Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

10.09.2019 до Решетилівського районного суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 3,61 га, розташовану на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема, у вигляді земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,61 гадля ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] є позивачка. Вона отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. 11.09.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О., яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. 13.08.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до свого провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового розгляду. У підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується витягом з журналу врученої кореспонденції (розносна книга) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.102,103,106). Позивачка подала до суду заяву, у якому просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити її позовні вимоги у підготовчому судовому засіданні. Судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на неї. 30.10.2020 відповідач, Демидівська сільська рада Решетилівського району Полтавської області, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить задовольнити позов, а справу розглядати без участі уповноваженого представника відповідача (а.с.105). 30.10.2020 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. (а.с.104). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком позивачки є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.1961 (а.с.9). З копії свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.2019, виданого повторно, вбачається, що у зв`язку з укладенням шлюбу 23.07.1983 позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.74). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним актовим записом № 9, згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.1997 (а.с.8). Як вбачається з листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 27.10.2020 № 269/114-20, згідно "Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Решетилівською РДА «Демидівське», 05.09.1997, вже після смерті [PERSON] , на його ім`я зареєстровано сертифікат серії ПЛ № 0282847, на право на земельну частку (пай), який ним не отримано (а.с.112). За життя [PERSON] , як члену КСП Демидівське», належало право на земельну частку (пай), площею 3,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка відповідно до проекту розташування земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Демидівське» розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області під № [NUMBER] та рахується у невитребуваних паях, що підтверджується довідками, виданими Демидівською сільською радою Решетилівського району Полтавської області у 2018 році та 11.02.2020 (а.с.11, 75), викопіровкою з плану розташування земельних паїв в межах СТОВ «Демидівське» (а.с.76), а також відомостями виготовлення державних актів та реєстраційних карток громадянам, власникам земельних ділянок на території Демидівської сільської ради Решетилівського району (а.с.12). Право колективної власності КСП «Демидівське» на землі у розмірі 1728,7 га для ведення сільськогосподарського виробництва, підтверджується державним актом на право власності на землю серії І-ПЛ № 000051 від 29.12.1995 (а.с.79-80). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.77) рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.08.2012 юридичну особу СТОВ «Демидівське» припинено у зв`язку з визнанням банкрутом. Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, зокрема ріллі, станом на 01.01.2019 по Полтавській області становить 30 390,00 грн, що підтверджується роздруківкою довідника показників грошової оцінки сільськогосподарських угідь в Україні, станом на 01.01.2019, розташованого на сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (а.с.14-15). Відтак, нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки, належної [PERSON] , становить 109 707,90 грн (3,61 х 30 390,00 = 109 707,90). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. 12.03.2018 (а.с.13) вбачається, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 202 за 1997 рік. Спадщину після померлого прийняла його дочка - [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкової маси. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, позивачці відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на земельну ділянку. Спір у справі виник із спадкових і земельних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного і земельного законодавства, чинного на момент їх виникнення, тобто ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ЗК України (в редакції 1990 року) Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 396/1683/18-ц. Відповідно ст.525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статі 21 цього Кодексу. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, оскільки судом встановлено, що на момент одержання КСП «Демидівське» акта на право колективної власності на землю [PERSON] працював у цьому підприємстві, був його членом та включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, на його ім`я було зареєстровано сертифікат на земельну частку в умовних кадастрових гектарах, останній набув права власності на земельну ділянку площею 3,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка відповідно до проекту розташування земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Демидівське» розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області під № [NUMBER] та рахується у невитребуваних паях. Зважаючи на те, що позивачка прийняла спадщину після свого померлого батька [PERSON] , якому за життя належала, зокрема, вищезазначена земельна ділянка, право власності на яку він за життя не встиг зареєструвати у встановленому законом порядку, [PERSON] успадкувала право на земельну ділянку площею 3,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка відповідно до проекту розташування земельних часток (паїв) в межах СТОВ «Демидівське» розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області під № [NUMBER] , після свого батька. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 3,61 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після її батька [PERSON] , померлого [INFO] . З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав у розумінні ч. 4 ст. 206 ЦПК України для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. При зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1 097,07 грн, що підтверджується квитанцією про сплату № 696655 від 08.09.2019 (а.с.1). Відповідно до ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом із тим, позивачка у своїй заяві просить судові витрати покласти на неї. Враховуючи позицію позивачки в частині розподілу судових витрат, судові витрати по стягненню судового збору необхідно віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved