Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення в його користь аліментів своє утримання в розмірі ј частки від всіх видів заробітку щомісячно. Заявлені вимоги мотивує тим, що з часу припинення шлюбних стосунків між батьками проживає з матір`ю, яка підтримує його матеріально, забезпечує житлом, коштами на всі життєві і побутові потреби. До досягнення повноліття батько сплачував на користь матері аліменти у розмірі ј частки від заробітку, однак з 26.02.2020 року такі виплати припинив. З 01.09.2019 року він стаціонарно навчається у Інституті інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, в даний час є студентом 1 курсу. У зв`язку з навчанням самостійного заробітку немає і не може себе утримати, а матері одноосібно робити це складно. Відповідач є його батьком, проживає окремо, у другому шлюбі має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько має постійний та достатній заробіток за основним місцем роботи у ТОВ «Оператор ГТС України», а також є засновником ТОВ «Казка-ІФ», а тому спроможний підтримувати його матеріально. Посилаючись на ст.199-201 СК України просив визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву у якій просив розгляд справи провести у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що заявлені вимоги визнає частково. Обов`язок підтримувати матеріально сина, який продовжує навчання не заперечує, однак вважає, що при визначенні розміру аліментів слід виходити із реальних витрат, необхідних для підтримки життєвої діяльності дитини та положень законодавства, яке встановлює вартісні величини потреб дитини визначеного віку у продуктах харчування, наборі послуг, тощо. Оскільки ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлює, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років складає 2218 грн., то погоджується на сплату аліментів у розмірі 50% встановленого прожиткового мінімуму. Просив також врахувати, що стягнення аліментів у більшій сумі поставить у скрутне матеріальне становище його та сім`ю, яку він утримує. Також зазначив, що практично єдиним видом його доходу є заробітна плата за основним місцем роботи, а доходу від діяльності комерційного підприємства, засновником якого він є, практично не одержує. В судовому засіданні вказанну позицію підтримав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який здобуває вищу освіту у Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу і навчається на денній формі навчання. У зв`язку з навчанням самостійного заробітку позивач немає, а тому потребує утримання від батьків. Крім того, судом встановлено, що позивач перебуває на диспансерному обліку з приводу наявності захворювання лівобічного коксартрозу з больовим синдромом, що негативно впливає на можливість у вільний від навчання час отримувати самостійний заробіток від виконання некваліфікованої фізичної праці. З матеріалів справи встановлено, що до лютого 2020 року відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення повноліття у розмірі ј частки від усіх видів заробітку щомісяця. На даний час матеріальну допомогу позивачу надає лише матір. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач, як особа працездатного віку працює і отримує дохід за основним місцем роботи у ТОВ «Оператор ГТС України», а також є засновником комерційного підприємства, відомостей про доходи якого у розпорядженні суду немає. Проте навіть доходи за основним місцем роботи свідчать про те, що відповідач може надавати допомогу в утриманні сина, який продовжує навчання після досягнення повноліття і здобуває вищу освіту. З досягненням сином повноліття відповідач усунувся від виконання батьківського обов`язку і припинив надавати будь-яку допомогу по його утриманню під час навчання. Виходячи зі змісту ст.181, ч.5 ст.183, 200 СК України аліменти можуть бути визначені у частці від заробітку. Запропонований позивачем розмір аліментів, що складає ј частки від доходів позивача на думку суду не є надмірним, а разом з матеріальною допомогою матері зможе забезпечити позивачу необхідний рівень витрат на проїзд до місця навчання, харчування, пов"язаних з навчальним процесом та інших життєвих потреб. Посилання відповідача на те, що частка, яка залишається після сплати аліментів поставить його у скрутне матеріальне становище не обґрунтоване, оскільки за умови виконання усіх аліментних зобов`язань у розпорядженні відповідача залишається не менше Ѕ частини його доходу. На підставі наведеного,

Outcome: approved