Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою. В позові вказував, що йому відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду від 17.11.2009р. належить 1/6 частка двохкімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 41,30 кв.м. 18.09.2013р. він поїхав на Львівщину до своїх батьків, а коли повернувся 23.09.2013р. виявив, що поміняні вхідні двері в квартиру, встановлені нові замки, відповідач не впускає його до власної квартири, перешкоджає користуватися квартирою. Є інвалідом з дитинства. Просить суд вселити його в квартиру [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод йому у користуванні вказаною квартирою. 15.11.2013 року [PERSON] збільшив позов вимоги та просив суд зобов'язати [PERSON] надати йому ключі від вхідних дверей спірної квартири та стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу. [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення належної частини коштів на утримання спільної сумісної власності квартири, встановлення неможливості спільного проживання та зобов"язання виплатити належну грошову частку за частину майна у спільній частковій власності. Зустрічний позов [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] є співвласником майна квартири [ADDRESS]. Спірна квартира потребувала ремонту тому нею було проведено ремонтні роботи на суму 20141,84 грн. [PERSON] не виконував свій обов'язок щодо утримання в належному стані спільного майна, та відмовляється сплатити належну йому частину коштів за проведення ремонту. Вважає, що вселення [PERSON] в другу кімнату площею7,6 кв.м., є неможливим, так як в спірній квартирі на даний час проживають: в кімнаті площею 20 м.кв. - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що становить 20:3= 6,666 кв.м. на одну особу, в другій кімнаті площею 7,6 кв.м. проживає [PERSON] 05.05.1992р.н. Тому має намір викупити у [PERSON] 1/6 належної йому частини спірної квартири, вартість якої становить 24000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача первісний позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд позовні задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнали, вважають його безпідставним, необгрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, просили суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Відповідачка по первісному позову та її представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили суд відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2009 року, квартира [ADDRESS] загальною площею 41,30 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Згідно витягу про державну реєстрацію прав Івано-Франківського ОБТІ від 09.11.2010 р. зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] про що зроблено запис № 6088 в книзі 135. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу від 25.09.1996р. серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 822. Відповідно до довідки №02-02/62735 про склад сім'ї від 04.10.2013 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані громадяни [PERSON], який є основним квартиро наймачем, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 28.07.2010р. вбачається, що [PERSON] встановлена друга група інвалідності з дитинства. З показань позивача в судовому засіданні встановлено, що 18.09.2013р. він поїхав на Львівщину до своїх батьків, а коли повернувся, то у спірній квартирі були поміняні вхідні двері в квартиру, встановлені нові замки, а відповідач не впускає його до квартири, яка належить йому на праві власності та перешкоджає користуватися нею. 15.10.2013 року [PERSON] звертався у Прокуратуру м.Івано-Франківська із заявою про вчинення [PERSON] та [PERSON] відносно нього злочину. 24.09.2013 року та 26.09.2013 р. позивач звертався із заявами до відділу міліції м. Івано-Франківська, про неправомірні дії відповідачки, які зареєстровані ЖЕО № 8417, ЖЕО №8550. 08.10.2013 року повторно звернувся із скаргою до відділу міліції м. Івано- Франківська про розгляд його заяв, що підтверджується скаргою від 08.10.2013 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. За змістом ст. 156 Житлового кодексу України, за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] створила [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою, частка якої належить йому на праві власності, ключів від квартири на час розгляду справи відповідачка позивачу не передала, тому доводи позивача про порушення його прав власника на вільне вселення і безперешкодне проживання у спірній квартирі є обґрунтованими. Виходячи з положень ст. 33 Конституції України, ст.ст. 2, 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» про гарантування громадянам свободи пересування та вільного вибору місця проживання, наявність у позивачки частини іншої власної квартири не може бути підставою для відмови позивачці у вселенні у спірну квартиру за місцем реєстрації місця проживання, тому і в цій частині доводи відповідача не можуть бути взятими до уваги. Згідно зі ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду наведеного первісні позовні вимоги слід задовольнити повністю. Що стосується зустрічних позовних вимог, то у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. Позивачка у своїй зустрічній позовній заяві вірно зазначила, що [PERSON] є співвласником майна квартири [ADDRESS]. [PERSON] було проведено ремонт у спірній квартирі та встановлено автономне опалення, встановленні замінені вхідні двері, проведено ремонт кухні та ванної на загальну суму 20141,84 грн. із них: встановлення системи автономного опалення 12484 грн., що підтверджується: накладною № 488 від 31.07.2013р. на суму 441,78 грн., накладною № 495 від 01.08.2013р. на суму 9555,81 грн. проведення ремонту на суму 3709,84 грн., що підтверджується накладними: товарний чек від 04.10.2013р. на суму 410 грн., товарний чек від 18.08.2013р. на суму 268 грн., товарний чек від 14.08.2013р. на суму 987 грн., фіскальний чек від 22.08.2013р. на суму 80,14 грн.., фіскальний чек від 23.08.2013р. на суму 11,60 грн., фіскальний чек від 22.08.2013р. на суму 81,73 грн., фіскальний чек від 23.08.2013р. на суму 629,10 грн., оплата за роботу 535 грн. та 708 грн, встановлення вхідних дверей 3800 грн. В судовому засіданні позивачка по зустрічному позову зазначила, що для проведення ремонтних робіт нею було отримано споживчий кредит та укладено кредитний договір № 92151283000 від 22.07.2013р. відповідно до якого отримала кредит в сумі 18 000 грн. строком до 22.01.2015р. Відповідно до укладеного договору зобов'язана сплатити 27.689,01 грн. Загальна суму понесених витрат [PERSON] на ремонт квартири становить 27689,01 грн. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. В судовому засіданні встановлено, що ремонтні роботи проведені [PERSON] були проведені з ініціативи [PERSON] без будь-якого погодження зі сторони [PERSON] Відповідно до довідки №02-02/62735 про склад сім'ї від 04.10.2013 року у спірній квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровані громадяни [PERSON],[INFO], який є основним квартиронаймачем, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, відповідно до свідоцтва про право власності від 17.11.2009 року, частка вказаної спірної квартири, належить [PERSON] та членам його сім'ї в рівних долях, то [PERSON] - становить 1/6, [PERSON] - становить 1/6, [PERSON] - становить 1/6, [PERSON] - становить 1/6, [PERSON] - становить 1/6, [PERSON] - становить 1/6. В судовому засіданні позивачка по зустрічному позову вказала, що має намір викупити належну [PERSON] 1/6 частини квартири, яка належить йому на праві власності. Окрім того [PERSON] зазначила, що вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 41,30 кв.м. становить 24 000 грн, тому сума, за яку вона має намір викупили частину квартири у [PERSON] становить 6 400 грн. Однак відповідно до звіту №0024/0214 про незалежну оцінку двохкімнатної квартири загальною площею 43,1м.кв, житловою площею 27,6м2, що розміщена на 1-му поверсі 2-х поверхового будинку, за адресою: [ADDRESS], вірогідна ринкова вартість даної 2-х кімнатної квартири станом на 25.02.2014р, без врахування ПДВ складає: 259 806 грн. без врахування ПДВ, а вартість 1/6 частки становить 43 301 грн. без врахування ПДВ. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, внаслідок чого згідно ч.2 ст. 367 ЦК України, співвласники укладають договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, в письмовій формі, який підлягає нотаріальному посвідченню. Угоди про добровільний поділ житлового будинку між позивачем та відповідачами як на момент подання позову так і на момент розгляду справи, не досягнуто. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому жодних доказів щодо перешкоджання такому користуванню позивачем суду не надано. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у справі спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. На підставі того, що за ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 СК України, які регулюють право спільної сумісної власності подружжя, слідує, що на вказане майно розповсюджується презумпція спільної сумісної власності набутого майна за час такого спільного проживання. За таких обставин у правовідносинах сторін щодо спірної квартири, слід виходити з положень ст. 365 ЦК України, якою врегульовано питання припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника за наявності умов, перелічених в ч. 1 зазначеної статті та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки (виходячи з дійсної вартості майна на час вирішення спору) на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 роз'яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Отже враховуючи наведене, не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON], оскільки суду не представлено доказів того, що вона внесла на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі вартості 1/6 частки квартири за адресою: [ADDRESS], яка відповідно до звіту №0024/0214 про незалежну оцінку двохкімнатної квартири становить 43 301 грн., крім того [PERSON] Не погоджується на отримання компенсації, оскільки іншого житла у нього не має. На підставі ст.ст. 183,317,319,356,358,360,364,365,367,369,383,391 ЦК України, ст.ст. 9, 74,71,156 ЖК України, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 2, 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved