Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

24 листопада 2015 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 липня 1993 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Романівка Глобинського району Полтавської області по вул. Летюка, 29а на не приватизованій земельній ділянці площею 0,76 в тому числі 0,07 га (під будівлями та спорудами). Вона є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Глобинська державна нотаріальна контора відмовила їй(позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, представник позивача прохав суд визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом [PERSON], право власності на вказане нерухоме майно. Заявами до суду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач: Зубанівська сільська рада Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи: Глобинської державної нотаріальної контори та третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову заперечень не мають. Представники третіх осіб - відділу Держзегеокадастру у Глобинському районі, Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 07 липня 1993 року померла [PERSON] - мати позивача. За життя 29 серпня 1986 року, вона склала заповіт, посвідчений виконкомом Зубанівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, згідно якого все своє майно заповіла синові [PERSON], дочці [PERSON] та онукові [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 653 за 2004 рік, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач є спадкоємцем за заповітом, що в установлений законом строк прийняв спадщину. Крім того по вище вказаному заповіту спадкоємцем є також [PERSON], який від прийняття спадщини в установленому законом порядку відмовився на користь [PERSON] та [PERSON], який помер 11 лютого 2002 року. Глобинська держнотконтора постановою від 04 вересня 2015 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Романівка Глобинського району Полтавської області по вул. Летюка, буд. 29а, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А» - було побудовано в 1940 році, сарай літ. «В», колодязь літ. «К» - у 1958 році, сарай літ. «Б» - у 1965 році, прибудова літ. «а», сарай літ. «б» - 1970 році, убиральня літ. «Г» - у 2014 році. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарській книзі Зубанівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 355 на 1990-1995рр. [PERSON] була зареєстрована в [INFO] і проживала у ньому до смерті. За нею, останнім часом за особовим рахунком № 355, значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, 1939 року побудови, розташований за адресою: с. Романівка Глобинського району Полтавської області, вул. Летюка, буд. 29а. Відповідно до довідки виданої виконкомом Зубанівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 488, від 18.11.2015 року [PERSON], яка померла 07.07.1993 року, мала в користуванні станом 1993 рік земельні ділянки площею 0,76 га. та 0,07 га. (під будівлями та спорудами). Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства Глобинської РДА від 15 вересня 2015 року № 566/02-04, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Романівка Глобинського району Полтавської області по вул. Летюка, 29а, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину, має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved