Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] 13.03.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.06.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Нижанковицькій селищній раді Старосамбірського району Львівської області, змінивши дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них дітей немає. Спільне подружнє життя не склалося. У неї з відповідачем абсолютно різні погляди на життя. З січня 2015 року проживають окремо. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна у них немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 18.06.2011 року у Нижанковицькій селищній раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №2, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище - [PERSON], судові витрати розподілити згідно ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, а також додатково пояснила, що відповідач порушував подружню вірність, втратила до нього почуття любові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений. Однак, 29.04.2015 року відповідач наіслав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони одружилися 18.06.2011 року, зареєструвавши шлюб у Нижанковицькій селищній раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №2 /а.с.4/. Від шлюбу у них дітей немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з січня 2015 року не проживають спільно, не ведуть господарство, стали чужими. Неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сім'ї. Наведене свідчить, що сім'я сторін розпалася, а шлюб носить формальний характер, що суперечить інтересам сторін. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення сторін, та, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим, то шлюб слід розірвати. Щодо вимоги позивачки про залишення їй шлюбного прізвища - « [PERSON]», слід відмітити наступне. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із абзацом 2 ч.3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, оскільки на день винесення судом рішення про розірвання шлюбу не наступив момент припинення шлюбу - день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, то в такій вимозі позивачці слід відмовити. Питання щодо понесених судових витрат вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. А тому,

Outcome: partial