overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

30 жовтня 2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. У судове засідання позивач не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду не з"явився, надавши до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 5), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Аналізуючи викладене, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в заявлених межах. Згідно ст.88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

30 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, який у судовому засіданні підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не заперечував проти розгляду справи у його відсутності та задоволення позову(а.с.25). Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована по [ADDRESS], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,1237 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, розташованої за місцем її реєстрації - [ADDRESS](а.с.10,14). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її племінниця - позивач, яка лише в липні місяці 2015 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, бо спадкоємці за заповітом від прийняття спадщини відмовилися(а.с.5-7,11,15-18,24,31). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1270 ЦК України вказує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Але судом встановлено, що позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця і до червня місяця 2015 року існували інші спадкоємці за заповітом. Але 22.06.2015 року останній із спадкоємців за заповітом відмовився від прийняття спадщини, про що повідомив позивача. Вказані обставини повністю підтверджені копією заповіту спадкодавця від 18.09.2006 року, нотаріально посвідченими заявами [PERSON] від 03.12.2013 року , [PERSON] від 22.06.2015 року, та повідомленням нотаріуса(а.с.5-7,31). Тому позивач пропустив строк для прийняття спадщини, в результаті чого постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 31.07.2015 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини(а.с.13). Частина 3 статті 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкова справа не заводилася ( а.с. 31). Позивач стверджує, що інших спадкоємців крім неї не існує, що підтверджується наданими ним доказами(а.с.5-7,31). До теперішнього часу данні про те, що спадкове майно визнано відумерлим відсутні. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів тому, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин. З наведених підстав суд вважає справедливим визначити позивачу, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк у 3 місяця достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, задовольнивши вимоги повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

30 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, до чогось прислухається, злобний, в ночі не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

30 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 29.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Карасева лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на місці не утримується. В розмову вступає не охоче. На запитання відповідає не завжди в плані заданих. Мова прискорена за темпом, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережене. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що «знов міліція переслідує, наставили скрізь камер, через це не можу нічого робити, ночами не сплю, з сусідами лаюся». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

30 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий контакту малодоступний, мутичний, негативістичний. Поведінкою виявляє обмани сприйняття, прислуховується, застигає на місці. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

30 жовтня 2017 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 27.04.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу народилась дочка [PERSON], 12.09.2012 року. З лютого 2015 року вона з відповідачем однією сімєю не мешкає. З жовтня 2017 року [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин народилась дочка [PERSON], батьками якої, згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки №973 КСН «Центральний ІІ» неповнолітня [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При цьому діючим законодавством не передбачено конкретних часток від доходу відповідно до кількості дітей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням та матеріального положення дитини, вважає за можливе стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу). Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збір, він , у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

30 жовтня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.3). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 16). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 20), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 27 грудня 2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, відповідний актовий запис № 95 (а.с. 4). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), яка мешкає з позивачем. Сторони припинили шлюбні відносини у жовтні 2017 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, відсутності між ними почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім`єю не мешкають, спільного господарства не ведуть. Майнового спору та спору щодо вихавання та місця проживання дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов про розірвання шлюбу законним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення, відповідач жодних пояснень з приводу даного спору суду не надавав. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

30 жовтня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.3). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 13). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги [PERSON] визнає, просить справу розглянути без його участі, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 17). На підставі ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, у зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 2010 року виконкомом Тернівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, відповідний актовий запис № 02 (а.с. 6). Від сумісного життя сторони дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, відсутності між ними почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім`єю не мешкають, спільного господарства не ведуть. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

30 липня 2007 \~\~ року [PERSON] отримала у\~\~ позивача\~ кредит\~\~ шляхом\~\~ відкриття відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5208 гривень. ПАТ " Дельта Банк" подав до суду позов до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 1532, 40 гривень В позові вказано, що [PERSON] зобов»язання по договору не виконала. В судове засідання представник позивача не з "явився- в поданому до суду позові просить розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Представник позивача про це не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Як видно з договору № 001- 17047-300707 від 30 липня 2007 року між ПАТ " Дельта Банк" та [PERSON] укладений договір про надання кредиту шляхом відкриття відкличної кредитної лінії на загальну-суму 30000 гривень та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5208 гривень. [PERSON] зобов»язувалася щомісячно погашати борг та сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідно до розрахунку борг складає 1532 гривень. За ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати завдані цим збитки.\~\~\~\~ Розмір збитків, завданих порушенням\~ зобов»язання,\~\~\~\~ доказується кредитором. За ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Жодних доказів, що обґрунтовували б заперечення позовних вимог, відповідач у судове засідання не подав. З а таких обставин позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1532 гривень підлягають задоволенню.

Outcome: approved