Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

1.Позовні вимоги [PERSON] : Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що він з дитинства проживав та був зареєстрований разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] - [INFO] . 25.11.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г. була відкрита спадкова справа № 21/2015 до майна померлої [PERSON] , якій належала 1/2 квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 № [NUMBER] . Згідно з даною спадковою справою право на спадкування отримали чоловік покійної [PERSON] та донька - [PERSON] 23.12.2016 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г. була відкрита спадкова справа № 24/2016 до майна померлого [PERSON] , якому належала 1/2 квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 № [NUMBER] та 1/4 цієї ж квартири, яку він успадкував після дружини відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України. Згідно з даною спадковою справою право на спадкування отримали діти покійного - [PERSON] та [PERSON] . Позивачем вказано, що таким чином, [PERSON] належить 3/4 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Позивач зазначив, що [PERSON] після операції в 2015 році знаходилася в безпорадному стані. Оскільки чоловік також був людиною похилого віку, то [PERSON] весь час опікувався він, а саме: допомагав пересуватися, проводити гігієнічні процедури, приймати їжу, придбавав медикаменти, продукти харчування, оплачував комунальні платежі. Відповідачі ніякої допомоги не надавали. Позивачем вказано, що після смерті [PERSON] організацією та проведенням поховання займався він, крім того впродовж 2016 - 2018 років він проводив оплату комунальних послуг вищевказаної квартири. На підставі вищевикладеного з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.02.2019 року просив суд, ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] на його користь витрати на поховання та утримання спадкового майна в розмірі 5781,65 грн; - стягнути з [PERSON] на його користь витрати на поховання та утримання спадкового майна в розмірі 17344,95 грн. 2. Позиція відповідача [PERSON] : 12.10.2018 року, до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала наступне. [PERSON] померла [INFO] , витрати на її поховання у розмірі 4601,00 грн., ПДВ 191,32 грн. були здійсненні позивачем теж 09.06.2015\~року. Перебіг строку позовної давності по стягненню позивачем витрат на поховання [PERSON] почався з дати понесения Позивачем таких витрат - з 09.06.2015 року. Отже, строк позовної давності щодо вимог по стягненню Позивачем витрат на поховання [PERSON] сплив по закінченню трьох років, а саме: 10.06.2018 року. На підставі зазначеного, [PERSON] заявила про застосування позовної давності та у зв`язку зі спливом трирічного строку просила суд відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення з неї витрат на поховання [PERSON] . Також [PERSON] вказала, що вимоги позивача про стягнення з неї витрат на утримання майна є безпідставними та протиправними, з огляду на таке. Позивач вказав у позові, що він сплатив за комунальні послуги суму у розмірі 10011,18 грн. Однак, з квитанцій наданих позивачем вбачається, що сума не відповідає тим сумам, які вказані у доданих до позову квитанціях. [PERSON] вказала, що після смерті [PERSON] позивач проживає у вказаній квартирі один та лише він користується всіма комунальними послугами, які ним і оплачені, тому заперечувала щодо стягнення з неї плати за користування позивачем електроенергією, холодним та гарячим водопостачанням, водовідведенням, газом, послугами кабельного телебачення «Візит», та іншим послугами, Таким чином, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] по стягненню з неї витрат на утримання майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони в судове засідння не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] про розгляд спраи без її участі, підтримала позицію [PERSON] , викладену у відзиві на позовну заяву. Представником [PERSON] надано заяву про розгляд справи без їх участі. Суд дослідивши матеріали справи та докази, якими сторонни обгрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, приходить наступного висновку. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 3.Позиція суду: 3.1. Доказування: Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 3.2Неоспорювані сторонами обставини справи: Позивач є онуком [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області 09.06.2015 року, актовий запис № 661. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області 09.06.2015 року, актовий запис № 1876. Організацією та проведенням поховання займався [PERSON] , що підтвержується договором- замовлення № ЗУ-0002325, свідоцтвом про поховання [PERSON] від 09.06.2015 року та впродовж 2016- 2018 років він проводив оплату комунальних послуг вищевказаної квартири, що підтверджується копіями квитанцій в матеріалах справи. Відповідно до Довідки № 2320 [PERSON] зареєстрований з 15.06.2007 року за адресою: [ADDRESS] по теперішній час та проживає у вказаній квартирі один. Після смерті [PERSON] право на спадкування отримали чоловік покійної [PERSON] та донька - [PERSON] . Після смерті [PERSON] право на спадкування отримали діти покійного - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2018 року [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] : - 3/8 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину з законом: реєстровий № 1033 від 27.09.2017 року; - 1/4 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину з законом: реєстровий № 1026 від 27.09.2017 року. [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримувала. 3.3. Позиція суду щодо стягнення з відповідачів витрат на поховання [PERSON] : Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною першою, третьою та пН`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачем вказано та не заперечується сторонами, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є доньками померлої [PERSON] тобто спадкоємцями першої черги відповідно до Закону. Згідно зі ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Позивачем вказано, що організацією та проведенням поховання [PERSON] займався він, що підтверджується договором - замовлення № ЗУ-0002325 від 09.06.2015 року та просив стягнути з відповідачів понесені ним витрати, які відповідно до рахунку фактури склали 4 601 грн, а також витрати на деталі пам`ятника в розмірі 8120 грн, що підтверджується товарним чеком № б/н від 20.05.2016 року. Вирішуючи дане питання суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» встановлено, що до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. З зазначеного суд вбачає, що на спадкоємців покладається обов`язок щодо відшкодування лише тих витрат на поховання спадкодавця які були необхідні для та церемонії поховання та передбачені відповідно до законодавства. Досліджуючи письмові докази, а саме рахунок фактуру № ЗУ 0002325, судом встановлено, що витрати які поніс [PERSON] на поховання [PERSON] в розмірі 4601 грн. були необхідними для здійснення церемонії поховання та такими що передбачені законодавством, а тому суд дійшов висновку, що вказані витрати підлягають відшкодуванню спадкоємцями. В той час, суд не може погодитися з вимогою [PERSON] щодо стягнення з відповідачів на його користь витрат деталей пам`ятника в сумі 8120 грн, оскільки ці витрати не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця та відповідно ці витрати відшкодуванню не підлягають. У відзиві на позовну заяву, відповідач заявила клопотання про застосування строків позовної давності, вказавши, що [PERSON] померла [INFO] , витрати позивачем на її поховання здійсненні в цей же день, а тому на думку [PERSON] строк позовної давності по стягненню витрат на поховання необхідно обраховувати. З урахуванням вказаного відповідач вважає що трирічний строк позовної давності для пред`явлення вказаної вимоги сплив 10.06.2018 року, тобто до пред`явлення [PERSON] позову до суду. Суд не може погодитися з вказаним твердженням [PERSON] з огляду на наступне. \~Статтею 256\~ЦК України\~встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З аналізу вищевказаних норм суд вбачає, що законодавцем встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, шляхом подачі заяви нотаріусу та у разі відсутності відмови від неї спадкоємцями вважаються такими, що прийняли спадщину після закінчення вказаного строку. З урахуванням вказаного, суд доходить висновку, що хоча позивачем й були здійснені витрати на поховання [PERSON] 09.06.2015 року але право вимоги щодо стягнення витрат на поховання останньої в порядку ст. 1232 ЦК України в позивача виникло лише після прийняття відповідачами спадщини тобто після 10.12.2015 року. З зазначеного, суд вважає, що перебіг строку позовної давності почався на наступний день 11.12.2015 року, в той час [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 13.06.2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що клопотання [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимоги про відшкодування витрат на поховання спадкодавця є таким що задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~3.4.\~Позиція суду\~щодо стягнення\~з відповідачів\~витрат на утримання спадкового майна: Як вказував [PERSON] , після смерті [PERSON] та [PERSON] впродовж 2016 - 2018 років він здійснював оплату комунальних послуг квартири, за адресою: [ADDRESS] загальна сума яких склала 10011,18 грн та на підтвердження даних оплат надав суду квитанції. Позивач вважав, що дані витрати на утримання спадкового майна необхідно стягнути з відповідачів як спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог в цій частині, так як вказали, що не проживають в зазначеній квартирі та користуються електроенергією, холодним та гарячим водопостачанням, водовідведенням, газом та іншим послугами. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів витрат позивача за оплату комунальних послуг, суд виходив з наступного. Так судом встановлено та не запеперечується сторонами, що [PERSON] належить 3/4 частки квартири [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] але свідцтво про право на спадщину не отримала. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину . Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В той\~час,\~стаття 1297\~ЦК України\~встановлює обов`язок\~спадкоємця звернутися\~за свідоцтвом\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Аналіз вищезазначених норм вказує, що у спадкоємеця який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, виникає обов`язок звернутися за свідоцтвом про спадщину. З вищевикладеного суд доходить висновку що оскільки [PERSON] прийнявши спадщину після матері та батька, а отже набула право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Також, незважаючи на те що [PERSON] не виконала свій обов`язок встановлений законом, а саме не звернулася за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно але прийняла спадщину після батьків, а тому також набула право на квартиру, успадкувавши права та обов`язки спадкодавця. З зазначеного суд доходить висновку, що у відповідачів виник обов`язок щодо утримання спадкового майна, а саме сплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства виконавцеві комунальної послуги. Таку позицію також визнала вірною колегія Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15 вказавши «…прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому». Водночас як зазначено в позовній заяві та підтверджено відповідачами [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 2007 року та після смерті [PERSON] та [PERSON] з 2016 року безперешкодно проживає в ній одноособово по теперішній час. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України\~"Про\~житлово-комунальні\~послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ч. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ч.\~2\~ст.\~7\~Закону встановлено\~обов`язки індивідуального\~споживача,\~зокрема: укладати\~договори про\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~порядку і\~випадках,\~визначених законом; своєчасно\~вживати заходів\~до усунення\~виявлених неполадок,\~пов`язаних з\~отриманням житлово-комунальних\~послуг,\~що виникли\~з його\~вини; власним\~коштом проводити\~ремонт та\~заміну санітарно\~-\~технічних приладів\~і пристроїв,\~обладнання,\~іншого спільного\~майна,\~пошкодженого з\~його вини,\~яка доведена\~в установленому\~законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З зазначених нормами закону суд вбачає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. На підставі вказаного суд вважає, що у даному спорі у відповідачів виник обов`язок оплати послуг за обслуговування квартири лише перед виконавцем комунальних послуг. Водночас враховуючи, що позивач безперешкодно проживає у вказаній квартирі без будь-яких правових підстав, (що суд ототожнює зі згодою власника на його проживання), одноособово споживає житлово комунальні послуги, а тому відповідно до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги обов`язок щодо їх оплати покладається на позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення коштів за утримання спадкового майна з відповідачів безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, тому суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] та [PERSON] частину сплаченого судового збору на користь позивача в розмірі 70 гривень 48 коп з кожної.

Outcome: partial