Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

22.12.2017 року заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави мотивуючи тим, що за результатами розгляду звернення [PERSON] ним було встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення у власність [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 0,0452 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Логінова, 15, кв. 1,4, а саме: встановлено, що 21.08. 2006 року 4 сесією Білоцерківської міської ради 5 скликання було прийнято рішення № 88, про передачу у приватну власність земельної ділянки розміром 452 кв.м. для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд власникам кв.1,4 будинку № 15 по вул. Логінова у м. Біла Церква. На підставі даного рішення відповідачі отримали державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №694397 від 12.03.2007 року. Апеляційним судом Київської області 03.02.2012 року було ухвалено рішення (справа № 22ц-6453/2011) про скасування рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради V скликання № 88 від 21.08.2006 року в частині передачі безоплатно у власність земельної ділянки розміром 452 квадратних метра для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель власникам кв. 1,4 будинку 15 по вул. Логінова у м. Біла Церква [PERSON] та [PERSON], а от щодо скасування державного акту на право власності на дану земельну ділянку відмовлено на підставі того, що позивачами пред'явлено позов лише до Білоцерківської міської ради, а не до власників земельної ділянки. Таким чином, на даний час державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не скасовано. Після вивчення документів, що стали підставою для отримання [PERSON] та [PERSON] у власність вказаної земельної ділянки було встановлено, що вона надана у власність, всупереч ст. ст. 116, 118 ЗК України, на підставі незаконного рішення Білоцерківської міської ради, що відповідно до ст. 82 ЦПК встановлено вказаними рішеннями судів та не підлягає доказуванню. Зважаючи на те, що відповідачами право власності на земельну ділянку зареєстровано в установленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення відповідно до ст. 16 ЦК України можливо лише шляхом визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №694397 від 12.03.2007 року. Про наявність оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку прокуратурі стало відомо у вересні 2017 року, під час розгляду звернення [PERSON] Таким чином, початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту коли прокуратурі стало відомо про факт видачі незаконного державного акту, тому позивач просив визнати недійсним державний акт серії ЯД №694397 від 12.03.2007 року на право власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON] та [PERSON], та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір в розмірі 1 600 гривень. 06.03.2018 року заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури [PERSON] подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій зазначив, що в даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через порушення інтересів держави відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки незаконне прийняття оскаржуваного державного акту суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в cт. 14 Конституції України, відповідно до якої земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю набувається, реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону та cт. 5 Земельного кодексу України, якою передбачено забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення раціонального використання та охорони земель, та виражається в порушенні норм законодавства при оформленні права власності на земельні ділянки, які знаходяться в м. Біла Церква Київської області. Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 і змінами і доповненнями внесеними Постановами КМУ № 482 від 22.07.2016 та № 917 від 23.11.2016 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» є Державна служба України з питань геодезії картографії та кадастру та її територіальні органи. Відповідно до п. 5-1 зазначеної Постанови КМУ посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився. Тобто, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи не наділені повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, які прийняті всупереч вимогам Закону. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з відповідним цивільним позовом, прокурор пред'являє цей позов у інтересах держави як позивач. Також, зазначив, що вказаний спір підлягає розгляду в прядку цивільного судочинства враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України вказані в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а саме: виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначене рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Тому, просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №694397 від 12.03.2007 що належить [PERSON] та [PERSON]. 13.03.2018 року позивач подав до суду додаткові пояснення у справі та просив у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності відмовити, оскільки про наявність оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №694397 від 12.03.2007 року та про рішення Апеляційного суду Київської області від 03.02.2012 року (справа № 22ц-6453/2011), яким скасовано рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради V скликання № 88 від 21.08.2006 року в частині передачі безоплатно у власність земельної ділянки розміром 452 квадратних метра для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських будівель власникам кв. 1,4 будинку 15 по вул. Логінова у м. Біла Церква [PERSON] та [PERSON] Білоцерківській місцевій прокуратурі стало відомо у вересні 2017 року, під час розгляду звернення [PERSON] Таким чином, початок перебігу позовної давності слід обраховувати з моменту коли прокуратурі стало відомо про факт видачі незаконного державного акту та рішення Апеляційного суду Київської області від 03.02.2012 року. Саме такі правові висновки Верховного Суду України викладено у постановах від 20.08.2013 у справі № 3-18гс13, від 29.10.2014 у справі № 6-169цс14, від 22.04.2015 у справі № 6-48цс15, від 10.06.2015 у справі №6-267цс15, від 22.06.2017 у справі № 2-357/07. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №694397 від 12.03.2007 року, що належить [PERSON] та [PERSON], та стягнути з відповідачів на користь прокуратури Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області судовий збір в розмірі 1 600 грн., та зазначив, що відповідачі в порушення процедури визначеної ст.ст. 116, 118 ЗК України отримали у власність земельну ділянку, рішенням суду було скасовано рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради V скликання № 88 від 21.08.2006 року, яким було передано у власність земельну ділянку, тому і державний акт підлягає скасуванню. Порушення у сфері земельних відносин мав виявити Держгеокадастр та звертатись до прокуратури, яка має звернутись до суду з відповідним позовом в інтересах держави. Вказана земельна ділянка є комунальною власністю і має надаватись громадянам відповідно до законодавства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду відзив на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що рішення 4 сесії Білоцерківської міської ради V скликання № 88 від 21.08.2006 року «Про передачу земель у власність громадян, надання в оренду та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення», передбачало собою частину 1 - передати безоплатно у власність відповідачів земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 452 кв. м. за адресою вул.. Логінова, 15 кв. 1,4, згідно додатку 1 ( № п/п 122), а частиною 2 зазначеного рішення, передбачалось, що площі земельних ділянок зазначених у додатку 1 будуть уточнені при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та що саме державний акт на право власності на землю забезпечує громадянам право розпоряджатись та володіти земельною ділянкою. Ч. 3 зазначеного рішення затверджувалась технічна документація по виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам України в межах Білоцерківської міської ради та їм передавалась уточнена земельна ділянка, що зазначалось у додатку № 2 до вказаного рішення. Ч. 4 цього рішення дозволялось землевпорядним організаціям виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки або внести в них зміни. Відповідно до земельного законодавства на дату прийняття рішення та на час видання державних актів було передбачено: ст. 25 ЗУ Про землеустрій визначені види документації із землеустрою, згідно яких проводиться передача земельних ділянок у власність, п. «і)» цієї статті передбачена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Ст. 29 та 30 зазначеного закону встановлені загальні вимоги до змісту документації із землеустрою та погодження і затвердження документації із землеустрою. Ст. 56 ЗУ Про землеустрій передбачала, що Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку включала: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для : визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження використання землі; виготовлення кадастрового плану. Ст.12 ЗК України передбачено що "До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Ч. 1. ст.125 ЗКУ передбачено, що право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Ч. З ст. 125 ЗКУ передбачала «Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється». Ч. 1 ст. 120 кодексу передбачала що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Ст. 126 ЗКУ було передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Ст.202 ЗКУ передбачалось, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. З січня 2013 року вимоги щодо посвідчення та реєстрації земельних ділянок змінились, однак це не може бути підставами для скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та їх реєстрації. На земельній ділянці № 15 по вул. Логінова розташовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований в 1918 році. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд закріплена за будинком в 1953 році рішенням Білоцерківської міської ради № 212 від 05.08.1953 року, межі та площа якої визначені в квартальній зйомці, що підтверджується довідкою КП КОР Білоцерківське бюро технічної інвентаризації від 27.08.2010 року № 4096 та технічним паспортом виготовленим КП КОР Білоцерківське бюро технічної інвентаризації 19.02.2009 року, копією квартальної зйомки. При виготовленні технічної документації для передачі частини земельної ділянки № 15 по вул. Логінова було враховано попередню інформацію про земельну ділянку, а саме площу, межі земельної ділянки та межі суміжних земельних ділянок. На підставі виготовленої технічної документації було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0452 га серія ЯД № 694397 та ЯД № 694396. Так як технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку згідно якої передано земельну ділянку у власність та виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку не датовані жодним документом та рішенням суду, підстави для скасування державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,0452 га виданих у спільну сумісну власність відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, підтримала обставини викладені у відзиві, подала клопотання про застосування строків позовної давності та просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON], за довіреністю у справі, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову підтримала викладені у відзиві обставини та зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, прокурор звертається до суду з даним позовом в інтересах Держгеокадастру, однак не зазначає яким чином порушуються права даного органу. Під час розгляду цивільної справи, про яку зазначає позивач, в якості третьої особи приймало участь Управління земельних ресурсів у Київській області, яке зареєструвало спірну земельну ділянку, та знало про те, що рішення Білоцерківської міської ради № 88 від 21.08.2006 року в частині скасовано, а в інших частинах, якими було передбачено затвердження технічної документації не скасовано. Управлінню земельних ресурсів у Київській області було відомо, що саме на підставі Технічної документації було видано державний акт. Відповідачі користувались вказаною земельною ділянкою на підставі рішення Білоцерківської міської ради № 212 від 05.08.1953 року, у власність земельна ділянка передавалась відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, оскільки на ній було розташовано житловий будинок, тому Білоцерківською міською радою не було порушено вимоги ст. ст. 116, 118 ЗК України ( в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).Технічна документація була виготовлена на підставі ЗУ «Про землеустрій» і рішенням суду не було скасовано розмір та межі земельної ділянки. Крім того, позивач обґрунтовуючи позов керується положенням законодавства, які чинні на даний час, а не час видачі державного акту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. [PERSON] особа подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Білоцерківської міської ради Київської області на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи ( а.с. 13-15) вбачається, що рішенням четвертої сесії Білоцерківської міської ради Київської області пятого скликання № 88 від 21.08.2006 року «Про передачу земель у власність громадянам, надання в оренду та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, внесення змін та доповнень у попередні рішення», на підставі заяв громадян про передачу земельних ділянок у власність, розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та оренди на земельні ділянки громадян,

Outcome: dismissed