Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ АТ "Альфа Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсними договори дарування земельних ділянок та житлового будинку , укладені між [PERSON] ( дарувальник) та [PERSON] ( обдаровуваний) посвідчені 05.11.2013 року [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу . Рішенням Бобровицького районного суду від 25.09.2020 року в задоволенні вимог відмовлено . Під час судових дебатів відповідачі просили стягнути з позивача витрати на правову допомогу та зазначили , що заява про ухвалення додаткового рішення буде подана на протязі п"яти днів з дня ухвалення рішення та буде надано розрахунок суми. 29.09.2020 року представник відповідача [PERSON] подав до канцелярії суду заяву відповідача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення ( тобто вчасно) , заява 05.10.2020 року була відповідно до інструкції з діловодства заведена як заява про ухвалення додаткового рішення в якій відповідач просить стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 16500 грн. 00 коп. Про час та місце розгляду сторони не повідомлялися, оскільки необхідності в їх виклику суд не вбачав , так як в своїх запереченнях відповідачі та їх представники , а також під час розгляду зазначали , що в разі відмови від позову просять стягнути з позивача витрати на правничу допомогу (ч.4 ст. 270 ЦПК України ) . Представник позивача просив задовольнити вимоги , заперечення відповідачів не визнавав. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося. Дослідивши матеріали справи , що стосуються даної заяви, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України , суд може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати , пов"язані з розглядом справи покладаються в разі відмови в задоволенні позову на позивача. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів , розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , встановлюється на підставі умов договору та відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ст. 137 ЦПК України) Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до Постанови Верховного Суду в справі справа № 466/9758/16-ц, провадження № 61-39474св18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як зазначено в Постанові Верховного Суду ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До суду надано договір на надання правничої допомоги та акт приймання-передачі наданих послуг з розрахунком вартості наданих юридичних послуг , проте не надано доказів , які б свідчили про фактично понесені витрати на оплату [PERSON] гонорару та інших витрат , пов"язаних з наданням правової допомоги , оформлених у встановленому законом порядку ( з огляду на норми закону п.3 акту є нікчемним). Отже вимога про стягнення витрат на правничу допомогу є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed