Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

17 грудня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого: [ADDRESS] , урож. м. Бердянськ, Запорізької обл., на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходу від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування свого позову посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток та одяг. Зазначає, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати сину допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18 гшрудня 2020 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якої просила судове засідання провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, просив стягувати з нього аліменти в розмірі ј частини доходу, вказуючи на те, що має бажання працювати у морі тапротягом останнього року намагається піти у рейс. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » В період даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Подружні стосунки між сторонами не склались, в результаті чого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2015 року, справа № 521/16133/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 161 від 12.12.2020 року вбачається, що [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку з чим повинен утримувати свого малолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахування вище вказаного та беручи до уваги часткового визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, та стягнути з відповідача аліменти у у розмірі ј частини доходу відповідача. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 840, 80 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial