Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

26.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з останнього аліменти на неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що відповідач є матір'ю дітей, однак не бере участь в їх утриманні. Шлюб з нею розірвано 16.11.2017 року. Їхні діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка зареєстрована з ними за однією адресою, однак близько року вже за такою не проживає. Також вона не цікавить життям дітей, не виконує своїх материнських обов'язків. Позивач у вступному слові просив позов задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні щодо заявлених позивачем позовних вимог заперечила. Вказала, що не має змоги сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей, оскільки ніде не працює. Суд, заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.05.2003 року, яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №239, батьками якої є позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], та яка знаходиться на повному утриманні позивача як і [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №729). [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв"язку з одруженням, що підтверджується копією паспорта. Обов'язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частинами 7, 8ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно їх утримувати, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів, який є працездатною особою, працездатного віку, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/3 частини зі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від 26.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дітей, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей) повинні забезпечити їм прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved