Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

03.06.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], звернулися до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначають, що вони та їх неповнолітні діти, на підставі договору купівлі-продажу, є власниками квартири [ADDRESS]. Вищевказана квартира належить їм у рівних частках по ? кожному. Крім них та їх неповнолітніх дітей, у вищевказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідачі з вересня 2015 року не мешкають у належній їм (позивачам) квартирі, оскільки виїхали з неї з усіма своїми речами. Відповідачі не мають до них жодних претензій, тривалий час не користуються квартирою №1 в будинку № 26 по вул. Лесі Українки м. Василівка Запорізької області, але своєчасно не знялися з реєстрації в квартирі. Вважають, що відповідачі втратили своє право на проживання у належній позивачам на праві приватної спільної часткової власності квартирі, тому повинні знятися з реєстраії та зареєструватися за своєю дійсною адресою проживання. Проте, відповідачі тривалий час добровільно з реєстрації не знімаються, тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять усунути перешкоди у користуванні належним їм: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності - квартирі [ADDRESS] та визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №1 в будинку № 26 по вул.Лесі Українки міста Василівка Запорізької області. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте надали суду заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток, а також оголошенням у засобах масової інформації - газеті Запорізька правда № 26 від 07.07.2016 року, про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов відповідачами не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надано суду заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність їх представника, з вирішенням позовних вимог на розсуд суду. Заперечень на позов не надано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.10.2015 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1038 та посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], позивачам по справі - [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] на праві приватної пільної часткової власності, у рівних частках по ? кожному, належить квартира [ADDRESS] (а.с.17-19). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року за №46074704, зареєстровано право спільної часткової приватної власності у розмірі ? частки квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с.19-20). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року за №46074470, зареєстровано право спільної часткової приватної власності у розмірі ? частки квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с.21). Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року за №46074152, зареєстровано право спільної часткової приватної власності у розмірі ? частки квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с.22). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2015 року за №46074887, зареєстровано право спільної часткової приватної власності у розмірі ? частки квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с.23). Згідно довідки №1375 від 30.05.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області, за адресою: вул.Лесі Українки, 26/1 в м.Василівка Запорізької області зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до актів обстеження фактичного проживання від 20.12.2015 року, 17.02.2016 року та 25.05.2016 року, складених головою квартального комітету [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за адресою: квартира [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За результатами обстеження встановлено, що за даною адресою фактично проживає [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації. [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають з вересня 2015 року (а.с.14, 15,16). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України). Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачами [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: малолітнього сина [PERSON] і неповнолітньої доньки [PERSON], позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та суд вважає необхідним усунути перешкоди в користуванні належним [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної (спільної часткової) власності - квартирою №1 в будинку № 26 по вул.Лесі Українки в місті Василівка Запорізької області та визнати відповідачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]С такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням, а саме: квартирою №1 в будинку № 26 по вул.Лесі Українки в м.Василівка Запорізької області, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]О на праві приватної (спільної часткової) власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.10.2015 приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON]Г, зареєстрованого в реєстрі № 1038, з тих підстав, що відповідачі у спірній квартирі тривалий час - з вересня 2015 року не проживають, комунальні послуги не сплачують та будучи зареєстрованими у даній квартирі, яка належить позивачам на праві приватної власності, чинять позивачам, як власникам, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивачі не можуть у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, а добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Крім того, доводи позивачів про відсутність відповідачів у спірному жилому приміщенні без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачами не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вищевказаним жилим приміщенням, а саме: квартирою №1 в будинку № 26 по вул. Лесі Українки в м. Василівка Запорізької області. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] та [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved