Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та свій позов обґрунтовувала тим, що 05.06.2012 р. [PERSON], якій є її рідним братом, склав заповіт, яким заповідав належну йому земельну ділянку відповідачу. 24.04.2014 р. [PERSON] помер. Просить визнати заповіт [PERSON], посвідчений 05.06.2012 р. за реєстровим № 21 секретарем виконавчого комітету Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області [PERSON], на користь [PERSON] недійсним, т.я. вважає, що він був складений в період часу, коли [PERSON], у зв"язку з захворюванням, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, обґрунтовуючи позов обставинами, які викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання, призначене на 21 грудня 2015 року надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. 05.06.2012 р. [PERSON] склав заповіт, яким земельну ділянку, площею 5,13 га. розміщену на території Зеленківської сільської ради, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії III-ПЛ № 010134, зареєстрованого Зеленківської сільською радою Чутівського району Полтавської області 03.02.2001 р. за № 211 заповів [PERSON] Заповіт був посвідчений секретарем Зеленківської сільської ради [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 21. Згідно висновків посмертної судово-психіатричної експертизи, які викладені в акті № 592 від 06.11.2015 р., [PERSON] під час складання та посвідчення заповіту 05.06.2012 р. страждав на стійкий психічний розлад, а саме олігофренію в вираженому ступені дебільності, ускладнену хронічним алкоголізмом II ст. (легка розумова відсталість, ускладнена психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності - за МКХ-10). Визначений стійкий психічний розлад позбавляв здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними [PERSON] під час складання та посвідчення ним заповіту 05.06.2012 р. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказували на неадекватну поведінку [PERSON] в вищезазначений період часу та зловживання ним спиртними напоями. Всі допитані по справі свідки одностайно повідомляли, що [PERSON] на протязі життя, включно до 2012 року, тобто на момент юридично значимої дії до самої смерті вживав алкоголь. Таким чином, судом достовірно встановлено, що досліджені в судовому засіданні докази: медичні документи та пояснення свідків, вказують на те, що [PERSON] на протязі життя страждав на стійкий психічний розлад у вигляді олігофренії в вираженому ступені дебільності, ускладнену хронічним алкоголізмом II ст. (легка розумова відсталість, ускладнена психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності за МКХ-10). Ступень інтелектуально-мнестичних, емоційно-вольових порушень у [PERSON] був таким, що у поєднанні з синдромом залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічний алкоголізм II ст.) позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на час складання та посвідчення заповіту 05.06.2012 р. Частина 1 ст. 225 ЦК України вказує, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Враховуючи викладене, суд вважає, що заповіт [PERSON], посвідчений 05.06.2012 р. секретарем Зеленківської сільської ради [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 21, на користь [PERSON], необхідно визнати недійсним.

Outcome: approved