Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона є полькою за національністю. В обгрунтування поданої заяви [PERSON] посилається на те, що 26 серпня 1970 року було зроблено актовий запис № 1401 та Палацом Щастя м. м. Ворошиловграда Жовтневий райЗАГС було видано свідоцтво про народження заявниці, де нальність батька, [PERSON] вказана - українець, що не відповідає дійсності. Згідно до архівної довідки Державного архіву Харківської області № 01-31/186 від 01.03.2017 року в архівному фонді Харківський губернський комітет у переписних аркушах Першого загального перепису населення Російської імперії 8-й дільниці Старобільського повіту Харківської губернії за 1897 рік значиться прадід заявниці «[PERSON]» (так у документі, текст російською мовою), господар, 28 років, селянин, народився у Ласківському повіті Петраківської губернії, мешкає у [ADDRESS] римсько-католицького віросповідання, рідна мова польська; його жінка, прабабуся, «[PERSON]» (так у документі, текст російською мовою) 22 роки, селянка, народилася у [ADDRESS] мешкає у [ADDRESS] римсько-католицького віросповідання, рідна мова польська. Тобто вони були поляками. Відповідно, і дід заявниці «[PERSON] (так у свідоцтві про народження [NUMBER] текст російською мовою) та її батько «[PERSON] (так у свідоцтві про народження [NUMBER] текст російською мовою) також були поляками. Виходячи з наведеного в актовому запису № І401 від 26 серпня 1970 року про народження заявниці [PERSON] в графі національність її батька, [PERSON] повинно було зазначено «поляк». У лютому 2017 року заявниця звернулась до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького управління юстиції із заявою про внесення змін в актові записи цивільного стану про народження [PERSON] за № 1401 від 26 серпня 1970 року (свідоцтво про народження [NUMBER] видано 26 серпня 1970 року Палацом Щастя м. Зорошиловграда Жовтневий райЗАГС) в графі національність [PERSON] з «українець» на «поляк», на що отримала відповідь з рекомендацією звернутися до суду за встановленням факту який має юридичне значення у зв"язку з тим, що зміна національності чинним законодавством не передбачена. Встановлення факту національної приналежності необхідно щоб відновити та зберегти своє етнічне польське походження, для реалізації особистих прав та отримання можливості користування окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження. З урахуванням наведених мотивів просить заяву задоволити. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, просив розглядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що заявник [PERSON] народилася [INFO] у м. Ворошиловград. Батьком є [PERSON], національність українець, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.08.1970 р., актовий запис № 1401 ( а.с.16). Згідно свідоцтва про народження дідуся заявниці [PERSON], національність його батька [PERSON] також зазначена як українець. Як вбачається із змісту заяви, встановлення факту для заявника необхідне для реалізації права вільно обирати та відновлювати національність та має юридичне значення для набуття відповідних прав, передбачених законодавством Республіки Польща для осіб, які є поляками за національністю. В той час, [PERSON] не надає належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що вона, її батько, дід та прадід за національністю - поляки, а посилання заявниці на архівнку довідку, в якій зазначено про віросповідання та рідну мову її прадіда, не свідчить про їхню належність до польської національності. Окрім цього, суд враховує постанову Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 р., у якій зазначено, що факт належність до певної національності не може бути встановлений у судовому порядку. Також, відповідно до п.4 листа Верховного суду України від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку щодо належності до певної національності. Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог заявника. Відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed