Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

24 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великоберезнянської сільської ради (далі - Рада), в якому вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] Господарство, в якому батько проживав і володів ним, станом на 15 квітня 1991 року відносилось до колгоспного двору, він був єдиним членом і головою цього двору. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку і господарських споруд в с. В. Березна Полонського району із майна колишнього колгоспного двору. Позивачка є спадкоємцем після смерті батька, прийняла спадщину шляхом проживання на час смерті батька разом з ним. Відсутній правовстановлюючий документ про право власності на будинок і господарські споруди колишнього колгоспного двору, тому нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину. Просить визнати за нею право власності на будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті батька. Інших спадкоємців немає. В суді позивачка доводи позову підтримує. Представник Ради в суд не прибув, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задоволити з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] був головою колишнього колгоспного двору. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті позивачка прийняла спадщину, оскільки проживала разом з батьком, в тому числі фактично належний батькові у майні колгоспного двору житловий будинок з господарськими спорудами, що станом на 15 квітня 1991 року мали статус колгоспного двору. Правовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди на ім'я [PERSON] відсутні. Дані обставини встановлені з письмових доказів, а саме: паспортом позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідки сільського голови про те, що будинок відносився до колгоспного двору та про склад членів колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, письмовою відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1217, 1261, 1268 ЦК України спадкування здійснюється за законом, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст..17 ч.1 Закону України „Про власність" станом на 15 квітня 1991 року майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст.120 ЦК України 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що станом на 15 квітня 1991 року майно колгоспного двору належало на праві власності [PERSON], який на час припинення існування колгоспного двору був його членом. Після смерті [PERSON] належне йому майно, в тому числі майно колишнього колгоспного двору прийняла позивачка. Але позивачка не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів, тому позов підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved