Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача: Позивачка звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], з 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно на 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з часу набрання рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Долинського районного суду від 27 червня 2013 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 400,00 гривень щомісяця на кожну дитину. На даний час неповнолітні діти потребують значно більших коштів на їх утримання, так як збільшуються потреби в навчанні, розвитку. Крім того, з 08.07.2017 р. зріс мінімальний розмір аліментів, який не може бути менший за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки на даний час вона не може самостійно повністю забезпечувати потреби дітей, тому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Відповідач позовних вимог не визнав, заперечив проти задоволення позову, мотивуючи, що він працевлаштований, однак отримує незначні доходи. У нього є ще двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яких він також зобовязаний утримувати. Коштів не вистачає, щоб утримати всіх дітей і для власних потреб, а тому аліменти у більшому розмірі він не матиме можливості сплачувати. Заяви та клопотання учасників справи: В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також судові витрати та витрати на надання правової допомоги (а.с. 49). Враховуючи ту обставину, що у [PERSON] на утриманні є ще двоє малолітніх дітей, позивачка згідна на стягнення аліментів у мінімальному розмірі, встановленому законодавством. Він, як представник позивачки, вживав заходів для вирішення даного спору, спілкувався з відповідачем, який погоджувався сплачувати аліменти у розмірі 1100,00 грн. на двох дітей, що є менше 50% прожиткового мінумуму дитини та не забезпечить навіть самих мінімальних потреб їхніх сина та дочки. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнав, погоджувався на стягнення аліментів у розмірі 1100,00 грн. на обох дітей. Також відповідач заперечив проти стягнення з нього будь-яких судових витрат. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії І-НМ № 006964 від 28 березня 2005 року та серії І-НМ № 069362 від 18 травня 2007 року, копії яких позивачкою долучено до матеріалів справи (а.с. 4, 6). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2013 року ухвалено зменшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). На час винесення даного рішення, як вбачається з його змісту, [PERSON] не працював та не мав стабільного доходу. Крім того, він одружився та став батьком ще однієї дитини [PERSON], [INFO] Суд враховував ці обставини при визначенні розміру аліментів, які повинен сплачувати відповідач. Згідно запису № 17 від 30.03.2017 р. на аркушах 12 13 трудової книжки АХ № 929071, яка належить [PERSON] та копія якої долучена останнім до матеріалів справи, відповідач на підставі наказу № 33 від 29.03.2017 р. прийнятий до ФОП [PERSON] на роботу оператором лінії у виробництві харчових продуктів (а.с. 44 47). Таким чином на даний час відповідач працевлаштований та має постійний дохід. Відповідно до довідки про доходи № 17 від 09.02.2017 р., виданої ФОП [PERSON], [PERSON] працює оператором лінії, загальна сума його доходу за період з серпня 2017 року по січень 2018 року складає 27435,35 грн. (а.с. 33). Про те, що [PERSON] є також батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], свідчать свідоцтва про їх народження серії І-НМ № 224608 від 12.12.2012 р. та № 238508 від 30.07.2013 р. (а.с. 35 36). Таким чином судом встановлено, що предметом оскарження є розмір аліментів, які повинен сплачувати батько на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. На даний час аліменти стягнуті у розмірі 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Оцінка суду: Вислухавши аргументи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз'яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року. З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що з часу ухвалення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2013 р. матеріальне становище відповідача змінилося. На даний час [PERSON] працевлаштований та отримує постійний дохід. Також сторони визнали та не заперечили той факт, що у [PERSON] з часу винесення вказаного рішення народилася дочка [PERSON], [INFO] Дані аргументи сторін беруться до уваги судом, як такі, що підтверджують наявність зміни матеріального та сімейного стану відповідача. Крім того, судом береться до уваги обґрунтовані твердження сторони позивачки про те, що згідно чинного законодавства України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який прийнятий 17.05.2017 р. та набрав чинності 08.07.2017 р., до Сімейного кодексу України внесено зміни, зокрема щодо обовязку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, викладеній у редакції з урахуванням змін від 17.05.2017 р., розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при вирішенні даного спору суд враховує зміни в матеріальному та сімейному стані відповідача, які полягають у тому, що [PERSON] з березня 2017 року працює, має постійний дохід, а також, що у нього народилася ще одна дитина, бере до уваги розмір його доходу та кількість утриманців. Одночасно судом враховуються зміни в сімейному законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на утримання дитини. А тому, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний та зобовязаний нести витрати на утримання спільних з позивачкою неповнолітніх дітей у мінімальному розмірі, визначеному законодавством, з чим погодилася і позивачка [PERSON] Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, визначивши юридичну природу правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані, підставні та підлягають до задоволення. При вирішенні питання судових витрат суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та враховує, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн., шо підтверджується заявою на переказ готівки № 305 від 22.01.2018 р. (а.с. 20), та 1500,00 грн. за професійну правничу допомогу згідно квитанції адвоката [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до акту - розрахунку виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правничої допомоги вартість виконаних робіт становить 3352,70 грн. (а.с. 48), однак на стягнені вказаної суми сторона позивачки не наполягає. Тому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають понесені судові витрати в розмірі 2140,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 8, 182, 184, 192 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved