Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

13 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований 07 квітня 2017 року із [PERSON], та стягнути з [PERSON] на її користь для утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини були роз'єднані в самостійні провадження. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року цивільна справа з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з"явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких також зазначили: позивач - про підтримання та задоволення позову, відповідач - про визнання позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами на час подання позову до суду не було досягнуто. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітню дитину, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - з 13 вересня 2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved