Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

[PERSON] 17.11.2016 року звернулася до суду з позовом до відділу освіти Новоодеської РДА Миколаївської області про поновлення на роботі, в якому вказала, щовона має вищу педагогічну освіту, за фахом вчитель історії та правознавства, стаж роботи -16 років, вчитель першої кваліфікаційної категорії. 31.08.2015 року наказом № 261-к відділу освіти Новоодеської РДА позивач була призначена тимчасово виконуючою обов'язки директора Троїцької загально освітньої школи, порядком переводу з Михайлівської школи. 21.01.2016 року позивач уклала контракт № 513 з відділом освіти Новоодеської райдержадмінісірації, про призначення позивача на посаді директора Троїцької загально- освітньої школи 3-го ступеню, строком до 27 січня 2017 року. За цим контрактом, згідно до п.1.1. позивач була зобов'язана здійснювати керівництво закладом на засадах єдиноначальності, та умовах викладених у контракті, у відповідності з чинним законодавством України, рішеннями Президента України, кабінету Міністрів, міністерства освіти і науки України, та статутом закладу. Згідно наказу відповідача від 06.09.2016 року № 217 позивач була звільнена з посади директора Троїцької ЗОШ з 6 вересни 2016 року за п.2 ст. 40 КЗпП України, та відповідно до п.7.3. Контракту № 513 від 27.01.2016 року. Вважає своє звільнення незаконним та таким, що суттєво порушує трудові права позивача, з наступного: Як вказано вище у своїй трудовій діяльності, згідно до п.1.1. Контракту позивач була зобов'язана здійснювати керівництво закладом на засадах єдиноначальності, та умовах викладених у контракті, у відновідності з чинним законодавством України, зокрема кабінету Міністрів, міністерства освіти і науки України, та статутом закладу, який було затверджено 17.01.2005 року, зі змінами станом на 21.09.2011 року. Згідно до п.7.3 контракту, за яким позивач була звільнена, керівник .навчального закладу може бути звільнений з ініціативи відділу освіти зокрема у разі коли керівник не справляється зі своїми обов'язками і загальні збори (конференція) закладу порушують клопотання перед відділом освіти про його невідповідність посаді. Саме ця обставина викладена у описовій частині наказу про звільнення. Але саме загальні збори закладу від 29.09.2016 року, на які посилається відповідач у своєму наказі були нелегітимними, та проведеними з порушеннями п.4.2 Статуту школи, на підставі якого позивач мала діяти. Зокрема, згідно з п.4.2. Статуту вищим органом громадського самоврядування навчального закладу є конференція колективу, що скликається не менше одного разу на рік. При цьому делегати загальних зборів (конференції) з правом вирішального голосу обираються від трьох категорій у однаковій кількості по 7 (сім делегатів): *Працівників навчального закладу, якіобираються зборами трудового колективу: *Учнів навчального закладу 2-3 ступеня, які обираються класними зборами: *Батьків - представників громадськості, які обираються класними зборами. Пунктом 4.2 Статуту навчального закладу, також, передбачено, що термін повноважень делегатів загальних зборів (конференції), які обрані за вище вказаними правилами, становить 1 рік. Статут передбачає, також, що чинність загальних зборів є тільки у тому разі, якщо в їхній роботі бере участь не менше половини делегатів кожної з трьох категорій, та рішення приймаються простою більшістю голосів присутніх делегатів. Таким чином Статут навчального закладу передбачає порядок обрання делегатів, скликання загальних зборів, та прийняття рішень. Позивач наголошує, що „загальні збори"", які начебто пройшли 29.08.2016 року не є конференцією (загальними зборами) навчального закладу, тому що їх склад не відповідав ст. 4.2. Статуту школи, та не мав повноважень на голосування по питанню, яке стосувалося обговорення звіту директора школи з наступного: На зборах були присутні, як казали позивачу 71 людина, але там були присутні депутати, журналісти та представники адміністрації, у тому числі начальник відділу освіти Новоодееької РДА [PERSON] Позивачу невідомо, на яких підставах на зборах були присутні простожителі села, в кількості 11 чоловік, які навіть, не с батьками учнів, хто їх обирав та з якими повноваженнями, бо згідно до статуту вони взагалі не можуть бути учасниками конференції. Невідомо, також' як вони голосували. З присутніх на зборах було 25 працівників школи, але позивачу не відомо з якими повноваженнями вони були присутні, та хто з них мав право голосу, бо з моменту коли позивач приступила до своїх обов'язків, та до 29 серпня 2016 року (майже рік) делегати конференції не обирались. Наскільки мені відомо 28 голосів було віддано на користь позивача, як директора, але що це за особи позивачу не відомо. Після проведення звіту директора школи, згідно до п.4.2. Статуту навчального закладу 03.09.2016 року позивач підписала наказ про проведення виборів делегатів конференції школи, яка мала затвердити, чи не затвердити звіт. Але вже 06.09.2016 року позивач була звільнена згідно до наказу, який оскаржує. Крім того, законом України «Про загальну середню освіту» та Порядку державної атестації загальноосвітніх, дошкільних, та позашкільних навчальних закладів, який затверджено наказом Міносвіти і науки України від 30.01.2015 року № 67 передбачено проведення атестаційних експертиз учбових закладів України. Згідно вказаних вище нормативних актів та наказу Новоодееької Районної державної адміністрації від 02.03.2016 року за № 99 було призначено обов'язкове проведення атестаційної експертизи Троїцької загальноосвітньої школи в термін з 11 по 29 квітня 2016 року. Така атестація була проведена. Висновком атестаційної експертизи від 10.06.016 року, за якою було рекомендовано відділу освіти Новоодееької районної Державної адміністрації визнати навчальний заклад Троїцької загальноосвітньої школи атестованим. При цьому в експертному висновку(ст. 20 вказано, що 89,1% батьків задоволені роботою школи, а 80 % старшокласників почувають себе рівноправними членами громади. За такими обставинами не зрозуміло, хто та на яких підставах, начебто, голосував на зборах про незадовільну оцінку роботи директора школи. За підсумками атестаційної експертизи був виданий наказ відділом освіти від 23.06.2016 року № 314 «Про підсумки проведення державної атестаційної експертизи школи", за яким Троїцьку загальноосвітню школу визнано атестованою. Позивач також вказала, що її звільнили за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді. Але як було вказано вище ніякої невідповідності займаній посаді виявлено не було. Більше того, експертна комісія у складі 15 осіб, куди входили у тому числі голова комісії [PERSON], ще 2 головних спеціаліста відділу освіти РДА, 7 головних спеціалістів комунальної установи «Новоодеський районний центр''(далі КУ НРЦ), у тому числі методисти та вчителі, працівники профспілок, та 4 особи - представники громади сільської ради рекомендувала відділу освіти : визнати навчальний заклад - Троїцьку загальноосвітню школу 1-Ш ступенів Ново одеської районної адміністрації атестованим. Позивач вказує на те, що при її звільнені було порушено вимоги ч.1 ст. 43 КЗпП України, а саме не було попередньої згоди профспілкового органу на звільнення, та її навіть не повідомили про наявність чи відсутність якогось звернення про її звільнення до такого виборчого профспілкового органу. Крім того, навіть, якщо б допустити, що дійсно б збори визнали роботу позивача, як директора, незадовільною, то згідно доп.7.3 Контракту позивача як керівника може бути звільнено, якщо загальні збори порушують питання про це, якщо директор школи не справляється зі своїми обов'язками. Таким чином звільнення з посади це, по перше необовязок керівництва відділу освіти, а по друге керівництво повінню було б розібратися з яких обставин з'явилося таке звернення, та чи ні є таке звернення спотвореним ким то, на підставі особистих неприязнених відносин . Позивач наголошує, що ці збори були зібрані за ініціативи начальника відділу освіти [PERSON], який був у дружніх відносинах з Куліковським вчителем фізичного виховання, відносно якого порушена кримінальна справа за ч.1ст.156 КК України. (провадження № 42016151190000085) та позивач, як директор, зверталася па цій підставі до начальника відділу освіти про йото звільнення. Як на цей час відомо позивачу від заступника прокурора Миколаївської області Божило Степана Богдановича, на цей час рішення по справі ще не прийнято, а усі матеріали знаходяться у прокуратурі Миколаївської області. Позивач вважає, що це звільнення проведено з порушенням матеріального права, та всупереч п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року зі змінами станом па час подання позову. Згідно до цього пункту суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановлено що звільнення проведено не на підставі фактичних даних, що працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов'язки внаслідок недостатньої кваліфікації, або стійкого зниження працездатності. Як вказано вище позивач є вчителем першої категорії зі стажем роботи 16 років. За цей час вона неодноразово нагороджувалась похвальними грамотами. Крім того за її авторством у 2011 році вийшла історична документально - художня книжка «Історія села Михайлівка». До неї ніколи не було претензій з боку керівництва Відділу освіти Новоодеської РДА. Позивач особисто як історик зайняла 1 місце у конкурсі '' Історія сіл та міст" та була нагороджена грамотою. Вважає своє звільнення незаконним та вказує, що в неї троє дітей, у яких позивач користується повагою, розумінням, та любов'ю. Позивач є єдиним годувальником у сім'ї. Звільнення з посади за статтею наносить позивачу, крім матеріальної шкоди, ще і велику моральну шкоду, по - перше тому, що з таким формулюванням я не можу влаштуватися на іншу роботу, навіть на посаду вчителя. Крім того, після повідомлення при звільнення позивачу стало дуже погано у зв'язку з підвищенням тиску та різкого головного болю, у зв'язку з цим була викликана швидка допомога. На наступний день вранці. 7 вересня позивач втратила свідомість і рідні викликали швидку допомогу, яка госпіталізувала позивача до НЦРЛ. У цей же день позивач була направлена у м.Миколаїв на МРТ (лікарня «Дубки»), потім до нейрохірурга ЛШД м.Миколаєва, який направив позивача на стаціонарне лікування у НРЦЛ. 8 вересня 2016 року Новоодеська лікарня дала позивачу направлення на лікування у лікарню на Володарського, де позивач знаходилась з 8 по 30 вересня . Знаходячись у лікарні позивач витратила на придбання ліків, проведення обслідування, та проїзд 12\~781 грн. 75 коп. Ці трати були для позивача дуже великі, бо, як вказано вище у сім'ї троє дітей, яких треба кормити, одівати, та лікувати. Крім того, щоб відстояти свої права позивач вимушена була звернутися до адвоката, якому сплатила 5000.0 гривень за квитанцією за № 17/16 від 3 жовтня 2016 року. Позивачу неодноразово приходилося приїздити до адвоката, збирати документи, давати пояснення, та інше. Все вище вказане спричинило позивачу велику моральну шкоду, бо вона, як мати трьох дітей, залишилася без роботи, на цей час позивачу нема чим їх кормити та одягати, повністю порушені звичайні зв'язки позивача, змінився повністю життєвий стан, позивач не спить ночами, та не може належним чином уділяти дітям увагу. Позивач бажає поновити свої права навіть, для того, що б діти були впевнені у її правоті, бо в селі злі язики вказують, що начебто позивач оговорила невинну людину, за що й поплатилася. Старшому сину позивача 20 років, середній донці 14 років, тому їм дуже боляче слухати на наклепи. Свою моральну шкоду позивач оцінює в 50\~000 грн. Крім цього, згідно ст.ст.47, 116 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, та провести з ним розрахунки в день звільнення. Згідно до довідки від 11.11.2016 року за № 05/303, яку позивач з моменту звільнення до 11.11.2016 року не могла витребувати, середня заробітна плата складає 3914.94 грн., а на момент звільнення позивачу не доплачено вихідну допомогу в сумі 3914.94 грн. Крім того, будучи директором інколи, позивач ще викладала правознавство, основи здоров'я, та історію. Однак при звільнені не були виплачені кошти за викладання цих предметів. Згідно до вище вказаної довідки позивачу не нараховувалась заробітна плата вчителя у зв'язку з тим, що на момент звільнення, начебто не було тарифікаційних списків на 2016-2017 роки. З цього позивачу не зрозуміло, як тоді сплачували заробітну плату вчителя за період 01.09.2015 року по 31.08.2016 року. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, які передбачені ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір організація повинна сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримання по день фактичного розрахунку. Позивач не працює з 7 вересня 2016 року. Згідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі суд водночас має прийняти рішення про виплату середнього заробітку за чає вимушеного прогулу. На підставі викладеного позивач просить суд: поновити її на посаді директора Троїцької загально освітньої школи 1-111 ступенів, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з 3914.94 гри. на час винесення судового рішення, стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди та стягнути з відповідача 5000 грн. за послуги адвоката. В судовому засіданні позивач та її представник свій позов підтримали та просили його задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача заперечили проти позовних вимог [PERSON] та просили суд відмовити в задоволенні вказаного позову. В судовому засіданні було встановлено, що 31.08.2015 року наказом № 261-к відділу освіти Новоодеської РДА позивач була призначена тимчасово виконуючою обов'язки директора Троїцької загально освітньої школи, порядком переводу з Михайлівської школи. 21.01.2016 року позивач уклала контракт № 513 з відділом освіти Новоодеської райдержадмінісірації, про призначення позивача на посаді директора Троїцької загально- освітньої школи 3-го ступеню, строком до 27 січня 2017 року. За цим контрактом, згідно до п.1.1 позивач була зобов'язана здійснювати керівництво закладом на засадах єдиноначальності, та умовах викладених у контракті, у відповідності з чинним законодавством України, рішеннями Президента України, кабінету Міністрів, міністерства освіти і науки України, та статутом закладу. Згідно наказу відповідача від 06.09.2016 року № 217 позивач була звільнена з посади директора Троїцької ЗОШ з 6 вересни 2016 року за п.2 ст. 40 КЗпП України, та відповідно до п.7.3. Контракту № 513 від 27.01.2016 року. Відповідно до наказу № 217-к від 06.09.2016 року вбачається, що 29.08.2016 року у Троїцькій загальноосвітній школі 1-Ш ступенів пройшли загальні збори закладу, на яких директор школи [PERSON] звітувала про пророблену за 2015 2016 роки роботу. На зборах були присутні 71 чоловік (педагогічні та технічні працівники закладу, батьки, представники громадськості, преси). Після звіту директора відбулося його обговорення, під час якого виступили 8 учасників зборів. За результатами таємного голосування роботу директора школи визнали задовільною з заохоченням 1, задовільною 15, незадовільною 24, виявили недовіру 24. Учасники загальних зборів звернулися до відділу освіти Новоодеської РДА з клопотанням про звільнення [PERSON] Згідно п.2 ст.40 КЗпП України [PERSON] в той же день було звільнено з посади. Відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці. Згідно вказаного пункту невідповідність працівника займаній посаді полягає в недостатній кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. В судовому засіданні не встановлено, що стан здоровя позивача перешкоджає їй виконувати роботу директора школи. Щодо кваліфікації позивача, то в судовому засіданні було встановлено, що позивач має вищу педагогічну освіту, що не заперечувалось жодною стороною. Крім того, Законом України «Про загальну середню освіту» та Порядку державної атестації загальноосвітніх, дошкільних, та позашкільних навчальних закладів, який затверджено наказом Міносвіти і науки України від 30.01.2015 року № 67 передбачено проведення атестаційних експертиз учбових закладів України. Згідно вказаних вище нормативних актів та наказу Новоодеської Районної державної адміністрації від 02.03.2016 року за № 99 було призначено обов'язкове проведення атестаційної експертизи Троїцької загальноосвітньої школи в термін з 11 по 29 квітня 2016 року. Така атестація була проведена. Висновком атестаційної експертизи від 10.06.2016 року, за якою було рекомендовано відділу освіти Новоодееької районної Державної адміністрації визнати навчальний заклад Троїцької загальноосвітньої школи атестованим. При цьому в експертному висновку сторінка 20 вказано, що 89,1% батьків задоволені роботою школи, а 80 % старшокласників почувають себе рівноправними членами громади. За підсумками атестаційної експертизи був виданий наказ відділом освіти від 23.06.2016 року № 314 «Про підсумки проведення державної атестаційної експертизи школи", за яким Троїцьку загальноосвітню школу визнано атестованою. За таких обставин, суд вважає, що кваліфікація позивача відповідає займаній посаді та не перешкоджає [PERSON] виконувати роботу директора школи. Щодо звернення до відділу освіти представників загальних зборів про звільнення з посади директора школи [PERSON], то на думку суду вказане звернення було обумовлено конфліктом з вчителем фізкультури Троїцької загально-освітньої школи та не має відношення до спроможності позивача виконувати роботу директора. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року зі змінами станом на час подання позову «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Як вбачаєься із матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні [PERSON] не притягувалася до дисциплінарної відповідальності, під час роботи Троїцька сільська рада була визнана атестованою, в чому є також і робота директора школи [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що звільнення з посади директора [PERSON] було незаконним та позов в частині поновлення на роботі підлягає задоволенню. Судом не приймається до уваги посилання представників відповідача щодо пропуску строку позивачем для звернення до суду. Як вбачається з матеріалів справи дійсно позивач перебувала на лікарняному до 30.09.2016 року. Довідку про середню заробітну плату позивач отримала тільки 11.11.2016 року. Крім цього, згідно ст.ст.47, 116 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, та провести з ним розрахунки в день звільнення. Згідно до довідки від 11.11.2016 року за № 05/303, яку позивач отримала 11.11.2016 року, середня заробітна плата складає 3914.94 грн. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, які передбачені ст.116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір організація повинна сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримання по день фактичного розрахунку. Позивач не працює з 7 вересня 2016 року. Згідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі суд водночас має прийняти рішення про виплату середнього заробітку за чає вимушеного прогулу. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.09.2016 року по 24.06.2017 року, який становить за 19 робочих днів в вересні 2016 року 3381 грн. 08 коп., за жовтень грудень 2016 року та січень травень 2017 року по 3914 грн. 94 коп. та за 17 днів червня 2017 року 3025 грн. 18 коп., а всього 37725 (тридцять сім тисяч сімсот двадцять пять) грн. 78 коп. За таких обставин,

Outcome: approved