Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

10 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та рідного брата [PERSON], померлого [INFO] на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, розташоване [ADDRESS] та земельної ділянки, обґрунтувавши свої доводи тим, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини - знаходження з січня 2012 року по січень 2013 року за межами України. В засіданні суду позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, суду пояснив, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], він спадщину не бажав приймати, тому що спадщину прийняв його рідний брат [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем [ADDRESS], в житловому будинку, який належав [PERSON] на праві власності. В січні 2012 року, незадовго до смерті [PERSON], який помер [INFO], позивач виїхав на заробітки в Астраханську область Російської Федерації; про смерть брата дізнався від родичів, на похоронах не був присутнім. На території РФ проживав без реєстрації; будь які докази, яки б підтверджували факти знаходження в Росії та перетинання державного кордону України у нього відсутні. В лютому 2014 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори йому біло відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку на прийняття спадщини. Відповідач Рубцівська сільська рада Краснолиманського району Донецької області, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с 18), представника в судове засілдання не направила, надала заяву про розгляд справи без присутності представника в судовому засіданні (а.с. 21). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Лозове Крпаснолиманського району Донецької області (а.с. 8) приходиться матір'ю позивачу (а.с. 7) і [PERSON], який помер [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 11), відповідно [PERSON] є рідним братом позивача.(а.с. 10). Відповідно до довідки №67 від 20.01.2014 року, виданої Рубцівською селищною радою [PERSON] був зареєстрований і проживав разом з [PERSON] на день смерті останньої (а.с 9). Відповідно до відповіді Краснолиманської державної нотаріальної контори, яка надійшла до суду 17.02.2014 року, що спадкові справи до майна громадян: [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], у незавершених провадженням, які зберігаються у Краснолиманській державній нотаріальній конторі, не заводилась та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Краснолиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.20). Постановою Краснолиманського державного нотаріуса від 04.02.2014 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. (а.с. 13) Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справи суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз.6 п.24 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 поважним є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини. Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України викладеною в узагальненні "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Судом достовірно встановлено і це не заперечувалось позивачем, що у нього були відсутні будь які перешкоди для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Більш того позивач в судовому засіданні зазначив, що не бажав після смерті матері приймати спадщину, тому що спадщину прийняв його рідний брат [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем. Суд приходить до висновку, що [PERSON], який постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК Україїни. На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом було роз'яснено позивачу права передбачені статтями 10, 11 ЦПК України та наслідки невчинення процесуальних дій, однак позивач не надав будь яких доказів які підтверджують поважність пропуску строку на прийняття спадщини та відмовився від витребування інформації про перетин державного кордону України в січні 2012 року та в січні 2013 року. Виходячи із встановлених обставин, наданих позивачем доказів і вимог матеріального закону, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини і відповідно про відсутність матеріально-правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed