Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] сільська рада Виноградівського району звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Прокуратура Виноградівського району про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням сесії [PERSON] сільської ради №39 від 28.02.2011 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4326 га в оренду для обслуговування тютюново-гладильної будівлі в с.Чорнотисів по вул.Вайса, б/н. Позивач вказує, що відповідач неодноразово повідомлявся про необхідність виготовити проект землеустрою та укласти договір оренди землі. Однак, відповідач використовує земельну ділянку незаконно, така вважається самовільно зайнятою. Позивач просить суд зобовязати [PERSON] повернути земельну ділянку в с.Чорнотисів по вул.Вайса, б/н [PERSON] сільській раді та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, звільнивши її від будівлі колишньої тютюново-гладильної будівлі. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує повністю. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, через ЗМІ, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - прокуратури Виноградівського району, в судове засідання не з"явився, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подано. Розгляд справи проводиться без участі представника третьої особи, на підставі поданих доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням четвертої сесії 6-го скликання [PERSON] сільської ради Виноградівського району №39 від 28.02.2011 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою на умовах оренди», [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою на умовах оренди для обслуговування складських приміщень площею 0,4326 га за адресою с.Чорнотисів, вул.Вайса, б/н. [PERSON] сільської ради №198 від 03.04.2015 року [PERSON] повідомлявся про необхідність виконання рішення сільської ради від 28.02.2011 року та попереджено про можливість звернення з позовом до суду про звільнення земельної ділянки, яка використовується без правовстановлюючих документів. Вимоги [PERSON] сільської ради відповідачем не виконано. Згідно ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ч.1 ст.116 Земельного України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ст.211 Земельного кодексу України, за порушення земельного законодавства, в тому числі самовільне зайняття земельної ділянки, громадяни та юридичні особи відповідно до законодавства несуть у тому числі цивільну відповідальність. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно приписів ст.ст.124, 125, 126 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи на час прийняття судом рішення таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача.

Outcome: approved