Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В березні 2015 року в Рівненський міський суд звернулася [PERSON], із позовом до [PERSON] про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 829\~899,87 грн. та моральної шкоди на суму 25\~000 грн., заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позовної заяви зазначала, що 17 грудня 2007 року вона видала відповідачу нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№3069 довіреність, якою уповноважила останнього вести від її імені справи та представляти її інтереси, що стосуються підприємницької діяльності /на комерційне представництво/. Вироком Рівненського міського суду від 22.11.2010 року в кримінальній справі №1-108/2010 відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 212, ч.2 ст. 358 КК України і призначене покарання у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права займатись фінансово-господарською діяльністю на 2 роки та з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 2 роки. Вироком суду встановлено, що відповідач з метою ухилення від сплати податків, заниження обєкта оподаткування з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість позивача, достовірно знаючи про відсутність фінансово-господарської діяльності Позивача з перелікованими в вироку юридичними особами власноручно вносив завідомо неправдиві відомості в податкову звітність Позивача, діючи від імені позивача на підставі довіреності від 17.12.2007 року з метою ухилення від сплати податків шляхом заниження обєкта оподаткування з податку на доходи фізичних осіб за 2008 рік та з податку на додану вартість, шляхом підроблення офіційних звітних документів позивача - податкових декларацій з податку на додану вартість та декларацій з податку на доходи фізичних осіб в період березня листопада 2008 року ухилився від сплати податку на додану вартість в сумі 400\~912 грн. та податку на доходи фізичних осіб в сумі 228\~436,99 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів на загальну суму 629\~348,99 грн. Вирок набрав законної сили. Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі №2а-5025/09/1770 задоволено позов Державної податкової інспекції в місті Рівне про стягнення заборгованості, яка виникла на час та внаслідок протиправної діяльності відповідача від імені позивача в 2008 році. Із позивача стягнуто податкову заборгованість в сумі 829\~899 грн.87 коп. Таким чином, на підставі рішення адміністративного суду у Позивача виникло право відношення обовязок сплатити вказану суму, як обовязковий державний платіж. Вказане право відношення виникло внаслідок злочинної протизаконної діяльності відповідача без відома позивача, це встановлено повідомленням ДПС у Рівненській області від 25.07.2009 року за № 13323/09а, згідно якого в порушенні кримінальної справи щодо Позивача за фактами ухилення від сплати податків на підроблення документів за ознаками злочинів за ознаками ст.ст. 212 ч.1, 358 ч.2 КК України 28.04.20019 року відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України. Відповідач своїми злочинним діями завдав позивачу матеріальну шкоду, яку повинен відшкодувати позивачу в повному обсязі, відповідно ст.1166 ЦК України. Крім того, діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яку позивач оцінює на суму 25\~000 грн. в грошовому виразі. Письмових заперечень на позовну заяву відповідачем та його представником не надано. Позивач та її представник повністю без зміни підтримала позовні вимоги в суді. Додатково пояснили, що матеріалами кримінальної справи встановлена вина відповідача в заподіянні їй матеріальної та моральної шкоди, який ухиляється від її відшкодування. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діям, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Зважаючи на положення ч.4 ст.61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування фактів заподіяння шкоди, яка є наслідком протиправної поведінки відповідача, вини відповідача в заподіянні шкоди - є вирок в кримінальній справі, що набрав законної сили. Станом на теперішній час судового розгляду позовної заяви позивачем фактично не були сплачені в добровільному чи примусовому порядку кошти на виконання Постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі №2а-5025/09/1770, якою задоволено позов Державної податкової інспекції в місті Рівне про стягнення із позивача в прибуток держави коштів в сумі 829\~899 грн.87 коп. - заборгованості, яка виникла на час та внаслідок протиправної діяльності відповідача від імені позивача в 2008 році. Пояснили, що позивачу завдана моральна шкода у виді приниження, морального душевного дискомфорту, які вона зазнала при систематичному відібранні пояснень в фіскальних, правоохоронних, судових органах, у виді принижень її честі, гідності ділової репутації приватного підприємця, перебування в постійній нервовій напрузі, що створює незручності та вимагає затрату додаткових зусиль для організації нормальних умов життя та спричиняє значну моральну шкоду. Крім того, вказали, що у період судових справ по обвинуваченню [PERSON] позивач була вагітною двійнею, декілька разів вимушена бути на збереженні через нервові зриви. У перший день виписки з пологового будинку до неї увірвались працівники міліції з метою приводу її в судове засідання в кримінальній справі про обвинуваченню відповідача. Відповідач же жодного разу не вибачився перед позивачем, не запропонував відшкодування шкоди, всіляко демонструє зневагу шляхом ігнорування її звернень та під час спілкування із нею. Не дивлячись на зухвалість і цинічність поведінки і злочинів відповідача, він продовжує злочинну діяльність із використанням наданої нею довіреності від 17.12.2007 року, про що 13.08.2014 року зареєстроване нове кримінальне провадження. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи за зареєстрованим постійним місцем проживання, в судове засідання по розгляду позову по суті повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив. За наведених обставин за згодою сторони позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення в порядку ст. ст. 224-228 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання судового розгляду справи, будучи повідомленою про час і місце судового розгляду справи, не зявилась. Вважається за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Згідно частини 1\~ст.60 ЦПК\~Країни, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно приписів ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому обсязі. Згідно положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно загальних підстав цивільно-правова відповідальність про відшкодування матеріальної шкоди настає при наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача та наявності причинного завязку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в заподіянні. На підставі досліджених судом доказів, зокрема копій Вироку Рівненського міського суду від 22.11.2010 року в кримінальній справі №1-108/2010 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.2, 212 ч. 1 КК України, Ухвали колегії судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області від 22.02. 2011 року в справі №11-111 2011р. та копії постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі №2а-5025/09/1770 за позовом Державної податкової інспекції в місті Рівне до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено фактичне ненадходження до бюджету /є недоїмкою до бюджету/ коштів на загальну суму 629\~348,99 грн., щодо яких [PERSON], діючи в березні-грудні 2008 року від імені ПП Рудницької /Драчук/О.М. на підставі довіреності серії ВКВ №466026 від 17.12.2007 року при зазначених у вироку обставинах, ухилився від сплати податку на додану вартість в сумі 400\~912 грн. та податку на доходи фізичних осіб в сумі 228\~436,99 грн. Згідно вищенаведеної постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року в справі №2а-5025/09/1770 встановлено судом, що за відповідачем ФОП [PERSON] рахується податкова заборгованість в сумі 829\~899,87 грн., яка виникла із податку на додану вартість в сумі 601\~368,00 грн. на підставі акта перевірки №74/17-117/[NUMBER] від 29.04.2009 року, та з податку з доходів фізичних осіб на суму 228\~436,99 грн., на підставі актів перевірки від 29.04.2009 року та податкових повідомлень-рішень за 2009 рік. Письмовим повідомленням представника третьої особи ДПІ в м. Рівне ГУ ДФС у Рівненській області від 26.08.2015 року підтверджуються пояснення сторони позивача в тій частині, що виконавчий лист №5025/09/1770, виданий 28.01.2014 року на виконання рішення суду в справі №2а-5025/09/1770, повернутий стягувану без виконання, оскільки за вказаною адресою встановлене проживання боржника із трьома неповнолітніми дітьми, і ССД виконавчого комітету Рівненської міської ради не дала дозволу на реалізацію її квартири, що знаходиться по вулиці Вербовій 37/283 в м. Рівне. Таким чином, позивачем не надано належних доказів безпосереднього заподіяння їй прямої, дійсної майнової шкоди злочинними діяннями відповідача. Непогашена позивачем недоїмка до бюджету від її імені, яка виникла внаслідок злочинних дій відповідача, не може оцінюватись, як завдані позивачу збитки в контексті положень ст. 22 ЦК України, які підлягають відшкодуванню в порядку ст. 1166 ЦК України. Право на відшкодування шкоди завданої іншою особою, в порядку зворотної вимоги /регресу/ до винної особи, відповідно ст.1191 ЦК України, до виконання позивачем постанови суду від 11 вересня 2013 року в справі №2а-5025/09/1770 про стягнення коштів до бюджету у позивача не наступило. За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягають, вважаються не доведеними і передчасними. У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає в фізичному болю та стражданнях, у звязку із ушкодженням здоров"я, у душевних стражданнях, завданих протиправною поведінкою, у приниженні честі і гідності фізичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно розяснень Пленуму Верховного Суду в п.2 п.5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди від 31.03.1995 року №4 /з наступними змінами та доповненнями/ обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, майнова шкода, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного завязку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може бути лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в порядку ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд враховує наведені вище в доводах позивача встановлені вироком Вироку Рівненського міського суду від 22.11.2010 року в кримінальній справі №1-108/2010 обставини вчинення відповідачем злочинних дій стосовно держави від імені позивача із неправомірним використанням повноважень та імені позивача, як приватного підприємця, та наслідки у вигляді фізичних та моральних страждань позивача, які витікають із обставин досудового слідства, судового розгляду кримінальної справи, із вищезазначеного судового рішення в кримінальній справі і є безспірними, відповідно, суд вважає факт заподіяння моральної шкоди доведеним і очевидним. Суд погоджується із доводами позивача в тій частині, що їй завдані приниження, моральний і душевний дискомфорт, які вона відчуває та відчувала щоразу при дачі систематичних пояснень у правоохоронних, податкових (фіскальних), судових органах, із тим, що вчинення відповідачем злочинів від імені позивача принизили її честь, гідність та ділову репутацію приватного підприємця. Суд погоджується, що перебування у постійній нервовій напрузі створили позивачу незручності та затрату додаткових зусиль для організації нормальних умов життя, що діями відповідача спричиняється ще й досі значна моральна шкода. Суд приймає до уваги, що період судових справ, по яких відповідач [PERSON] виступав обвинуваченим, позивач була вагітна двійнею, згідно відмітки в паспорті позивача діти [PERSON] і [PERSON] народжені 20.10.2011 року, через нервові зриви позивач перебувала декілька разів в лікарні на збереженні, те що після виписки з пологового будинку до позивача було застосовано привід через органи внутрішній справ до суду в судові засідання у якості свідка по обвинуваченню [PERSON], що негативно вплинуло на фізичний і психічний стан позивача. Суд приймає до уваги доводи позивача щодо зухвалої цинічної поведінки та відношення відповідача до неї. Таким чином, вина відповідача у вчиненні злочину, що призвело до заподіяння немайнової моральної шкоди позивачу, безспірно підтверджується вищенаведеним вироком Рівненського міського суду від 22.11.2010 року в кримінальній справі №1-108/2010, який вступив в законну силу. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтованими, доведеними належними доказами в частині факту заподіяння такої шкоди для позивачки, протиправності діяння її заподіювача в особі відповідача, наявності причинного завязку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в заподіянні, позов в цій частині таким, що підлягає до часткового задоволення. При вирішенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд враховує, характер, обсяг, глибину і тривалість фізичних, душевних і моральних страждань позивачки. Оцінюючи надані в цій частині докази, що стосуються характеру порушення, характеру немайнових втрат, обсягу, тривалості і глибини фізичних та душевних страждань, внаслідок злочинних дій відповідача, їх наслідків та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану позивача, виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає доцільним часткове задоволення позовних вимог та стягнення на її користь з відповідача грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 12\~180,00 грн. Судові витрати при частковому задоволенні позову, що витікає із кримінальної справи, відповідно до положень ст.ст. 79,82,88 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial