Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], у якій просить зменшити порядок спілкування батька [PERSON] з дитиною [PERSON], [INFO], та визначити наступний порядок спілкування батька з дитиною: кожну суботу місяця з 10:00 години ранку до 20:00 години вечора. Також [PERSON] просить усі судові витрати покласти на відповідача за первісним позовом [PERSON] В обґрунтування позовних вимог за первісним позовом [PERSON] посилається на те, що з 25 січня 2003 року по 07 квітня 2014 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони маютьсина [PERSON], [INFO]. Їхня дитина є інвалідом з дитинства, має особливі потреби і піклування. Після розірвання шлюбу і по цей час син проживає разом зі нею. В листопаді відповідач звернувся до органів опіки та піклування із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу на спілкування. Вона в свою чергу не заперечувала спілкуванню і до його заяви, але колишній чоловік вирішив таким чином скористуватись своїм правом. Органи опіки та піклування прийняв рішення, яким було встановлено час та дні спілкування батька з дитиною. Відповідача це не влаштувало і він вдруге в січні місяці 2015 року подав таку заяву з визначенням іншого часу. Отже рішенням Органу опіки та піклування був визначений час для спілкування та побачень кожної суботи місяця з 10:00 до 10:00 години неділі. Рішення органу опіки та піклування нею виконувалось по тому графіку, який було встановлено. Буквально після другого побачення сина із батьком вона помітила, що син почав неадекватно себе вести, що виражалось в порушені сну, він почав спати 4 години на добу, що погано впливало на його здоров'я. Дитина кричала, боялася і смикалася. У зв'язку з цим нею було прийнято рішення провести повне медичне обстеження дитини. Так як їхня дитина має особливий стан здоров'я, спочатку вони звернулися до психіатра, який видав направлення для проходження подальшого обстеження та встановлення діагнозу до невролога і психолога. Невролог у свою чергу обстеживши дитину, рекомендував виключити нічні побачення з батьком. Ще будучі в шлюбі у відповідача траплялись нічні приступи паніки, що проявлялося в тому, що він підскакував з ліжка, кричав, відкривав вікна, двері, у нього частішало серцебиття і він відчував, що задихається. У звязку з чим, вони з дитиною спали в іншій кімнаті. Ще тоді дитина лякалась цих приступів, що проявлялися у [PERSON] На даний час їй відомо, що коли батько забирає дитину до себе, вони сплять разом на одному ліжку. Вона гадає, що саме ці приступи і потягли за собою такі зриви у дитини, яка боїться та не бажає йти до батька. Батько кожен раз його умовляє чимось. Окрім того, обстановка в квартирі [PERSON] антисанітарна, квартира прокурена, постільна білизна не випрана, прибирання в квартирі майже не проводиться. Дитина постійно приходить прокурена, що її також насторожує. Вважає, що ці нічні приступи відповідача лякають дитину і вона наполягає на тому, щоб перебування дитини у батька в нічний час було припинено оскільки ч. 2 ст. 155 СК України наголошує на тому, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. [PERSON] не погодився із позовними вимогами [PERSON] предявив до неї зустрічний позов у якому просить суд: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином; зобов'язати [PERSON] надавати йому можливість ознайомлення з медичною карткою сина та надавати усю інформацію про проходження обстежень, лікування та інших медичних та педагогічних заходів повязаних із його сином [PERSON]; визначити спосіб його особистої участі у вихованні [PERSON] [INFO], шляхом особистого спілкування з сином під час побачень кожної суботи місяця з 10:00 год. до 10:00 год. неділі; зобов'язати [PERSON], за два дні до дня його зустрічі з сином надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. також [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму сплачених судових витрат. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що між ним та відповідачкою 25.01.2003 року був укладений шлюб. У цьому шлюбі у них народився син [PERSON], [PERSON] [INFO]. За наполяганнями відповідача 27.03.2014 року за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. На цей час його колишня дружина змінила прізвище на [PERSON] Коли відповідачем була подана позовна заява про розірвання шлюбу вона відразу вивезла їхнього сина з місця його проживання та реєстрації, та не забажала повідомити йому місце фактичного проживання дитини. З цього приводу він був вимушений звертатися до міліції та служби сімї дітей та молоді Індустріального району міста Дніпропетровська. З того моменту та по цей час його син проживає не за місцем своєї реєстрації. Не вважаючи на строк 6 місяців встановлений судом на примирення відповідач разом з їхнім сином проживала окремо. Після розірвання шлюбу та по цей час [PERSON] проживає за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Чернігівська, буд. 402 у будинку своєї прабабки. Всі ці зміни місця проживання його сина відбувалися без його згоди та проти його бажання. Їхня з відповідачкою дитина є інвалідом з дитинства та страждає на аутичний синдром. Тому піклування обох батьків для дитини є особливо потрібним і дуже важливим. Одразу після подання документів на розірвання шлюбу відповідач постійно створювала йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Не вважаючи на потреби дитини та його побажання вона не надавала можливості спілкуватися та проводити час з дитиною. Він же навпаки завжди йшов назустріч будь яким її побажанням та знаходив можливості їх задовольняти, намагаючись приділяти дитині як можна більше часу та уваги. Таким прикладом є період коли відповідач виїжджала на відпочинок до Росії, що підтверджує її нотаріально завірена заява. Після марних зусиль хоч якось налагодити його спілкування з дитиною він був вимушений звернутися до Служби у справах дітей Індустріального району міста Дніпропетровська. Після його звернень Виконавчим комітетом Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську було прийняте рішення № 269 від 21.11.2014 року та № 09 від 23.01.2015 року, і встановлено час для побачень з дитиною - кожної суботи місяця з 10.00 до 10.00 години неділі. Ігноруючи це рішення відповідач і надалі намагається створити перешкоди його зустрічам з сином у встановлений час. Не дає йому можливості ознайомитися з медичною карткою дитини, не дає ніякої інформації про стан здоровя дитини та медичні заходи які вживаються до дитини, спілкуватися про стан дитини телефоном відмовляється, ігноруючи його дзвінки. У дитячу поліклініку, в якій він знаходився на обліку з часу народження і постійно був під наглядом лікаря педіатра відповідач [PERSON] не водить. На цей час [PERSON] зовсім відмовила йому у зустрічах з дитиною, відправивши йому 20.02.2015 року sms-повідомлення наступного змісту: «[PERSON] пока забирать не будеш. Востанавливаем его психическое расстройства. Хочеш жалуйся". Він намагався побачитися з дитиною у суботу 30.02.2015 року за адресою: вул. Чернігівська буд. 402. Але відповідач вивела кудись дитину так і не надавши можливості йому хоча б її побачити. Йому вдалося поспілкуватись лише с прабабцею [PERSON]. Його непокоїть атмосфера, в якій проживає син та стан його здоровя. Дитина аутист дуже чуйно переживає будь які зміни. Він дуже любить свого сина, хоче постійно піклуватися про нього, приймати участь в його вихованні та відновленні здоровя. Згідно з Законом він має право на безперешкодне спілкування зі своїм сином [PERSON] та має право приймати участь у його вихованні, а відповідач [PERSON], та інші особи не мають права перешкоджати йому у цьому. В судовому засіданні [PERSON] та її представник первісний позов просили задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини викладені у первісному позові. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник проти первісного позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити, а зустрічну позовну заяву просили задовольнити. [PERSON] зауважив, що доводи [PERSON] є необґрунтованими, а її дії порушують його законні немайнові права по відношенню до єдиного сина. Представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради зауважувала на тому, що встановлені рішенням Органу опіки та піклування способи і порядок спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] відповідає інтересам дитини, жодним чином не порушуючи її права та законні інтереси, та інтереси матері дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, сторони з 25 січня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2014 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2014 року. Під час шлюбу в сторін народилася дитина син [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства з народження. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір'ю [PERSON]. Батько дитини [PERSON] проживає окремо. Згідно із долученою до матеріалів справи медичною документацією [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, перебуває на обліку у лікарів, страждає на помірну розумову відсталість, систематичну епілепсію та постійно потребує здійснення щодо нього протисудорожної терапії. В судовому засіданні було встановлено, що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (актовий запис № 958). В судовому засіданні, з пояснень [PERSON] та із показів її чоловіка [PERSON], допитаного в якості свідка, було встановлено, що останній приймає активну участь у вихованні та утриманні [PERSON], [INFO], приділяє дитині час та увагу. [PERSON] підтвердила, що син [PERSON] сприймає [PERSON] як за рідного батька, залюбки з ним проводить час. Через конфліктні стосунки, та через викладені обставини, що виникли між сторонами, [PERSON] почала обмежувала [PERSON] в участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON]. У звязку з цим 07 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську із відповідною заявою про допомогу у вирішенні питання щодо усунення йому перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 21.11.2014 року № 269 були встановлені способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], та побачень з ним, таким чином: кожної суботи місяця з 12:00 години до 18 години. У подальшому рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 23.01.2015 року № 09 в інтересах дитини були внесені зміни до раніше прийнятого рішення від 21.11.2014 року та встановлено способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], та побачень з ним, таким чином: кожної суботи місяця з 10:00 години до 10 години неділі. Рішення виконувалося сторонами справи та у лютому 2015 року [PERSON] почала відмовляти [PERSON] у побаченнях з дитиною мотивуючи це тим, що після зустрічей з батьком у дитини трапляються нервові зриви, зокрема через її глибоке переконання, викликані тим, що у ночі в [PERSON] трапляються приступи паніки, дитина помічаючи такі приступи сама стає збудженою та знервованою. Враховуючи стан здоров'я дитини, яка є інвалідом з дитинства та в т.ч. страждає на епілепсію, такі нічні приступи відповідача можуть загрожувати життю і здоров'ю дитини та її нормальному розвиткові. Вона не заперечує проти побачень батька з дитиною, але без можливості знаходження дитини за місцем мешкання колишнього чоловіка в нічний час. Як вбачається з витягу з протоколу № 561-б діагностичного засідання ОПМПК від 14.05.2015 року Комунального спеціального загальноосвітнього навчально-реабілітаційного закладу «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» дитина [PERSON], страждає на симптоматичну епілепсію (період ремісії), має системне порушення пізнавальної діяльності та комунікативних функцій, що відповідає помірній розумовій відсталості. У дитини сформоване елементарне побутове мовлення і він пересувається самостійно. Поведінка дитини не стійка. Навички соціальної поведінки та самообслуговування сформовані. Рекомендовано навчання дитини за програмою для дітей з помірною розумовою відсталістю та системна корекційно-розвиткова робота з формування елементарних пізнавальних процесів, навичок соціальної взаємодії. Також дитині рекомендована медична корекція за місцем проживання. Згідно із довідкою Комунального закладу «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» Дніпропетровської обласної ради від 08.07.2015 року за вих. № 14/420 та виписки із історії хвороби від 08.07.2015 року за вих. 14/419, дитина [PERSON] знаходиться під наглядом фахівців міської поліклініки № 1 з приводу помірної розумової відсталості. 05.02.2015 року мати дитини зверталася зі скаргами на те, що дитина примхлива, плаксива, та хлопчика важко заспокоїти і він має поганий сон. 16.02.2015 року була проконсультована логопедом з приводу недорозвитку мови в структурі основного захворювання. 15.02.2015 року надавалася консультація психолога, встановлено, що у дитини функції уваги та пам'яті знижені по органічному типу, інтелект знижений до рівня помірної розумової відсталості, виявлені порушення емоційно-вольової сфери, встановлена недостатність навиків комунікації і соціальної адаптації. ЕЕГ 05.02.2015 року без епілептичної активності. Помірні неспецифічні загально мозкові порушення біоелектричної активності мозку. На фоні противоепілептичної терапії дитина не мала приступів шість років. Згідно з наданою у судове засідання характеристикою від 12.09.2014 року за місцем проживання [PERSON] характеризується сусідами вкрай позитивно, проявив себе як добропорядна людина, турботливий батько, є ввічливою та уважною людиною. У стані алкогольного спяніння помічений не був, жодних скандалів з його участю не було та його часто бачили з дитиною на прогулянці. За місцем роботи (ТОВ «Торгово-будівельний дім «ОЛДІ») [PERSON] характеризується позитивно, як здібний, кваліфікований, організований та комунікабельний працівник. Має в колективі добрі стосунки та користується повагою і авторитетом. Приймає активну участь у житті колективу, чуйний, ввічливий та завжди готовий прийти на допомогу співробітникам у тяжку хвилину. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є добропорядною людиною, дуже любить сина та бажає приймати активну учать у його вихованні і прагне із ним спілкуватися. Коли син перебуває у [PERSON] той приділяє йому усю увагу, проявляє турботу та піклування. Згідно із довідкою Комунального спеціального загальноосвітнього навчально-реабілітаційного закладу «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» з 2006 року по 2007 рік [PERSON] відвідував службу раннього втручання при ДОМПМПЦ. Батьки [PERSON] постійно турбувалися про фізичний та психологічний стан дитини, завжди були присутніми, як на корекційних заняттях в Службі раннього втручання, так і під час психолого-педагогічного вивчення стану сина. За результатами останнього вивчення дитині було рекомендовано навчання за програмою для дітей з помірною розумовою відсталістю, системна корекційно-розвиткова робота з формування елементарних пізнавальних процесів, навичок соціальної взаємодії. Згідно із медичною довідкою про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 10ААД № 390917 від 26.08.2018 року у [PERSON] психіатричних протипоказань до виконання роботи охоронця не виявлено. З медичної картки [PERSON], долученої до матеріалів справи у копії не вбачається, що останній хворів та перебував на обліку у лікарів із тяжкими хворобами, в т.ч. хворобами повязаними із приступами паніки, порушеннями та розладами психічної діяльності тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 ст. 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Враховуючи зазначені вище докази та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, а саме, вік дитини, стан її здоров'я, відносини між батьками дитини, дані про особу батька дитини, суд приходить до висновку, що зазначені [PERSON] та Органом опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради способи участі у вихованні малолітнього сина не можуть зашкодити здоров'ю останнього, сприятимуть нормальному розвиткові та вихованню дитини. Отже, за встановлених в судовому засіданні обставин позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок [PERSON]

Outcome: partial