Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

6 червня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4739,22 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачка добровільно не сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 4739,22 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду також не надійшло. Тому за згодою представника позивача суд ухвалив заочне рішення відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши подані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 578 від 14.07.1994 року [PERSON] на склад сім'ї: вона, чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] було надано у користування жиле приміщення за адресою: [ADDRESS], та видано ордер на житлове приміщення № 8030 від 18 липня 1994 року. Вказане житлове приміщення підключено до міських централізованих мереж комунальних послуг та обслуговуються комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр», який є виконавцем житлово-комунальних послуг. Відповідно до свідоцтва про право власності нерухоме майно, виданого 11.11.2011 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради на підставі розпорядження міського голови про приватизацію житла, та Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, відповідачка [PERSON], є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Довідкою КП «ЖКЦ» № 829 від 4 червня 2014 року підтверджено, що відповідачка [PERSON] та її мати [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою з 26.08.1994 року, чоловік [PERSON] знятий з реєстрації 20.06.1995 року. Згідно рішення Славутицької міської ради № 169-17-IV від 28.02.03 р. «Про реорганізацію комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства» з наступними змінами та доповненнями щодо створення комунального підприємства «Житлово-комунальний центр», рішення виконавчого комітету міської ради від 27.10.2003 р. № 534 «Про передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Славутича», копії яких долучені до справи, на КП «ЖКЦ», - позивача у справі, покладено функції балансоутримувача житлового фонду, єдиного замовника житлово-комунальних послуг у житловому фонді міста та єдиного розрахункового центру. Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 13.07.2007 р. № 286-14-V «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича» КП ЖКЦ визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 1 вересня 2007 року. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови № 45 від 24.01.2006 року) власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.2 і п.4 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Пунктом 1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п.3 ч.2 ст.21 цього Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Істотні умови договору на момент його укладення передбачено ст. 26 цього Закону. Як вбачається з позовної заяви, виконуючи обов'язки виконавця житлово-комунальних послуг, КП «ЖКЦ» повідомляло [PERSON] про обов'язок укладення договорів про забезпечення житлово-комунальними послугами. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання його частин може доводитися письмовими та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на показаннях свідка. Згідно ч.1 ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Лише 09.09.2013 року відповідачка звернулася до КП «ЖКЦ» і з нею були укладені договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до умов яких КП «ЖКЦ» зобов'язалось забезпечити належне надання житлово-комунальних послуг відповідно до встановлених тарифів, а боржник взяла на себе зобов'язання сплачувати у повному обсязі житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Як видно з розрахунку розміру заборгованості, оплата за надані житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] за період з 28.03.2011 року по 22.04.2014 року проводилась частково, тому станом на 22.04.2014 року існує заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 4739,22 гривень. Відповідачка, будучи зареєстрованою за вказаний період у квартирі за адресою: [ADDRESS], користувалася житлово-комунальними послугами, із заявою про відмову від послуг до виконавця не зверталася. За таких обставин, сума боргу за спожиті житлово-комунальні послуги повинна бути стягнута з відповідачки [PERSON] на користь позивача в сумі 4739,22 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved