Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

24.09.14 р. позивач звернулась до суду з заявою, в якій остаточно уточнивши вимоги 16.04.15 р. просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки : 130 267 грн. боргу, 16 063 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 3 % річних в сумі 1253 грн. 48 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.09 р. вона уклала договір позики з відповідачкою, відповідно до умов якого [PERSON] отримала 4 000 дол. США , що на день подання позову за офіційним курсом ( з розрахунку 7,993 грн. за 1 дол. США) становило 31 972 грн. Крім того сторонами було обумовлено, що [PERSON] повинна була також сплачувати позивачу 3 % від одержаної суми коштів щомісячно, що складає 120 дол. США. на місяць В зв»язку з тим, що добровільно сума позики та відсотки не були повернуті, рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 20.12.13 р. було стягнуто з відповідача в користь позивача суму основного боргу та відсотків. За рішенням суду кошти були реально повернуті відповідачем лише 19.09.14 р. Відтак відповідач повинна сплатити їй по 3 % щомісячно від одержаної суми позики та курсову різницю по основному боргу , по відсотках, інфляційні втрати та 3 % річних. Враховуючи наведене просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у заявах . Крім того пояснили, що в зв»язку з тим, що [PERSON] тривалий час не виконувала взяті на себе зобов»язання по поверненню 4 000 дол. США та відсотків у сумі 120 дол. США у місяць, виникла спірна заборгованість , яка по своїй суті є спричиненою позивачці шкодою , що утворилась в зв»язку із зміною курсу валют. Відповідач та її представники в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку. що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] зобов»язувалась до 18.08.12 р. повернути [PERSON] 4 000 дол. США та сплачувати їй щомісячно 3 % за користування коштами. 19.06.13 р. [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 4 000 дол. США боргу, 34 529 грн. 76 коп. відсотків, 95 грн. 94 коп. інфляційних втрат, 748 грн. 93коп. - як 3 % річних та судові витрати. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 20.12.13 р. вказаний позов був задоволено частково : стягнуто з відповідача в користь позивача 4 000 дол. США , що було еквівалентно 31 972 грн., 40 820 грн. 65 коп. відсотків за користування кредитом та судові витрати . В решті вимог було відмовлено Рішення набрало законної сили, було звернено до виконання та як визнано сторонами, виконано 19.09.14 р. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що врегульовано ст. 11 ЦПК України. Однією з вимог позивача є стягнення з відповідача 3 % у місяць від суми позики на виконання умов договору від 18.08.09 р. Проте , на думку суду, з моменту вирішення спору судом, що відображено у рішенні від 20.12.13 р., що набрало законної сили, договірні відносини між сторонами припинились. Відтак у суду відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині. Не підлягає до задоволення і вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу, яка по своїй суті є різницею між курсом гривні по відношенню до долара США на момент виконання рішення суду , що набрало законної сили та курсом гривні по відношенню до долара США на момент розгляду даного спору судом . Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених Законом. Згідно із ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти , а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України та зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Платіжним засобом відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 ЦК України на всій території України є гривня. При вирішенні спору по боргових зобов»язаннях між сторонами Шевченківським райсудом м. Львова рішенням від 20.12.13 р. було стягнуто з відповідача 4 000 дол. США основного боргу, що на час постановлення рішення було еквівалентно 31 972 грн. Цим же рішенням було стягнуто відсотки за користування кредитом у розмірі 40 820 грн.65 коп. Зважаючи на те, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різний період часу є різним, курсова різниця , яку просить стягнути позивач не може по своїй суті бути спричиненою їй шкодою. Так, у ст. 22 ЦК України законодавець визначає поняття шкоди та який порядок її відшкодування. На думку суду на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється законодавство, що регулює повернення коштів по договору позики та стягнення коштів за невиконання зобов»язання. Такий спір між сторонами був вирішений судом 20.12.13 р. Відтак правих підстав для задоволення вимог щодо стягнення різниці у курсі валют немає. Оскільки як зазначено вище, між сторонами відсутні будь-які зобов»язання, немає підстав і для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних за їх невиконання. Безпідставними, на думку суду, є і покликання позивача на необхідність стягнення з відповідача інфляційних втрат, оскільки сам договір укладався на грошові кошти, що були визначені в іноземній валюті, відтак і стягувались за рішенням суду з врахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти. В подальшому, ж договірні стосунки між сторонами були припинені. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку. що позов є безпідставним, відтак не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed