Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

16.11.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача Гатненської сільської ради Києво-Святошиськго району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просила: - визначити [PERSON] ( [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Києво-Святошинським РВ УДМС України в Київській області 28.10.2016 р., що мешкає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код: [NUMBER] ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивача посилається на наступне. [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] , спадкова справа до майна якого не заводилася. Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцем померлого [PERSON] був його син - [PERSON] , [INFO] , який спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер рідний племінник позивача- [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишив. На день смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав; земельної ділянки площею 0,1016 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належної померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Згідно з рішенням Гатненської сільської ради від 18 лютого 2016 року №43 «Про перейменування вулиць в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області» [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] . Позивача зазначає, що інших спадкоємців за законом першої черги, крім [PERSON] , у померлого [INFO] [PERSON] немає. На день смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебував. 11 серпня 2020 року позивач звернулася із заявою №1135 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове нерухоме майно після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі заяви була відкрита спадкова справа №355/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області №1916/02-31 від 11.08.2020 р. від 11.08.2020 р. позивачу, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1016 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належної померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Позивач наголошує, що строк для прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неї, як спадкоємця, на вчинення цих дій у межах визначених законом строків. У зв`язку з вищевикладеним, позивача вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 19.11.2020 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Гатненської сільської ради Києво-Святошиськго району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.03.2021 р. закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Гатненської сільської ради Києво-Святошиськго району Київської області, третя особа: державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 29.04.2021 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 26.04.2021 від представника відповідача надійшла, відповідно до якої відповідач просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства, а справу слухати за відсутності представника. Третя особа державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду від 3-ї особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, щодо розгляду позовної заяви покладається на розсуд суду. Суд, врахувавши письмові доводи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадкова справа до майна якого не заводилася. Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцем померлого [PERSON] був його син - [PERSON] , [INFO] , який спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який до дня смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишив. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є рідною тіткою померлого [PERSON] , померлого [INFO] . На день смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з: житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав; земельної ділянки площею 0,1016 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належної померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. 11 серпня 2020 року позивач звернулася із заявою №1135 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове нерухоме майно після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі заяви була відкрита спадкова справа №355/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Встановлено, що постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області №1916/02-31 від 11.08.2020 р. від 11.08.2020 р. позивачу, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , належного померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1016 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належної померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом був його син - [PERSON] , котрий спадщину після смерті батька фактично прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Позивач просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] , оскільки низка життєвих обставин лягла на її плечі, а саме: важкий матеріальний стан, спричинений витратами на поховання [PERSON] , одруження сина [PERSON] ( [INFO] ) та народження онука [PERSON] [INFO] ), постійний догляд за хворою матір`ю [PERSON] з 2013 року, фінансування оплати за соціальний догляд протягом 5 років та поховання [PERSON] (в період з 2014 до 2019 р.) - всі ці життєві обставини не дали можливості вжити заходів для прийняття спадщини, тому всі ці життєві обставини не дали можливості вжити заходів для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємством визнається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємцю у порядку передбаченому законодавством. Спадкоємець може прийняти спадщину за заповітом або за законом. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом. За приписами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.1212 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою. У ст. 67 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 06 вересня 2017 року №6-496цс17. Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З огляду на наведене, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved