Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

[PERSON] , 03.03.2020 р. звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивача посилається на наступне. Так, [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1998 року. 01 грудня 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В. (зареєстровано в реєстрі за № 5-4287), згідно якого належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] він заповів позивачу. Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом. Відповідач є спадкоємцем першої черги, так як є донькою померлого, що підтверджується її свідоцтвом про народження, однак вона не бажає вступати в спадок після смерті батька. Інші спадкоємці у померлого відсутні, заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не подавав, спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру №59507369 від 20.02.2020 року У встановлений законом строк позивачем не подано заяву про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що вона не знала про наявність заповіту. Про наявність заповіту їй стало відомо [INFO] після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2020 року, та яка є тіткою позивача, рідною сестрою її матері. 15 січня 2020 року позивачу стадо відомо про заповіт [PERSON] , складений 24 листопада 2011 року, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої Київської ржавпої нотаріальної контори Ловчинською Л.А. (зареєстровано в реєстрі за № 8-1825), згідно якого належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] також заповідала позивачу. 12 лютого 2020 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно з витягом про реєстрацію с Спадковому реєстрі №59386876 від 12 лютого 2020 року заведена спадкова справа №65499567. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №61/02-31 від 20.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним, позивача вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10.03.2020 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.06.2020 р. По справі залучено співвідповідача Київську міську раду. Ухвалою суду від 03.08.2020 р. постановленою на місці та занесеною до протоколу судовго засідання, закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Київської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та призначено справу до розгляду. Позивач та представник позивача в судове засідання не звились. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 12.05.2020 р. через канцелярію суду надіслала відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Розгляд справи просить слухати у її відсутності. 10.07.2020 на адресу суду від представника відповідача Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства, а справу слухати за відсутності представника. Суд, врахувавши письмові доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1998 року. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1998 року. Встановлено, що за свого життя [PERSON] 01.12.2011 склав заповіт, яким квартиру [ADDRESS] заповів гр. [PERSON] , 1960 р.н., який був посвідчений приватним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В. (зареєстровано в реєстрі за № 5-4287). Також встановлено, що [PERSON] , 24.11.2011 р. складено заповіт, яким квартиру [ADDRESS] заповіла гр. [PERSON] , 1960 р.н., який був посвідчений приватним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Ловчинською Л.А. (зареєстровано в реєстрі за № 8-1825). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В від 20.02.2020 р. № 61/02-31, відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки позивачем пропущено встановлений законом 6-ти місячний термін для прийняття спадщини. Позивач просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] та визначити додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки про наявність заповіту їй стало відомо [INFO] після смерті дружини [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 січня 2020 року, та яка є тіткою позивача, рідною сестрою її матері, що і стало перешкодою для звернення в 6-ти місячний строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1212 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою. У ст. 67 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась, що підтверджується інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру №59507369 від 20.02.2020 року, а також листом приватного нотаріуса Захарченко В.В. від 12.06.2020 року. Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Захарченко В.В. від 20.02.2020 р. № 61/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в зв`язку з пропуском встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 06 вересня 2017 року №6-496цс17. Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд України у своїй постанові від 26.06.2019 року (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved