина [PERSON] жили дружньою сім'єю, Померлий у всьому допомагав їхній доньці. Діти його поважали, та прислухалися до його думки. Після смерті [PERSON] їх донька тривалий час знаходилася в пригніченому стані, вони побоювалися щоб вона не скоїла суїцид, у зв'язку з чим тривалий час постійно перебували поряд з нею. Вона ще досі не оговталася. Вони, як батьки, допомагають їй всім можливим, але її психологічний стан не можливо нічим відновити. [PERSON] постійно плаче, постійно знаходиться в пригніченому стані, в неї похитнулося здоров'я. Старша донька [PERSON], в силу свого підліткового віку, не бажає прислухатися до матері, а батько, який мав неї вплив помер. [PERSON], змушена була звернутися до шкільного психолога з приводу поведінки її доньки. Після смерті чоловіка, [PERSON], зверталася за психологічною підтримкою до Благодійної організації це якимось чином допомогло, але душевна рана не вилікувалася. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він на протязі тривалого часу знає родину [PERSON]. Після смерті [PERSON] він часто приходив до [PERSON], щоб її підтримати бо вона знаходилася в дуже пригніченому стані, постійно плакала, казала що не хоче без нього жити. [PERSON] навидь тепер, пів року потому, при згадуванні її чоловіка - плаче. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] дійсно завдано моральну шкоду внаслідок смерті її чоловіка. При цьому, суд наголошує, що відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст.4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в наслідок загибелі чоловіка позивача, незворотності таких наслідків, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення стану, який мала позивачка до смерті її чоловіка, постійний характер страждань позивача, яка що дня стикається моральними стражданнями викликаними смертю її чоловіка, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], частково в розмірі 200 000 гривень, оскільки на думку суду саме така сума буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Під час звернення до суду, позивач [PERSON] відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Тому суд відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір. Оскільки розмір моральної шкоди визначений в грошовому вимірі, суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою. Зазначена правова позиція міститься в Постанові ВС по справі № 761/11472/15-ц , провадження № 61-23674св18 від 28 листопада 2018 року. Відповідно до ст.. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 200 000 гривень, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1% від суми задоволених вимог а саме в сумі 2000 гривень. На підставі ст. 3, 8, ч.3 ст. 22, 43, 46 Конституції України, ст.13 Закону України "Про охорону праці», ст.153, 237-1 КЗпП України, ст. 268, 1167, 1168 ЦК України, п. п. 3, 4,5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами та доповненнями "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: partial