Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області з вимогою про визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Позов обґрунтували тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, в обсяг спадкового майна входить 1/2 частина вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, який відноситься до суспільної групи „колгоспний двір".[INFO] померла мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Позивач [PERSON] є спадкоємце за заповітом після смерті батька, а позивач [PERSON] спадкоємцем першої черги після померлої матері, які прийняли спадщину відповідно до чинного законодавства. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивачі не можуть оформити право власності на вказане будинковолодіння. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Про час та місце повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової кореспонденції. Згідно із ч.1 ст. 224 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 77 років. Відповідно до довідки виконавчого комітету Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області №70 від 06.02.2017 року станом на 15 квітня 1991 року спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи дворів колгоспного типу. В ньому були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON] - онука, вибула з господарства 16.04.2004 року. Відповідно до інформаційної довідки Бахмацької державної нотаріальної контори від 09.02.2017 року №300/01-16 спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита 03.04.2013 року за заявою [PERSON] та заявою про відмову у прийнятті спадщини [PERSON] У справі є заповіт посвідчений Григорівською сільською радою від 07.07.1999 року. На все майно на ім.»я [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки Бахмацької державної нотаріальної контори від 09.02.2017 року №301/01-16 спадкова справа до майна померлої [PERSON] відкрита 06.09.2016 року за заявою [PERSON] Згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS], виготовленим 24.12.2016 року дане будинковолодіння збудоване у 1965-2010 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 123951гривень. Позивачі не можуть оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листами Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 06.02.2017 року №248/02-14 та від 07.02.2017 року №254. Згідно з положеннями статті 120 ЦК УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За вимогами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в установленому законом порядку після померлих батьків [PERSON] та [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не можуть, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права по 1/2 частині на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved