Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 13198 гривень 50 копійок. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 02.02.2018 року відповідач [PERSON] позичив у нього гроші в сумі 525 доларів США, про що власноручно написав розписку в якій вказав, що зобов`язується повернути позичені кошти у строк до 31.05.2018 року. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від повернення коштів, чим порушує взяті на себе зобов`язання, і до сьогоднішнього часу останній позичені гроші так і не повернув. Неодноразові звернення позивача в телефонному режимі до відповідача про необхідність повернення заборгованих коштів виявились безрезультатними. Покликаючись на викладені обставини та норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 13198,50 гривень та сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.10.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується письмовою розпискою від 02.02.2018 року, згідно якої [PERSON] отримав гроші в сумі 525 доларів США від [PERSON] , які зобов`язувався повернути у строк до 31 травня 2018 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Відповідач на спростування зазначеної обставини доказів не подав. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів - договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов`язань по даному договору позики не виконав. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подав. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач підписав позовну заяву та подав її до суду 28.08.2019 року, однак просить стягнути борг в сумі 13198,50 гривень, який еквівалентний 525 (п`ятсот двадцяти п`яти) доларам США на момент складання позовної заяви - 14.08.2019 року. В той же час, станом на 20.11.2019 року (день розгляду справи та постановлення судового рішення), сума позики в національній валюті за курсом Національного банку Українискладає 12707 гривень (525 х 24,2039), а тому саме ця сума підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 12707 гривень, оскільки подальше зволікання повернення коштів порушуватиме майнові права позивача. Крім цього, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial