Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

08 липня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення коштів. Посилався на те, що з 2008 року він знайомий з [PERSON], який працює на СТО, що розташоване в м. Полтава, вул. Островського (Петра Дорошенка), 2. На початку січня 2016 року із розмови з відповідачем йому стало відомо, що продається транспортний засіб (мікроавтобус Фольцваген) білого кольору за 8 000 доларів США. Відповідач [PERSON] запропонував йому придбати у нього авто (мікроавтобус Фольцваген) білого кольору за 8 000 доларів США . Із розмови з відповідачем він зрозумів, що автомобіль належить йому. [PERSON] запропонував в рахунок майбутнього придбання автомобіля віддати йому завдаток 1200 доларів США на, що він погодився та на наступний день віддав йому завдаток у розмірі 200 доларів США, жодних письмових угод з цього приводу вони не укладали, бо він довіряв відповідачеві. Завдаток він віддавав двома частинами спочатку 200 доларів США, а потім 1000 доларів США. Потім у нього склалися такі життєві обставини, що він не міг зібрати достатні кошти для придбання автомобіля у відповідача та повернув його , повідомивши відповідача про те, що він не має коштів на придбання автомобіля та відмовляєтся від його придбання. Відповідач автомобіль прийняв, але кошти у розмірі 1200 доларів США, які він віддав йому як аванс не повернув. При цьому він повідомив, що автомобіль, який він мав намір придбати належить не йому, а [PERSON], який відмовляється віддати аванс, так як він відмовився придбати автомобіль. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, сплачених ним за автомобіль, однак відповідач ухиляється від повернення коштів, уникає зустрічей. Оскільки він сплатив відповідачеві 1200 доларів США в рахунок вартості автомобіля, який в майбутньому мав намір придбати, сплачена ним сума 1200 доларів США не є завдатком, а є авансом. Та обставина, що відповідач отримував від нього кошти у розмірі 1000 доларів США, як аванс за майбутнє придбання ним автомобіля підтверджується матеріалами кримінального провадження. Просив, стягнути з відповідача на його користь 29 815 грн. 05 коп., що еквівалентно 1200 доларів США по курсу НБУ на час звернення до суду та понесені судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути з відповідача [PERSON] понесені витрати на оголошення в засобах масової інформації в розмірі 120 грн. та розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність суду не надав. Враховуючи клопотання позивача про заочний розгляд справи, суд ухвалив, розгляди справу у відсутність відповідача, що не з'явився, у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, матеріали кртимінального провадження № 12016170000455 від 22.02.2016 року суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами по справі була домовленість про продаж автомобіля мікроавтобус марки Фольцваген білого кольору за 8 000 доларів США, умовою договору купівлі-продажу була домвленість про те, що позивач в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу передасть його власнику кошти у розмірі 1000 доларів США, що підтверджується поясненнями відповідача даними ним в ході перевірки заяви про скоєння відносно нього злочинних шахрайських дій з боку відповідача ( кримінальне провадження № 12016170000455 від 22.02.2016 року , правова кваліфікація ч.1 ст. 190 КК України). В подальшому позивач відмовився від купівлі-продажу автомобіля, повернув автомобіль відповідачеві . Відповідач автомобіль прийняв, але отримані кошти у розмірі 1000 доларів США, які позивач віддав йому як аванс не повернув. Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. На відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Сторони письмового договору про завдаток не укладали. Та обставина, що відповідач отримав від позивача 1000 доларів США визнається самим відповідачем, який дав пояснення в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, та пояснив, що отримані 1000 доларів США є завдатком. Із цих пояснень убачається, що відповідач вважає, що завдаток не підлягає поверненню у зв"язку з відмовою позивача від придбання транспортного засобу. Враховуючи положення вимог ст. 570 ЦК України суд дійшов до висновку, що сплачена позивачем сума 1000 доларів США не є завдатком , а передана у рахунок оплати за транспортний засіб як аванс. Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки позивач сплатив відповідачеві 1000 доларів США в рахунок вартості автомобіля, який в майбутньому мав намір придбати, сплачена ним сума 1000 доларів США не є завдатком, а є авансом та підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог , які стосуються 200 доларів США, то позивач не надав жодного доказу у підтвердження тієї обставини, що він передав відповідачеві аванс у розмірі 1200 доларів США, а відповідач визнав тільки отримані 1000 доларів США. Статтею 533 ЦК України передбачено, що Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.. Станом на час розгляду справи за офіційним курсом НБУ курс долара становить за 100 доларів США 2 529,1161 грн., отже сума боргу, яка підлягає стягненню із відповідача становить 25 291 грн. 16 коп. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, що понесені позивачем при пред'явленні позову у розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору, 275 грн. 60 коп. та 120 грн. за публікацію оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача до суду.

Outcome: partial