Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON], від імені якої діє представник - адвокат Козак І.О. пред'явила позов до Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району третя особа - управління Держгеокадастру в Старокостянтинівському районі про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємицею по закону після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року в с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Мацевицьке» в с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарів, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 28 лютого 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06 травня 1996 року № 386-р. Своє спадкове право позивачка не може оформити в державній нотаріальній конторі, у зв'язку з тим, що зазначений сертифікат пошкоджено, а тому нотаріус виніс відмову у вчиненні нотаріальної дії. Представник позивачки - адвокат Козак І.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, однак підтримав обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просив задовольнити позов. Представник відповідача Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність. Представник третьої особи - управління Держгеокадастру в Старокостянтинівському районі Хмельницької області в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, однак подав до суду заяву, якою не заперечив проти позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Крім того, згідно ч.1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 28 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Великомацевицькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 19 грудня 2003 року. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Великомацевицькою сільською радою Грицівського району Хмельницької області від 15 травня 1961 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що слідує із змісту вищевказаної довідки виконавчого комітету Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району від 17 березня 2015 року за № 180. На підставі заяви позивачки від 28 червня 2015 року була заведена спадкова справа № 568/2015 року до майна померлого (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № [NUMBER], видана Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 23 березня 2016 року). Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 23 березня 2016 року за № 1073/01-16, вбачається, що позивачка являється єдиним спадкоємцем до майна померлого. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Мацевицьке» в с. Великі Мацевичі Старокостянтинівського району, розміром 3,60 в умовних кадастрових гектарів, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 28 лютого 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06 травня 1996 року № 386-р. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 16 вересня 2015 року за № 3624/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані майнові права після смерті [PERSON] в зв'язку з пошкодженням правовстановлюючого документу на право на земельну частку(пай). Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та в їх сукупності, суд приходить до переконання, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право на заявлену земельну частку (пай)відповідно до закону . З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повністю.

Outcome: approved