Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень, поданих 28.05.2015 року, просить: · змінити форму власності на житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 480кв.м., що належить на праві власності на підставі Державного акту на право власності [NUMBER] від 10.01.2008 року, зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність; · визнати за [PERSON] та [PERSON], за кожним окремо, право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 53,5кв.м., житловою площею 8,8 кв.м. - літ. «А-1», розташованого на земельній ділянці площею 480кв.м., що належить на праві власності на підставі Державного акту на право власності [NUMBER] від 10.01.2008 року, з надвірними будівлями: ганок літ. «а2», погріб літ. «Е», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», лазня літ. «И», зливна яма № 6, огорожа № 1 та № 5, ворота № 4, калитка № 3. В обґрунтування позову зазначає, що 07.03.1985 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Мустамязькому відділі РАГС м. Таллін, 04.11.2014 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу сторонами придбано житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за відповідачем згідно договору купівлі-продажу від 23.05.2006 року. На даний час відповідач здійснює перешкоди у користуванні позивачем будинком, має намір продати його, в зв'язку з чим позивач звернулась до суду з цим позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Крім того, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 року до участі у справі у якості третьої особи залучено ПАТ КБ «ПриватБанк». ПАТ КБ «ПриватБанк» подано заперечення проти позову, в яких третя особа просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що спірний будинок придбано на кредитні кошти, отримані відповідачем від ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору від 23.05.2006 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав спірний житловий будинок в іпотеку, [PERSON] виступила поручителем. На даний час [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором належним чином не виконує. Позивачем не надано доказів щодо вартості будинку, не враховано в позові зобов'язання щодо сплати кредиту, не вирішено питання щодо можливості виділення частки в майні. У судовому засіданні представник банку [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 07.03.1985року укладено шлюб у Мустамязькому відділі РАГС м. Таллін. 04.11.2014 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.05.2006 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко Н.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2480. Право власності на будинок зареєстровано за [PERSON] в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.05.2006 року. Крім того, як вбачається з копії інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS], відповідачем здійснені переобладнання будинку. На підставі розпорядження Харківського міського голови від 24.12.2012 року № 5984 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 53,5кв.м., житловою площею 8,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] Право власності на житловий будинок з урахуванням переобладнань зареєстровано у КП «Харківське МБТІ» 28.12.2012 року. Таким чином, спірний будинок набуто відповідачем у власність в період перебування у шлюбі з позивачем. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS], набуто сторонами в період перебування у шлюбі, він належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності і частки співвласників є рівними, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 53,5кв.м. з господарськими будівлями та спорудою, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відносно доводів третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що спірний будинок придбано за кредитні кошти, отримані від банку за кредитним договором № HAG5GK01270041 від 23.05.2006 року, будинок є предметом іпотеки за договором від 23.05.2006 року на забезпечення належного виконання грошових зобов'язань [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк», суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно із п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, у результаті придбання подружжям будинку в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Спільною сумісною власністю подружжя, яка може ділитися між ними відповідно до ст. 68 Сімейного кодексу України, може бути лише майно придбане подружжям у кредит, а не кошти вже витрачені на придбання майна та погашення кредиту, враховуючи, що в силу ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. На час розгляду справи кредит за квартиру в повному обсязі не виплачений. При цьому, зміна титульного власника не порушує права банку, оскільки не перешкоджає, в разі невиконання грошових зобов'язань за договором кредиту, звернути стягнення на будинок. З огляду на викладене, те, що спірний будинок придбано в кредит, не впливає на способи та порядок поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Відносно решти позовних вимог суд зазначає наступне. Приписами ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 4 ЦПК України визначає способи захисту, які застосовуються судом. Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку за [PERSON] за позовом іншої особи. У відповідності до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється, а згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Визнанням за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 53,5кв.м. з господарськими будівлями та спорудою, що розташовані за адресою: [ADDRESS], змінюється правовий режим власності, а тому форма спільної власності (з сумісної на часткову) змінюється в силу закону. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial