Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

В грудні 2012 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 11.07.1982 року. Під час шлюбу спільно з відповідачем було придбано житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. Крім того, під час шлюбу ними було придбано земельну ділянку, площею 0, 58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на вищезазначене позивачка просила визнати набуте нею та відповідачем зазначене майно за час шлюбу спільною власністю подружжя, здійснити поділ житлового будинку та земельних ділянок в рівних частках по ? за нею та відповідачем та визнати за нею право власності на ? частку зазначеного вище майна. В подальшому позивачка [PERSON] збільшила розмір своїх позовних вимог та посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачем ними також було придбано трактор Беларусь-82.1, державний номер [NUMBER]; транспортний засіб МТЗ -82, державний номер [NUMBER]; сіялку СЗС-З.6; диски для обробки землі; екскаватор ЄО-2621 В-3 державний номер [NUMBER]; оприскувач шланговий 600/12м ОП-600/12 та культиватор. На підставі викладеного позивачка [PERSON] остаточно просила визнати набуте нею та відповідачем зазначене майно за час шлюбу спільною власністю подружжя, здійснити поділ житлового будинку та земельних ділянок в рівних частках по ? за нею та відповідачем. Крім того просила виділити їй трактор Беларусь-82.1, державний номер [NUMBER]; транспортний засіб МТЗ -82, державний номер [NUMBER]; сіялку СЗС-З.6 та диски для обробки землі. Відповідачу просила виділити екскаватор ЄО-2621 В-3, державний номер [NUMBER]; оприскувач шланговий 600/12м ОП-600/12 та культиватор. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з`явились. Однак, подали до суду заяви про підтримання позову та розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача. Проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову також до суду не подав. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази суд, установив такі факти та відповідні правовідносини. Згідно з приписами ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норм розділу Прикінцевих положень СК України, правовий статус майна щодо якого виник спір, визначається нормами матеріального права, яке діяло на час його придбання (утворення). Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із змісту пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 р. (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» вбачається, що у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і право власності на жилий будинок у іншій особі виникає коли будівництво велось подружжям у період шлюбу та жилий будинок у зв`язку з цим є їх спільною сумісною власністю. Крім того, в силу статей 60-72 СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2 та 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартира, жилі й садові будинки» земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядженням майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності повинно беззастережно дотримуватися подружжям. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Як вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 11 липня 1982 року Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 травня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний. За час перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі, сторонами за спільні кошти придбано житловий будинок [ADDRESS], який сторони зареєстрували на праві власності за відповідачем [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 листопада 1989 року, спірний житловий будинок належить відповідачу [PERSON] на підставі рішення виконкому Миколаївської районної ради народних депутатів від 21листопада 1989 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,25 га, передану останньому для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №45 від 22 грудня 1993 року. Згідно архівного витягу рішення виконавчого комітету Кривобалківської сільської ради народних депутатів №45 від 22 грудня 1993 року відповідачу [PERSON] в порядку приватизації передано безоплатно в приватну власність спірну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім того згідно державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу [PERSON] на праві власності також належить земельна ділянка, площею 0,5800 га, передану останньому для ведення особистого селянського господарства, яка розташована з в межах Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області №376-р від 05 жовтня 2009 року. Також, з повідомлення Миколаївської державної інспекції по нагляду за технічним станом машин та обладнання від 24 квітня 2012 року №55/01-24 вбачається, що за [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.06.2010 року № [NUMBER] зареєстровано трактор колісний, марки МТЗ -82.1, рік випуску 2009, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER] та на підставі свідоцтва про реєстрацію від 20.03.2008 року № [NUMBER] - екскаватор, марки ЄО-2621В-3, рік випуску 1990, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Згідно довідки ТОВ «Техноторг» від 11вересня 2013 року [PERSON] в ТОВ «Техноторг» придбав наступну сільськогосподарську техніку: 21 квітня 2010 року відповідно до видаткової накладної № РН-0001193 придбав оприскувач шланговий 600/12м. ОП-600/12, загальною вартістю 8000 грн.; 09 червня 2010 року відповідно до видаткової накладної №Тех-006090 придбав трактор -Беласусь-82.1, загальною вартістю 110 000 грн. Також [PERSON] придбано 16 травня 2010 року сівалку СЗС-3.6, диски для обробки землі та культиватор. Отже, перебуваючи у шлюбі сторони набули у спільну сумісну власність: - житловий будинок [ADDRESS]; - трактор колісний, марки МТЗ -82.1, рік випуску 2009, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - екскаватор, марки ЄО-2621В-3, рік випуску 1990, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - оприскувач шланговий 600/12м. ОП-600/12; - трактор -Беласусь-82.1; - сівалку СЗС-3.6; - диски для обробки землі; - культиватор. З врахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки [PERSON], а саме -підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо визнання вищезазначеного спірного майна спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності по ? частці спірного житлового будинку. Крім того, підлягають частковому задоволенню вимоги позивачки щодо виділення їй у власність сільськогосподарського майна, а саме, позивачці [PERSON] підлягає виділенню у власність : - трактор колісний, марки МТЗ -82.1, рік випуску 2009, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - сівалки СЗС-3.6; - дисків для обробки землі. Відповідачу в належить залишити у власності наступне майно: - екскаватор, марки ЄО-2621В-3, рік випуску 1990, заводський номер [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - оприскувач шланговий 600/12м. ОП-600/12; - культиватор; - трактор -Беласусь-82.1; Що стосується поділу земельних ділянок, суд приходить до наступного: Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною п'ятою, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Разом із тим відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Виходячи з цього, земельна ділянка одержана громадянином у власність на підставі ст.ст. 81, 116 Земельного Кодексу України, шляхом приватизації, під час шлюбу, але до 08 лютого 2011 року, незалежно від того, що на ній подружжям розпочато будівництво житлового будинку, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. Отже, за практикою Верховного Суду України про перегляд судових рішень із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм права та згідно з листом Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2012 року №648/0/4-12 земельні ділянки, які було оформлено у власність в ході приватизації земельної ділянки в період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, якщо це відбулося в період перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Земельні ж ділянки, набуті у власність під час шлюбу, але в період до 08 лютого 2011 року, або після 12 червня 2012 року є особистою власністю дружини або чоловіка, в залежності від того, хто його набув. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Сімейного Кодексу України, щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 року частину п`яту ст. 61 виключено з Сімейного Кодексу України. Одночасно цим Законом доповнено частину четверту та п`яту статті 57 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: - житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації, відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; - земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України". Однак, цей Закон набрав законної сили 12.06.2012 року. Таким чином, земельні ділянки, а також житло, які було оформлено у власність в ході приватизації в період до 08 лютого 2011 року є особистою власністю дружини, або чоловіка, в залежності від того, хто його набув. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що земельні ділянки набуті у власність відповідачем [PERSON] у 1993 році та в 2009 році, є його особистою приватною власністю, та не є спільною сумісною власністю і поділу не підлягає. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial