overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

23 березня 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Свої вимоги заявник мотивував тим, що звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області з заявою про призначення йому пенсії у звязку із досягненням пенсійного віку. Під час огляду працівниками управління наданих заявником документів, до складу яких входила і належна йому трудова книжка, було виявлено, що в трудовій книжці допущена помилка, а саме: на аркуші 17, де вказано прізвище, імя, по батькові та професія на російській мові, імя заявника вказане як «Ильгам», при тому, що його імя вірно пишеться українською мовою «Ілхам», а російською «Илхам». У звязку з цим, [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на призначення та отримання пенсії за віком та був змушений звернутися до суду, прохав суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу трудової книжки. У судове засідання заявник не зявився, надав заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в м. Шостці та Шосткинському районі Сумської області, в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі за наявними матеріалами у справі, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234, п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, прізвищем, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналізом доказів по вказаній цивільній справі встановлено наступне: Згідно паспорту громадянина України серії МВ № 530109 прізвище, ім'я, побатькові заявника зазначені як [PERSON], [INFO], в м. Сабірабад, Республіка Азербайджан. (а.с. 11) В копії свідоцтва про народження /а.с.9/, в копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] /а.с.10/ імя заявника також вказане як «Ілхам». З копії трудової книжки, розпочатої 14 грудня 1970 року /а.с.5-8/, вбачається, що з даними заявника, вказаними в паспорті громадянина України та свідоцтві про народження не збігається лише імя заявника, зазначене на сторінці 17 трудової книжки російською мовою як «Ильгам», інші ж особисті дані, а саме: прізвище, по батькові, дата, місяць та рік народження повністю співпадають. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт належності трудової книжки заявнику, а розбіжності в написанні імені викликані недбалим ставленням осіб, відповідальних за ведення трудових книжок, до їх заповнення. Встановлення даного факту необхідно заявнику для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

23 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Старочуднівськогутянської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ позивач являється спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини за станом свого здоров"я, представник позивача просить визначити [PERSON] додатковий строк для подачі такої заяви.\~ В підготовче\~засідання сторони,\~які\~ були\~належним чином\~повідомлені про\~час і\~місце його\~проведення,\~не з`явилися,\~заявивши клопотання\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності.\~При цьому\~представник позивача\~позовні вимоги\~підтримав повністю та просить позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частин 3, 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина. З матеріалів спадкової справи № 61/2020, що заведена після смерті [PERSON] вбачається, що остання на день своєї смерті проживала одна. Також відомості про інших спадкоємців , які прийняли спадщину відсутні. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

23 вересня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне,актовий запис № 900,малолітню доньку [PERSON],[INFO], залишити проживати з матір"ю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що 01 серпня 2003 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Від подружнього життя мають доньку [PERSON],[INFO]. Однак сімейне життя між ними не склалося. На даний час вони втратили почуття поваги та любові один до одного, в зв'язку з чим сім'я розпалась остаточно,вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Покликаючись на те,що подальше збереження шлюбу неможливе, просить розірвати шлюб,доньку залишити на її вихованні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки,суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, 01 серпня 2003 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 900. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно доводів сторін їхня сім'я розпалася, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені і відновлювати їх сторони наміру не мають. За наведених обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110,112,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

23 вересня 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вони від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає з нею, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, а тому спроможний сплачувати аліменти лише в розмірі 500 грн. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним, та підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою, батьком якої згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Всупереч положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України відповідач як батько ухиляється від виконання обов"язку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання дитини, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, але у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

23 вересня 23014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому зазначає, що відповідач є батьком їх сина [PERSON]. Відповідач на утримання сина платив аліменти до досягнення сином повноліття. Але син, який проживає з позивачкою, продовжує навчання в університеті, тому потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача, який має постійне місце праці, аліменти на час навчання сина у розмірі по 14 частині його заробітку (доходу) в місяць. . В суд позивачка подала письмову заяву про те, що позов підтримує, справу просить розглядати без її участі. Відповідач в суді позов визнає повністю. З'ясувавши обставини справи шляхом дослідження доказів, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що сторони шлюб між собою розірвали і проживають окремо. Син сторін [PERSON], [INFO], з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року продовжує навчання в Житомирському агроекологічному університеті на платній формі навчання. Відповідач має постійне місце праці і отримує заробітну плату. Дані обставини встановлені з пояснень відповідача та письмових доказів - свідоцтва про народження сина [PERSON], довідки з місця навчання сина [PERSON], довідки про заробітну плату відповідача, довідки про місце проживання сина [PERSON] з позивачкою. Достовірність доказів сторони не оспорюють. Згідно ст.199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані їх утримувати до досягнення ними віку двадцяти трьох років до припинення навчання, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідач за станом здоров'я є працездатним і тому зобов'язаний платити аліменти позивачці на час навчання їх сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

23 грудня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 28.01.2012 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу слухати за його відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2012 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис - № 05, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини з жовтня 2013 року та проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище ,,[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

23 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що [INFO] року помер її брат [PERSON] Після його смерті заявниця проживала з дружиною брата [PERSON], доглядала її, тому що вона була інвалідом другої групи і потребувала стороннього догляду. Після смерті [PERSON] [INFO] року відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку. Не може оформити спадщину після смерті [PERSON], тому що не являється спадкоємицею першої-третьої черг. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] Заявниця в суді вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи Загоруйко М.В. не заперечує проти задоволення вимог заяви. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в суді показали, що заявниця [PERSON] після смерті брата в 2009 році проживала та постійно доглядала братову дружину [PERSON], оскільки остання хворіла. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши інші докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено,що брат [PERSON] [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті [PERSON] проживала з братовою дружиною [PERSON] та здійснювала догляд за нею. [PERSON], яка була інвалідом другої групи, померла[INFO] року Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємців першої-третьої черг після її смерті немає. . Пояснення учасників розгляду справи та показання свідків узгоджуються з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні - довідкою депутата міської ради про місце проживання [PERSON] після смерті брата, реєстраційним свідоцтвом на право власності на будинок [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], свідоцтвами про шлюб та свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб [PERSON], довідкою та висновком ЛКК про інвалідність [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю, не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що докази, досліджені в суді, об'єктивно підтверджують правдивість доводів заявниці про те, що вона до часу смерті дружини її брата [PERSON] проживала з нею однією сім'єю з [INFO] року, заяви про відмову від спадщини вона не подавала, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Тому встановлення факту проживання однією сім'єю із [PERSON] з метою оформити спадщину має для заявниці юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

23 грудня 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк», що є правонаступником ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернувся до суду з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 1247.66 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору № 004-13042-210507 від 21 травня 2007 року відповідачу було надано кредит в сумі 1030.30 грн.. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06 листопада 2014 року становить 1247, 66 грн. ( 865,23 грн. - тіло кредиту; 47,53 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за комісіями - 334, 90 грн.). Оскільки, відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоч про день та час слухання справи був належно повідомлений відповідно до ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про слухання справи у його відсутності не заявив, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у його відсутності на підставі наявних у ній даних та документів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав: Згідно ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно розрахунку станом на 06 листопада 2014 р. відповідач має прострочену заборгованість на суму 1247, 66 грн. ( 865,23 грн. - тіло кредиту; 47,53 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за комісіями - 334, 90 грн.)., яка підлягає стягненню. Стягненню в користь позивача підлягають також судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме, судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

23 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 17 червня 1980 року виконавчим комітетом Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім'ї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 17 червня 1980 року перебувають у шлюбі ( а.с.4). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

23 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, з розміром аліментів згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 25 липня 2008 року, актовий запис № 606, [PERSON] народилась [INFO], в графі „Батьки" зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку, відповідач проти розміру аліментів не заперечує, позов визнає. Приймаючи до уваги, що позов визнаний відповідачем, визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved