Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10.02.2014 року за вх. № 1897 [PERSON] звернувся в суд з позовом до дочірного підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В позові [PERSON] зазначає, що перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, йому всупереч вимогам статті 115 КЗпП України, не виплачується заробітна плата, чим порушено його конституційне право, як громадянина, який заробляє собі на життя працею, отримувати оплату за неї, в строки визначені законодавством України. Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком звернення. На час звернення до суду, з вимогами про стягнення заробітної плати, йому не виплачують останню з липня місяця 2013 року. Враховуючи відношення роботодавця до свого обов'язку, стосовно виплати заробітної плати в строк та його невиконання, внаслідок чого виник борг, вважає за необхідне стягнення на його користь моральної шкоди, за порушення його прав, передбачених ст. 115 КЗпП України. Дані протиправні дії роботодавця вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя його родини. Вжиття додаткових заходів для організації свого життя та життя його родини полягає в тому, що роботодавець залишив його без грошей на всі святкові новорічні свята, що морально підриває не тільки його святковий настрій, але й психологічно навантажує організм, що впливає на здоров'я та змушує його приймати незвичні для нього рішення, які направлені на підтримку своєї родини, так як його дохід є складовою доходу сім'ї, необхідного для забезпечення її буття. Моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно. Відповідно до статті 217 ЦПК України, суд може визначати порядок виконання рішення. Задовольняючи вимоги про оплату праці, суди повинні в усіх випадках відповідно до ст. 217 ЦПК України зазначати в рішенні про негайне його виконання, в частині стягнення заробітної плати, не більше ніж за один місяць. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця, не виключає його відповідальність п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці". Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з липня 2013 року по грудень 2013 року включно в сумі 6392 грн. 42 коп. та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, який про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому 27.02.2014 року за вх. № 2838 надав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі і при неявці відповідача просить винести заочне рішення. Представник відповідача дочірного підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» в судове засідання не з'явився, який про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання 18.02.2014 року повістки про виклик в судове засідання на 27.02.2014 року на 10 год. 30 хв. Заяви до суду про відкладання розгляду справи не подавав і не повідомив суд про причини своєї неявки. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин та вважає можливим розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі і розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди та клопотання позивача [PERSON], зазначеному в заяві від 27.02.2014 року за вх. № 2838 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Ст.1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникові не рідше двох разів на місяць. Як вбачається з довідки відповідача від 22 січня 2014 року № 34 позивачу [PERSON] не виплачена заробітна плата за період з липня 2013 року по грудень 2013 року включно в розмірі 6392 грн. 42 коп ( а.с.6), тобто відповідачем право позивача на своєчасне отримання заробітної плати було порушено, а отже сума заборгованості по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача у зазначеному позивачем розмірі. Ст. 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя та інше. З'ясуванню підлягають наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазначив позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших підстав. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує моральні страждання працівника у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, втрату нормальних життєвих зв'язків, розмір заборгованості по заробітній платі, період часу, протягом якого працівник не отримав винагороду за свою роботу, а також враховуючи засади розумності, виваженості і справедливості визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. 00 коп., тобто позовні вимоги у даній частині слід задовольнити частково. Суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з дочірнього підприємства «Чернігівнафтогазгеологія» на користь [PERSON] 6392 грн. 42 коп. заборгованості по заробітній платі за період з липня 2013 року по грудень 2013 року включно та 500 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути в загальній сумі 6892 грн. 42 коп. Рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. В іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. за вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості по заробітній платі та по польовому забезпеченню та 243 грн. 60 коп. - мінімальний розмір судового збору за вимогу немайнового характеру - стягнення моральної шкоди) слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial