Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23.06.2015 року відповідачка [PERSON] позичила у нього гроші в сумі 298 000 гривень, про що власноручно написала розписку у якій вказала, що зобов'язується повернути позичені кошти до 01.07.2015 року. Позивач вказує, що відповідачка ухиляється від повернення коштів, чим порушила взяті на себе зобов'язання, і до сьогоднішнього часу остання позичені гроші так і не повернула. За вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути відповідачки кошти в сумі 298000 гривень та сплачений судовий збір в сумі 2980 гривень. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення - судової повістки. Про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Так, згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів - договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають. Факт отримання відповідачкою [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується письмовою розпискою від 23.06.2015 року, згідно якої [PERSON] отримала гроші загальною сумою 298000 гривень від [PERSON], які зобов'язувалась повернути до 01.07.2015 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Наявність у позивача [PERSON] оригіналу розписки свідчить про неповернення відповідачкою [PERSON] позичених коштів. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи той факт, що з дня закінчення терміну повернення грошей (з 01.07.2015 року) минуло два місяці, а подальше зволікання повернення боргу порушуватиме майнові права позивача, суд вважає, що кошти в сумі 298000 гривень підлягають стягненню з відповідача в повному об'ємі. Судовий збір відповідно до вимог ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved