Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

22.06.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що був укладений 04 червня 2010 року, та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про що було видано свідоцтво про шлюб, та зроблено актовий запис за № 58; - після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] »; - судовіі витрати, які складаються із судового збору, - покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в прохальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права. 4 червня 2010 року між мнею, - [PERSON] (далі Позивач), та [PERSON] (далі Відповідач), було укладено шлюб, у зв`язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб, та зроблено актовий запис за № 58. Від спільного шлюбу мають двох дітей, - дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку, - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сумісне життя і збереження сімї є неможливими, у зв`язку з чим у Позивача з Відповідачем виникають постійні суперечки та конфлікти. Відповідач зловживає алкогольними напоями. Веде себе агресивно, вчиняє бійки та сварки, все це відбувається на очах малолітніх дітей. Однак, спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку статті 106 СК України вони не досягнули. Окрім цього, у подружжя є малолітні діти. На даний час вона та Відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до п. З ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 п. 3 Постанови пленуму ВС України від за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106. 107 СК України. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Подружнє життя між нею та чоловіком не склалося, оскільки як з`ясувалося, характери у подружжя є зовсім різними, її погляди та погляди Відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв`язку з чим виникають постійні конфлікти та сварки. Вона та Відповідач не можуть знайти порозуміння, що вплинуло не тільки на їхні взаємовідносини, а й також на моральний та психологічний стан кожного з них, та їхніх дітей. Враховуючи вищезазначені обставини наше спільне проживання з [PERSON] є не можливим, шлюбні відносини між нами фактично припинені, і шлюб носить суто формальний характер. Спільний бюджет та спільне господарство вони з Відповідачем вже тривалий час не ведуть. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини вона не вбачає. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 12.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з подружжя чи інтересам їх дітей. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між нею та Відповідачем є неможливим, оскільки вона не буде проживати однією сім`єю з ним. Подальше спільне життя з Відповідачем і збереження їхнього з ним шлюбу буде суперечити її інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору їхніх подальших шлюбних стосунків. Отже, збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем, є неможливим, і у разі надання Позивачу та Відповідачу судом строку для примирення, шлюб все одно не буде збережено. Примирення між Позивачем та Відповідачем не можливе, тому вона, як Позивач заперечую щодо надання строку для примирення і наполягає на розірванні шлюбу. Сімейні правовідносини, регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.іст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2.4.7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. У відповідності з п.6 ч. 3 ст.175 ЦПК України повідомляє, що заходи досудового врегулювання спору не проводилися. На сьогодні, сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, і її не існує, збереження сім`ї за таких обставин є неможливим, і подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу не відповідає взаємним інтересам сторін. Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України вона, як Позивач, має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу. У відповідності із п.10 ч. 3 ст.175 ЦПК України підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. На момент звернення з даним позовом до суду Позивачка не вагітна. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви справляється судовий збір. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved