Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

16 лютого 2018 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 29 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позиція позивача: 1. Позовні вимоги позивачка, [PERSON], мотивувала тим, від зареєстрованого з відповідачем [PERSON] 14 травня 2016 року шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Так як шлюбні відносини з відповідачем припинені, тому вона проживає з дитиною в с. Захарівка Світловодського району у своїх батьків, і дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає в місті Дніпро. Вона звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, [PERSON] Позивачка, [PERSON], зазначала, що відповідач [PERSON] ухиляється від обовязку утримувати свою дружину та малолітню дитину, тому вона звенулася до суду з даним позовом та з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Також зазначала, що відповідач [PERSON] працює в поліції Дніпропетровської області, мешкає в м. Дніпрі, має регулярний дохід, та має можливість її утримувати. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не має можливості працювати. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка, [PERSON] надала суду такі докази: паспорт, свідоцтво про одруження з відповідачем, свідоцтво про народження 07 жовтня 2016 року дитини [PERSON], довідку зі свого місця проживання. На підставі вказаних доказів позивачка просила суд стягувати щомісячно з відповідача, [PERSON], на її утримання аліменти у розмірі ? частки від усіх видів його доходу до досягнення дитиною [PERSON] [PERSON] трьох років, тобто до 07 жовтня 2019 року. 2. У письмових поясненнях на відзив відповідача [PERSON], позивачка, [PERSON], повідомила суд, що на її думку, розмір середньомісячної заробітної плати відповідача дає можливість йому сплачувати аліменти на її утримання в розмірі ? частки від його доходу. Також зазначила, що вона не має власного житла, і вимушена жити з дитиною у своїх батьків. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому не працює й не може самостійно себе забезпечувати. Повідомила, що отримує лише дві державні допомоги в загальному розмірі 1755 грн., що не дає можливості забезпечити собі та дитині прожитковий мінімум. Також звернула увагу на те, що відповідач зареєстрований у гуртожитку, тобто він має місце для проживання, проте орендує окрему квартиру. Вважає дані про стан здоровя відповідача такими, які не вказують на те, що він є непрацездатним. Позивачка. [PERSON] також зауважила, що відповідач дійсно надсилав їй грошові кошти на утримання дитини, проте не систематично, і на даний час він позивається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина з ? до 1/8 частки від своїх доходів. Позиція відповідача: 1. Відповідач, [PERSON], надіслав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення проти позовної заяви відповідач, [PERSON], мотивував тим, що дійсно уклав шлюб з позивачкою [PERSON], і разом проживали в м. Дніпро. Від шлюбу з позивачкою [PERSON] має дитину сина [PERSON]. Дружина [PERSON] забрала дитину і виїхала жити до своїх батьків. Він з 2009 року проходив службу в органах внутрівшніх справ, а з листопада 2015 року працює у відділенні спеціальної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, де має середньомісячний заробіток 10 657 грн. Він не має власного житла, тому орендує квартиру в м. Дніпро за яку сплачує щомісячну орендну плату в розмірі 3000 грн., а також комунальні послуги в розмірі близько 880 грн. Крім цього, він має хронічні захворювання на лікування яких витрачає кошти. Також, відповідач, [PERSON], повідомив, що з червня 2017 року добровільно систематично перераховує позивачці [PERSON] грошові кошти на утримання їх дитини сина [PERSON]. Він сплачує аліменти на дитину на виконання судового наказу. Свої заперечення проти позову відповідач, [PERSON], обґрунтовував такими доказами: довідкою з місця роботи, довідкою про доходи, довідкою з Державного реєстру речових прав, договором про оренду житла, розписками про сплату орендної плати за житло, чеками та квитанціями про перерахування позиваці грошових коштів на утримання дитини, випискою з амбулаторної картки, свідоцтвом про народження дитини та свідоцтвом про шлюб з позивачкою, копією судового наказу про стягнення з нього аліментів на дитину. Посилаючись на вказані обставини, відповідач [PERSON] вважає вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі ? частки від його доходів завищеними, оскільки такий розмір аліментів для нього є непомірним. Він визнає свій обов'язок утримувати дружину [PERSON] до досягнення сином [PERSON] трьох років, проте просив суд врахувати повідомлені ним обставини та стягувати з нього на утримання дружини аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх його доходів. 2. У письмових поясненнях відповідач [PERSON], посилаючись на статтю 80 СК України, просив суд при визначенні розміру аліментів врахувати його незадовільний майновий стан, а саме, відсутність власного житла, та незадовільний стан його здоровя. Також, просив врахувати, що розмір аліментів, який просить позивачка присудити на її утримання, а саме - ? частини від усіх його доходів, складає 2664,34 грн. Вказаний розмір перевищує ту частину, яку він в змозі виплачувати на її утримання, оскільки немає інших доходів, але має значні витрати. Також, просить врахувати, що позивач отримує щомісячну державну допомогу при народженні дитину в розмірі 860 грн. та щомісячну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям у розмірі 895 грн., що з врахуванням розміру аліментів в розмірі 1/8 частина від його заробітної плати, буде значно перевищувати прожитковий мінімум на одну особу. З підстав ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалася. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми\~права,\~які регулюють\~спірні правовідносини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги в судовому засіданні доведено, позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 1. 14 травня 2016 року між позивачкою, [PERSON], та відповідачем, [PERSON] зареєстровано шлюб Кіровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 3, 4, 67). Від вказаного шлюбу 07 жовтня 2016 року у подружжя народилася дитина - [PERSON] (а.с. 6, 68). Позивачка, [PERSON] з дитиною та відповідачем, [PERSON] проживали в м. Дніпро, в орендованій квартирі. Позивачка, [PERSON], зареєстрована в [INFO], де останній час проживає разом з дитиною (а.с. 7). Позивачка, [PERSON], отримує щомісячну державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн., та щомісячну державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям у розмірі 895 грн. (а.с. 89-91, 96, 97). Відповідач, [PERSON] працює в Шевченківському відділенні поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 42, 43). Середньомісячна заробітна плата відповідача, [PERSON], складає 10 тис. 657 грн. (а.с. 37, 44). Відповідач, [PERSON], як працівник поліції, за місцем несення сліжби стоїть на квартирному обліку, власного житла не має. Він зареєстрований та мешкає в місті Дніпро, де орендує квартиру за яку вносить щомісячну орендну плату за розмірі 3000 грн., сплачує за орендоване житло комунальні послуги, та несе додаткові витрати на його утримання (а.с.45-64, 80, 82). Випискою амбулаторної картки [PERSON] підтверджується, що він має ряд захворювань, які не впливають на його працездатність (а.с. 65, 66). Рішенням Світловодсткого міськрайонного суду від 17 травня 2018 року шлюб між позивачкою, [PERSON], та відповідачем. [PERSON], розірвано (а.с. 99, 100). На підставі судового наказу Світловодського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 74, 130). Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються. 2. 16 лютого 2018 року позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до свого чоловіка [PERSON] про стягнення з відповідача батька дитини на її утримання аліментів у розмірі ? частки від усіх видів його доходу до досягнення дитиною [PERSON] [PERSON] трьох років, тобто до 07 жовтня 2019 року. Відповідач, [PERSON], не заперечував, що він як батько [PERSON], до досягнення сином трьох років має утримувати дружину позивачку [PERSON], оскільки з нею проживає їх дитина. Проте, відповідач, [PERSON], просив суд при вирішенні справи врахувати його майновий, сімейний стан, стан його здоров'я, та стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частки від його доходу, оскільки саме в такому розмірі він може їх надавати. Оцінка суду: 1. Відповідно до частини другої ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини шостої ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Суд зазначає, що положеннями статті 84 Сімейного кодексу України встановлено право дружини, з якою проживає дитина, отримувати від чоловіка батька дитини, який не проживає з дитиною, утримання у грошовій формі до досягнення дитиною трьох років, в тому числі, і в разі розірвання шлюбу. У справі достовірно встановлено, що позивачка, [PERSON], разом з дитиною [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], а відповідач, [PERSON], зареєстрований, проживає та працює в місті Дніпро. Отже, суд зазначає, що позивачка, [PERSON], має право на утримання від відповідача, [PERSON], до досягнення дитиною трьох років. 2. Ураховуючи позицію відповідача, суд зазначає, що фактично між сторонами має місце спір лише щодо розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача на утримання позивачки, з якою проживає дитина. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Ураховуючи, що право на достатній життєвий рівень мають, як особа, яка отримує аліменти, так і платник аліментів, суд зазначає, що вирішуючи даний спір має бути забезпечено дотримання принципу рівності сторін в праві на достатній життєвий рівень. Отже, суд має встановити співрозмірний баланс між інтересами сторін. Позивачка, [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача, [PERSON], аліментів в розмірі ? частки від його доходів обґрунтовувала тим, що вона не працює, у неї відсутнє власне житло, мешкає у своїх батьків, і отримує лише державні допомоги, розмір яких їй недостатній для належного життєвого рівня. Проте, відповідач, [PERSON], працює, здоровий, зареєстрований у гуртожитку, але для комфортного життя орендує квартиру, отримує добру заробітну плату. На думку позивачки відповідач має можливість сплачувати на її утримання аліменти у розмірі ? частини від своїх доходів. Суд погоджується з твердженням позивачки [PERSON] про те, що вона має право на достатній життєвий рівень. Суд повторює, що вона має право на утримання від чоловіка батька дитини. Проте, суд вважає, що доводи позивачки [PERSON], що відповідач, [PERSON] має можливість сплачувати на її утримання аліменти саме в розмірі ? частки від усіх доходів повністю не доведені, виходячи з таких фактичних обставин справи. Відповідно до частини четвертої ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, для вирішення справи сторони зобов"язані під час судового розгляду довести такі факти: - чи може відповідач, [PERSON] надавати позивачці матеріальну допомогу в виді аліментів на її утримання в розмірі ? частки від своїх доходів? - якщо відповідач, [PERSON] не може надавати позивачці матеріальну допомогу в виді аліментів на її утримання в розмірі ? частки від своїх доходів, ьто в якому розмірі він може надавати таку допомогу? Відповідач, [PERSON], заперечуючи проти вимог позивачки, стверджує, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі ? частки від його доходу, оскільки такий розмір аліментів для нього є непомірним. Свої твердження відповідач обґрунтовував тим, що він не має власного житла, тому як працівник поліції стоїть на квартирному обліку. Він проживає та працює в м. Дніпро де орендує квартиру. Його середньомісячна заробітна плата становить 10 тис. 657 грн., проте, за оренду квартири він сплачує щомісячну орендну плату в розмірі 3000 грн. та комунальні платежі, несе додаткові витрати на ремонт житла. Крім цього, відповідач зазначає, що на виконання судового наказу сплачує на користь позивачки, [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі ? частки своєї заробітної плати, що становить 2664 грн. Суд погоджується з твердженнями відповідача, оскільки він їх довів під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які позивачкою не спростовано. Суд зауважує, що дійсно відповідач, маючи заробітну плату у розмірі 10657 грн., щомісячно витрачає на оплату обовязкових платежів, а саме: за оренду квартири - 3000 грн., комунальні послуги залежно від пори роки, аліменти на дитину - 2664 грн., а всього близько 6000 грн. Отже, після сплати вказаних платежів із заробітної плати відповідача в його розпорядженні на забезпечення достатнього життєвого рівня (10657 6000= 4657) залишається заробітна плата близько 4\~660 грн. Саме з вказаної суми заробітної плати, в разі задоволення судом позову, відповідач буде зобовязаний сплачувати також аліменти на утримання позивачки. Суд вважає, що у випадку повного задоволення судом позовних вимог позивачки, рішення суду поставить відповідача в заздалегідь скрутне матеріальне становище, що призведе до порушення права відповідача, передбаченого статтею 48 Конституції України. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що відповідач дійсно не має можливості надавати позивачці матеріальну допомогу у бажаному нею розмірі - 1/4 частини його доходу. У звязку з викладеним, суд доходить висновку, що відповідач, [PERSON], має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/8 частини від усіх його доходів. Суд також\~враховує,\~що відповідно\~до частин\~2\~і 3\~статті 77 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до\~частини першої\~статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial