Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

23.03.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 10020 доларів США загальної суми боргу за договорами позики від 01.04.2016 року та 01.12.2016 року, що еквівалентно до національної валюти України гривні, згідно курсу Національного банку України станом на 23 березня 2017 року (266 грн. 91 коп. за 1 дол. США), становить 269638,20, грн.. та судові витрати в сумі 2696,40 грн. Зазначив, що 01.04.2016 року [PERSON] позичив своїй сусідці [PERSON] 6010 доларів США, що на момент позики становило 157522,10 грн.. 01.12.2016 року позивач знову позичив відповідачу 4010 доларів США, що на момент позики становило 102455,50 грн., про що відповідачем власноруч було написано розписки. Відповідно до умов боргової розписки від 01.04.2016 року відповідач зобовязувалася повернути грошові кошти частинами до 01.05.2016 року, а відповідно до розписки від 01.12.2016 року до 25.12.2016 року. В обумовлені дати повернення позики, відповідач грошових коштів позивачу не повернула. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, погоджується на заочний розгляд справи. Крім того, просить стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 320 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як видно з матеріалів справи, згідно з розписками між сторонами було укладено договори позики, відповідно до яких позивач передав, а відповідач отримала 6010 дол. США та 4010 дол. США, зобовязавшись повернути борг до 01.05.2016 року та 25.12.2016 року відповідно. Як зазначено у постанові Верховного суду України № 6-63цс13 від 18.09.2013 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно роз»яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день розгляду справи в суді відповідач взяті на себе за договором позики зобов"язання не виконала, доводи позивача не спростувала, а тому на підставі ст. 1049 ЦК України з відповідача підлягає стягненню 10020 доларів США, що відповідно до встановленого Національним банком України курсу на 17.05.2017 року еквівалентно 264825,60 грн.. За таких обставин, позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 3016,40 грн., який у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved