Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності спадкового майна спадкодавцю та про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим що [INFO] року померла [PERSON], останнім місцем проживання якої було с.Шишаки Хорольського району Полтавської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема право на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, але в заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача Клепачівської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Державним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу, на підставі заяви позивача про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу на майно померлої [INFO] року, [PERSON] за № 115/2017. Після звернення до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] який за життя належав [PERSON], позивачу листом за вих.№ 1534/02-14 від 14.09.2018 року Хорольська державна нотаріальна контора повідомила, як спадкоємцю за заповітом, що прийняла спадщину на майно - [PERSON] 1931 року народження, дата смерті [INFO] року, останнім місцем проживання якої було: с. Шишаки Хорольського району Полтавської області (на час відкриття спадщини спадкодавець проживала одна), що 28.04.2017 року у Хорольській державній нотаріальній конторі на підставі її заяви про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу №115/2017. Заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини спадкоємцями першої черги за законом, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині в пор. ст. 1241 ЦК України немає. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За твердженням позивача, спадкодавцю належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], однак жодних документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок позивачем не надано. Згідно даних довідки №98 виданої 13.09.2018 року Комунальним підприємством «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на вищевказаний будинок не було зареєстровано. Відповідно ст. 182 та ст.331 ч.2 абз. 3 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності на це майно виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 68 ЗУ «Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Право власності на житловий будинок може бути підтверджено зокрема одним з таких документів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна, свідоцтвом про право на спадщину, рішенням суду та ін.. У разі, якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця, відсутній і реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, який спадкоємець бажає успадкувати, не була проведена, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступним його власником (спадкоємцем) може вирішуватися у судовому порядку. Позивач має право звернутися до суду і за умов надання суду усіх необхідних та достатніх доказів, вирішувати питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування на вищевказаний об'єкт нерухомого майна. Викладені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: -Копією свідоцтва про смерть [PERSON]; -Копіями довідок Клепачівської сільської ради; -Копією паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON]; -Копією заповіту; -Копією технічного паспорта; -Копією довідки № 98 від 13.09.2018 року КП ЛМБТІ; -Копією інформаційної довідки; -Копією листа нотаріуса. Таким чином, виникла ситуація при якій, спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved