Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2014 року померла мати позивача [PERSON], останнє місце проживання якої було: с. Олешник, вул. Пушкіна, 20. За життя померла залишила заповіт посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 11 жовтня 2000 року за реєстровим номером 235 , згідно якого все належне їй майно, в тому числі грошовий вклад в ощадкасі міста Виноградів на рахунку №20787, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме за законом право, заповіла у власність дочці, позивачу по справі [PERSON] Позивач вказує, що після смерті матері вона прийняла спадщину, оскільки з моменту народження і по даний час проживає в спадковому будинку, а також у визначений законом строк одноосібно подала письмову заяву до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про прийняття спадщини за заповітом. В усній формі приватним нотаріусом було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок в с с. Олешник, вул. Пушкіна, 20, Виноградівського району, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, які є втраченими. У звязку з цим позивач змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Виноградівського району будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11 жовтня 2014 року померла мати позивача [PERSON], останнє місце проживання якої було: с. Олешник, вул. Пушкіна, 20. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований в с. Олешник, вул. Пушкіна, 20, Виноградівського району, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2009 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 24.07.2009 р №33. Заповітом, посвідченим секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 11 жовтня 2000 року за реєстровим номером 235 , згідно якого все належне їй майно, в тому числі грошовий вклад в ощадкасі міста Виноградів на рахунку №20787, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме за законом право, заповіла у власність дочці, позивачу по справі [PERSON] Заповіт заповідачем не змінений і не скасований, що стверджується відміткою на тексті заповіту. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, а також крім позивача інших спадкоємців за законом також немає. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті матері спадщину прийняла так як на протязі встановлено законом шестимісячного строку подала до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини, а також прийняла спадщину і на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як з народження, в тому числі й на час відкриття спадщини, проживала із спадкодавцем в спадковому житловому будинку, що стверджується відміткою в паспорті громадянина України від 19.04.1986 року. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3\~що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в усній формі приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано роз'яснення-відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за\~заповітом\~і\~за законом\~можуть бути\~фізичні особи, які є живими на час\~відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 01.06.2018 року №2426 та технічного паспорту житловий будинок з надвірними будівлями в с. Олешник по вул. Пушкіна №20 будівництвом завершений та інвентаризаційна вартість станом на травень 2018 року становить - 287805 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 86,6 кв.м., в тому числі житлова площа - 35,7 кв.м. На земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. А саман; Літня кухня літ. Б цегла; [PERSON] літ В цегла; Свинарник літ Г бетонні блоки; Ворота N1 металеві; Огорожа №2 металева. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями, в с. Олешник, вул. Пушкіна №20, зареєстровано за [PERSON] Михайліною на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2009 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Олешниццької сільської ради від 24.07.2009 р №33. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved