Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

03.02.2021 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу частки квартири № 1247 від 22.05.2013 р. належить квартира [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . На це час в квартирі [ADDRESS] мешкає донька позивача - [PERSON] разом зі своїми дітьми, яка утримує квартиру та сплачує комунальні послуги. За згаданою адресою зареєстрований також відповідач [PERSON] , з яким позивач розірвала шлюб 30.03.1993 р. Згідно довідки ТОВ КК «Глобус», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає з 14.05.2013 р. Відповідач комунальні платежі не сплачує, особистих речей в квартирі не має, його фактичне місце знаходження, наразі, позивачу не відоме. Факт реєстрації [PERSON] у належній позивачу квартирі, створює останній перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. За позовом, посилаючись на ст.ст.316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 10.02.2021 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 12.04.2021 р. 12.04.2021 р. розгляд справи було відкладено на 01.06.2021 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, посвідченого 22.05.2013 р. приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М., р.№ 1247, [PERSON] належить 7/25 часток квартири [ADDRESS] (а.с.8-9, 10). У згаданій частці квартири зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] (а.с.11, 13). Відповідач за місцем реєстрації не мешкає з 2013 р., що, окрім тверджень позивача, підтверджено довідкою ТОВ КК «Глобус» від 11.01.2021 р. (а.с.12). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved