Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28.03.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Нікопольського МРУЮ Ткаченко В.О., у зв'язку з простроченням ним сплати аліментів на утримання дитини на користь [PERSON], накладено арешт на належну йому квартиру [ADDRESS]. Оскільки в серпні 2014 року він повністю погасив заборгованість та продовжує сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, то вважає, що відсутні і підстави утримувати належне йому майно під арештом. Просить зняти арешт накладений постановою державного виконавця ВДВС Нікопольського МРУЮ Ткаченко В.О. від 28.03.2014 року. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив зняти арешт накладений на належну йому квартиру. Державний виконавець Ткаченко О.С. у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що на теперішній час позивачем повністю погашена заборгованість зі сплати аліментів, однак відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у даному випадку арешт може бути знятий виключно судом. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, оскільки позивач повністю погасив заборгованість зі сплати аліментів та продовжує щомісячно їх сплачувати у визначеному судом розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, в провадженні ВДВС Нікопольського МРУЮ знаходиться виконавче провадження №42467946 з примусового виконання виконавчого листа №2/0182/1512/2014 виданого 25.02.2014 року Нікопольським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 24.01.2014 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.7). 28.03.2014 року постановою державного виконавця Ткаченко О.В. був накладений арешт на квартиру [ADDRESS], що належить боржнику на праві власності (а.с.8,9) та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.5). В постанові зазначено, що вона винесена з метою виконання постанови. Зі змісту ч.2 ст. 77 Закону України „Про виконавче провадження" вбачається, що стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці. З виконавчого листа вбачається, що аліменти були стягнуті з часу звернення до суду, тобто з 24 січня 2014 року (а.с.7). Таким чином очевидно, що на час винесення постанови 28.03.2014 року про арешт майна боржника пройшло тільки 2 місяці 4 дні, Таким чином постанова державним виконавцем була винесена в порушення ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 01.09.2014 року заборгованість по аліментам відсутня, що підтверджується довідкою начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції (а.с.6). В судовому засіданні сторони пояснили, що аліменти сплачені і за вересень 2014 року. Порядок зняття арешту визначений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» зі змісту якої вбачається, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, або у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (ч.ч.3-4). У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч.5). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки підстави, визначені законом, для звернення стягнення на майно боржника та накладення арешту на майно боржника відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved