Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

23 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» від 01 серпня 2018 року його було прийнято на роботу на вказане підприємство на посаду головного бухгалтера. Проте з травня 2021 року позивачу відповідачем не виплачувалася заробітна плата. У зв`язку з порушенням відповідачем трудового законодавства 01 липня 2021 року позивач звернувся до Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» з заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням з 15 липня 2021 року. Однак роботодавцем, відповідачем ані в день звільнення, ані по даний час позивачу не видано копію наказу (розпорядження) про його звільнення, не внесені належні записи про звільнення позивача до трудової книжки та не проведено розрахунку і виплату всіх сум, що належать працівнику до виплати від підприємства. З 16 липня 2021 року по день пред`явлення позову позивач на підприємстві не працює. Середній заробіток позивача за час затримки проведення розрахунку на день пред`явлення позову становить 2452,60 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 50\~172,20 грн, середній заробіток за час затримки проведення розрахунку в розмірі 2452,60 грн. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 22 вересня 2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 50172,20 грн, середній заробіток за час затримки проведення розрахунку станом на 22 вересня 2021 року у розмірі 29431,20 грн (а.с.20-21). У судове засідання позивач не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити у повному обсязі та слухати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив слухати справу за його відсутності. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку станом на 21 липня 2021 року включно, розмір заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні становить 23300 грн, розмір середньоденної зарплати складає 613,15 грн, сума середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку - 2452,60 грн (а.с.6). Відповідно до довідки про заборгованість, виданої Приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «Елітфіто», станом на 15 липня 2021 року нарахований борг підприємства перед [PERSON] склав 50\~172,20 грн, з них: заробітна плата 29\~150,00 грн, компенсація невикористаної відпустки 21\~022, 20 грн (а.с.9). Як вбачається з довідки Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» від 14 липня 2021 року № 0000-000026, [PERSON] працює у Приватному підприємстві «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» з 01 серпня 2018 року. На даний момент займає посаду головного бухгалтера. Дохід за період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року склав 137\~810,75 грн (а.с.10) 01 липня 2021 року позивач звертався з заявою до відповідача про звільнення з роботи за власним бажанням з 15 липня 2021 року (а.с.11). Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку станом на 22 вересня 2021 року включно, розмір заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні становить: липень 2021 року 23300,00 грн, серпень 2021 року - 23300,00 грн, вересень 2021 року - 23300 грн, розмір середньоденної заробітної плати: липень 2021 року - 613,15 грн, серпень 2021 року - 613,15 грн, вересень 2021 року - 613,15 грн, сума середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку: липень 2021 року - 6744,65 грн, серпень 2021 року - 12\~876,15 грн, вересень 2021 року - 9\~810,40 грн (а.с.22). Наказом директора Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто» № 35/18-К від 31 липня 2018 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера з 01 серпня 2018 року з оплатою праці згідно затвердженого штатного розпису (а.с.33). Статут Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Елітфіто», затверджений загальними зборами засновників підприємства 26 червня 2013 року, протокол №3 (а.с.35-41). У відповідності з положеннями частини другої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями частини четвертої\~статті 43 Конституції України\~передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина сьома статті 43 Конституції України). За приписами\~статті 1 Закону України «Про оплату праці», частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Стаття 115 Кодексу законів про працю України та стаття 24 Закону України «Про оплату праці» передбачають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно зі\~статтею 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Стаття 117 Кодексу законів про працю України встановлює, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість з заробітної плати перед позивачем у розмірі 29150,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та представником відповідача у судовому засіданні. Належних та допустимих доказів, які б спростовували\~\~обставину невиплати позивачу\~\~суми повної заборгованості по заробітній платі\~\~в розмірі\~29150,00\~\~грн, суду не надано, тому суд вважає позовну вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 29150,00 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації невикористаної відпустки у розмірі 21022,20 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 29431,20 грн, то суд зауважує на\~\~тому, що\~\~у відповідності до\~вимог статті 117 Кодексу законів про працю України середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплачується у разі невиконання підприємством вимог\~статті 116 Кодексу законів про працю України (невиплата всіх сум, що належать працівнику на день звільнення). У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що\~\~позивача [PERSON] звільнено з\~\~Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма "Елітфіто» станом на час\~\~розгляду справи (за його заявою від 01 липня 2021 року). Будь-яких позовних вимог з цього приводу позивачем за даним позовом не пред`явлено. При цьому суд зауважує, що в разі порушення права щодо відмови відповідача звільнити за власним бажанням, позивач не позбавлений можливості на звернення до суду з відповідним позовом. Разом з тим, вимоги про виплату компенсації за невикористані відпустки та стягнення у зв`язку з цим середнього заробітку підлягають вирішенню у випадку непроведення такого розрахунку при звільненні. Доказів про інший характер неотриманої компенсації за невикористану відпустку під час роботи позивач не надав. Наявна в матеріалах справи заява представника відповідача про визнання позову розцінюється судом критично, оскільки така заява суперечить фактичним обставинам у справі. За таких обставин суд на даний час\~\~не вбачає підстав для стягнення на користь позивача з відповідача суми середнього заробітку за\~статтею 117 Кодексу законів про працю України та суми\~\~за невикористані відпустки, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації невикористаної відпустки у розмірі 21022,20 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 29431,20 грн слід відмовити. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до статті 43 Конституції України, статей 94, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статей 1, 2, 15, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», статей 3, 11, 15, 23 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial