Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

17.04.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому, із врахуванням уточнення до позовної заяви від 12.05.2015 року, просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на час навчання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до 10.06.2016 року. В обгрунтування позову послалась на те, що з 26.10.1996 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. 24.04.2009 року шлюб з відповідачем розірвано. Зазначає, що син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останній навчається у ДВНЗ «Червоноградський гірничо-економічний коледж» на третьому курсі денної форми навчання. Вказує, що працює на ВП «Відродження» на посаді поверхневого гірника із низькою заробітною платою. Син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на платній основі. Стверджує, що відповідач, здійснюючи підприємницьку діяльність, має змогу матеріально допомогти сину на час його навчання. На даний час матеріально підтримати сина допомагають родичі позивача. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, у якому просить позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 200,00 грн. щомісячно до 10.06.2016 року. Вимоги обґрунтовані тим, що на даний час у нього складне матеріальне становище, відсутні доходи від підприємницької діяльності, має на утриманні дружину [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та дочку [PERSON], [INFO]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач має об'єкти нерухомості та транспортні засоби. Вважає, що відповідач має змогу надавати позивачеві матеріальну допомогу на час навчання їхнього сина [PERSON]. Заперечення відповідача стосовно позову вважає безпідставним. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав частково з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Крім цього пояснив, що жодного доходу від підприємницької діяльності не отримує, має транспортні засоби, аліментів нікому не платить. Вважає, що оскільки син [PERSON] повнолітній, останній може сам себе матеріально забезпечувати. Просить позов задовольнити в розмірі 200,00 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюб між сторонами у справі було розірвано 24.04.2009 року (а.с. 4). Згідно паспортних даних [PERSON], на даний час є повнолітнім (а.с. 6). Згідно копії довідки від 08.04.2015 року № 2059, [PERSON] навчається в ДВНЗ «Червоноградському гірничо-економічному коледжі» на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «РПЗ» з 01.09.2012 року до 10.06.2016 року (а.с. 9). Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] № 239, загальна сума нарахованої зарплати за 2014 рік становить 31015,07 грн. (а.с. 13) Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Згідно із ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналогічні роз'яснення викладені в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де крім зазначеного роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вирішуючи спір, судом ураховано, що відповідач з 14.06.2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]), має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим дружина відповідача перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку (наказ Відділу освіти Червоноградської міської ради Львівської області від 13.02.2015 року № 72-к), згідно довідки ДПІ у м. Червонограді від 27.04.2015 року № 1022/13-13-17-01-17 відповідач перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, проте за 2014 рік та I квартал 2015 року доходів не отримував, згідно з його поясненнями має можливість надавати своєму сину матеріальну допомогу у сумі 200,00 грн. щомісячно. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання сина до досягнення ним 23 років, а обов'язок щодо надання вказаної допомоги поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання, що зумовлює необхідність витрат на одяг, взуття, приладдя для навчання, тощо. Разом з тим, суд вважає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі більше ніж 200 грн. на місяць, оскільки протипоказань та будь-яких обмежень у працевлаштуванні у нього немає. Таким чином, враховуючи в сукупності встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] необхідно стягувати 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.04.2015 року і до припинення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення сином 23-річного віку, що забезпечить належне матеріальне утримання сина, а також не буде обмежувати відповідача у видатках на утримання нової сім"ї. Отже, позов задовольняється частково в межах, визначених вище. Крім цього, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач при пред'явленні такого позову до суду звільнена від сплати судового збору, суд,

Outcome: partial