Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

18 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його прадід [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина - сертифікат серії ДП № 0313256 на право на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Вакулівської сільської ради на землях колишнього КСП «Свердловське» в розмірі 7,60 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 28076,00 грн. Зазначає, що його баба [PERSON] , яка померла [INFO] за життя прийняла спадщину померлого [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП «Свердловське», відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.12.2002 року. Він є спадкоємцем за законом майна померлої [INFO] [PERSON] . Крім нього, спадкоємцем першої черги майна померлої був його батько [PERSON] , який спадщину не прийняв і помер [INFO] . Вказує, що він згідно ст. 1270 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину померлої, яка складається із сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ДП № 0313256, на право на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Вакулівської сільської ради на землях колишнього КСП «Свердловське» в розмірі 7,60 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 28076,00 грн., виданого Софіївською райдержадміністрацією. 27.11.2019 року він звернувся до Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлої баби, але йому відмовили на підставі неможливості встановити склад спадкового майна та відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з чим просить суд визнати за ним в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 7,60 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 28076,00 грн., яка знаходиться на території Вакулівської сільської ради і належала померлій [INFO] [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАВ № 584570, виданого 25.12.2002 року [PERSON] , нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 2245. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, заяву про розгляд спарви без його участі суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.280 ЦПК України, заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого невизнаного, оспорюваного або порушеного права. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1261 ЦК України передбачено, діти спадкодавця складають першу чергу спадкоємців за законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2002 року донька [PERSON] - [PERSON] отримала спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області розміром 7,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0313256, виданого Софіївською районною державною адміністрацією та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0256 07.10.1997 року, зареєстрований у реєстрі за № 2245 (а.с. 15). Баба позивача - [PERSON] , 1951 року народження, померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.09.2019 року виданий Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21.09.2019 року за № 00024010900 (а.с.14). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , де вказано, що його мати є: [PERSON] , а батько [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21.09.2019 року за № 00024010793 (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 5.03.1996 року [PERSON] був батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Спадкомцем першої черги майна померлої [PERSON] був батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2013 року (а.с.7). Таким чином згідно ст.1265 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Внаслідок чого 02.10.2019 року позивач звернувся до Софіївської районної державної адміністрації про видачу дублікату, однак йому було повідомлено, що відповідно списку громадян -членів КСП до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП № 0007 від 16.12.1999 року [PERSON] значився у списку за № 300 та згідно із книгою реєстрації сертифікатів [PERSON] значиться під порядковим номером 0256 на отримання сертифікату серії ДП № 0313256 від 07.10.1997 року. Інформація щодо отримання Державного акту за даним сертифікатом в Софіївській районній державній адміністрації відсутня (а.с. 11). На сьогоднішній день відсутні бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай), які на сьогодні вже не виготовляються, видача дублікату замість нього неможлива. Вказаний сертифікат позивачем було втрачено і 27.11.2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини померлої [PERSON] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме сертифікату, що підтверджено постановою державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Русак Л. А. (а.с. 10). Судом досліджена належним чином завірена копія спадкової справи №02-14 щодо майна померлої [PERSON] (а.с.33-40). [PERSON] є спадкоємцем першої черги майна померлої. Інших спадкоємців першої черги немає. 27.11.2019 року [PERSON] подав заяву до Софіївської державної нотаріальної контора про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Але йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) на ім`я померлої. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , якій згідно свідоцтва про право на спадщину за законом акту належить як власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0313256 в розмірі 7,670 умовних кадастрових гектарах (а.с. 15), іншого при розгляді справи не встановлено, тому суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 14 Конституції України та ч.2 ст. 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Відповідно до ч. 1,2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року земля є об`єктом колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У зв`язку з набранням чинності 01.01.2019 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності". Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка повинна бути виділена на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, суд приходить до висновку, що рішення у даній справі прямим чином вплине на права і обов`язки Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, яка на сьогоднішній день є органом, уповноваженим здійснювати виділення в натурі земельних ділянок на відповідній території. Тому суд вважає, що згідно Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Вакулівська сільська рада Софіївського району Дніпропетровської області є належним відповідачем по даній справі, оскільки є органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати виділення в натурі земельних ділянок на відповідній території. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт належності [PERSON] за її життя права на земельну частку (пай), яке було їй передано у порядку спадкування , вказане право з її смертю не припинилося, а позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , при цьому позасудові способи реалізації права на спадкування вичерпано, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай). Витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача, оскільки при зверненні з позовом вимога про відшкодування судовиз витрат позивачем не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved