Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~06.05.2015 року позивач звернулася до Дзержинського міського суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дзержинську Донецької області про стягнення сум страхових виплат, які входять до складу спадщини, \~мотивуючи свої вимоги тим, що 19.11.2014 р. під час виконання трудових обов'язків на ТОВ «Технологія вуглездобичі» загинув її рідний брат [PERSON], 08.12.1982 р. н. Було складено «Акт про нещасний випадок на виробництві» за формою Н-1 від 30.12.2014 р. Добровільно відповідачем - [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не були призначені і виплачені суми відшкодування шкоди, особам які мають на те право - його дружині [PERSON], 1981 р. н., дітям і матері [PERSON]. Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 16.12.15 р., що вступило в законну силу, відповідачем були призначені суми відшкодування збитку дружині загиблого [PERSON] Страхові суми за рішенням суду обчислювалися виходячи із заробітку [PERSON] в розмірі 4 731,49 грн. згідно довідки ТОВ «Технологія вуглездобичі» № 14 від 16.02.15 р. Мати позивача і загиблого - [PERSON] померла 23.06.15 р. Вона була непрацездатною особою [INFO], отримувала пенсію за віком. Суми страхових платежів відповідачем за життя так їй призначені не були, хоча вона мала на них право за Законом. Відповідно до ст. 28 ЗУ №1105, страховими виплатами є грошові суми, які [PERSON] соціального страхування виплачує особам, які мають на це право. Ці суми складаються з: щомісячної страхової виплати; страхової виплати одноразової допомоги його сім'ї та особам, які перебувають на утриманні загиблого. Згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 1105, у відповідній редакції, статтею 33 передбачено, що в разі смерті потерпілого право на отримання щомісячних страхових платежів мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або на момент його смерті мали право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є - жінки, які досягли 55 років. На момент смерті [PERSON], [PERSON], [INFO] було 60 років. Відповідно до зазначених норм законодавства України, вона мала повне право на призначення та отримання щомісячних страхових сум. Згідно ст. 34 ЗУ №1105, у разі смерті потерпілого щомісячні страхові суми особам, які мають на це право обчислюються виходячи з середньомісячного заробітку потерпілого. Сума страхової виплати кожній особі, яка має на це право визначається шляхом ділення частини заробітку потерпілого, що припадає на кількість цих осіб. Особами, які мають право на страхові виплати є: 1. Мати загиблого - [PERSON], [INFO] 2. Дружина загиблого - [PERSON], [INFO] 3. Син загиблого - [PERSON], [INFO] 4. Син загиблого - [PERSON], [INFO] Сума середнього заробітку [PERSON] згідно доданого рішення суду була взята в розмірі 4731,49 грн. Розмір щомісячної виплати для матері загиблого [PERSON] становить: 4 731,49 грн. * 25 = 1182,87 грн. Ці суми повинні бути призначені її матері з дня смерті брата [PERSON], з 19.11.14г. по день її смерті (по 23.06.15г.). Недоплата по щомісячним сумам становить: 1182,87 грн. * 8 місяців = 9 462,96 грн. Відповідно до пункту 7 ст. 34 ЗУ №1105, у разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за пятирічний заробіток померлого і крім того не менш річного заробітку потерпілого на кожну особу, яка прибувала на його утриманні. [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань для осіб, які знаходяться на утриманні, визначена категорія осіб ст. 33 ЗУ №1105. У даний перелік входять непрацездатні особи жінки, які досягли 55 років. Крім того, ст. 202 Сімейного Кодексу України встановлено обовязок по утриманню повнолітніми дітьми своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, мати загиблого [PERSON] за життя мала право на нарахування та отримання одноразової допомоги в розмірі річного заробітку [PERSON] Розмір одноразової допомоги становить: 4 731,49 грн. * 12 міс. = 56 777,88 грн. Вона, як дочка [PERSON] є спадкоємицею даних сум, вони належать їй по Закону. Згідно ст.40 ЗУ N21105 належні суми страхових виплат, які не були своєчасно виплачені особам, які мають на це право, в разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сім'ї, а в разі їх відсутності, включаються до складу спадщини. Ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент смерті і не припинилися на момент його смерті. Крім того, ст. 1219 ЦК України зазначено, що право на соціальні виплати не входить до складу спадщини, крім випадків передбачених ст.1227 Цивільного Кодексу України. Згідно ст.1227 ЦК України «Право на отримання сум соціальних виплат, які належали спадкодавцеві» - суми відшкодувань у звязку з каліцтвом, ушкодженням здоровя, інші соціальні виплати, які не були отримані їм за життя, передаються членам його сім'ї, а при їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, вона потрапляє у першу чергу права спадкування за законом, як дочка померлої [PERSON] При оформленні та вступі в права спадкування вона звернулася до відповідача для розрахунку даних сум і передачі для відому нотаріуса. У права спадщини вона вступила. Згідно листів [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Дзержинську від 02.12.15г. №01-04 / а-19/3 вона отримала відмову з мотивів відсутності відомостей про заробітну плату загиблого на виробництві [PERSON], виходячи з якого обчислюються соціальні виплати. Вважає, що неправомірними діями відповідача вона позбавлена ??частини спадщини. Їй завдано моральну шкоду, виходячи з положень ст. 1166, ст.1167 ЦК України. Вона пережила велике горе від смерті свого брата загиблого на виробництві, після чого поховала мати, яка не прожила і року після того випадку. Відповідач навмисно приховує від нотаріуса та від неї як спадкоємця, належні суми відшкодування збитку. Порушився її уклад життя - вона нервує і переживає, змушена доводити протягом тривалого періоду свої права. [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України володіє необхідними відомостями про заробіток загиблого, які необхідні для розрахунку сум страхових платежів, це підтверджується доданими судовими рішеннями. Крім того, суми відшкодування шкоди [PERSON], матері загиблого відповідачем, фігурують у всіх документах як нараховані, що підтверджується матеріалами справи. Факт заподіяння їй моральної шкоди можуть довести свідки. З урахуванням принципів розумності та справедливості сума відшкодування моральної шкоди становить 20 000,00 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинську (м. Торецьку) в її користь суми що входять до складу спадщини: - Заборгованість по щомісячним страховим платежам за період з 19.11.14 р. по 23.06.15 р. в сумі 9462,96 грн. - одноразову допомогу в розмірі річного заробітку загиблого на виробництві [PERSON] в розмірі -56777,88 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стягнути з [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в її користь суму моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги. Дала пояснення що відповідають змісту позовної заяви. Просила позов задовольнити. Представник позивача підтримала заявлені позивачем позовні вимоги. Дала пояснення що відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних мотивів: 19.11.2014р. на ТОВ «Технологія вуглездобичі», яке зареєстроване у Київською, районі м. Донецька, а роботи проводило на території м. Дзержинська, під час виконання трудових обовязків помер [PERSON], [INFO] За фактом даного нещасного випадку 30.12.2014 р. спеціальною комісією розслідування випадку смерті на виробництві був складений та затверджений Акт №1. Згідно ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-ХІУ (далі Закон України №1105-ХІV), який діяв на час загибелі потерпілого на виробництві. Право на одержання щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого на виробництві мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами є: діти, які не досягли 16 років: діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; дії які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язані виплачувати аліменти; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Згідно п. 9 ст. 34 Закону України №1105-ХІV, у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого и працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. Згідно п. 6.1 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхова виплат», затвердженого постановою правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р № 24 (далі Порядок № 24), для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого до робочого органу виконавчої дирекції [PERSON] подається заяви осіб, які мають на це право, про призначення страхових виплат разом із комплектом необхідних документів. Для розгляду справи про призначення страхових виплат в разі смерті потерпілого до відділення [PERSON] в обовязковому порядку надається довідка про середню заробітні плату (дохід) загиблого. Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 33 Закону України №1105-ХІV. Право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату. Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки для призначення щомісячних страхових виплат. Згідно п. 6.3 Порядку 24, сума страхових виплат непрацездатним особам, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право, визначається в такому порядку: 1. Якщо кошти на утримання стягувалися за рішенням суду, страхові виплати визначаються в сумі, призначеній судом; 2. Якщо кошти на утримання не стягувалися в судовому порядку, сума страхової виплати визначається в розмірі до 25 відсотків середньомісячного заробітку потерпілого. У разі, коли право на страхові виплати мають одночасно непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого, і непрацездатні особи, які не перебували на його утриманні, спочатку визначається сума страхових виплат особам, які не перебували на утриманні померлого. При цьому сума страхових виплат на всіх непрацездатних осіб, які не перебували на його утриманні, визначається у розмірі 25 відсотків від середньомісячної заробітної плати (доходу) годувальника, якщо інший розмір не встановлено в судовому порядку. Установлена зазначеним особам, які не перебували на утриманні потерпілого, сума страхових виплат виключається із заробітку годувальника, а потім визначається сума страхових виплат особам, які перебували на утриманні померлого. Таким чином, право на страхові виплати мають члени сімї загиблого на виробництві, а саме: [PERSON] (дружина) - одноразова допомога сімї загиблого на виробництві [PERSON] в розмірі його пятирічного заробітку; [PERSON] (син) - одноразова допомога в розмірі однорічного заробітку потерпілого на виробництві та щомісячні страхові виплати; [PERSON] (син) - одноразова допомога в розмірі однорічного заробітку потерпілого на виробництві та щомісячні страхові виплати; [PERSON] (мати) - щомісячні страхові виплати. Відділення [PERSON] у м. Дзержинську не заперечує право на отримання страхових виплат вищезазначеним особам, але не може встановити розмір середньомісячної заробітної плати потерпілого на виробництві [PERSON] і таким чином не може встановити розмір страхових виплат. Підстави наступні: Згідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014г. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» (далі - Постанова №595), міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобовязані були до 1 грудня 2014р. забезпечити переміщення бюджетних установ, підприємств і організацій з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у населені пункти, на території яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження у повному обсязі. 16.01.2015р. [PERSON] звернулася до відділення [PERSON] у м. Дзержинську з заявою та актами про нещасний випадок по ф. Н-1, Н-5 щодо призначення страхових виплат у звязку з втратою годувальника. 02.03.2015р. ТОВ «Технологія вуглездобичі» надало довідку про заробітну плату загиблого на виробництві [PERSON] На кутовому штампі довідки про заробітну плату зазначена юридична адреса підприємства ТОВ «Технологія вуглездобичі»: м. Донецьк. Згідно даних Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на вказану дату підприємство не перемістилося на підконтрольну українській владі територію. Таким чином, довідка про заробітну плату загиблого, яка надана ТОВ «Технологія вуглездобичі», не відповідає вимогам діючого законодавства України. Крім того, згідно абз. 11 ст. 40 Закону України №1105-ХІV, належні суми страхових виплат, що з вини [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. У судовому засіданні представник відповідача дав пояснення, в яких підтримав зазначені заперечення проти позову. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у відповідній редакції, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються у тому числі із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого). Ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими непрацездатними особами у тому числі є: жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Ч. 9 ст. 34 зазначеного Закону встановлено, що у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати. При цьому, згідно ч. 7 цього Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сімї повинен бути не меншим за пятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні. Нормою ст. 202 СК України покладено на повнолітню дочку, сина обовязок утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлено, що належні суми страхових виплат, що з вини [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON], 08.12.1982 р. н. перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Технологія вуглездобичі». 19.11.2014 року під час виконання трудових обовязків він загинув. У звязку із цим був складений «Акт про нещасний випадок, повязаний з\~ виробництвом» за формою Н-1 від 30.12.2014 р. (а. с. 9 14). Матірю позивача по справі [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] і [PERSON] є [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 24,25, 27). [PERSON] померла 23.06.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 28). [PERSON] перебувала на обліку в управлінні ПФУ в м. дзержинську Донецької області як отримувач пенсії по втраті годувальника з 26.03.2009 року. Ця обставина підтверджується довідкою № 5156/02 від 25.07.2016 р. (а.с. 47). [PERSON] 20.04.2015 року звернулася із заявою до відповідача про призначення їй страхових виплат у звязку із смертю годувальника. [PERSON], яка є дочкою [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, що підтверджено повідомленнями нотаріуса (а. с. 49, 69) і є спадкоємцем першої черги. Вказані обставини не оспорювались сторонами. З метою отримання документів, необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину, позивач зверталася до відповідача із заявою про надання інформації щодо сум страхових виплат, які повинні були виплачуватись [PERSON] у звязку із смертю її сина на виробництві (а.с. 70). Державним нотаріусом Дзержинської державної Нотаріальної контори 19.12.2015 року було скеровано на адресу відповідача запит № 1523/02-14 з проханням надати інформацію про наявність страхових виплат, що належать померлій [PERSON] (а.с. 69). Запитувана у цих зверненнях інформація щодо сум страхових виплат відповідачем надана не була. Матеріалами справи, а саме, розрахунком страхових виплат (а.с. 37), довідкою від 28.10.2016 р. за № 01.06.2000 (а.с. 60) підтверджується та обставина, що відповідач мав у своєму розпорядженні інформацію щодо належних [PERSON] страхових виплат, а також мав можливість надати ці відомості позивачу і нотаріусу. Ненадання таких\~ відомостей стало перешкодою для реалізації права [PERSON] на отримання страхових виплат, а позивача позбавляє можливості оформити право на отримання спадщини. На час розгляду справи доказів сплати відповідачем будь-яких страхових сум на користь [PERSON] або позивача у звязку із смертю на виробництві [PERSON] сторонами не надано. Отже, суд приходить до переконання, що відповідачем порушено право [PERSON], і її спадкоємця [PERSON] на отримання страхових виплат у звязку із смертю на виробництві [PERSON]. Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати провадяться особам, які мають право на виплати у звязку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого. Крім того, п. 6.1.5 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року N 24 визначено, що право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого. Враховуючи зазначені норми, а також не оспорювану сторонами обставину, що встановлений розмір щомісячних страхових виплат складає 1182.87 грн., суд погоджується з розрахунком відповідача щодо належних [PERSON] страхових виплат, які повинні бути нараховані з дня смерті потерпілого на виробництві [PERSON] 19.11.2014 р. та по день смерті [PERSON], а саме по 23.06.2015 р. при встановленому розмірі щомісячних страхових виплат 1182.87 грн., загальна сума яких складає 8477,24 грн. Таким чином, суд вважає можливим часткове задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості по щомісячним страховим платежам за період з 19.11.14 р. по 23.06.15 р. в сумі 9462,96 грн. Ця позовна вимога підлягає задоволенню в частині стягнення у сумі 8477,24 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення одноразової допомоги в розмірі річного заробітку загиблого на виробництві [PERSON] в розмірі 56777, 88 грн, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з п. п. 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року N 24, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції [PERSON] в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижчеоплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, повязаних з похованням померлого. Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст. 33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право (незалежно від того, разом вони проживали чи окремо), - мають право тільки на призначення щомісячних страхових виплат. Саме такий правовий висновок про застосування зазначених правових норм міститься у рішенні Верховного Суду України від 30 червня 2011 року по справі 6-28669св09. Таким чином, оскільки [PERSON] є матірю\~ померлого внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] і на час смерті потерпілого досягла 55 років, однак на утриманні\~ [PERSON] не перебував, хоча мала на це право, тому, передбачені ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», підстави для одержання одноразової допомоги після смерті [PERSON] у розмірі, встановленому ч. 7 ст. 34 указаного Закону, у [PERSON] відсутні. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки право у [PERSON] для одержання одноразової допомоги після смерті [PERSON] не виникло, то таке право відсутнє у складі спадщини після смерті [PERSON], й, відповідно, це право не виникає у позивача, як у спадкоємця. Крім того суд вважає частково доведеною і такою, що підлягає частковому задоволенню позовну вимогу про стягнути з відповідача в користь позивача суми моральної шкоди, виходячи з наступного: Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з положення статті 23 Цивільного кодексу України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті. Відповідно до розяснень, викладених у п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань та з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Суд враховує тяжкість глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, необхідність докладати додаткові зусилля для звернень до відповідача і суду з метою захисту свого права. Також суд зважає на незабезпечення відповідачем реалізації прав позивача на отримання страхових виплат. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачеві в еквіваленті 1000 грн. Відповідно до частини 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~«ст. 4 Закону України «Про судовий збір"\~ в редакції, яка діяла на день звернення позивача з позовом до суду, із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати. \~\~\~\~ З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем судовий збір не сплачувався на підставі\~ п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~\~\~\~ Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення суми\~ страхових виплат, яка складає 8477,24 грн. і моральної шкоди в сумі 1000 грн.\~Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає сплаті на користь держави судовий збір у розмірі 60\~ (шістдесят ) грн. 57 коп. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача належні страхові виплати і грошовий еквівалент завданої моральної шкоди, що є достатньою сатисфакцією за порушення прав позивача, та судового збору на користь держави, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial