Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме в будинку [ADDRESS] ; зняття з місця реєстрації. Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , вирішив прописати свою внучку в будинку бо мав надію, що вона колись повернеться і буде разом з ним проживати спільно. На сьогоднішній день, його внучка [PERSON] є громадянкою Великої Британії, з народження проживає у Лондоні. Жодних її речей у будинку немає та нещодавно повідомила, що не буде повертатись на Україну. У зв"язку з цим у телефонній розмові з нею дійшли згоди, що позивач буде звертатись з позовом до суду. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме в будинку [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити в повному обсязі(а.с. 37). 18.12.2019 року до суду надійшла довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що [PERSON] , за місцем реєстрації не значиться (а.с.32). Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, проте, відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомила (а.с.34) З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.01.2009 року, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації №21600992, будинок [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.10). Згідно копії будинкової книги у будинку [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] [INFO] (а.с.11-14). Як вбачається з письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , свідки стверджують, що за адресою: по [ADDRESS] [PERSON] [INFO] не проживає протягом 20 років.(а.с.35-36). Позивач [PERSON] вказує, що реєстрація [PERSON] у його будинку, яка насправді там не проживає, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] у будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] створює перешкоди у здійсненні ним права власності вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити. Оскільки, відповідачка не проживає у вищевказаному будинку, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, аналізуючи норми даних статей, суд вбачає, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, а тому додатково зобов`язувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації немає потреби. З даною вимогою сторона вправі звертатись до суду в разі відмови в знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є частково обгрунтованим та таким, що підлягає до частково задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: dismissed