Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

04.08.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що його батьком являється відповідач [PERSON] Після закінчення школи він продовжив навчання в Професійно-технічному училищі №44 м. Миргорода. Отримує стипендію 415 грн. На даний час він повнолітній. До досягнення повноліття батько-відповідач по справі сплачував на його утримання аліменти. В звязку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, оскільки йдуть витрати на харчування, одяг, канцтовари, книги, тощо. Мати йому надає посильну матеріальну допомогу, а батько у такій допомозі відмовив, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на час навчання в розмірі ? частини від всіх наявних у нього доходів. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Дав згоду на сплату аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/8 частини від його заробітку, зважаючи на ту обставину, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина син [PERSON] [INFO] від другого шлюбу. Його дружина не працює і його заробітку ледь вистачає на проживання. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON],що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Позивач [PERSON] навчається в Професійно-технічному училищі №44 м. Миргорода. Термін закінчення навчання 28 лютого 2018 року (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи свідчать, що відповідач є особою працездатного віку /1976 р.н/; працює. Даних про свій стан здоровя відповідач суду не надав, як не надав доказів того, що його син, який навчається, не потребує матеріальної допомоги з його сторони. Водночас, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини (а.с.16), достовірно не підтверджує неспроможність останнього надавати утримання повнолітньому сину на період його навчання. Обов'язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини. Відтак, можливо зробити висновок, що син сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO], який продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів на період навчання позивача суд враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище повнолітнього сина, матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні малолітньої дитини. Також суд враховує ту обставину, що позивач отримує стипендію, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, ту обставину, що [PERSON] , як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та приходить до переконання, що на його утримання слід з відповідача стягувати 1/6 частину від заробітку (доходу) щомісячно. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial