Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

11 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» (далі Шахта) про стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 10000 гривень, мотивуючи свій позов тим, що з 19 серпня 2003 року по 08 серпня 2013 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» (на час виникнення правовідносин шахта Комсомолець Донбасу), працював учнем прохідника, машиністом буровиймальних машин 6 розряду з повним робочим днем під землею. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії №1575/1445 від 07 серпня 2013 року позивачу встановлений діагноз: пневмоконіоз, антрако-сілікатоз, інтерстиціальна форма (1/1, s/s), хронічний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 19 вересня 2013 року йому вперше встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 30%, встановлена третя група інвалідності. У зв*язку з професійним захворюванням змінився звичайний ритм його життя, він має постійно відвідувати лікарські установи, проходити курси лікування, здійснювати обстеження, він душевно переживає, страждає, часто непокоять болі в грудях, підвищується температура та артеріальний тиск, виникає слабкість, пітливість, кашель на протязі дня, став нервовий. Він обмежено працездатний, не може здійснювати жодного навантаження, навіть не може допомогти дружині в домашньому господарстві, не може працювати на присадибній ділянці, це дуже бентежить та принижує його, як чоловіка. Фізичні страждання завдають йому моральні страждання. В зв*язку з фізичною неспроможністю відчуває себе неповноцінною людиною, це пригнічує та нервує його, часто звертається за медичною допомогою, але стан його здоров*я не покращується, він втратив надію на вилікування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, та пояснив, що внаслідок професійного захворювання його постійно непокоїть кашель, болі у грудній клітині, слабкість, затруднення дихання, приймає ліки, його пригнічує такий стан здоров'я, не може займатися фізичною працею, відчуває себе неповноцінним, відірваним від життя, все це викликає моральні страждання та переживання. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача, просила задовольнити. Представник відповідача Орел А.В., який діє на підставі довіреності, позов не визнав та пояснив, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди, неможливість працювати по господарству, неможливості спілкуватися з рідними та друзями. Шахта забезпечувала позивача необхідними засобами індивідуального захисту, але той користувався ними нерегулярно, а тому вини підприємства в захворюванні не має. Крім того, позивач працював і на інших вугільних підприємствах, що могло вплинути на здоров'я позивача. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов позивача обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19 серпня 2003 року по 08 серпня 2013 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював учнем прохідника підземним з повним робочим днем під землею, машиністом гірничовиймальних машин підземним п*ятого розряду, шостого розряду з повним робочим днем під землею. Відкрите акціонерне товариство "Шахта "Комсомолець Донбасу" перейменовано в Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу" (а.с.9-13) Медичним висновком лікарсько-експертної комісії №1575/1445 від 07 серпня 2013 року комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» у позивача вперше встановлено: Пневмоконіоз. Антрако-силікатоз інтерстиціальна форма (1/1, s/s), хронічний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеня. (л.д.26) 05 вересня 2013 року актом розслідування хронічного професійного захворювання встановлено, що професійне захворювання у позивача - Пневмоконіоз: антрако-силікатоз інтерстиціальна форма (1/1, s/s), хронічний бронхіт, легенева недостатність першого-другого ступеня - виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів видобутку вугілля та проходження гірничих виробок, тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробництва (а.с.16) Донецькою обласною МСЕК № 3 19 вересня 2013 року позивачу вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 30 % у зв'язку з професійним захворюванням, встановлена 3 група інвалідності до 01 жовтня 2015 року. Встановлена потреба в санаторно-курортному та медикаментозному лікуванні. Рекомендовано нагляд та лікування у пульмонолога, терапевта, реабілітаційне лікування у ОКЛПЗ (а.с. 14,15) Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст.158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт в небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу, який полягає в моральних стражданнях у зв'язку з фізичними стражданнями, яких позивач зазнає в зв'язку з пошкодженням здоров'я, в порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовження активного суспільного життя, зміні умов та звичайного ритму його життя, не можливості займатися звичними для нього заняттями, доказано дослідженими письмовими доказами по справі: копією трудової книжки, актом розслідування професійного захворювання, висновком ЛЕК, довідками МСЕК, виписками з амбулаторної карти. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає більшої моральної шкоди. Тому втрата позивачем працездатності, що встановлено висновком МСЕК, вже саме по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено. На підставі викладеного, суд вважає позицію відповідача щодо недоведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди безпідставною і такою, що суперечить встановленим обставинам справи. Крім того, в судовому засіданні не знайшла підтвердження та обставина, що професійне захворювання виникло внаслідок дій позивача, який не користувався засобами індивідуального захисту, що надавалися відповідачем. Доказів, що позивач ігнорував такі засоби, відповідачем не надано. Інформація про випробування респіраторів та їх ефективність, що було проведено в 2011 році, не свідчить про належне і достатнє вжиття заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер та об'єм фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя і вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди на суму 9000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial