Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання права власності на самочинно збудований гараж У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] в зв`язку з потребами родини вирішили побудувати гараж з підвалою, для чого узгодили своє бажання з місцевою владою та отримали Рішення Мар`їнської міської ради за № 29/6 від 31.05.1995 р. «Про виділення земельної ділянки площею 24 кв.м. під будівництво гаражів в районі ветлікарні» в м. Мар`їнка Донецької області. Влітку 1996 року позивачка та її нині покійний чоловік на видхлій земельній ділянці площею 24 кв.м. збудували капітальний гараж [ADDRESS] загальною площею 23,3 кв.м., в тому числі основною 21,0 кв.м., з підвалом «ап» і вимощенням за спільні грошові кошти. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Позивачка вказує, що як під час життя чоловіка, так і після його смерті вона користувалась та користується зазначеним гаражем за його цільовим призначенням. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „Про практику застосування судами ст.\~376\~ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст.\~376\~ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України суд зазначив, що однією з ознак нерухомої речі є те, що її будівництво має бути завершене. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності передбачає дотримання певної процедури, з якою закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, при застосуванні цієї норми суд повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Під час розгляду справи про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва суди мають перевіряти наявність у позивача відповідного права на земельну ділянку, на якій зведено цей об`єкт. Цільове призначення зведеної споруди має узгоджуватися з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1\~ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У зв`язку з викладеним суд вважає, що позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved