Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

12.12.2019 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що відповідач надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку та надала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте оскільки [PERSON] порушила умови Договору виникла заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.06.2011 року, яка станом на 26 листопада 2019 року становить 126397 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 303 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 126094 грн. 90 коп. - заборгованість по відсоткам за період з 01.06.2011 по 30.06.2019. В зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погасила даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе у даній справі постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала Анкету-заяву від 01.06.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»). [PERSON] дала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010, та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 10). Відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема щодо розміру щомісячних платежів, терміну їх внесення, штрафом та пенею за невчасне погашення заборгованості, що підтверджується довідкою про умови кредитування з підписом [PERSON] (а.с.11). Згідно розрахунку заборгованості, з 01.06.2011 по 26.11.2019 сума заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) складає 303 грн. 00 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками - 126094 грн.90 коп., разом - 126397 грн. 90 коп. (а.с. 6). Проаналізувавши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, з огляду на вищенаведене, факт укладення між Банком та Відповідачем договору про надання банківських послуг підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10) Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно даних довідки від 11.06.2011, яка підписана [PERSON] , відповідачу було відомо про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11). Суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року справа № 342/180/17 висловлено наступну правову позицію: "Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду ґрунтувався на тому, що надані банком документи на підтвердження умов укладеного між сторонами кредитного договору не підписані та не визнаються відповідачкою. Відповідач, [PERSON] фактично не оспорює, що подавши позивачеві заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, вона приєдналась до запропонованих позивачем умов кредитування, які встановлені у стандартних формах, внаслідок чого сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Таким чином, у даній справі, відповідач, знаючи про предмет і підстави заявленого до нього позову, не висловила заперечення щодо умов укладеного між сторонами договору. За таких обставин суд викладену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду до уваги не приймає. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов`язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов`язання, вчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. За таких обставин вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у сумі 126397 грн. 90 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved