Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Адвокатом Дупак В.Г. в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подано до Рівненського міського суду Рівненської області позов про визнання [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , з зняттям останньої з місця реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, власниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] До 22 квітня 2019 року ј частка квартири належала на праві власності [PERSON] . Відповідач була дружиною [PERSON] , однак 16.11.2016 року шлюб було розірвано. 22.04.2019 року відповідач подарувала ј частку квартири, яка належала їй на праві спільної часткової власності [PERSON] . Відповідач в зазначеній квартирі не проживала останні півтора року, не несла витрат на утримання квартири, не веде спільного господарства, не пов`язана спільним побутом. Реєстрація відповідача в квартирі заважає позивачам, як власникам, володіти, розпоряджатися квартирою, змушені сплачувати надмірні комунальні послуги, а також не мають можливості оформити субсидію. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлялися належним чином. Подавши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач не з"явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення про виклик особи на сайті. Надіслані на адресу відповідача за місцем її встановленої реєстрації документи, повернулися до суду без вручення адресатові. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Право власності [PERSON] у розмірі 1/4 частки , на квартиру [ADDRESS] , підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183315547 від 02.10.2019 р. Право власності [PERSON] у розмірі ј частки, на квартиру [ADDRESS] , підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183314877 від 02.10.2019 р. Право власності [PERSON] у розмірі 2/4 частки, на квартиру [ADDRESS] , підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183316174 та №183313643 від 02.10.2019 р. [PERSON] подарувала ј частину квартири, яка належала їй на праві спільної часткової власності, що підтверджується копією договору дарування від 02.04.2019 р., посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Прокопчуком О.П. До 14 січня 2019 року адреса квартири була ( [ADDRESS] ) проте, 14.01.2019 року Рівненська міська рада видала наказ №14 «Про присвоєння поштової адреси частині багатоквартирного житлового будинку у м.Рівне, у разі виділу» та присвоєно будинку окрему поштову адресу ( [ADDRESS] ). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2016 р. у справі №569/8294/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] , підтверджується повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України від 01.04.2020 року, та довідкою про реєстрацію місця проживання особи №14167 від 11.03.2020 р. виданою Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг центром надання адміністративних послуг у м.Рівне Рівненської міської ради. Факт відсутності [PERSON] за місцем її реєстрації та не проживання понад один рік (з травня 2019 року), у квартирі [ADDRESS] , підтверджується актом від 12.03.2020 року засвідченим головою правління ОСББ «Затишний дім 8-Г» Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.150 ЖК України, Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності позивачам, створює сторонам перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній на даним місцем реєстрації понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування майном (спірною квартирою) підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд приходить до наступних висновків. Позовні вимоги про зняття з реєстрації відповідача, є такими, що задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх передчасністю. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів понесені судові витрати - судовий збір в сумі по 420,40 грн.

Outcome: approved