Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина - [PERSON], у розмірі 4921,80 грн. за період з 01.05.2013 року по 19.08.2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.11.2012 року було збільшено розмір стягнутих аліментів згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2009 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення було відкрито виконавче провадження Деснянським ВДВС Чернігівського міського управління юстиції. Позивач вказувала, що відповідач неналежним чином не виконує свої обов'язки по сплаті аліментів, призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути пеню по аліментам в розмірі 5292,18 грн за період з 01.05.2013 року по 27.06.2014 та за період з 30 вересня 2014 року по 24 листопада 2014 року. 01.12.2014 року позивач подала розрахунок пені по аліментам за кожний місяць окремо. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що заборгованість виникла у зв'язку із ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова, якою було зобов'язано державного виконавця скласти новий розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментам, стягнутих на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], визначивши заборгованість за червень, серпень, жовтень, листопад 2013 року та за січень, лютий, квітень, травень 2014 року, виходячи з розміру заробітної плати, яку боржник отримує за місцем роботи, а тому відсутня його вина . Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 5 - 6). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 12.11.2012 року збільшено розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.09.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року зобов'язано старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Прокопенка Р. В. скласти новий розрахунок заборгованості [PERSON] по аліментах, стягнутих на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], визначивши заборгованість за червень, серпень, жовтень, листопад 2013 року та за січень, лютий, квітень, травень 2014 року, виходячи з розміру заробітної плати, яку боржник отримує за місцем роботи. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, який мав місце до винесення ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова, станом на 30.05.2014 року, заборгованість по аліментам становила 273 грн. 39 коп. (а.с. 45). З вказаного розрахунку по аліментам вбачається, що аліменти відповідачем сплачувались невчасно. Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам, який проведено, відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року, станом на 01.09.2014 року заборгованість по аліментам становить 4799,26 грн. (а.с. 34). Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження № 35712212, про заборгованість по аліментам, яка розрахована за вищевказаною ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова [PERSON] був ознайомлений 19.08.2014 року, що підтверджується його письмовими поясненнями. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист був направлений 27.08.2014 року по територіальності до УДВС Головного управління юстиції у м. Києві (а.с. 33). Відповідно до приписів ч. 1, ч.2 статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, суд, відповідно до змісту норм статті 196 Сімейного кодексу України, а також згідно вимог статті 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості по сплаті аліментів та наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні і залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Згідно роз'яснень, викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи до уваги вказані приписи норм права, а також заочне рішення рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.11.2011року, відповідно до якого відповідач щомісячно повинен сплачувати позивачу аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку(доходу), про яке відповідачу було відомо. Наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів підтверджена зібраними по справі доказами, відповідач по справі не повідомив вчасно про наявність роботи та розмір заробітної плати державного виконавця, про наявну заборгованість відповідач був повідомлений. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позивач на підставі приписів статті 196 Сімейного кодексу України має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Суд погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати по аліментам, поданим в розрахунку позивачем та описі розрахунку, однак, оскільки позивач не збільшувала розмір позовних вимоги щодо періоду, за який вона просить стягнути аліменти, суд вважає, що пеня підлягає стягненню за період з травня 2013 року по 04.01.2014 року в сумі 440 грн 40 коп. Неустойка за лютий - серпень 2014 року станом на 24.11.2014 року становить 2347 грн 29 коп. (а. с. 56,57) Отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача неустойка в розмірі 2787,29 грн.

Outcome: partial