Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи що\~03 травня 2017 року о 7 годині 30 хвилин [PERSON] по автодорозі Р-37 Енергодар Василівка Борунськ в районі км 13+900, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101 держані номерні знаки 276 57 НА, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який наближався до перехрестя з правового боку по головній дорозі. В результаті відбулось зіткнення автомобілів та внаслідок ДТП транспортний засіб позивача було пошкоджено. Постановою судді Кам"янсько-Дніпровського районного суду від 23 травня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340,00 грн. Ця постанова є чинною, ніким не оскаржена та набрала законної сили. На момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований в Акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та його власником відповідно до страхового полісу був [PERSON] Після ДТП [PERSON] звернувся з відповідною заявою до вищеназваної страхової компанії з проханням відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду. Додатково ним було надано всі необхідні документи для проведення відшкодування. Наприкінці червня 2017 року, не дочекавшись від страхової компанії сплати відшкодування, позивач звернувся з письмовою заявою до страховика з проханням надати йому копії документів, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та порядок обчислення страхового відшкодування. До теперішнього часу позивач не отримав ні відшкодування, ні копії цих документів, тому позивач вимушений був самостійно звернутись до спеціаліста з визначення цього розміру. 20 червня 2017 року на адресу [PERSON] ним було направлено телеграму, якою запрошено його для участі у огляді пошкодженого автомобілю позивача. 20 червня 2017 року [PERSON] був присутній на цьому огляді. Оскільки добровільно вирішити питання стосовно відшкодування шкоди відповідачами позивач не має змоги, він вимушений звернутися за захистом до суду. Таким чином позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на користь [PERSON](ІДН [NUMBER]) страхове відшкодування в розмірі 100\~000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП та судовий збір у розмірі 1000 грн.. А також з стягнути з [PERSON] (ІДН: [NUMBER]) на користь [PERSON](ІДН [NUMBER]) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди шкоду, завдану автомобілю в результаті ДТП, в розмірі 83\~567 грн.12 коп., послуги за проведення дослідження автомобіля в розмірі 1200 грн., виклик відповідача на дослідження 66 грн.00 коп., послуги евакуатора 800 грн. Всього 85\~633 грн.11 коп. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі\~856 грн.33 коп. Представник ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП»довела до відома суду, що з 04.04.2017 року на чергових зборах акціонерів ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» було прийнято рішення про перейменування Приватного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на Приватне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП». За таких обставин в подальшому АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» буде звертатися до суду та сторін від імені Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.КООП» (АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.КООП»). Представник АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.КООП» надали пояснення щодо врегулювання подій, що має ознаки страхової, визначення розміру відшкодування у сфері обовязкового страхування. В подальшому сторона позивача, реалізуючи своє право передбачено ст.27, 31 ЦПК України, зменшили розмір позовних вимог. Просить стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на користь [PERSON](ІДН [NUMBER]) страхове відшкодування в розмірі 100\~000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП та судовий збір у розмірі 1000 грн.. А також з стягнути з [PERSON] (ІДН: [NUMBER]) на користь [PERSON](ІДН [NUMBER]) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди шкоду, завдану автомобілю в результаті ДТП, в розмірі 82 000 грн.00 коп., послуги за проведення дослідження автомобіля в розмірі 1200 грн., виклик відповідача на дослідження 66 грн.00 коп., послуги евакуатора 800 грн. Всього 84 066 грн.00 коп. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі\~840 грн.66 коп. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності [PERSON], в судовому засіданні позов підтримала з урахуванням заперечень відповідача вищенаведених підстав. Представник позивача [PERSON]З, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримав з урахуванням заперечень відповідача з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог.\~ Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобілю [NUMBER]. (а.с.5) 03 травня 2017 року о 7 годині 30 хвилин [PERSON] по автодорозі Р-37 Енергодар Василівка Борунськ в районі км 13+900, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101 держані номерні знаки 276 57 НА, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який наближався до перехрестя з правовго боку по головній дорозі. В результаті відбулось зіткнення автомобілів та внаслідок ДТП транспортний засіб позивача було пошкоджено. Постановою судді Камянсько-Дніпровського районного суду від 23 травня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в сумі 340,00 грн. (а.с.8) Постанова набрала законної сили 06.06.2017р.. Відповідно до висновку №99 від 04 липня 2017 року, проведеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER] в результаті пошкоджень після ДТП складає 183\~567 грн. 12 коп. За вимогами\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). \~\~ Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. \~\~Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~\~Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.1116 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,\~\~ діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,\~\~відшкодовується особою, яка на відповідній\~\~правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» дано роз'яснення, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved