Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] 30.05.2016 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4-2234 від 19.12.2011 р. (зареєстрованого за № 344937) належить будинок [ADDRESS]. Окрім позивача, в зазначеному будинку зареєстрована [PERSON], яка фактично, з дня реєстрації та по даний час в зазначеному будинку не проживає. [PERSON] не є власником вищезазначеного будинку, добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, за місцем реєстрації не з»являється більше 10 років. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] та зобов»язати начальника Шевченківського відділу реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради зняти з реєстрації [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради Шевченківського відділу реєстрації фізичних осіб до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи від третьої особи не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2011 р. [PERSON] належить 43/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5). Право власності позивача на вказану частку житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.7). Окрім [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрована племінниця позивача - відповідач [PERSON], про що надано довідку про склад сім»ї (а.с.8). Відповідач за місцем реєстрації не мешкає більше 10 років, про що стверджує позивач в позовній заяві, пояснення якої, в силу ст.57 ЦПК України, є доказом у справі. Вказані твердження позивача в процесі розгляду справи відповідачем не спростовані. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] Вирішуючи вимоги в частині зобов»язання компетентної особи зняти відповідача з реєстрації місця проживання, суд

Outcome: partial