Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Лазешинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі Реєстраційної служби про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Вартість 1/2 частини житлового будинку на даний час становить 99115 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд. Протягом шести місяців з дня смерті її чоловіка, 06 листопада 2014 року, вона подала заяву до Лазещинської сільської ради про прийняття спадщини .З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона як спадкоємець за законом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори, про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого їй нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку, про що видано відповідну постанову. На підставі наведеного просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], а саме на 1/2 частину житлового будинку №1012 загальною площею 149, 87 кв.м. та житловою площею 100,60 кв.м., разом із надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. В судове засідання позивачка, [PERSON] не з"явилася, однак надала через канцелярію суду заяву, в якій просив розглянути справу без її участі. Позовну заяву підтримує повністю та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Лазещинської сільської ради в судове засідання, не з'явився, однак сільський голова, Пранничук І.І. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, щодо задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дслідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померл громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Позивачка, [PERSON], являється дружиною нині померлого [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 серпня 1978 року, а отже вона являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянина [PERSON], залишилося спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]. Вартість 1/2 частини житлового будинку на даний час становить 99115 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, виданого техніком з інвентаризації нерухомого майна, [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна, [PERSON], спірний будинок побудований у 1984 році. З витягу із погосподарської книги №29 за 2011-2015 роки слідує, що померлий [PERSON], являвся власником дворогосподарства, яке розташоване в [ADDRESS]. Окрім того в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, після смерті свого чоловіка [PERSON], що стверджується заявою про прийняття спадщини поданої позивачкою 06 листопада 2014 року до Лазещинської сільської ради. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved