Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

23.04.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву у якій погодився із поданим позовом. Представник Деснянської районної у м. Чернігові ради подав заяву про розгляд справи без участі представника, одночасно надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.01.2018 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 18.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 732. Стягнуто з [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку, мінімальний розмір на кожну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2015 року і до досягнення ними повноліття. Батько дітей - вихованням та матеріальним утриманням сина не займається. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2015 [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Згідно довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу № 72 ЧМР № 9 від 15.03.2018 вихованням дитини [PERSON] займається тільки мати, батько участі у вихованні не бере (а.с.15). Згідно довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І ступеня № 25 від 15.03.2018 вихованням дитини [PERSON] батько не займається (а.с.16). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку служби у справах дітей та комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної у м. Чернігові ради від 25.06.2018 рада вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Одночасно відповідачем не надавалася матеріальна допомога на утримання дітей. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved