Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В Краматорський міський суд надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди . В позовній заяві зазначено, що на підставі наказу № 112-к від 23.02.2005 року позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «КЗВВ». Відповідно до наказу № 514-к від 23.07.2014 року його було звільнено з роботи за скороченням штату працівників. На день звільнення відповідач ніяких виплат не провів. Наступні три тижні на роботі з ним ніхто не хотів розмовляти про заборгованість, яка склалася на підприємстві перед ним. В бухгалтерії йому видали дві табуляграми про заробітну плату нараховану йому за червень 2014 року в сумі 1435,41 грн., яку йому заплатили лише в сумі 717,70 грн., та за липень 2014 року. До теперішнього часу другу частку заробітної плати за червень 2014 року та за липень 2014 року він не отримав. Позивачем 26.08.2014 року було подано заяву про видачу довідки про заборгованість, однак, до теперішнього часу дану довідку надано не було. Вважає, що середній заробіток за весь час затримки по день пред'явлення позовної заяви складає 4049,10 грн.. Крім того, своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях, його родина опинилася в скрутному матеріальному стані та дану моральну шкоду він оцінює в сумі 3000 грн.. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 4577,18 грн., моральну шкоду в сумі 3000 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4049,10 грн., а всього на загальну суму 11626,28 грн.. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надав суду заперечення, з яких вбачається, що з 24.02.2005 року по 23.07.2014 року позивач працював на ПАТ «КЗВВ» та 23.07.2014 року відповідно до наказу № 514-к його було звільнено у зв'язку із скороченням численності штату працівників. Його звільнення прийшлося на час активної стадії антитерористичної операції у м. Краматорську, під час якої ПАТ «КЗВВ» перебував під постійним обстрілом важкої артилерії. Під час обстрілу 18.05.2014 року були пошкоджені ливарний та механообробний цехи, при обстрілі з 9 по 10 травня 2014 року були пошкоджені механообробний цех, побутові приміщення механообробного цеху, складальний цех, склад полу фабрикатів, а також обладнання у цехах заводу. Крім того, звільнення позивача відбувалося в тяжкий для заводу час. Всі ці обставини стали причиною того, що відповідач не мав змоги здійснювати нормальну господарську діяльність, дотримуватися дисципліни при розрахунках з контрагентами та працівниками. Відповідно до Висновку Донецької торгово-промислової палати 2199/12.12.-03 від 06.09.2014 року на завод діють обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), які є підставою для відстрочення грошових зобов'язань, в тому числі для відстрочення розрахунків по оплаті праці. Моментом настання обставин непереборної сили по виконанню своїх зобов'язань для ПАТ "КЗВВ» є дата 14.05.2014 року. У зв'язку із тим, що затримка розрахунку по заробітній платі сталася через форс-мажорні обставини, то відповідач не несе відповідальності за затримку розрахунків при звільненні, що передбачена у ст 117 КЗпП, тому вважає цю вимогу позивача безпідставною. Крім того, станом на 25.09.2014 року із позивачем проведено розрахунок по заробітній платі. Тому вважає, вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 29328,40 грн. такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, в задоволенні стягнення моральної шкоди вважає, слід теж відмовити, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди. Викладені письмові заперечення представник відповідача підтримала в судовому засіданні та просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунків при звільненні в сумі 4049,10 грн. та в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн.. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до розділу ІІ Постанови КМУ від 27.12.2010 р. N 1235 Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин - Обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія). Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України; рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України. Відповідно до копії трудової книги АВ № 142696 (а.с. 14-17) [PERSON] з 23.02.2005 року було прийнято на роботу до ПАТ «КЗВВ» та 23.07.2014 року його було звільнено за скороченням штату працівників. Відповідно до копії табуляграм (а.с. 7) заборгованість за червень 2014 року складає в сумі 1435,41 грн., за липень 2014 року - 44,20 грн.. Відповідно до Висновку Донецької торгово-промислової палати № 2199/12.12-03 від 06.08.2014 року дійсним настанням непереборної сили (форс-мажорних обставин) з 14.05.2014 року для ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» при здійсненні господарської діяльності на території м. Краматорськ та Донецької області, які свідчать про наявність загрози виникнення/накопичення податкового боргу та є підставою для відстрочення грошових зобов'язань/податкового боргу. На момент видачі висновку обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. (а.с. 27-28) Крім того, відповідно до бухгалтерської довідки, виданої ПАТ «КЗВВ» 25.09.2014 року, станом на 08.09.2014 року заборгованість заводу перед [PERSON] була повністю погашена. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що не виплата заборгованості при звільненні позивача відбулася не за виною відповідача ПАТ «КЗВВ», а в разі настання непереборної сили, що було доведено в судовому засіданні відповідачем, та станом на 08.09.2014 року ПАТ «КЗВВ» було сплачено позивачу заборгованість по заробітній платі у повному обсязі, тому суд, вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні слід відмовити. Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 3000 грн., оскільки невиплата заробітної плати поставила його родину в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що вини відповідача в несвоєчасній виплаті заробітної плати при звільнені немає, тому в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed