Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

9 грудня 2016 року, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з названим позовом, в якому просили суд, визнати за ними в рівних частках, по Ѕ частці за кожним право власності в порядку спадкування за законом після смерті їхньої матері [PERSON], померлої [INFO]. на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0598 га з цільовим призначенням для садівництва (кадастровий номер : [NUMBER]), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] і належала спадкодавцю [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.09.2006 р. (реєстр. № 4784), право власності на яку остання не зареєструвала за життя і не отримала правовстановлюючий документ на неї, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. В судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, особисто під розписки, причини неявки не повідомили, однак надіслали до суду свої письмові заяви, в яких повністю підтримали свій спільний позов, просили його задовольнити та слухати справу без їхньої участі (а.с. 61,62,66). Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд ухвалити рішення згідно норм діючого законодавства і розглянути справу без його участі (а.с. 63-65). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до приписів ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Суд встановив, що після смерті матері позивачів [PERSON], померлої [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.03.2016 р. та свідоцтвами про народження позивачів серії [NUMBER] від 25.10.1974 р., серії [NUMBER] від 19.08.1975 р. та свідоцтва про переміну прізвища позивачки серії [NUMBER] від 14.12.1999 р. - відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0598 га з цільовим призначенням для садівництва (кадастровий номер : [NUMBER]), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] і належала спадкодавцю [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.09.2006 р. (реєстр. № 4784), право власності на яку остання не зареєструвала за життя і не отримала правовстановлюючий документ на неї, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку (а.с. 9,16). Розмір площі земельної ділянки підтверджується витягом з Державного земельного кадастру НВ-5103634882016 від 22.11.2016 р., отриманої позивачкою (а.с. 11). Після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]., позивачі по справі своєчасно прийняли спадщину, шляхом подачі відповідних письмових заяв на ім`я нотаріуса та проханням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по Ѕ частці кожний на спадковий садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який розташований на вищевказаній земельній ділянці (а.с. 14,17,18). Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, позивачам було відмовлено нотаріусом з вищевказаних підстав. Аналізуючи приписи норм вищевказаного законодавства та статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку - до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем - не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Таким чином, суд вважає, що спадкодавець [PERSON], померла [INFO]. - за життя набула право власності на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,0598 га з цільовим призначенням для садівництва (кадастровий номер : [NUMBER]), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] і належала спадкодавцю [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.09.2006 р. (реєстр. № 4784), право власності на яку остання не зареєструвала за життя і не отримала правовстановлюючий документ на неї та відповідно позивачі мають законне право на її успадкування в порядку спадщини за законом в рівних частках кожний, по Ѕ частці, а тому вказаний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved