Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою: с. Слободище, вул. Карпенка, 33, Бердичівського району, Житомирської області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинку за адресою: с. Слободище, вул. Карпенка, 33, Бердичівського району, Житомирської області. У вказаному будинку зареєстрований також її колишній зять - [PERSON]. Відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає з моменту реєстрації. Шлюб між його донькою [PERSON] та відповідачем розірвано 06.08.2013 року. Реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості у повному обсязі реалізувати права власника будинку. В судове засідання позивач не з'явилась. В наданій суду заяві просить суд розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Слободище, вул. Карпенка, 33(а.с. 6, 9). У вказаному будинку зареєстрований також колишній зять позивачки - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім"ї(а.с. 10, 12). Відповідач [PERSON] у вказаному будинку не проживає з моменту реєстрації(а.с. 11, 12). \~ \~ \~ \~Шлюб між донькою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 06.08.2013 року (а.с.13). Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним. За статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З положень статей 401 і 405 Цивільного кодексу України та положення статті 150 Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи, які не є членами сім'ї власника житла (будинку), мають право на користування цим житлом лише за умови наявності відповідного договору з власником цього житла (будинку). За змістом ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Статтею 6 Конституції України, прописано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку. Враховуючи, що відповідач у житлі позивача не проживає моменту реєстрації - 2010 року, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання у спірному домоволодінні не має, позивач заперечує проти реєстрації відповідача у вказаному будинку, і така реєстрація обмежує його у праві вільно розпорядитися будинком, вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню. Відповідно достатті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 704.80 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved