Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 жовтня 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Римарівської сільської рада Красноокнянського району Одеської області, про що зроблено актовий запис № 04. У шлюбі народилися двоє синів Андрій, [INFO] та Володимир, [INFO]. Спільне життя у них не склалося, у звязку з різними поглядами на життя. Спору щодо поділу майна немає. Фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з 23 квітня 2015 року. Тому вона вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні 21.05.2015 року на задоволенні позову наполягала, вважаючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, також зазначила, що бажає залишити собі прізвище «Крижановська». У судове засідання на 26.08.2015 року не зявилася, надала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність та розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні 21.05.2015 року позов визнав та просив шлюб розірвати. У судове засідання на 26.08.2015 року, повідомлений належним чином, не зявився. Оскільки в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач надала заяви про розгляд справи у її відсутність, тому суд вважає, що розгляд справи можливо завершити без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 14 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Римарівської сільської рада Красноокнянського району Одеської області,було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що зроблено актовий запис № 04 (свідоцтво про шлюб серії 1- ЖД № 103067) /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів Андрія, [INFO] та Володимира, [INFO] /а.с.5, 6/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сімї стала несумісність характерів, різні погляди на життя. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживав заходи щодо примирення подружжя, однак сторони не примирилися, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved