Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь суму банківських вкладів, який знаходиться на вкладному рахунку відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.04.2014 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу №005-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти в розмірі 3 000 Євро, строком до 19 жовтня 2014 року, під 8,75% річних. Крім цього 22.04.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №004-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, на строк до 19 жовтня 2014 року, зі сплатою 10,75% річних. Після спливу строку дії договору, позивач звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладів. Однак відповідач не повернув грошові кошти. Позивач просить суд стягнути з відповідача суми неповернених вкладів у розмірі 3 000 Євро та 5 000 доларів США. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки п.1.9, 1.10 договорів банківського вкладу передбачено, що вклад виплачується вкладнику по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, відкритий в установі Банку. Банк виконав умови договору і перерахував грошові кошти позивача на поточний рахунок позивача, у зв'язку з чим між сторонами фактично існують відносини банківського рахунку. Переходу права власності на валютні цінності від клієнта до банку не відбулось і позивач є власником грошових коштів, які знаходяться на рахунку в банку, тому примусове стягнення коштів призведе до того, що банк повинен буде сплатити свої кошти і залишиться зобов'язаним повернути кошти, які знаходяться рахунку клієнта. Вимога позивача про стягнення суми коштів у Євро і доларах США не містить правового обґрунтування, оскільки банківський вклад не є операцією, пов'язаною з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, тому в рішенні суду має бути зазначений гривневий еквівалент суми, яку банк зобов'язаний повернути позивачу, за курсом НБУ на день винесення рішення. В задоволенні позову просить відмовити. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 22.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №005-07876-220414 („8 років разом") у євро, на строк до 19 жовтня 2014 року включно. Сума вкладу складає 3 000 євро. Процентна ставка по вкладу становить 8,75% річних. Відповідно до п. 1.6 договору Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок №26301111486773. Також 22.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №004-07876-220414 у доларах США, на строк до 19 жовтня 2014 року включно. Сума вкладу складає 5 000 доларів США. Процентна ставка по вкладу становить 10,75% річних. Відповідно до п. 1.6 договору Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок №26304111486736. [PERSON] 20.10.2014, 2110.2014 та 24.10.2014 року звертався до банку з заявою про отримання вкладів, у зв'язку з закінченням строку дії договорів. Однак позивачу не було повернено грошові кошти. Відповідно до вимог статей 1066, 1068, 1070-1071, 1074 ЦК України за договором банківського рахунку Банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий вкладнику грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Такий же обов'язок покладається на банк і в разі внесення клієнтом коштів на рахунок за договором банківського вкладу, відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідач, в порушення умов договору та вищевикладених вимог ЦК України, має заборгованість перед позивачем, яка складається з: 3000 євро (що за курсом НБУ станом на 17.03.2015 року, дату винесення рішення, складає 70 440 грн.) - сума неповерненого вкладу за договором банківського вкладу №005-07876-220414 від 22.04.2014 року, 5 000 доларів США (що за курсом НБУ станом на 17.03.2015 року, дату винесення рішення, складає 111 200грн.) - сума неповерненого вкладу за договором банківського вкладу №004-07876-220414, а всього - 181 640 грн. Банком не надано доказів на спростування розміру неповернутого вкладу, крім того доводи представника відповідача викладені в запереченнях не спростовують вимог позивача, тому суд дійшов висновку про задоволення зазначених вимог. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладів на вимогу вкладника, вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений, тому його в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved