Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON], звернулася із позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 14 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 608. В позові вказала, що вона з відповідачем одружилася 14 травня 2014 року. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який є малолітнім, проживає з нею та перебуває на її вихованні і утриманні. У відповідності до ст. 55 Сімейного кодексу України чоловік та дружина зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однак позивачка з відповідачем втратили взаєморозуміння та повагу, через те, що мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідач не поважає її як дружину, неодноразово мали місце факти рукоприкладства, відповідач з відвертою зневаною ставиться до її батьків членів її родини Внаслідок цього вони відчужилися один від одного та втратили передбачені ст.55 СК України сімейні цінності - взаємну любов, дружбу та взаємодопомогу. Через часті конфлікти сторони припинили проживати разом, відповідач переїхав проживати до своєї матері. В даний час кожен з них має власне коло спілкування і їхні інтереси не перетинаються. Неодноразові спроби порозумітися та зберегти сім'ю не дали результату, а тому розірвання шлюбу є обдуманим кроком. Також позивачка вказує, що протягом року вона з відповідачем фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. А тому їх шлюб існує формально, лише згідно свідоцтва про одруження, подальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам, а тому строк для примирення просить не надавати. В судове засідання позивачка не з'явилася. До суду подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Просить суд не брати до уваги заяву про залишення позовної заяви без розгляду, так як за наданий судом термін на примирення вони не помирилися. Просить стягнути з відповідача 300 грн за надання правової допомоги. Відповідач в судове засідання також не з'явився. До суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, на розірвання шлюбу не згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав: судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 травня 2014 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 608, що доводиться свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В поданому позові позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони між собою втратили взаєморозуміння та повагу. У них різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їхнє подальше спільне проживання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Проте сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За таких обставин шлюб існує формально, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу, а тому їх зареєстрований шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 111 ч. 1 СК України, судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, зокрема - ухвалою від 12.10.2015 року сторонам було надано трьохмісячний строк для примирення. Але за наданий строк сторони не помирилися. За таких обставин шлюб існує формально. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище, набуте в зв'язку з реєстрацією шлюбу „ [PERSON]". Суд також вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки 300 грн. витрат за надання правової допомоги. Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 55,110, 111,112,113,114 СК України та

Outcome: approved