Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

31.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що 07 серпня 2015 року о 10 год. 30 хв., відповідачка перебуваючи у приміщенні Чорнорудської сільської ради, Ружинського району, Житомирської області у присутності сторонніх осіб, а також колег позивачки по роботі обзивала її та чоловіка [PERSON] злодіями. Зазначеними діями принизила її честь та гідність, а також завдала моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, безсонні та нервовому зриві через що змушена звернутися до суду. 20.11.2015 року позивачка збільшила розмір позовних вимог відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України в якій просила про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди. Пояснивши, що відповідачка в період серпня вересня 2014 року в с. Чорнорудка, Ружинського району, Житомирської області у присутності сторонніх осіб, обзивала її та чоловіка [PERSON] злодіями, окрім того відповідачка 06 жовтня 2015 року перебуваючи в приміщенні Ружинського районного суду Житомирської області поширила відносно позивачки неправдиву інформацію про те, що вона як опікун знущається на дитиною [PERSON], а саме не дає йому їсти, через, що він змушений вночі красти з холодильника битки та був змушений йти на навчання до військового училища оскільки там дають чотири рази їсти, не забезпечує його належним одягом через, що він ходить зимою в одній футболці, не дає можливості йому робити дома уроки через, що він їх робить у кущах з сусідкою [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити з наведених нею вище підстав у повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала пояснивши наступне, що позивачем не доведені вищезазначені вимоги, позивач є службовою особою, а тому, якщо посадові або службові особи діють без правових підстав, то мають бути готові до критичного реагування з боку суспільства. Заслухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а та-кож право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно зі ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи). Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких на протязі 2014-2015 років, зокрема, відповідачка в період серпня вересня 2014 року в с. Чорнорудка, Ружинського району, Житомирської області у присутності сторонніх осіб, обзивала її та чоловіка [PERSON] злодіями, чим принизила її честь та гідність, що підтверджені в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON] Окрім того відповідачка 06 жовтня 2015 року перебуваючи в приміщенні Ружинського районного суду Житомирської області поширила відносно позивачки неправдиву інформацію про те, що вона як опікун знущається на дитиною [PERSON], а саме не дає йому їсти, через, що він змушений вночі красти з холодильника битки та був змушений йти на навчання до військового училища, оскільки там дають чотири рази їсти, не забезпечує його належним одягом через, що він ходить зимою в одній футболці, не дає можливості йому робити дома уроки через, що він їх робить у кущах з сусідкою [PERSON], про що свідчить технічний запис судового засідання. Таким чином, суд вважає, що позивачкою [PERSON] надані належні докази, якими підтверджено, що на протязі серпня вересня 2014 року, відповідачка [PERSON] у присутності сторонніх осіб принизила честь і гідність позивачки та її чоловіка [PERSON] Відповідачка 06 жовтня 2015 року перебуваючи в приміщенні Ружинського районного суду Житомирської області поширила відносно позивачки неправдиву інформацію про що свідчить технічний запис судового засідання. Суд критично розцінює показання свідків, викликаних за клопотанням відповідачки [PERSON], [PERSON], вони не були очевидцями подій оскільки показання вказаних свідків мають загальний характер. Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. З пояснень позивачки [PERSON] наданих суду, вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася саме на приниження честі та гідності вказуючи, що відповідачка її та чоловіка [PERSON] образила та прилюдно принизила, висловлюючись на їх адресу брудними, непристойними, нецензурними словами, на які вона, не заслуговує. З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] порушенням її немайнового права з боку [PERSON] є 200 грн. До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Суд приходить до висновку, що визнання образливих та принизливих висловлювань на адресу позивачки та її чоловіка [PERSON], що мали місце на протязі серпня вересня 2014 року, з такими, що принижують їх честь і гідність, а також відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial