Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

19.03.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу у розмірі 4 000 доларів США, суму процентів у розмірі 90,73 доларів США, 3% річних у розмірі 30,24 доларів США та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 18.07.2014 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 9 % річних та з остаточним поверненням 20.10.2014. 20.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення готівкою належної йому суми банківського вкладу. Відповідачем було виплачено нараховані проценти за користування коштами за період з 18.07.2014 по 20.10.2014, проте відмовив повернути суму банківського вкладу. У зв'язку з чим, позивач 21.10.2014, 23.10.2014, 27.10.2014 та 12.11.2014 звертався до відповідача із заявами про повернення належної йому суми банківського вкладу. Однак, вимоги заяв відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права. Крім того, позивач вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оціює у розмірі 5 000,00 грн. Протягом розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог, подавши до суду відповідну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу в розмірі 4000 доларів США, нараховані проценти в розмірі 188,38 доларів США та 3% річних у розмірі 62,79 доларів США, що становить 89 274,57 грн. за курсом 21 грн. за один долар США на день складання позовної заяви, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені обставини та доводи, просив позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. На підставі ст. ст.169, 224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки представника відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 11.07.2012 між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» в особі начальника відділення №7 філії АТ «Імексбанк» [PERSON] було укладено договір № 79-12/7БР банківського рахунку у доларах США, відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER]. (а.с.15-16). 18.07.2014 між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» в особі провідного економіста відділення №7 філії АТ «Імексбанк» у м. Києві [PERSON] був укладений договір №567-14/7БВ про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 (вклад «Стабільний прибуток»), відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 9 % річних та з остаточним поверненням 20.10.2014 року (а.с.17). 21.10.2014, 23.10.2014, 27.10.2014 та 12.11.2014 позивач [PERSON] звертався до відповідача із заявами про повернення готівкою належної йому суми банківського вкладу. (а.с.19-20) Як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Національного банку України від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 у № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Як встановлено судом і вказана обставина позивачем не заперечувалась, позивачу було виплачено частину суми банківського вкладу в розмірі 63 250,93 грн., разом з тим, решта частина суми банківського вкладу в розмірі 35 023,64 грн. залишилась не виплаченою. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення суми банківського вкладу, нарахованих процентів, 3% річних. Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. також не підлягають задоволенню, у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно з п.п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Разом з тим, в порушення наведеної норми позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідачем заподіяно моральну шкоду та не довів з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди. Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, відсутні підстави, згідно ст. 88 ЦПК України, для стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed