Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Барановського І.І. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Житомирському технологічному коледжі Київського національного університету будівництва та архітектури на денній формі навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. На період навчання всі витрати по утриманню сина несе позивач. У зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку відповідач в добровільному порядку не надає, а тому відповідно до ст. 199 СК України просить її позов задовольнити та стягнути аліменти на утримання сина на період його навчання в твердій грошовій сумі 2500 гривень. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Від представника відповідача адвоката Бугайова Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він виклав свою позицію та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки саме син є повнолітнім і повинен позиватися до батька, а не позивачка [PERSON] .. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Як встановлено судом [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є сином [PERSON] (а.с.7). [PERSON] навчається у Житомирському технологічному коледжі Київського національного університету будівництва та архітектури на денній формі навчання , строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою навчального закладу ( а.с.8). При цьому суд враховує, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Положеннями ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу)платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199,200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що син навчається на денній формі навчання , не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину відповідачем не спростована. Крім того, на обох батьках у рівній мірі лежить обов`язок утримувати дитину. Згідно ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач мала право звертатися до суду з даним позовом. Повнолітній син фактично проживає з матір"ю. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст.77ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Суд враховує, що [PERSON] досяг вісімнадцятирічного віку [INFO] , продовжує навчання, строк якого закінчується 30 червня 2022 року та потребує у зв`язку із навчанням матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, неможливість надавати матеріальну допомогу саме в такій сумі не довів належними доказами, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути аліменти саме в такому розмірі як просить позивач в сумі 2500 грн., що не буде надмірно обтяжливою для нього. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягує ці витрати з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial