Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області, Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання двох дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від спільного подружнього життя з яким у них є дві неповнолітні дитини, сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у позивачки не склалось, з літа 2013 року вони разом не проживають, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Влітку 2013 року відповідач, нічого не пояснюючи, забрав свої особисті речі з найманої ними квартири у м. Києві, і вибув у невідомому напрямку. З цього часу позивачка відповідача [PERSON] не бачила, його місце проживання їй не відоме. Більше чотирьох років відсутності відповідача неповнолітні діти проживали і зараз проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Вона здійснює всі свої батьківські обов'язки по утриманню, навчанню та вихованню неповнолітніх дітей. За ввесь цей час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, долею неповнолітніх дітей не цікавиться, жодного разу відповідач не відвідав дошкільного закладу де перебувають неповнолітні діти, з дітьми відповідач не спілкується, не приймає участі у їх вихованні, місце перебування відповідача протягом більше чотирьох років позивачці не відоме. За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Також позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку), починаючи з дня подання в суд даної заяви і до повноліття дітей. Позивачка у судовому засіданні підтримала свої вимоги повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.8 п.4 ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Представник третьої особи: служби у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області позов підтримала, просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Представник третьої особи Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Згідно вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з?явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість заочного розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, встановив наступне. [PERSON], [INFO], уродженка м.Корюківка Чернігівської області, проживає і є зареєстрованою в м.Корюківка Чернігівської області, що підтверджується печаткою в її паспорті громадянина України [NUMBER] виданим 08 грудня 2006 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. З відповідачем [PERSON] позивачка перебувала в шлюбі, зареєстрованому 27 березня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 27 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Відповідач [PERSON] є громадянином Грузії, він прибув на Україну для постійного проживання. Після реєстрації шлюбу позивачка та відповідач працювали і проживали в м.Києві, де орендували квартиру, в якій не були зареєстровані. В листопаді місяці 2008 року батьки позивачки зареєструвати відповідача в їх квартирі, бо відповідачу необхідно було мати реєстрацію для отримання посвідки на постійне місце проживання в Україні. 26 листопада 2008 року відповідач був зареєстрований в квартирі батьків позивачки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після реєстрації місця проживання відповідач [PERSON] отримав в міграційній службі м.Чернігова посвідку на постійне місце проживання в Україні. Від спільного подружнього життя з відповідачем у позивачки є дві неповнолітні дитини, син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 26 серпня 2005 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 16 травня 2008 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Барселона, Іспанія. Остання дитина у позивачки з відповідачем [PERSON] народилась під час їхнього перебування в Іспанії, куди вони виїздили в пошуках роботи. Сімейне життя з відповідачем [PERSON] у позивачки не склалось, з літа 2013 року вони з відповідачем разом не проживають, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Влітку 2013 року відповідач, нічого не пояснюючи позивачці, забрав свої особисті речі з найманої нами квартири у м.Києві, і вибув у невідомому напрямку. З цього часу позивачка відповідача [PERSON] не бачила, його місце проживання їй не відоме. Одразу після зникнення відповідач [PERSON] тричі телефонував позивачці, намагався пояснити причину свого зникнення, а потім взагалі не телефонував, ніяких стосунків позивачка з відповідачем не підтримують. Номер телефону, з якого він телефонував, на виклики не відповідає. З часу свого зникнення відповідач [PERSON] своїх неповнолітніх дітей не бачив, їх вихованням не займався і не займається, стан дітей та їх доля відповідача взагалі не цікавить, ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач позивачці не надає, двох дітей позивачка утримує самостійно, діти знаходяться на її утриманні. Місце проживання відповідача [PERSON] позивачці та її батькам не було відомо, але відповідач був зареєстрований у квартирі батьків позивачки, хоча фактично там не проживав, тому мати позивачки вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування її квартирою. Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року позов матері було задоволено, відповідача [PERSON], [INFO], визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідач не прибув на розгляд даної справи. Місце перебування відповідача [PERSON] позивачці не відоме. Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2016 року шлюб позивачки та відповідача було розірвано, розгляд справи проведено без участі відповідача. Протягом більше чотирьох років відсутності відповідача неповнолітні діти проживали і зараз проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Позивачка здійснює всі свої батьківські обов'язки по утриманню, навчанню та вихованню неповнолітніх дітей. На протязі більше чотирьох років відповідач [PERSON] із позивачкою та дітьми не проживає, матеріальної допомоги на утримання дітей позивачці не надає, долею неповнолітніх дітей не цікавиться, жодного разу відповідач не відвідав дошкільного закладу де перебувають неповнолітні діти, з дітьми відповідач не спілкується, не приймає участі у їх вихованні, місце перебування відповідача протягом більше чотирьох років позивачці не відоме. Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками, а також в інших випадках. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, більше чотирьох років не виявив щодо дітей батьківського піклування, що є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно обох дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин позивачка вимушена заявити вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей підтверджується наступними доказами. Згідно довідок №16-17 від 31 січня 2018 року Корюківської ЗОШ І-ІІІ ст.№1 обидві дитини характеризуються позитивно, за час навчання дітей батько навчанням не цікавився, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником. Відповідач [PERSON] не виконує свій батьківський обов′язок, передбачений ст.180 Сімейного кодексу України, своїх неповнолітніх дітей відповідач не утримує і позивачці їх утримувати не допомагає. За таких обставин позивачка вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою для примусового стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання спільних неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріального становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний прожитковий мінімум для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка працює неофіційно, отримує мінімальну плату, в районному центрі зайнятості на обліку не перебуває, державної допомоги на дітей не отримує, інших доходів не має. Наведене свідчить, що відповідач в порушення ст.ст.150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов'язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти. Факт ухилення відповідачем від виховання та утримання дітей підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і викладені судом вище. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 03.03.2018 № 01-16/503 Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що він не виконує батьківські обов'язки по відношенню до своїх дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, що відповідно до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до чинного сімейного законодавства батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню. За таких обставин позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню у розмірі запропонованому позивачкою. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору по справі слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved