Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, провадження про яке внесено до ЄРДР за №1201907014000101 від 12 лютого 2019 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що 23 січня 2019 року вона знаходилася на робочому місці в селі Чорна Тиса, Рахівського району, в кабінеті Чорнотисянського будинку культури. Біля 11 години 30 хвилин до кабінету увірвалась тимчасовий працівник сільського будинку культури [PERSON] , одразу швирнула столом, вона відскочила аби не отримати удар столом, потім [PERSON] почала її словесно ображати після чого почала завдавати їй удари в область голови, тулуба в області серця, звалила її з ніг та почала завдавати удари своєю правою ногою. Після почала обшукувати її особисті речі, а саме вивернула сумочку, почала порпатись в її особистих речах. Коли вона трохи оговталась від нападу на неї, то одразу викликала поліцію за телефоном 102. Близько 12 годин 10 хвилин працівники поліції прибули на місце та відібрали у неї пояснення й взяли заяву про напад на неї й поїхали. У той же день, близько 12 год. 45 хв. вона звернулася за медичною допомогою до Чорнотисянської лікарської амбулаторії, де їй надали першу медичну допомогу. Починаючи з 24 січня 2019 вона перебувала на лікарняному, в денному стаціонарі Рахівської районної лікарні, оскільки тимчасово втратила працездатність внаслідок нападу на неї тимчасового працівника СБК [PERSON] . Оскільки її заява не реєструвалась та не розглядалася поліцією, жодних повідомлень про внесення в ЄРДР на її адресу не направлено, вона вимушена була звернутися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність поліції. Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Тулика І.І. від 07.02.2019 року було зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внести до ЄРДР відповідні дані за її заявою від 23.01.2019 року та почати за цією заявою досудове розслідування. Відповідачка своїми діями спричинила їй моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни в її житті: негативні переживання та насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання покладених обов`язків, фіксованість уваги на проблеми одужання й реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент, коли відповідачка умисно почала її бити, вона відчула страшенний біль, а та із задоволенням спостерігала за стражданнями позивачки та продовжувала її бити й принижувати. Після цього вона перенесла значний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне, страху за своє життя. Надалі вона вимушена була проходити лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду та надання медичної допомоги, з`явились проблеми із серцево-судинною системою. Впродовж всього лікування, яке триває й зараз, вона почувається незручно, дискомфортно, була змушена пристосовуватись до негативних умов існування. Дотепер у неї продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності. Вона вимушена була проходити лікування у зв`язку з нападом на неї [PERSON] та їздити для цього до районного центру, що потягло за собою матеріальні збитки на суму 1869 грн 38 коп. Моральну шкоду вона оцінює в 150000 гривень. Ця сума обумовлена з вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я. У зв`язку з наведеним просить стягнути з [PERSON] в її користь 1868,38 гривні матеріальну шкоду та 150000 моральної шкоди. На виконання частини 6 статті 187 ЦПК України судом було направлено запит щодо встановлення місця реєстрації відповідача [PERSON] , на виконання якого відділ обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області за №3-1-8/10250 від 30.09.2019 року надав відповідь, що [PERSON] , [INFO] , є мешканкою [ADDRESS] , отже очевидною є описка у позовній заяві [PERSON] , а тому правильним прізвищем відповідачки слід вважати [PERSON] . Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 02.10.2019 року Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Рекомендоване повідомлення з ухвалою Рахівського районного суду про відкриття провадження у даній справі від 02.10.2019 року та позовною заявою з доданими до неї документами були вручені [PERSON] 05.10.2019 , останній день на подачу відзиву був 21.10.2019 року, клопотань про поновлення пропущеного строку [PERSON] не подавала, тому відзив, поданий нею 25.10.2019 року, суд, відповідно до статті 126 ЦПК України, залишає без розгляду. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що підставою для звернення [PERSON] в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди були, на думку позивачки, протиправна поведінка відповідачки щодо неї під час інциденту, що відбувся 23 січня 2019 року в Чорнотисянському будинку культури, за фактом якого було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за №1201907014000101 від 12 лютого 2019 року. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надала суду повідомлення слідчого відділення Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 12 лютого 2019 року №206 про початок досудового розслідування за повідомленням по факту спричинення тілесних ушкоджень від 12 лютого 2019 року, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201907014000101, однак дане повідомлення не містить даних чи являється [PERSON] та [PERSON] учасниками даного кримінального провадження, а лише містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення - ч. 1 статті 125 КК України. Крім того, взагалі не зрозуміло чи стосується це кримінальне провадження інциденту, про який йдеться в позовній заяві, зокрема що начебто мав місце 23.01.2019 року. З ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області Тулика І.І. від 07.02.2019 року вбачається, що було задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, внести відповідні дані за завою [PERSON] від 23.01.2019 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, однак жодних даних щодо протиправності дій [PERSON] , у тому числі й побиття [PERSON] воно не містить. Ні листок непрацездатності від 24.01.2019 року, виданий на ім`я [PERSON] , ні протокол засідання комісії (уповноважених) із соціального страхування, ані виписка з медичної картки не підтверджують те, що [PERSON] перебувала на лікарняному через наявність тілесних ушкоджень, спричинених їй саме [PERSON] , а ксерокопії з медичної картки, наданої [PERSON] , взагалі не можливо встановити, якій особі вони належать. Ба більше, всі ці документи, всупереч статті 95 ЦПК України, належним чином не засвідчені. Зі змісту статті 1166 Цивільного кодексу Українислідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб (частина перша ст. 1167 Цивільного кодексу України). Під моральною шкодою розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Чинне законодавство встановлює, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 абзацу 2 вказаної вище постанови, зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача у даній справі обов`язок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, ЦПК України встановлено процедуру визнання судом доказів наданих сторонами по справі належними та допустимими, що відповідає практиці Європейського суду з якої випливає, що конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980). Крім того, цивільним процесуальним законом забезпечена рівність, змагальність сторін та можливість реалізувати свої процесуальні права в наданні доказів в межах та в кількості, які на думку сторін можуть підтвердити або спростувати викладені у справі обставини, реалізовувати право надання сторонам правової допомоги та інші права передбачені законом. Однак, саме суд оцінює докази та

Outcome: dismissed