Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що уклав шлюб з відповідачкою 19 листопада 2011 року, шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управлення юстиції Миколаївської області, актовий запис № 489. Від даного шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини припинені два роки тому , через різні погляди на життя . З цієї підстави позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору немає.Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність, позов пітримує та просить його задовольнити. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення .Після розірвання шлюбу просить зазначити прівище- «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 489, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2011 року . Від шлюбу доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім"і не можливе.

Outcome: approved