Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2020 року звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини між ними припинені, у зв"язку з чим подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Також просила залишити їй теперішнє прізвище [PERSON] . 26 січня 2021 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримала 30 січня 2021 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання заявлених вимог. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 29 січня 2021 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. На підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 07 вересня 1996 року (а.с.6), мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи є повнолітнім (а.с.7), проживають окремо, що підтверджено довідками органів місцевого самоврядування. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивача щодо збереження шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved