Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року. [INFO] року в них народилася дочка [PERSON], а [INFO] року - дочка [PERSON], які проживають з нею. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння щодо сімейних стосунків, відносини в сім'ї стали холодними, у зв'язку з чим весною 2013 року вони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства. Відповідач зареєстрований як підприємець, доходи від підприємницької діяльності значно знизились, і не вистачає коштів на їхню сім'ю. З весни 2013 року вони не знайшли спільних інтересів щоб поновити сімейні відносини і проживати разом, а тому примирення вважає неможливим. Оскільки подальше сімейне життя з відповідачем не можливе і шлюб існує формально, вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Спору щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю на даний час у них не виникає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 22.11.2003 року, шлюб зареєстровано у виконкомі Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 37. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами склалися такі стосунки, які виключають спільне проживання та збереження сімейних відносин. Як вбачається з змісту позову, спільне життя сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння щодо сімейних стосунків вони припинили спільне проживання весною 2013 року і з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не вбачають перспектив до поновлення сім'ї та проживання разом в шлюбі. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи примирення, відповідач згідний на розірвання шлюбу. Зважаючи на вищенаведене, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. При визначенні місця проживання малолітніх дітей суд враховує, що дочки [PERSON] та [PERSON], проживають з матір'ю і згідно домовленості між сторонами після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, згідно даних позовної заяви, бажає залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved