Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

20 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач доводиться їй батьком. Зазначила, що є студенткою Державного університету комунікації 4 кус заочної форми навчання Навчально-наукового інституту інформаційних технологій за спеціальністю «комп`ютерні науки». Строк навчання до 30 липня 2022 року. На даний час проживає з матір`ю, а в період навчання перебуває по місцю учбового закладу. У зв`язку з навчанням йдуть фінансові витрати, які пов`язані з навчальним процесом, а також на особисті потреби. Вважала, що відповідач має можливість надавати фінансову допомогу, оскільки має задовільний стан здоров`я, працює не офіційно, проживає в сільській місцевості і має домашнє господарство, інших утриманців не має. У зв`язку з цим, прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання в розмірі 2000 гривень починаючи з 20.10.2020 року і до закінчення навчання 30.07.2022 року. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.11.2020 року відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання (а.с. 8). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, справу просила розглянути у її відсутність (а.с.1). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Суду пояснив, що має ще одну онкохвору дочку на утримання якої платить аліменти. Наразі має нову сім`ю в якій є двоє дітей, тому оцінюючи свої фінансові можливості, вважав, що аліменти на навчання дочки він може сплачувати у розмірі 1000 гривень на місяць Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно копії довідки № 156 від 08.09.2020 року позивач є студенткою Державного університету комунікації заочної форми навчання Навчально-наукового інституту інформаційних технологій за спеціальністю: «Комп`ютерні науки» (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається на заочній формі навчання безумовно потребує допомоги від своїх батьків, оскільки не працює та власних доходів не отримує. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.Тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, має на утриманні неповнолітню дитину. Суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необґрунтованим, оскільки розмір витрат не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. Суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на користь позивача в розмірі, який вона просить, ставитиме відповідача в скрутне матеріальне становище та призведе до невиконання судового рішення, а тому суд

Outcome: partial