Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію: 21.02.2009 вони із відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років їх сімейні відносини поступово погіршувалися, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх житті, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї. на даний момент між ними спільне проживання, ведення спільного домашнього господарства припинено взагалі. Їх шлюб носить лише формальний характер і примирення є неможливим. Окрім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини. Відповідач офіційно не працює, проте має нерегулярний мінливий дохід. Інших утриманців відповідач не має. На підставі викладеного просить їх із відповідачем шлюб розірвати; стягнути із відповідача на її користь на утримання їх спільної неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути понесені нею судові витрати. Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не подавала. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задоволити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 24) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вона скористалася своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою суду від 16.09.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 20) Ухвалою суду від 08.12.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22, 28, 29), відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 08.12.2020. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з позовної заяви, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала, що спільне життя із відповідачем не склалося, шлюб фактично припинився між ними, вони проживають окремо, існування такого шлюбу суперечить її інтересам, а оскільки відповідач добровільно розірвати шлюб відмовляється, розірвання шлюбу можливе лише в судовому порядку та просить розірвати шлюб. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на утримання спільної із відповідачем неповнолітньої дитини, яка проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, вважає, що дані аліменти мають стягуватись у частці від доходу відповідача, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дитини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Підставою даного позову є те, що позивачка бажає розірвання шлюбу, однак розірвання шлюбу за відсутності згоди іншого із подружжя та наявності неповнолітньої дитини можливе лише в судовому порядку, а також є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. В даному випадку предметом позову є розірвання шлюбу між сторонами та матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , сторони 21.02.2009 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №316 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Згідно довідки виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №2088 від 10.08.2020 (а.с. 10) позивачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять син - [PERSON] , 2009 року народження, чоловік [PERSON] , 1983 року народження, який не проживає із сім`єю. З акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 08.08.2020 (а.с. 11) вбачається, що відповідач [PERSON] з травня 2018 року із сім`єю не проживає. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зокрема, ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб, який існує формально, що, в свою чергу, суперечить інтересам позивачки, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.02.2009 у Відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №316, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Відповідачем проігноровано роз`яснення суду щодо надання відзиву на позовну заяву та доказів на обстоювання власної правової позиції, а тому він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням ним процесуальних дій, які у повному обсязі роз`яснені судом в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи матеріальне становище позивачки, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням (належних доказів на спростування тому відповідачем не надано), те, що відповідач має дохід, його добрий стан здоров`я, те, що відповідач є працездатним, скрутне матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров`я дитини, відповідно до ст. 182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, так як такий визначений розмір аліментів на утримання дитини, на переконання суду відповідає вимогам закону, є законним та справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини та такий вид аліментів (у виді частки від доходу) визначений позивачем, разом з яким проживає дитина, у позовній заяві. Відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а на користь держави - витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми аліментних платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved