Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Васильківська центральна районна лікарня звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, що [PERSON] маючи намір на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження та реалізуючи його, наніс [PERSON] один удар ножем в праву частину черевної порожнини, в результаті чого останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 310 від 02 серпня 2012 року, отримав тілесні ушкодження та в період з 17 червня 2012 року по 25 червня 2012 року перебував на лікуванні у Васильківській центральній районній лікарні Київської області. В зв'язку із чим, Васильківська центральна районна лікарня на лікування [PERSON] понесла витрати в розмірі 2 256,40 гривень, які просить суд стягнути із відповідача [PERSON] Представник позивача Головко О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні заявлених вимог не визнав. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у кримінальній справі № 1008-5619-12 (провадження № 1008-384-12), що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному спричиненні [PERSON] тілесного ушкодження, в результаті якого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 310 від 02 серпня 2012 року, останній отримав тілесне ушкодження, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.(а.с.7) За довідкою № 33 Васильківської центральної районної лікарні, [PERSON] знаходився на лікуванні в реанімаційному та хірургічному відділеннях Васильківської ЦРЛ з 17 червня 2012 року до 25 червня 2012 року, та на його лікування було витрачено 2 256 грн. 40 коп., що також підтверджується калькуляцією вартості одного ліжко-дня в Васильківській ЦРЛ та довідкою Центральної районної лікарні № 218 від 31 березня 2014року (а.с. 5, 6, 14). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до п. 3 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 54, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Оскільки зібраними в справі доказами, доведено, що відповідач [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, умисно спричинивши тяжкі тілесні ушкодження [PERSON], [INFO], то саме [PERSON] зобов'язаний відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати понесені на лікування потерпілого [PERSON] від цього злочину, то суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі. Питання про стягнення з відповідача [PERSON] судового збору судом не вирішується, оскільки за довідкою до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0385251 від 02 жовтня 2012 року [PERSON] встановлено першу групу інвалідності починаючи з 01 серпня 2012 року до 01 серпня 2015 року, тобто він на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а тому, відповідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved