Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

02 березня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходу щоденно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу у них 23 травня 2006 року народився син [PERSON], який на даний час перебуває на її утриманні та вихованні, в звязку із чим необхідно стягувати з відповідача аліменти. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов не визнали та пояснили, що сторони хоча і розірвали шлюб, однак проживають в одному будинку і [PERSON] повністю утримує сина. Позивачка ніде не працює, жодного доходу немає, зловживає спиртним, він забезпечує повністю продуктами харчування, одягає сина, дає кошти на дрібні кишенькові витрати, тому в позові просять відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Традиційно в сімейному праві під аліментами розуміються кошти, надані у визначених законом випадках одними особами на утримання інших, які потребують матеріальної допомоги. Обовязок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Сама назва глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Виходячи з цього, аліменти на дітей стягуються з того з батьків, який проживає окремо від дітей. Судом встановлено, що з 06 серпня 1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 23 березня 2016 року. Від шлюбу у них 23 травня 2006 року народився син [PERSON]. Сторони проживають одному [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб сторін, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 березня 2016 року, свідоцтвом про народження їхнього сина [PERSON], довідкою про склад сім»ї відповідача, з якої вбачається, що син [PERSON] та колишня дружина [PERSON] проживають з відповідачем за однією адресою, довідкою про дохід відповідача, виданою ТОВ «Енселко Агро». Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], кожен окремо показали, що сторони проживають разом зі своїм сином [PERSON] у будинку №35/1 по вул.1Травня в м. Старокостянтинів. [PERSON] забезпечує їх продуктами харчування, крім того він купує синові одяг та інші необхідні речі, а [PERSON] ніде не працює та дійсно займається вихованням сина, водить його до школи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження своїх доводів про те, що син повністю перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання сина, [PERSON], жодних належних та допустимих доказів не надала, як встановлено судом позивачка ніде не працює, жодного доходу немає, а також страждає на алкогольну хворобу печінки та психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, що підтверджується епікризом Старокостянтинівської ЦРЛ, де вона з 24 липня по 05 серпня 2015 року перебувала на лікуванні. Свідок [PERSON] сестра позивачки, підтвердила лише в судовому засіданні факт проживання сторін в одному будинку та перебування [PERSON] на лікування в Старокостянтинівській ЦРЛ. З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved