Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

14.09.2016 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON]. Посилався на те, що 02.08.2016 року його сусідка, [PERSON], скориставшись його відсутністю, самовільно зрізала на його подвір'ї дерево породи ,,ясень", чим завдала йому майнової шкоди в розмірі 8765 грн. 12 коп. Просить стягнути із відповідачки відшкодування заподіяної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Уточнив, що відповідачка зрізала ясень не 02.08.2016 року, як він вказав у позовній заяві, а 26.07.2016 року. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала і пояснила, що на межі її подвір'я та подвір'я позивача ріс ясень, який їй заважав користуватися її земельною ділянкою, засмічував подвір'я, а тому вона його зрізала. Вважає, що цей ясень не належав позивачу, оскільки ріс на межі земельних ділянок, і її діями ніякої шкоди позивачу не заподіяно. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, всі надані суду сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є суміжними землекористувачами. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки, якими би посвідчувалося їх право власності або право користування, у сторін відсутні, також вони не можуть надати докази, якими би засвідчувалося місце росту спірного ясеня. 26.07.2016 року відповідачкою було зрізано ясень, як вона стверджує, на межі її та позивача земельних ділянок. Доказів про те, що цей ясень ріс на земельній ділянці, якою по праву користується позивач, позивачем суду не надано. Також позивачем не надано суду доказів того, що діями відповідачки йому заподіяно майнову шкоду, а також доказів розміру цієї майнової шкоди. На підтвердження своїх вимог позивачем суду надано довідки № 2668-1 від 15.08.2016 року та № 2668 від 15.08.2016 року, що видані виконкомом Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області. Із цих довідок вбачається, що позивач проживає в [ADDRESS]; позивач є власником цих будівель згідно із будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виділеної для індивідуальної забудови, і під його житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами є земельна ділянка площею 0,09 га для обслуговування ОЖБ і господарських будівель і споруд, однак даними доказами не підтверджується місце росту ясеня та право власності позивача на зрізаний відповідачкою ясень. Також на підтвердження своїх вимог позивачем суду надано акт від 02.08.2016 року, складений виконкомом Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, із якого вбачається, що за заявою [PERSON] на місце вийшла комісія сільської ради, яка встановила, що відповідачка зрізала ясень на її подвір'ї; однак в цьому акті вказано, що зрізаний відповідачкою ясень ріс таким чином, що його верх знаходився на подвір'ї [PERSON], а низ - на подвір'ї [PERSON]; де був розташований пень цього ясеня, в акті не вказано. Суд не може прийняти до уваги цей акт як доказ заподіяння шкоди саме позивачу як власнику, оскільки із акту вбачається, що ясень було зрізано на подвір'ї [PERSON], а не позивача, тобто цей акт суперечить твердженням позивача. Також із даного акту неможливо чітко зрозуміти місце розташування зрізаного ясеня, а відтак і належність його будь-кому із сторін. Судом також досліджено розрахункову довідку без дати і номеру про розмір заподіяної шкоди на а.с. 9, яку позивач представив суду на підтвердження своїх вимог про розмір заподіяної шкоди; суд приходить до висновку, що дана довідка не може бути взята судом до уваги на підтвердження розміру заподіяної шкоди, оскільки із неї вбачається, що вона підтверджує розмір шкоди, заподіяної лісу, а не позивачу, а судом встановлено, що ясень ріс у селі Нижня Яблунька, а не в лісі. Інших доказів позивачем суду не надано. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені вище вимоги Закону, суд вирішує даний спір на підставі тих доказів, які надані суду позивачем. Інших доказів позивач суду не надавав та не просив суд такі витребувати. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вимоги Закону, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду ані того, що саме йому заподіяна, як він стверджує, майнова шкода, ані розміру цієї заподіяної шкоди. Враховуючи наведені вище вимоги Закону та обставини справи, встановлені судом, у суду на даний час відсутні підстави для задоволення позову [PERSON]. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed