Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

вересні 2014 [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції про визнання . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що із 1998 року він та [PERSON] фактично проживали однією сім'єю в м. Одеса без реєстрації шлюбу, а у 2001 році переїхали на постійне місце проживання у [ADDRESS]. [INFO] у [PERSON] народилась дочка [PERSON]. Батьком дитини у свідоцтві про її народження зі слів матері записаний [PERSON]. Відповідач [PERSON] зареєструвала народження дочки у відділі реєстрації актів цивільного стану, а її прізвище, ім'я та по батькові у Книзі реєстрації народжень записано відповідності з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою. Проте, як вказує [PERSON] у позовній заяві, дані записи в графі «батько» не відповідають дійсності, оскільки з 1998 року він та [PERSON] проживають разом, ведуть спільне господарство, пов'язані спільним побутом, спільно виховують дитину - Крістіну, та фактично у них склалось сімейне життя. Також вказав, що визнає своє батьківство щодо доньки [PERSON], [INFO]. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції виключити відомості про батька дитини [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON], № 42, та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції внести зміни до актового запису № 42, зазначивши в ньому [PERSON] батьком дитини та змінивши прізвище дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечила та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Від відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області до початку судового засідання надійшов лист у якому вказано, що проти вимог позивача заперечень не мають, та просять проводити розгляд справи у відсутність їх представника. Вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.07.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, [PERSON] народилася [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану 16 липня 2003 року здійснено актовий запис за № 42. Батьком в свідоцтві про народження [PERSON] вказаний [PERSON] (а. с.6). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого 27 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області, підставою запису відомостей про батька вказано «Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матір'ї)». Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Причому таке право може бути реалізоване як в порядку позовного провадження за наявності спору про право (визнання батьківства за рішенням суду). При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми ст. 53 КпШС. Метою дій матері було отримання від держави допомоги на утримання дитини, як одинока мати. Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", чинної до 15 травня 2006 р., роз'яснював, що питання про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою в шлюбі й не подали в органи РАГС спільної заяви про їх реєстрацію як батьків, може вирішуватися судом за заявою про встановлення батьківства, поданою одним із батьків або опікуном (піклувальником), іншою особою, на утриманні якої перебуває дитина, а також самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Крім того, згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу ни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення «аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення «аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, та врахувавши той факт, що відповідачі позовні вимоги визнали у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved