Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просять визнати за ними право власності по 1/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за кожним, що розташований за адресою: смт. Рогань Харківського району Харківської області, вулиця Матросова, 13, в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову зазначили, що їм належить кожному по 5/12 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Рогань Харківського району Харківської області, вулиця Матросова, 13, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 1995 року. Позивачі зазначають, що відповідачу по справі належить 1/6 частка вищезазначеного житлового будинку. 14 вересня 1995 року зареєстровано право власності сторін в Харківському міжміському БТІ. Позивачі є рідними братом та сестрою, відповідач їх сестра по батьку. На час набрання законної сили вищезазначеного рішення суду сторони по справі були неповнолітніми. У березні 1996 року мати позивачів [PERSON] домовилась із матірю відповідача [PERSON] про купівлю від імені своїх дітей у її доньки належну останній 1/6 частку спірного будинку. 19 березня 1996 року опікунська рада Роганської селищної ради народних депутатів винесла рішення №7 про надання згоди на продаж 1/6 частки даного будинку від імені неповнолітньої [PERSON], її матері [PERSON] у звязку зі зміною проживання та на отримання грошей від продажу вказаної частини житлового будинку. Рішенням Виконавчого комітету Роганської селищної ради народних депутатів від 20 березня 1996 року № 106 затверджено рішення Опікунської ради №7 від 19 березня 1996 року «Про дачу згоди на продаж 1/6 частини будинку від імені неповнолітньої [PERSON], [INFO] її матері [PERSON] у звязку зі зміною місця проживання і дозволити матері одержати гроші від продажу 1/6 частини будинку готівкою». Позивачі зазначають, що 27 березня 1996 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші у розмірі 1500 доларів США за 1/6 частину будинку, що належить її донці [PERSON], про що [PERSON] написана розписка, підпис останньої посвідчений секретарем Виконкому Роганської селищної ради. [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] не оформили нотаріальної угоди купівлі-продажу частини будинку та виїхали у невідомому напрямку. Позивачі зазначають, що вони проживають у спірному будинку по теперішній час, місцезнаходження відповідача їм невідоме. Позивачі посилаються на те, що вони добросовісно у 1996 році заволоділи спірним майном, отримавши дозвіл компетентних органів та сплативши узгоджену ціну, вони продовжують відкрито та безперервно володіти нерухомим майном більше девятнадцяти років, а тому вважають, що вони набули право власності на спірну частку житлового будинку за набувальною давністю. В судове засідання представник позивачів [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення у газеті Слобідський край, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 1995 року визнано право власності на житловий будинок, який розташований в с. Рогань Харківського району Харківської області, вул. Матросова, 13, по 5/12 за [PERSON] та за [PERSON], та 1/6 частина за [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. 5/12 частин вищезазначеного житлового будинку зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за гр. [PERSON] /а.с. 4/. Відповідно до рішення опікунської ради Роганської селищної ради народних депутатів Харківського району №7 від 19 березня 1996 року «про дачу згоди на продаж 1/6 частки будинку від імені неповнолітньої [PERSON] [INFO] її матері [PERSON]» - надано згоду [PERSON] на продаж 1/6 частки будинку №13, розташованого в с. Рогань, вул. Матросова від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в звязку зі зміною міста проживання, дозволено матері отримати гроші від продажу її частки житлового будинку готівкою /а.с. 5/. Рішенням Виконавчого комітету Роганської селищної ради народних депутатів Харківського району №106 від 20 березня 1996 року «Про затвердження рішення опікунської ради №7 від 19 березня 1996 року» про дачу згоди на продажу 1/6 частки будинку від імені неповнолітньої [PERSON] [INFO], її матері [PERSON]Ф.» - затверджено вищезазначене рішення опікунської Ради №7 від 19 березня 1996 року /а.с. 6/. З заяви [PERSON] вбачається, що вона отримала гроші в розмірі 1500 доларів США от [PERSON] за 1/6 частину будинку, що належить доньці [PERSON], [INFO]/а.с. 7/. [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що вона купувала 1/6 частку будинку від імені дітей. З довідки Виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 вересня 2015 року та копій паспортів позивачів, вбачається що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в спірному будинку з 09 грудня 1998 року та проживають в ньому по теперішній час /а.с. 8, 9, 10/. Судом встановлено, що відповідач фактично з 1996 року не проживає за місцем реєстрації та знята з реєстрації з вищевказаної адреси 02 лютого 2011 року, що підтверджується актом депутата Роганської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 23 жовтня 2015 року складеного у присутності [PERSON] та [PERSON]Г, засвідченого секретарем виконкому Роагнської селищної ради. За положеннями частин 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2001 року. Отже, згідно до ст. 344 ЦК України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Окрім того, в п. 6 [PERSON] ВССУ "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне. Так, при вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець, тобто особа яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та незвернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред'явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. В звязку з наведеним суд вважає, що є підстави для набуття позивачами права власності на спірну частину житлового будинку на підставі набувальної давності, оскільки вони: - заволоділи частиною житлового будинку добросовісно, протягом всього часу володіння частиною житлового будинку були впевнені, що на неї не претендують інші особи, і вони отримали цю частину житлового будинку з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на неї, так як власник відмовилася від права власності на належну їй 1/6 частку житлового будинку. - продовжують володіти житловим будинком відкрито, без таємниць, що є очевидним для всіх третіх осіб, і безперервно, до них не пред'являвся правомочною особою позов про повернення 1/6 частини житлового будинку; - продовжують володіти 1/6 частиною житлового будинку протягом установленого терміну, більш 10 років. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Враховуючи, вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачі по справі добросовісно заволоділи 1/6 частиною житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, відкрито та безперервно нею володіють, а тому суд вважає за можливе визнати за ними право спільної часткової власності по 1/12 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за кожним, який розташований за адресою: смт. Рогань Харківського району Харківської області, вул. Матросова, 13, в порядку набувальної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved