Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

23.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відібрання без позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] , відповідач по справі є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Мати дітей [PERSON] , рахується, як безвісти зникла від 20.08.2020 року. З листа служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської у м. Києві державної адміністрації, малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , знаходилися з 24.03.2017 року по 25.04.2019 року на обліку, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків. 21.09.2020 року здійснено виїзд за адресою проживання родини [PERSON] в [ADDRESS] . В ході обстеження з`ясовано, що з моменту переїзду родини в будинок, не здійснювалася робота по укомплектуванню помешкання, відсутній сезонний одяг і взуття для дітей, запаси продуктів харчування обмежені. З бесіди зі старшими дітьми, стало відомо, що батько не займається їх влаштування до навчального закладу, доглядом за меншими дітьми вони займаються самі, готують їжу, підтримують порядок у помешканні. У зв`язку з чим позивач просить відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання дітей до їх повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2020 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що хоче, щоб діти залишилися з ним. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, в письмових поясненнях надісланих на електронну пошту суду, зазначили, що малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. В актах обстеження умов проживання дітей неодноразово фіксувалося, що батьками не створені належні умови проживання, антисанітарія, бруд, дитячі речі розкидані, на кухні велика кількість пляшок від спиртного. За висновками суб`єктів соціальної роботи, в родині догляд за дітьми був недостатнім, харчування дітей незадовільне, таке, що не відповідає віковим нормам. Все це створювало загрозу для життя та здоров`я дітей. 22.09.2017 року на підставі розпорядження органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації діти були відібрані від батьків у зв`язку з безпосередньою загрозою життя та здоров`я. Також неодноразово [PERSON] та [PERSON] були притягнуті до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. З урахуванням викладеного представник третьої особи просили врахувати зазначену в письмових поясненнях інформацію при розгляді справи та розгляд справи проводити в їх відсутність. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 23.09.2020 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 434, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 23.09.2020 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 77, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 23.09.2020 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 26, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане повторно 23.09.2020 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис № 4363, відповідно. Батько неповнолітнього [PERSON] помер. Згідно вказаних вище свідоцтв про народження, батьком малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є [PERSON] , відповідач по справі. Відповідно до листа Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП України в Київській області від 12.10.2020 року № 5428/209/10004/20, [PERSON] , [INFO] , у Фастівському ВП, рахується, як безвісти зникла від 20.08.2020 року (кримінальне провадження № 1220110310001048 від 30.08.2020 року). Відповідно до довідки виданої ВК Фастівської міської ради Київської області від 28.09.2020 року № 1275, [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Разом з ним проживають [PERSON] - донька, [PERSON] - син, [PERSON] - син та [PERSON] - син дружини. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 01.10.2020 року, за адресою [ADDRESS] , комісією було встановлено, що в будинку наявне електро-, водо-, газопостачання. Будинок в деяких місцях потребує косметичного ремонту. Продукти харчування наявні в незначній кількості. На момент обстеження діти не забезпечені шкільним приладдям та куточками для навчання, відсутні книжки для розвитку кожного з дітей, одяг та взуття наявне, але потребує належного догляду. Згідно характеристики Голови КСОН м-ну Завокзалля Мороз О. від 15.10.2020 року № 1372, [PERSON] проживає в [ADDRESS] з чотирма дітьми, ніде не працює, засобів для існування, харчування дітей не має. При спілкуванні з [PERSON] відчувається психологічне відхилення. Як вбачається з листів адміністрації Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку № 10 «Малятко» від 12.10.2020 року № 50 та № 51, [PERSON] та [PERSON] , відвідували дитячий садок у жовтні місяці 2020 року декілька днів. Зовнішній вигляд дітей не охайний, брудний. Одяг відповідає віку дітей, але не в повному комплекті. Змінний одяг відсутній. Батько дітей [PERSON] приводить дітей в різний час, коли йому зручно або не приводить взагалі. На рекомендації адміністрації ДНЗ № 10 «Малятко» не реагує. Згідно висновку органу опіки та піклування ВК Фастівської міської ради від 19.10.2020 року № 06-23/4559, відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від Батька [PERSON] , без позбавлення батьківських прав визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, а саме ухилення батьком дітей від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином, суд вважає, що на даний час позивачем надані докази, які дають підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню, вихованню дітей, а тому позовні вимоги щодо відібрання дітей від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню. Також, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча повинен та має таку можливість, є особою працездатного віку, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку до їх повноліття. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 4204,00 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved