Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

14.02.2019 позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі 2008 року була зареєстрована [PERSON] , 1959 р.н.. Фактично в квартирі вона ніколи не проживала. Місце знаходження не відоме. Відповідачка в добровільному порядку з реєстрації не знімається, вона не може реалізувати свої права, щодо розпорядження, володіння та користування належним їй майном, а тому змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Не заперечують щодо постановлення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9-10). За вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 15), яка за місцем реєстрації не проживає протягом десяти років, що стверджується актом МК ВЖРЕП № 7(а.с. 14). Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України(ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачам порушує їх права, передбачені ст. 317 ЦК України. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Судом встановлено, що позивачка та відповідач не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, відповідачка не проживає в спірному будинку більше десяти років. Таким чином, відповідачка, будучи зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] , чинить перешкоди власниці квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved