Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

03.03.2015 року позивач Концерн "Військторгсервіс" (надалі - позивач) звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що згідно з наказом т.в.о. начальника філії «Ресторан «Офіцерський» Концерну «Військторгсервіс» від 03.10.12 № 49 «Про проведення службового розслідування» комісія у складі: голови комісії - т.в.о. начальника філії «Ресторан «Офіцерський» Кудрявця Василя Антоновича та членів комісії: бухгалтера І категорії Федотюк Алли Вікторівни, економіста з праці Авдюхи Валентини Василівни в період з 04.10.12 по 26.10.12 провела розслідування з метою з'ясування обставин по факту недостачі матеріальних цінностей філії «Ресторан «Офіцерський», що були отримані колишнім т.в.о. начальника філії «Ресторан «Офіцерський» [PERSON], для внутрішнього переміщення в межах підприємства згідно накладної на внутрішнє переміщення № ПМ-0002939 від 03.08.12 року. За результатами даного розслідування було встановлено, що відповідачем, за час перебування на посаді керівника філії «Ресторан «Офіцерський» Концерну «Військторгсервіс» було безпідставно отримано у касі філії в сумі 9799 грн. (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто дев'ять грн. 00 коп.). Позивач вказує, що для закриття даної заборгованості відповідачем 4 грудня 2012 року було сплачено прибутковим касовим ордером № 4621 3625 грн. в касу філії «Ресторан «Офіцерський» Концерну «Військторгсервіс". Таким чином, станом на дату подання позову у [PERSON] наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 6174,00 грн. не повернених коштів, взятих під звіт та 926,10 грн., в якості 15% стягуваного ПДФО. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з'явилась, явку у судове засідання свого представника не забезпечив, будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог на адресу суду не направив. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових взаємовідносинах з Концерн "Військторгсервіс", займаючи посаду т.в.о. керівника філії «Ресторан «Офіцерський». Як вбачається з Акту службового розслідування від 26.10.2012 (а.с. 8-10), який було складено за результатами проведення службового розслідування, було встановлено порушення, щодо порядку оформлення документів на отримання під звіт грошових коштів на суму 9799, 00 грн., посадовими особою т.в.о. начальником філії «Ресторан «Офіцерський» [PERSON]. Вказаний факт також підтверджується копією видаткового касового ордеру (а.с. 20) від 01.08.2012 року на суму 9799,00 грн. на ім'я [PERSON] в матеріалах справи. Водночас, згідно копій прибуткових касових ордерів від 04.12.2013 року на суму 3625,00 грн., відповідно, частина грошових коштів в розмірі 3625,00 грн. була повернута позивачу. Таким чином, станом на дату розгляду справи неповернутою залишається сума поворотної фінансової допомоги в розмірі 6174,00 грн.. Відповідно до п. 7.3 Інструкції про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженої Наказом Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. Як вбачається з наданих суду документів, грошові кошти під звіт , були видані за підписом, тобто з відома керівника [PERSON], відтак остання несе матеріальну відповідальність за проведення відповідної операції. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. За таких обставин, грошова сума в розмірі 6174,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, як така, доказів повернення якої не надано. Водночас, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача 926,10 грн. в якості 15% стягуваного ПДФО. Відповідно до п. 170.9.1 Податкового кодексу України, сума податку, нарахована на суму перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку. У разі коли платник податку припиняє трудові або цивільно-правові відносини з особою, що видала такі кошти, сума податку утримується за рахунок останньої виплати оподатковуваного доходу під час проведення остаточного розрахунку, а у разі недостатності суми такого доходу непогашена частина податку включається до податкового зобов'язання платника податку за наслідками звітного (податкового) року. Позивач зазначає, що за несвоєчасні повернуті кошти позивачем було сплачено ПДФО в сумі 926,10 грн.. З огляду на викладене, вказана сума також підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, а відповідач заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved