Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] перебувають в зареєстованому шлюбі, який укладено 28.04.2012 року у Микуличинській сільській раді Івано-Франківської області , актовий запис №11. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час вона разом з неповнолітніми дітьми проживає окремо від відповідача. Догляд та утримання дітей потребує значних коштів, відповідач добровільно відмовляється їх надавати. Сама вона не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітніх дітей. В судове засіданні позивачка не з"явилася, однак від неї поступила заява в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, дійшов до такого висновку . Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який укладено 28.04.2012 року у Микуличинській сільській раді Івано-Франківської області , актовий запис №11. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 5-6). Згідно довідки Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 14.02.2019 року за № 432 вбачається, що на даний час позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] в с.Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (а.с. 8) Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує факт перебування дітей на утриманні позивача, вік дітей, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку дітей з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей, матеріальний стан позивача, стан здоровя відповідача, який є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON], [INFO], проживаючого в [INFO] слід стягнути на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved