Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що з 04.06.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 90. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, їхній шлюб носить формальний характер, оскільки вони спільно не проживали та не вели спільне господарство. Просить суд шлюб розірвати. Крім того, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, вона самостійно несе усі витрати пов'язані з її навчанням та вихованням, піклується про фізичний та психічний стан дітей. Просить суд, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]в розмірі - 2 000 грн. щомісячно, проте не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. До початку судового засідання позивач [PERSON] подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує, що позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 червня 2011 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 90 (а.с. 5 ). Від шлюбу в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] та [INFO] син [PERSON] (а.с. 7,8 ). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально. Спору про розділ майна на даний час немає. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення сторонами щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері - [PERSON], відповідач свого обов'язку утримувати неповнолітніх дітей не виконує. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач офіційно не працює, відповідно визначити суму його доходів неможливо, однак дана обставина не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, батьком яких він є. А тому, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі - 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував їх стан здоров'я та матеріальне становище; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також ту обставину, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Outcome: approved