Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що позивач постачає теплову енергію у багатоквартирні\~ житлові будинки м. Дружківки. У серпні 2015року\~ позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу на суму 11689,57грн, та 02.09.2015року судом було відмовлено у прийняття заяви про видачу судового наказу . Відповідно до ст. 118 ЦПК України, звертаються до суду з позовом. Відповідач несвоечасно сплачував за фактично отриману теплову енергію,\~ чим порушені умови сплати за спожиту теплову енергію . Станом на 01.05.2015року за відповідачами лічилась заборгованість перед позиваем у сумі 11 689,57грн. Просять стягнути з відповідачів зазначену суму боргу, а також судові витрати в розмірі 1378,00грн. 21.03.2016року Дружківським судом прийнято заочне рішення, згідно якому позов ОКП Донецьктелокомуненерго» задоволено. Ухвалою суду від 20 березня 2020року заочне рішення від 21.03.2016року скасовано та призначено справу до розгляду в судовому засіданні . У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. На позові наполягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні не заперечували щодо розгляду справи у відсутність осіб, які не з`явилися. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність представника позивача і відповідача [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] вважають, що позов задоволенню не підлягає. [PERSON] пояснила, що вона є сестрою [PERSON] В квартире за адресою [ADDRESS] , була лише зареєстрована, а фактично в ній ніколи не проживала і послугами не користувалася. За домовленністю з [PERSON] , остання мала сплачувати послуги. Вона не повинна їх сплачувати. Тому просить щодо неї в позові відмовити. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона та її чоловік [PERSON] є спільними власниками квартири. За послуги з теплопостачання не платили. Нічик була лише зареєстрована в квартирі. Вони між собою домовлялися, що [PERSON] не буде сплачувати послуги по квартирі. Тому також вважає, що позов до [PERSON] задоволенню не підлягає. Між ними, як власниками, і тепломережою відсутній договір на теплопостачання. Крім того, відсутні будь-які докази того, що послуги надавалися. При цьому пояснила, що квартира не має індивідуального опалення і підключенна до централізованого опалення. Також вважає, що даний позов підписаний неуповноваженою особою. На її думку, позов не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України має бути залишений без розгляду. При цьому просить застосувати строк позовної давності і за її розрахунками за період з 01.02.2013р по 01.05.2015р сума боргу складає 8000,23грн. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов до [PERSON] заддоволенню не підлягає, а до відповідачів [PERSON] - підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] з 06 серпня 1998року. (а.с.74) Як власники квартири, відповідно до ст. 322 ЦК України , зобов"язані утримувати майно, що їм належить,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] зареєстрована у зазначеній квартирі з 1998року. Будинок підключений до мереж ЦО і ГВП. Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирних житлових будинків у м. Дружківка , в тому числі і до будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, є ОКП "Донецьктеплокомуненерго" (а.с.30-51) . Факт надання послуг з централізованого опалення щодо будинку, де знаходиться квартира, власниками якої є відповідачі [PERSON] належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростовано. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюютьсяЗаконами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги`та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила). За правиламист. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.13 закону «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоча у ч.1 ст.19 закону №1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п.5 ч.3 ст.20 закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно п.п.18,20,21,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року(з наступними змінами), споживач зобов`язаний проводити оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно дост.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На ім`я відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , з якого вбачається, що власники квартири не здійснювали оплату послуг з теплопостачання, яку отримували у свою квартиру з 2004року. Станом на 01.05.2015року сума заборгованості складає 11 689,57грн. (а.с.5-6). Оскільки власники квартири відповідачі [PERSON] і [PERSON] не оплачували отримані послуги, відповідно у позивача виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення з них заборгованості. [PERSON] в судовому засіданні просить застосувати при розгляді данної справи строк позовної давності. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторни у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Оскільки [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності , суд вважає, що наявні підстави для його застосування. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України\~обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Частинами першою, п`ятою\~статті 261 ЦК України\~встановлено, що перебіг строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до положень статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Судом встановлено, що 31 серпня 2015року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просив стягнути з останніх заборгованість станом на 01 травня 2015року в сумі 11689,57грн. Такі дії позивача, відповідно до ст. 264 ЦК України переривають позовну давність з 01.09.2012року. Судом встановлено, що за період з 01.09.2012року до 01.05.2015року сума заборгованості за спожиту теплову енергію складає 9682,63грн з розрахунку 134,06+366,79+587,42+594,04+479,99+478,03+146,49+259,02+299,82+558,47+595,84+520,69+418,36+56,59+173,8+638,25+779,68+895,8+887,54+637,65+174,30 - нарахування в зазначений період. Як вже зазначав суд, відповідачі [PERSON] оплату за спожиту теплову енергію за період часу вересень 2012 р до 01.05.2015року не вносили, що підтверджено відповідними відомостями з особового рахунку № [NUMBER] , також факт не оплати послуг, був визнаний відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що сума заборгованості у розмірі 9682,63грн має бути стягнута на користь позивача з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно. В решті суми необхідно відмовити через сплив строку позовної давності. Суд не погоджується з доводами відповідача [PERSON] , що позов підписаний не уповноваженою особою, оскільки на момент звернення позивача до суду з данним позовом 08.02.2016р, діяла довіреність від 30.12.2015 №юр/2962, видана генеральним директором ОКП "Донецьктеплокомуненерго" Р.О. Поляковим, яка уповноважувала директора ВО ОКП Донецьктеплокомуненерго" "Дружківкатепломережа" [PERSON] подавати до місцевих судів загальної юрисдикції позовні заяви, користуватися процесуальними правами сторін у справі , передбаченими ЦПК України. (а.с.8) Не підлягають задоволенню вимоги до відповідача [PERSON] , оскільки саме власники повинні утримувати своє майно. Відповідачка [PERSON] стверджує, що вона не мешкала в квартирі ніколи і була в ній лише зареєстрована, послугами не користувалася. Відповідачка [PERSON] підтвердила такі обставини. Обов`язок оплачувати послуги з теплопостачання виникає лише в разі отримання споживачем таких послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування в справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Проте позивачем не спростовані доводи відповідачки [PERSON] щодо не користування нею послугами теплопостачання в квартирі за адресою [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (82,83%) в сумі 1141,40грн по 570,70грн з кожного.

Outcome: partial