Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, на своє утримання. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2010 року по 30.01.2014 року, мають троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], однак відповідач після розірвання шлюбу як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, обов"язки по утриманню і вихованню дітей не виконує, діти знаходяться лише на її утриманні, також позивач вказує, що на даний час як мати перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є непрацездатною, а тому потребує утримання від [PERSON], який має можливість його надавати, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ними повноліття, стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 30.01.2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.05.2010 року, розірваний. Згідно свідоцтв про народження серія І-ГЮ №131603, серія І-ГЮ №163121, серія І-ГЮ №217396 [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із пояснень позивача встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами в 2014 році малолітні діти проживають з матір"ю в смт.Степань Сарненського району та перебувають на її утриманні. Таким чином, суд вважає, що відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON], який є батьком малолітніх дітей, що проживають і знаходяться на утриманні матері, зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття, а тому, враховуючи майновий стан кожного із сторін, потреби дітей дошкільного віку, визначає розмір аліментів у виді 1/2 частини його заробітку (доходу), при цьому суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що не є біологічним батьком сина [PERSON], оскільки ним не представлено доказів на підтвердження своїх заперечень, також відповідач не скористався правом на оспорення батьківства. Частиною 2 ст.84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом достовірно встановлено із письмових пояснень відповідача, наданих в порядку судового доручення, що на даний час [PERSON] не працює, потребує коштів на лікування з приводу ДТП, не має постійного заробітку і доходу тимчасово за станом здоров"я, що не заперечила позивач в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу позивачці, так як не має достатнього матеріального забезпечення, в зв"язку з чим у [PERSON] відсутні на момент розгляду справи підстави для виникнення права на аліменти дружини - матері, з якою проживає дитина, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Outcome: partial