Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

15 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що в ході проведеної перевірки виконання відповідачкою батьківських обов*язків встановлено, що остання не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням та утриманням доньки [PERSON], 2009 року народження, не піклується її долею, не може забезпечити продуктами харчування, одягом та взуттям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. Отримуючи допомогу як одинока матір у розмірі 385грн 80коп, витрачає її на власні потреби, зокрема, на придбання спиртних напоїв, в той час як утриманням та вихованням дитини фактично займається бабуся - [PERSON] Не зважаючи на здійснення соціального супроводу сім*ї [PERSON], остання свого ставлення до виховання дитини не змінила, на роботу не влаштувалась, на облік в центр зайнятості населення не стала, дитину в дитячий заклад не влаштувала, необхідний медичний огляд не провела та не створила належних умов для проживання доньки. 17 березня 2014 року відносно [PERSON] було складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП. [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання, рішенням Костянтинівського міскрайонного суду від 14 квітня 2002 року позбавлена батьківських прав відносно старших дітей: [PERSON] та [PERSON] Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/6 частини від її заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця; малолітню [PERSON] передати Органу опіки та піклування для вирішення подальшої долі. В судовому засіданні представники позивача Карпушин В.С. та Костенко В.Г. підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечуваа проти задоволення позову і позбавлення її батьківських прав відносно доньки - [PERSON], оскільки вона любить дитину, займається її вихованням, постійно мешкає з нею. У зв*язку з матеріальними труднощами не взмозі забезпечити доньку на належному рівні, але все необхідне, зокрема, одяг, іграшки, продукти харчування, дитина має. Не заперечувала, що фактично перебуває на утриманні батьків, які є пенсіонерами, оскільки допомоги як одинокій матері та доходів від випадкових заробітків недостатньо для забезпечення належного рівня життя. Прокурор Дюміна О.В. заперечувала проти задоволення позову, оскільки ті обставини, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги, за відсутності підтвердження їх доказами не є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав. Свідок [PERSON], яка є матір*ю відповідачки по справі, пояснила, що в теперішній час її донька не вживає спиртні напої, на її думку обов*язки з виховання доньки [PERSON] виконує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона входила до складу комісії, яка досліджувала умови проживання сім*ї [PERSON]. Під час відвідувань цієї сім*ї вона звернула увагу на те, що [PERSON] не доглянута, в неї є порушення мови. [PERSON] не працює, на облік в центр зайнятості стати не бажає. Одного разу під час відвідувань їй здалось, що відповідачка по справі перебувала в стані алкогольного сп*яніння. Свідок [PERSON] пояснила, що як фахівець із соціальної роботи вживала профілактичних заходів по збереженню сім*ї [PERSON]. Від її пропозицій зареєструватися в центрі зайнятості населення та влаштувати дитину в дитячий садок відповідачка по справі відмовлялась. За час роботи з сім*єю [PERSON] прийшла до висновку, що відповідачка не приділяє належної уваги для виховання доньки [PERSON], оскільки дівчика не доглянута, педагогічно занедбана - не знає віршів, не може назвати місцепроживання, має порушення мови. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з*ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] (а.с.5) є матір*ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки від 21 січня 2013 року № 104 (а.с.8) [PERSON] зареєстрована разом із дитиною - [PERSON] в квартирі [ADDRESS], співвласницею якої є відповідачка по справі (а.с.9). Фактично відповідачка по справі мешкає з дитиною за адресою:[ADDRESS], де представникам Сужби у справах дітей Костянтинівської міської ради неодноразово обстежувались житлово-побутові умови, про що складались відповідні акти від 04 березня 2014 року (а.с.17-20), від 24 березня 2014 року (а.с.21), від 18 червня 2014 року (а.с.39). З актів вбачається, що [PERSON] не має власного спального місця, спить разом із матір*ю; предмети одягу та взуття у дитини в обмеженій кількості, не нові; дитина не доглянута, в медичних установах не досліджена, дитячий колектив не відвідує. В будинку антисанітарія, є таргани, дитячий одяг, іграшки та взуття розкидані по підлозі. В холодильнику є продукти харчування. Сім*я [PERSON], як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, неодноразово - 16 грудня 2013 року (а.с.22), 10 січня 2014 року (а.с.23), 05 лютого 2014 року (а.с.24), 05 березня 2014 року (а.с.26) розглядалсь на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Костянтинівської міської ради. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2002 року, яке набрало законної сили 13 травня 2002 року (а.с.10), [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно сташих дітей - [PERSON], 1995 року народження та [PERSON], 1998 року народження. Як вбачається із трудової книжки (а.с.6), [PERSON] офіційно не працевлаштована. Її дохід складається з допомоги одинокій матері на дитину - [PERSON], розмір якої станом на 01 червня 2014 року становить 309 грн 60коп, що підтверджується довідками УПСЗН Костянтинівської міської ради від 31 березня 2014 року № 01-20-1891-11 (а.с.16), від 01 липня 2014 року № 01-20-3356-11 (а.с.45), від 27 червня 2014 року (а.с.46). [PERSON] негативно характеризується за місцем проживання (а.с.15), під наглядом у лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою від 12 березня 2014 року (а.с.11). Доводи представників позивача щодо зловживання [PERSON] алкогольними напоями суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються довідкою КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Костянтинівки» від 12 березня 2014 року № 154 (а.с.12), відповідно до якої відповідачка на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Твердження представників позивача щодо притягнення [PERSON] до адмінінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім*ї) (а.с.14) є неспроможними, оскільки постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2014 року складений 17 березня 2014 року відносно [PERSON] протокол був повернутий на дооформлення (а.с.47). Отже, підстави вважати, що відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП відсутні. Згідно висновку Органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 11 квітня 2014 року № 362/12 (а.с.4) визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] у зв*язку з тим, що мати не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не займається її вихованням та утриманням, не піклується її долею, не взмозі забезпечити продуктами харчування, одягом та взуттям, не влаштвала доньку в дитячий заклад, не провеле їй медичний огляд. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 11 квітня 2014 року № 362/12 (а.с.4) як окремо, а також достатність і взаємний його зв'язок у сукупності з іншими доказами, суд приходить до переконання, що є необґрунтованим - не підтверджується об*єктивними даними та не в повній мірі відповідає інтересам малолітньої дитини, яка потребує материнської турботи та піклування. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, отримувану допомогу витрачає на власні потреби позивачем не надано. Оцінивши досліджені докази, суд прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не виявляє піклування до доньки та свідомо нехтуючи своїми обов*язками, ухиляється від виконання своїх обов*язків по її вихованню, не має наміру та бажання бачитись з нею, спілкуватись та приймати у участь у її вихованні, а також не надано доказів на підтвердження ухилення від виконання відповідачкою своїх обов'язків з матеріального утримання дитини, тобто, не доведено наявність обставин, з якими закон пов*язує можливість позбавлення батьківських прав відносно дитини. Сам по собі факт того, що [PERSON] не працевлаштована офіційно та не зареєстрована у центрі зайнятості населення не доводить її ухилення від виконання обов*язку з утримання дитини, а недостатній рівень матеріального забезпечення та матеріальні труднощі і як наслідок неспроможність забезпечити належний рівень життя дитини не є підставою для позбавлення батьківських прав. Доказів того, що [PERSON] не забезпечує дитині належного медичного догляду і це негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, позивачем не надано. Крім того, згідно довідки КЗ «ЦПМСД Амбулаторія №3» від 19 червня 2014 року (а.с.38) профілактичні щеплення [PERSON] зроблені відповідно до віку. Суд вважає, що [PERSON] не достатньо уваги приділяє забезпеченню дитині належного рівня житлово-побутових умов, необхідних для проживання та її вихованню та розвитку як особистості. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конктертних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов*язків. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов*язків та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі і ставлення [PERSON] до доньки, її бажання приймати участь у її вихованні, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав і [PERSON] в теперішній час проживає разом із відповідачкою по справі і перебуває на її утриманні, позовні вимоги про стягнення аліментів задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed