Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

26 квітня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в інтересах [PERSON], [PERSON] з даним позовом, яким просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним по 1/2 частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, яка знаходиться на території Садівницького товариства «Острів» Вишенківської сільської ради Бориспільського району Київської області в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі з земельної ділянки для садівництва, площею 0,06 га, що знаходиться: [ADDRESS] У встановлений законом строк позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки, оригінал правовстановлюючого документа відсутній, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. З цих підстав позивачі вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони не з'явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачів [PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити. Від представника відповідача Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист, яким просили розглядати справу без представника сільської ради, при вирішенні справи покладаються на думку суду (а.с. 30). Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 848/13 відкритої після смерті [INFO] року [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 25 березня 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 5397. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації смерті м. Києві (а. с. 3). Після смерті [PERSON], у встановлений законодавством строк, спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON]. Наведене підтверджується заявами від 23 липня 2013 року, які зареєстровані за № 3019 та 3020 в Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі. Родинні відносини між позивачами та [PERSON] підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 27 квітня 1991 року Ленінградським ЗАГС м. Київ та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12 серпня 1971 року Жовтневим ЗАГС м. Київ (а.с. 65,67, 68). Жінка спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 15 грудня 2003 року Відділом реєстрації смертей у м. Києві (а.с. 42). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до якої в тому числі, увійшла земельна ділянка з цільовим призначенням для садівництва, площею 0,06 га, що знаходиться в садовому товаристві «Острів» Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] земельна ділянка розміром 0,060 га, цільове призначення для садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 7). Проте, оригінал даного Державного акту втрачено, про що 19 липня 2018 року розміщено оголошення в газеті «Термінал» (а.с. 123). З наданих позивачем суду документів встановлено, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] немає. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого [PERSON]. Позивачі набули право власності в порядку спадкування за законом після смерті останнього на дану земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved