Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

29 серпня 2019 року до Міловського районного суду Луганської області взвернувся аявник [PERSON] , з заявою, у якій просить встановити факт смерті [INFO] у м. Луганськ свого батька - [PERSON] , [INFO] . Свою заяву обґрунтовує тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] у м. Луганськ, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть виданим установою, яка знаходиться на непідконтрольній української владі території України. Місто Луганськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній української владі території Луганської області. З метою реєстрації смерті батька заявник звертався до Міловського районного відділу державної реєстації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, однак йому було відмовлено у реєстрації та видачі свідоцтва про смерть, у зв`язку з тим, що не був наданий документ встановленої форми. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне для здійснення державної реєстрації смерті батька та отримання свідоцтва про смерть для реалізації спадкових прав. Заявник [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак просив суд розглянути справу без його участі заяву підтримує. Представник від заінтересованої особи Міловського районного відділу державної реєстації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду не з`явилась, однак нею було повідомлено про можливість розгляду справи за її відсутністю. Відзиву з запереченнями надано не було. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги заявника [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії паспорту заявника він є громадянином України. /а.с. 5-6/ Як слід з копії паспорту[PERSON] , він був при житті громадянином України. /а.с. 10-11/ Згідно копії свідоцтва про народження виданого 21.08.1971 року, серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . /а.с. 8/ Таким чином родинний зв`язок заявника з померлим доведено. Відповідно до лікарняного свідоцтва про смерть № 798 виданого 11.08.2019 року, Державним закладом «Луганської міської багатопрофільної лікарні № 8» так званої Луганської народної республіки, [INFO] у місті Луганськ, помер [PERSON] , [INFO] . /а.с. 14/ Згідно відмови Міловського районного відділу державної реєстації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 20.08.2019 року, [PERSON] було відмовлено у реєстрації смерті батька [PERSON] , у зв`язку з наданням неналежних документів. /а.с. 11/ Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Суд оцінює надане лікарняне свідоцтво про смерть, як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті, які дають висновок про наявність таких обставин не зважаючи на те, що документ не відповідає належній формі. В цій частині рішення підлягає повному задоволенню. Згідно п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.» Місто Луганськ внесено до переліку населених пунктів у яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, заявником було доведено, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] на території не підконтрольній українській владі, вимоги заявника є законними та підлягають задоволенню. Однак, оскільки суду не надано документів, які б підтверджували факт саме проживання померлого за вказаною адресою: [ADDRESS] , а не його реєстрацію, суд приходить до висновку, що в частині щодо місця проживання померлого вимога не підлягає задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial