Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

14.05.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.01.1991р. у Жовтневому відділі ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу сторони мають троє дітей, один з яких малолітній син [PERSON], [INFO] народження. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися 13.11.1996р. Причиною припинення шлюбних відносин став спосіб життя відповідача, який зловживав спритними напоями, був неодноразово засуджений до позбавлення волі. Відповідач участі у вихованні дітей не приймав, в періоди, коли він був на волі, ніде не працював. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, а з 2000р. позивачка перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, має намір реєструвати ці відносини. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 11.06.2014р. позивачка просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище змінювати не просила (а.с. № 23). Відповідач повідомлявся про слухання справи відповідно до вимог ЦПК України, в справі є розписка про отримання судової повістки, копії позову з додатками (а.с. № 21). Адреса проживання без реєстрації : [ADDRESS] підтверджена актом сусідів, який затверджений директором КП „Перемога-сервіс" (а.с. № 17, 18). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Просив шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за його відсутності, про що 01.06.2014р. надав відповідну заяву (а.с. № 22). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.01.1991р. у Жовтневому відділі ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області під актовим записом № 2 (а.с. № 4). Від шлюбу народилося троє дітей, один з яких малолітній син [PERSON], [INFO] народження (а.с. № 5-7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через те, що відповідач не приймав участі у вихованні дітей, їх забезпеченні, ніде не працював, мав проблеми зі спиртними напоями, неодноразово засуджувався до позбавлення волі (а.с. № 10-13). Сторони проживають окремо з 13.11.1996р. (відповідач був затриманий, а потім засуджений перший раз), мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. Позивачка в своїй заяві зазначає, що з 2000р. вона перебуває у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, має намір реєструвати ці відносини (а.с.№ 23). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше вісімнадцяти років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved