Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

12 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що його бабуся [PERSON], [INFO], померла 18.11.2014 року. 27 грудня 2012 року бабуся позивача - [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №562, яким все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу - [PERSON], [INFO]. Тому, позивач являється спадкоємцем спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] за заповітом від 27.12.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №562 ( ст. 1222, ст.1223 Цивільного кодексу У країни). Дядько позивача (син [PERSON] ) - [PERSON], мав у приватній власності земельну ділянку площею 7,58 га, розташовану на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ- 3П №015068 від 19 жовтня 2000 року. [PERSON] помер 18.01.2012 року та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ-ЗП №015068 від 19 жовтня 2000 року. Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], прийняла його мати [PERSON], яка протягом строку, встановленого ст.1270 Цивільного кодексу України, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], але за життя не встигла отримати Свідоцтво про прийняття спадщини за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Відтак, позивач являється спадкоємцем спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. У вересні 2017 року позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у видачі Свідоцтва нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки ним був пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, крім того у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я спадкодавиці, що є основною причиною у такій відмові, в звязку з чим державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017 р. Строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачем було пропущено з тих причин, що останній протягом тривалого часу безрезультатно намагався знайти оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, аби мати змогу звернутися до нотаріальної контори. І лише після консультації з юристом позивач все ж таки звернувся до нотаріуса. Позивач не має змоги надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], оскільки місце його знаходження позивачу невідоме. Тому, в звязку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку, відсутня можливість в оформленні спадщини. Відтак, позивачу було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливо захистити його право на спадщину у вигляді: земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №015068 від 19 жовтня 2000 року. Позивач прохає визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №015068 від 19 жовтня 2000 року.. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах свого довірителя наполягає, прохає їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, 23 січня 2018 року до суду надав заяву про розгляд справи без його участі. У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача - адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що бабуся позивача - [PERSON], [INFO], померла 18.11.2014 року, що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №385603, виданим Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 14 березня 2017 року, актовий запис № 891.(а.с.6). Згідно довідки №00-110/15-12 виданої 21.04.2017 року Виконавчим комітетом Біленківської сільської ради Запорізького району Запорізької області бабуся позивача - [PERSON], дійсно проживала та була зареєстрована на території ради за адресою: с.Мар"ївка, вул.Вишнева,буд.55, Запорізький район, Запорізька область до дня смерті 18 листопада 2014 року, разом з нею на день смерті ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав.(а.с.13). Як вбачається із заповіту (а.с.10), 27 грудня 2012 року бабуся позивача - [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №562, яким все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу - [PERSON], [INFO]., що також стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №32979129.(а.с.11). Тому, позивач являється спадкоємцем спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] за заповітом від 27.12.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №562 ( ст. 1222, ст.1223 Цивільного кодексу У країни). Дядько позивача (син [PERSON] ) - [PERSON], мав у приватній власності земельну ділянку площею 7,58 га, розташовану на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ- 3П №015068 від 19 жовтня 2000 року.(а.с.12). Дядько позивача - [PERSON] помер 18.01.2012 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №225154, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №21.(а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності за землю серії ІІ-ЗП №015068 від 19 жовтня 2000 року. Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], прийняла його мати [PERSON], яка протягом строку, встановленого ст.1270 Цивільного кодексу України, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], але за життя не встигла отримати Свідоцтво про прийняття спадщини за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Відтак, позивач являється спадкоємцем спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Відповідно до розяснень, викладених в ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, у вересні 2017 року позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у видачі Свідоцтва нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки ним був пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, крім того у нього відсутній оригінал правовстановлюгочого документу на земельну ділянку, розташовану на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області на ім'я спадкодавиці, що є основною причиною у такій відмові, в звязку з чим державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2017 р.(а.с.14). Строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачем було пропущено з тих причин, що останній протягом тривалого часу безрезультатно намагався знайти оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, аби мати змогу звернутися до нотаріальної контори. І лише після консультації з юристом позивач все ж таки звернувся до нотаріуса. Позивачу було розяснено, що відповідно до підпунктів 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 та пункту 5 глави 10 «Порядку вчиггення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Позивач не має змоги надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], оскільки місце його знаходження позивачу невідоме. Тому, в звязку з відсутністю у останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку, відсутня можливість в оформленні спадщини. Відтак, позивачу було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливо захистити його право на спадщину у вигляді: земельної ділянки площею 7,58 га, розташованої на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №015068 від 19 жовтня 2000 року. Дослідженням копії спадкової справи після смерті [PERSON] було встановлено, що спадкодавиця зверталася у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч.2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положення ст. 125 ЗК України зазначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1, п. "д" ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в внаслідок його смерті (ст. 1218). Як визначено законодавчо, а саме ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьом разі ця особа не може одержати право на спадкування. Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином суд, проаналізувавши надані документи, встановив, що позивач згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування та враховуючи, що до позивача перейшли права на вказану земельну ділянку, яку він не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, вимоги позивача підлягають розгляду в судовому порядку, а отже й позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно - земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved