Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON], звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 25 травня 2012 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] згідно якого [PERSON], яка представилася власником житла, передала їй вказаний будинок без будь-яких право встановлю.ючих документів, а вона сплатила їй за будинок 30000 тис. грн.. На підтвердження отриманих коштів, надала розписку, пообіцявши згодом вирішити питання нотаріального посвідчення договору. З того часу вона проживає у вказаному житловому будинку. Просить суд визнати її добросовісним набувачем житлового будинку [ADDRESS] придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2012 року, та визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами, а саме : А-житловий будинок загальною площею 70,4 кв.м., із неї житлова 39,2 кв.м., та 31,2 кв.м., допоміжна; а-прибудова-24,5 кв.м., Б-літня кухня-37,6 кв.м., В-погріб з шийкою 8,2/2,8 кв.м., Г-сарай-7,5 кв.м., Д- сарай - 7,5 кв.м., Д -сарай -16,3 кв.м., Є-туалет - 1,1 кв.м., №1-6,№1 огорожа та споруди, що знаходиться за адресою [ADDRESS] В даний час має намір належним чином оформити право власності на своє майно, однак при звернені до нотаріуса з питань посвідчення договору їй було повідомлено, що дане питання їй необхідно вирішити в судовому порядку. Вказує, що оскільки нею виконано всі істотні умови договору, які були досягнуті сторонами під час вчинення правочину, то відповідно до ст. 220 ЦК України, такий правочин можливо визнати дійсним в судовому порядку. У судовому засіданні позивач свої вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини вказані в позивній заяві. Відповідач- будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні правовідносини. Згідно вимог умов договору, позивач передав, а покупець прийняв у власність спірний житловий будинок одразу ж після підписання договору купівлі-продажу. Таким чином, виходячи з вимог ст.. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним, оскільки його недійсність не встановлена законом та сторонами не оспорюється. У відповідності до ст.. 207 вказаного вище Кодексу, правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Як вбачається з матеріалі справи та пояснень сторін, договір купівлі-продажу між сторонами було підписано 25 травня 2012 року. Однак, згідно вимог статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і здійснювалося повне, або часткове його виконання, суд може визнати такий договір дійсним і наступне посвідчення договору не вимагається. Згідно договору укладеного між сторонами 25.05.2012 року позивачем сплачено грошові кошти за майно, що виступило предметом договору у повному обсязі та відповідно до обумовленого сторонами розміру, що унеможливлює наявність заперечень з боку відповідача щодо неправомірності правочину. Згідно ж статті 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли істотних умов договору. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, та

Outcome: approved