Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

05 листопада 2014 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судовому засіданні позов підтримала повністю та просить стягувати аліменти з відповідача на повнолітнього сина [PERSON], який навчається , в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) щомісячно на час навчання сина по 30 червня 2017 року . Пояснила, що під час шлюбу з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Малинського районного суду від 08 квітня 2014 року на дітей з відповідача стягувались аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу). Після досягнення повноліття [PERSON] поступив у Київський національний університет будівництва і архітектури термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року. Навчання здійснюється безкоштовно за державним замовленням. Син отримує щомісячно стипендію в розмірі 730 гривень. Проїзд сина до місяця навчання є безкоштовним, оскільки позивач має статус одинокої матері. Позивач працює директором будинку культури смт Гранітне та отримує заробітну плату в розмірі близько 1700 гривень. Також вона отримує допомогу на дитину [PERSON] [INFO] як одинока матір в розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивачем витрачаються кошти на навчання сина , а саме на придбання учбової літератури, продуктів харчування, одягу, також сплачено 4 тис. грн. за проживання сина у гуртожитку. Відповідач, працює та має реальну можливість допомагати сину. Відповідач позов не визнав повністю. Пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем він продовжує сплачувати аліменти на дитину [PERSON] до її повноліття. Крім даних аліментів з позивача також стягується і заборгованість по аліментам на двох дітей, що утворилась з 11 жовтня 2013 року - часу подання позову про стягнення аліментів. [PERSON] працює водієм в Пенізевицькомиу кар'єрі і на даний час з відрахуванням аліментів та заборгованості по аліментам він отримує заробітну плату в розмірі близько 445 гривень, а інколи виходить , що з усіма відрахуваннями він залишається без заробітної плати. Відповідач проживає в одному будинку з [PERSON] і також несе витрати, пов'язані зі сплатою комунальних послуг. Тому в даний час він не в змозі сплачувати аліменти ще й на навчання сина. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено , що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], який навчається у Київському національному університеті будівництва і архітектури, термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року. ( арк..с.5,10) Самого факту навчання сина та недосягнення ним віку 23 років відповідач не заперечує. [PERSON] несе певні витрати, пов'язані з навчанням сина, на придбання учбової літератури, продуктів харчування, одягу , їжі. Навчання [PERSON] є безкоштовним, крім того останні отримує щомісячно стипендію в розмірі 730 гривень . Доказів на підтвердження сплати за проживання сина у гуртожитку коштів в розмірі 4 тис. грн. позивач суду не надала. Позивач працює директором культури смт Гранітне, отримує заробітну плату середній розмір якої становить близько 1700 гривень, крім того як зазначила [PERSON] вона отримує допомогу як одинока матір на дитину [PERSON] в розмірі 1500 гривень. Відповідач працює водієм в Пенізевицькомиу кар'єрі. З відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] відповідно до рішення Малинського районного суду від 08 квітня 2014 року стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку ( доходу). Відповідачем надані суду довідки про отриману заробітну плату з яких видно, що у жовтні 2014 року його заробітна плата за винятком всіх відрахувань становила 445 гривень , а у серпні та вересні 2014 року фактично після всіх стягнень [PERSON] залишився без заробітної плати. Відповідач несе витрати пов'язані з утриманням житла та також має потреби в їжі, одязі. Доходи позивача є значно більшими ніж доходи відповідача, розмір яких не досягає прожиткового мінімуму для працездатної особи. [PERSON] навчається за державним замовленням та щомісячно отримує стипендію в розмірі 730 гривень. Доказів того , що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням в судовому засіданні не надано. Суд з врахуванням досліджених доказів вважає, що [PERSON] на момент розгляду справи не має реальної можливість допомагати своєму сину у зв'язку з його навчанням.

Outcome: dismissed