Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В березні 2014року [PERSON] звернувся з позовом до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, в якому просив визнати за ним право власності на жилий будинок з надвірними будівлями вартістю 88160 грн., який знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що за життя його батько - [PERSON] 10.12.2008 року склав заповіт на ім'я позивача, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав йому. Постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори від 14.02.2014року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] у зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто, відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01.04. 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01.04.2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Апелянт вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема, судом невірно вказано, що на день смерті [PERSON] [INFO] в спадковому будинку проживав [PERSON]- брат апелянта, оскільки відповідно до довідки Червонопартизанської сільської ради станом на день смерті батька апелянта у спірному будинку [PERSON] не проживав. Також апелянт вказує, що судом при вирішенні спору по суті не були враховані положення, викладені у роз'ясненні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", в яких зазначено, що записи у погосподарських книгах є особливою формою погосподарського обліку, і вказані записи оцінюються у сукупності з іншими доказами при вирішенні питань про визнання права власності на спадкове майно. Апелянт зазначає, що є безпідставним висновок суду першої інстанції відносно того, що постанова нотаріуса про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відносно спірного житлового будинку є неналежним доказом такої відмови. На думку апелянта, суд першої інстанції невірно прийшов до вказаного висновку, при цьому не врахувавши Правила ведення нотаріального діловодства, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2010року за № 1318/18613. В судове засідання апеляційного суду представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення не з'явивися(а.с. 66,71), надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності (а.с.72). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги [PERSON] до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON], [INFO], - право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. В задоволені решти позовних вимог [PERSON] - відмовити. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] було побудовано в 1978 році (а.с. 5-7). Відповідно до довідки Червонопартизанської сільської ради від 22.05.2014року(а.с.67),вказане господарство станом на 15.04.1991року відносилось до типу колгоспного двору. В ньому були зареєстровані: [PERSON]- батько [PERSON], [PERSON] - мати [PERSON], [PERSON] - брат [PERSON] і сам [PERSON] Згідно записів погосподарської книги сільської ради № 20 особовий рахунок [NUMBER] за 1974-1976 роки значиться житловий будинок 1931 року забудови та є відмітка, що в 1975 році розпочато будівництво нового будинку ( а.с. 67-69). За життя, 10.12. 2008 року батько позивача -[PERSON] склав заповіт ( а.с. 29), яким заповідав все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, - своєму сину [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 524/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON](а.с.21-35), позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки ( а.с. 30-35). Постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори від 14.02.2014року № 238/02-31 (а.с.15), відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO].При цьому у вказаній постанові зазначено, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто відсутній правовстановлюючий документ на будинок. На день смерті [PERSON] - [INFO] в жилому будинку в [ADDRESS] разом з ним проживали мати позивача - [PERSON] та позивач [PERSON] ( а.с. 8). 27.12.2013 року позивач звернувся до Носівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON]( а.с. 22). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того що, позивачем не дотримано порядок оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, зокрема, суд вказав, що позивач не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Суд також зазначив, що постанову нотаріуса про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відносно житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] необхідно розцінювати, як неналежний доказ відмови, так як вона видана з порушенням порядку її видачі із-за відсутності в матеріалах спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] заяви до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину з конкретизацією спадщини та самої постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину, наявність якої повинна бути обов'язковою. Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 01.04. 2014 року та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги [PERSON] до Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON], [INFO], - право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] було побудовано в 1978 році (а.с.5-7). Відповідно до довідки Червонопартизанської сільської ради від 22.05.2014року(а.с.67),вказане господарство станом на 15.04.1991року відносилось до типу колгоспного двору. В ньому були зареєстровані: [PERSON]- батько [PERSON], [PERSON] - мати [PERSON], [PERSON] - брат [PERSON] і сам [PERSON] Згідно записів погосподарської книги сільської ради № 20 особовий рахунок [NUMBER] за 1974-1976 роки значиться житловий будинок 1931 року забудови та є відмітка, що в 1975 році розпочато будівництво нового будинку ( а.с. 67-69). Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що кожному з членів колгоспного двору господарства, яке знаходиться в [ADDRESS], належало по 1/4 частині вказаного будинку, зокрема: позивачу, його батьку, матері та брату. За життя, 10.12.2008 року батько позивача -[PERSON] склав заповіт ( а.с. 29), яким заповідав все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, - своєму сину [PERSON] Виходячи з даного заповіту, батько позивача за свого життя заповів [PERSON] належну йому 1/4 частину будинку в [ADDRESS]. Таким чином, стосовно визнання права власності на вказаний будинок за позивачем в порядку спадкування за складеним [PERSON] заповітом, то необхідно зазначити, що позивач в порядку спадкування після смерті батька має право на 1/4 частину вказаного будинку. Відносно тієї обставини, що на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. На день смерті [PERSON] - [INFO] в жилому будинку в [ADDRESS] разом з ним проживали мати позивача - [PERSON] та позивач [PERSON](а.с. 8). Житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] було побудовано в 1978 році (а.с. 5-7). Відповідно до абз. 3 ч. 2 статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні даного спору щодо визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, апеляційний суд оцінює записи у погосподарській книзі на господарство по [ADDRESS] (а.с. 67- 69) у сукупності з іншими доказами по справі, зокрема, технічним паспортом на вказаний будинок ( а.с. 5-7). Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON], [INFO],- право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS].

Outcome: partial