Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що йому на праві власності, належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по вул. Головна, 39, в с. Іванківці Кіцманського району Чернівецької області. У даному будинку крім нього та членів його сімї зареєстрований також його колишній зять [PERSON], відповідач по справі, який в даному господарстві не проживає з 22 листопада 2016 року. Вказує, що реєстрація відповідача у вишевсказаному господарстві перешкоджає йому розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, а тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по вул. Головна, 39, в с. Іванківці Кіцманського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак 12.12.2017 року через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 224 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо, відповідно до положень Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №122/7 від 25 липня 2001 року за [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Головна, 39, в с. Іванківці Кіцманського району Чернівецької області. (а.с.10). Даний факт також підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 25 жовтня 2001 року (а.с.11). У довідці №1391 від 17.11.2017 року, виданій виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області [PERSON] зазначається про те, що він дійсно зареєстрований господарстві за адресою: вул. Головна, 39, в с. Іванківці Кіцманського району Чернівецької області., та до складу його сімї входять: [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], колишній зять [PERSON], [INFO] (а.с.12) В акті обстеження матеріально-побутових умов №110 від 20.11.2017 року, зазначається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з 22.11.2016 року і по даний час там не проживає (а.с.13). Заочним рішенням Кіцманського районного суду від 22.11.2016 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано. (а.с.18) У письмовій заяві сусіда позивача [PERSON] зазначається, що [PERSON] не проживає в господарстві [PERSON] з 22.11.2016 року. (а.с.19). Даний факт також підтверджується письмовою заявою сусідки [PERSON] (а.с.20) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2016 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved