Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що не дивлячися на те, що відповідач (батько) перебуває у шлюбі з її матір'ю і проживає з нею, є для неї поганим батьком, ухиляється від виконання своїх обов'язків. Зокрема, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створю умов для отримання нею освіти тощо. Зазначає, що відповідач десятки років ніде не працює, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Вказує, що відповідач наніс їй тілесні ушкодження, знаючи, що вона перебувала у стані вагітності, що стверджується вироком Здолбунівського районного суду від 16.09.2013 року. Пояснює, що не дивлячися на його притягнення до кримінальної відповідальності, батько продовжує й надалі скандалити, вчиняє насильство, у зв'язку з чим вона змушена була звертатися неодноразово до Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області. Зазначає, що наслідки травм як фізичних, так і психологічних, які нею були отримані з боку відповідача, викладені у позовній заяві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка знаходиться у провадженні Здолбунівського районного суду Рівненської області. В судовому засіданні позивач та її законний представник позов підтримали в повному об'ємі та просить його задовольнити. У поданій до суду заяві відповідач позов не визнав, просив позов не задовільняти, справу розглянути без його участі. Представник служби у справах дітей Здолбунівської райдержадміністрації підтримала доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON]. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, який підтримав позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04 липня 1997 року. Як вбачається з пояснень позивачки та матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню. Рішенням Здолбунівського районного суду від 29.10.2013 року № 562/2805/13-ц стягнуто із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 350 грн. щомісячно і до досягнення повноліття. Рішення суду набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції №3089 від 06.05.2014 р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №562/2805/13-ц становить 1851 грн. 62 коп. З долученого до матеріалів справи вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16.09.2013 року вбачається, що близько 10 год. 00 хв. 25.05.2013 року за місцем проживання, [ADDRESS], [PERSON] під час конфлікту з [PERSON], який виник на грунті особистих неприязних стосунків, умисно шляхом хватання пальцями рук за праву бокову поверхню шиї , наніс останній тілесні ушкодження у вигляді точкових саден на правій боковій поверхні шиї . Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 116 від 28.05.2013 року отримані тілесні ушкодження віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний і моральний розвиток. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, згідно п.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлений батьківських з підстав, встановлених цією статтею Кодексу. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про дочку, її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON]. Судові витрати по справі покласти на відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved