Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

01 березня 2013 року Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство "Народна фінансова-страхова компанія «Добробут», в якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду, заподіяну джерелом підвищеної безпеки у розмірі 30978 грн.40 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 314 грн. 78 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 грудня 2012 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Тойота» номерний знак (далі- н/з) [NUMBER]» та «Деу Нексія», н/з [NUMBER] в результаті порушення водієм транспортного засобу «Тойота» [PERSON] Правил дорожнього руху України, за що остання притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП постановою Самарського районного суду від 20 січня 2013 року. Автомобілю «Деу Нексія», н/з [NUMBER], який знаходиться на балансі позивача, завдано механічні пошкодження на суму 30978 грн.40 коп. відповідно до даних судової експертизи. На звернення позивача до відповідача з вимогами про відшкодування шкоди, відповідач відповів відмовою, посилаючись на зобов'язання відшкодувати шкоду страховою компанією, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів укладений з приватним акціонерним товариством «НФСК «ДОБРОБУТ» (далі - ПАТ «НФСК «ДОБРОБУТ»). Проте третя особа, на звернення позивача про відшкодування шкоди не відповідає, але на думку позивача ця обставина не звільняє відповідача від обов'язку сплати всієї суму завданої шкоди. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2013 року в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» відмовлено (а.с. 67, 68). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2013 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2013 року залишено без змін (а.с. 137, 138). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2013 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 145-147). Справа слухається спочатку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки вона є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. Представник Приватного акціонерного товариства «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут» у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року близько 09 год. 20 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вул. Свердлова та вул. Філософська в м. Дніпропетровську водій [PERSON], керуючи автомобілем Тойота номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі не виконала вимоги дорожнього знаку і не надала дорогу автомобілю Деу Нексія, н/з [NUMBER], який рухався по головній дорозі під керуванням водія Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» [PERSON], внаслідок чого скоїла з ним зіткнення. Автомобіль Деу Нексія н/з [NUMBER] є державною власністю належить Державному підприємству «Центр державного земельного кадастру». Постановою Самарського районного суду від 20 січня 2013 року [PERSON] за вчинення зазначеної ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.8). У відповідності із ст. 22 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій задано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, на відповідній правовій підставі, що володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, відповідно до ст. 1188 ЦК України. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем до суду не надано висновок експерта від 03 січня 2013 року №0101/13/СК, надано тільки копія першого аркушу (а.с.9), на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку з чим неможливо встановити розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи не заявляли. Крім того, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], застрахована згідно полісу АВ/6763232 приватним акціонерним товариством Народною фінансово-страховою компанією «Добробут» (третя особа)(а.с.29-30). Судом встановлено, що позивач звертався до ПрАТ «НФСК «Добробут», про що свідчить копія першого аркушу висновку експерта від 03 січня 2013 року №0101/13/СК (а.с.9) та не заперечується сторонами. З наданих позивачем до апеляційної скарги документів вбачається, що страховою компанією «Добробут» прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування ДП «Центр державного земельного кадастру» по вказаній дорожньо-транспортній пригоді, про що 06 серпня року повідомлено позивача з проханням надати уточнити банківські реквізити для перерахування страхового відшкодування (а.с. 104-111). З повідомлення про страховий випадок вбачається, що [PERSON] повідомила ПрАТ «НФСК «Добробут» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 14.12.2012 року о 09:20 год. (а.с.179-180), та надала відповідні письмові пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди Голові правління ПрАТ «НФСК «Добробут» (а.с. 181). Отже, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов'язкового страхування цивільного-правової відповідальності, а статтею 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. З приписами ст. 3 зазначеного Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховик зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством України, включаючи витрати в тому числі з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як вбачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6763232 (строк дії з 30.12.2011р. до 29.12.2012р.), [PERSON] застрахувала свою відповідальність у ПАТ «НФСК «ДОБРОБУТ» ліміт відповідальності якої за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., майнової шкоди - 50 000, франшиза - 0 грн. (а.с. 29). Таким чином, суд приходить до наступного висновку, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована полісом №АВ/6763232 ПАТ «НФСК «ДОБРОБУТ», обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 31478 грн. 40 коп. покладається на страховика. Судом роз'яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. В судовому засіданні позивачу неодноразово роз'яснювалось право про можливість заявлення клопотання про призначення експертизи для вирішення питання про величину матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Деу Нексія», н/з [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Однак, позивач в процесі розгляду вказаної справи відповідне клопотання не заявив. Доказів на підтвердження суми матеріального збитку позивачем не надано. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed