Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

03.10.2017 року [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, розташованою в [ADDRESS], шляхом визнання відповідача такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 10.11.2017 року провадження відкрито. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2012 року. 25.09.2015 року позивач зареєстрував на своїй житловій площі [PERSON]. Однак відповідач не мешкає за своїм місцем реєстрації, його фактичне місце мешкання позивачу невідомо. До теперішнього часу з реєстраційного обліку [PERSON] в добровільному порядку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідачів на підставі ст. 223 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З договору купівлі-продажу від 06.07.2012 року вбачається, що [PERSON] є власником квартири № [ADDRESS]. Згідно довідки № 49 від 28.09.2016 року, виданої Українським державним університетом залізничного транспорту та відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС УДМС України від 06.11.2017 року за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, б. 24, кв. 52, зареєстровано місце проживання [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, б. 24, кв. 52, не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, фактичне місце їх проживання невідомо. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою № 52, розташованою за адресою: м. Харків, вул. Трінклера, б. 24, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. На підставі викладеного,

Outcome: approved