Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

08 вересня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Одеської загальноосвітньої школи-інтернат №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області до [PERSON], третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: - позбавити батьківських прав громадянку України, [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]; - стягнути з громадянки України [PERSON], [INFO], паспорт громадянина України [NUMBER], на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів, заробітку щомісячно, починаючи з 08.09.2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] У позовній заяві представник позивача посилається на те, що неповнолітній [PERSON], [INFO], та його рідна сестра - малолітня [PERSON], [INFO], перебувають на повному державному забезпеченні в Одеській загальноосвітній школі-інтернаті № 5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, як діти, що позбавлені батьківського піклування. Мати дітей, [PERSON], громадянка України, [INFO], ніде не працює, дітей не навіщає, їх фізичним та духовним розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Останнє відоме місце проживання відповідачки: [ADDRESS], паспорт громадянина України серії [NUMBER], ідентифікаційний номер невідомий. Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Представник позивача зазначив, що 04 квітня 2016 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітню [PERSON], [INFO], відібрано від їх матері [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. 06 червня 2016 року на підставі розпоряджень №450, 451 Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради малолітній [PERSON], [INFO], та малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 30 червня 2016 року на підставі розпоряджень №513, 514 Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради малолітнього [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. Як стверджує представник позивача, на цей час неповнолітній [PERSON], [INFO], та його рідна сестра - малолітня [PERSON], [INFO], перебувають на повному державному забезпеченні в Одеській загальноосвітній школі-інтернаті № 5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. У зв'язку з викладеним, представник позивача вважає, що у відповідності до ст. 164 СК України є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно її сина - [PERSON], [INFO], та дочки - малолітньої [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, представник позивача вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. 14 листопада 2017 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 07.05.2018 року представник Одеської загальноосвітньої школи-інтернат №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області не з'явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 07.05.2018 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій представник позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, а також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлений, однак 13.11.2017 року представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити, підтримує висновок Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради за №01-05-3/186 вх. Від 06.11.2017 року. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.22), [PERSON], [INFO], зареєстрованою чи знятою з реєстрації в місті Одесі та Одеській області не значиться. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. Оскільки відповідач по справізареєстрованою чи знятою з реєстрації в місті Одесі та Одеській області не значиться, судом здійснювався виклик [PERSON] шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також до набрання чинності Законом України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судом здійснювався виклик відповідача [PERSON] шляхом опублікування оголошення у пресі - газеті «Одеській вісті». Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З урахуванням вищевикладеного, суд встановив, що відповідач [PERSON] повторно не з'явилась у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомили. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народився [PERSON], про що 11 жовтня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №20 (а.с.13). В графі батько вказано - [PERSON]. В графі матір вказано - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народилась [PERSON], про що 06 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №13 (а.с.14). В графі батько вказано - [PERSON]. В графі матір вказано - [PERSON]. Відомості про батька дітей внесені відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дітей - [PERSON], [INFO], відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС, УДМС України в Одеській області зареєстрованою чи знятою з реєстрації не значиться. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року по справі №523/843/16-ц, малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відібрані у матері [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Рішення набрало законної сили 15 квітня 2016 року. Відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 06 червня 2016 року № 450р малолітній [PERSON], [INFO] та від 06 червня 2016 року № 451р неповнолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. Згідно з розпорядженнями Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 червня 2016 року № 513р малолітня [PERSON], [INFO] та від 30 червня 2016 року № 514р неповнолітній [PERSON], [INFO], влаштовані до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], що підтверджується висновком від 06.11.2017 року за №01-05-03/186 вх. З вказаного висновку також вбачається, що 27 квітня 2017 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов лист Одеської загальноосвітньої школи-інтернату № 5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області щодо розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно дітей [PERSON] та [PERSON]. Також у вказаному висновку зазначено, що 02 грудня 2016 року спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради складено акт обстеження умов проживання, згідно з яким засвідчено, що будинок знаходиться в аварійному стані, де немає умов для проживання та розвитку дітей, відключений від електроенергії, не опалюється, відсутні меблі, дитячі речі, матеріальне становище сім'ї важке, кімната має дуже занедбалий вигляд та потребує ремонту, санітарно-гігієнічні норми порушено, від будь-якого контакту зі службою у справах дітей Одеської міської ради мати [PERSON], [INFO] відмовилась, ніякі документи на дітей не надала. Мати дітей - [PERSON], [INFO], ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, за весь час перебування дітей в закладі жодного разу не відвідала їх, не цікавиться їх здоров'ям та долею ні в усній, ні в письмовій формі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає встановленим, що [PERSON] саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача та можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При викладених обставинах суд вважає, що позовні вимоги Одеської загальноосвітньої школи-інтернат №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме підлягає стягненню з [PERSON], на користь Одеської загальноосвітньої школи-інтернат №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області аліменти на неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітню - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день стягнення, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, а саме з 08 вересня 2017 року, до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, а саме по [INFO]. Надалі з 04 вересня 2020 року стягувати з [PERSON], на користь Одеської загальноосвітньої школи-інтернат №5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області аліменти на малолітню [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно, але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день стягнення, до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення позивача з цим позовом до суду, судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Оскільки Одеська загальноосвітня школа-інтернат № 5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області здійснює захист та представництво неповнолітнього [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], які знаходиться на повному державному забезпеченні, судовий збір за подання до суду позовної заяви за вимогами про позбавлення батьківських прав не справляється. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Одеська загальноосвітня школа-інтернат № 5 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області було звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру за вимогою про стягнення аліментів в сумі 1600 гривень. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок.

Outcome: approved