Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] , 18.11.2019 р. звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача Київської міської ради, в якому просила визначити додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини до майна померлої [INFO] матері [PERSON] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивача посилається на наступне. Так, [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . Після смерті матері була відкрита спадкова справа у П`ятій Київській державній нотаріальній конторі. Спадкове майно складається з 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить спадкодавцю згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.10.2020 р., 1/2 частини кватири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на підставі заповіту [PERSON] №5-1051 від 21 березня 2006 р., земельної ділянки площею 0,06 га в садовому товариству «Заводське» в с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області належить на підставі державного акту на право власності на землю № 395 від 08.05.1998 р. Позивач є єдиною спадкоємицею померлої згідно заповіту. Маючи бажання прийняти спадщину після смерті матері, позивач не могла реалізувати своє право з наступних причин. Так, істотною підставою того, що позивач пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини стало те, що вона не була обізнана про смерть матері. Так, з 2010 року позивач проживає у місті Черкаси, з 03.02.2010 і по теперішній час працює в департаменті охорони здоров`я та медичних послуг Черкаської міської ради. З жовтня 2018 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені КНП «ПЧМЛ» ЧМР у зв`язку з загостренням хронічного шийного радикуліту. Після стаціонарного лікування перебувала на амбулаторному лікуванні до 02.02.2019 року. Проживаючи окремо від матері, позивач спілкувалась з нею в телефонному режимі, раз на рік приїздила до неї в м. Київ, останній раз бачила матір 17.11.2018, по телефону з матір`ю розмовляла останній раз 14.12.2018 р. 09 вересня 2019 року позивач разом з чоловіком приїхали до м. Києва до квартири де мешкала матір [PERSON] , однак її вдома не було, в квартирі були її речі та документи. Розпитавши сусідів виявилось, що [PERSON] не бачили уже пів року, крім того, сусідка розповіла, що до неї приходив слідчий та намагався встановити особу [PERSON] за фотографіями померлих, невстановлених осіб. 13.09.2019 року позивач звернулась до Солом`янського УП ГУНП з заявою про розшук матері. В цей же день їй було надано для впізнання фото трупів жінок, особи яких не були встановлені. На одному з фото, позивач впізнала свою матір, про що було складено протокол впізнання трупа. Як з`ясувалось згодом, 17.12.2018 року [PERSON] звернулась до лікарні яка розташована по [ADDRESS] та поскаржилась на погане самопочуття. Лікарю повідомила своє ім`я та адресу проживання, документів які б встановлювали особу, при собі [PERSON] не мала. Лікар запропонував госпіталізацію, але [PERSON] відмовилася, в коридорі їй стало погано і вона померла. Похована [PERSON] як невпізнана особа. З дня смерті [PERSON] ( [INFO] ), ніхто не намагався встановити особу померлої та розшукати її родичів, тому позивач [PERSON] не була обізнаною про смерть матері, а стало відомо лише 13.09.2019 року. 16.10.2019 року позивач звернулася до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері. Однак, згідно Постанови від 16 жовтня 2019 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( та заповітом), у зв`язку з тим що був пропущений шестимісячний строк передбачений законодавством для прийняття спадщини У зв`язку з вищевикладеним, позивача вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 20.12.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.09.2021 р. занесеною до журналу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від представника відповідача до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши письмові доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №553/2019, заведеної П`ятою Київською державною нотаріальною конторою 16.10.2019 р. до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] , позивач - [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] , (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва від 25.10.1975 року. Встановлено, що за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповіла гр. [PERSON] , [INFO] , який був посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Ситніцькою Н.С. 15.01.2013р. та зареєстрований в реєстрі за № 6-10. Також встановлено, що постановою державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори Наумова В.В. від 16.10.2019 р. № 2967/02-31, відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки позивачем пропущено встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини. Позивач просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини до майна померлої [INFO] матері - [PERSON] та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки позивач проживала окремо від матері, з матір`ю спілкувалася в телефонному режимі, останній раз 14.12.2018, з дня смерті [PERSON] ( [INFO] ), ніхто не намагався встановити особу померлої та розшукати її родичів, тому позивач [PERSON] не була обізнаною про смерть матері, а стало відомо лише 13.09.2019 року, що і стало перешкодою для звернення в 6-ти місячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1212 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою. У ст. 67 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 553/2019, 16.10.2019 з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Постановою державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумова В.В. від 16.10.2019 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в зв`язку з пропуском встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 06 вересня 2017 року №6-496цс17. Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем надано виписаний епікриз № 9166 виданий Комунальним некомерційним підприємством «Перша Черкаська міська лікарня» Черкаської міської ради, про те, що [PERSON] знаходалась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені з 04.10.2018 по 13.10.2018, діагноз загострення хронічного шийного радикуліту, листки непрацездатності про перебування [PERSON] на амбулаторному лікуванні з 17.10.2018 по 27.10.2018 та з 28.01.2019 по 02.02.2019 р. Крім того, позивачем надано протокол пред`явлення фото таблиці з зображенням трупа для впізнання від 13.09.2019, у відповідності до якого, на одному з фото (фото 3) позивач [PERSON] впізнала свою матір [PERSON] . Свідоцтво про смерть [PERSON] видано 24.09.2019 року. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved