Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

05 січня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликаються на ту обставину, що 16 жовтня 2007 року між позивачем по справі та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 21 000,00 доларів США, а він в свою чергу зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16 жовтня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,00 % річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, погашення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 206.77 доларів США в день сплати ануїтентних платежів. День сплати ануїтентних платежів - це 16 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000 від 16 жовтня 2007 року було укладено: Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/1 від 16 жовтня 2007 року та Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/2 від 16 жовтня 2007 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Пунктом 8.1 Кредитного договору за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Відповідача додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином станом на 15.12.2015 року, заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом 19 422,54 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять два) долари США 54 центи та пеня у розмірі 9 403,68 (дев`ять тисяч чотириста три) гривні 68 копійок, з яких: 17859,70 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 1562,84 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 2334,73 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 7068,95 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 30 вересня 2015 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, станом на день звернення до суду, відповідачі свої зобов`язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали. Просять стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , та з [PERSON] та [PERSON] , в користь позивача, суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000 від 16 жовтня 2007 року в розмірі 19 422,54 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять два) долари США 54 центи, що за курсом НБУ станом на 15 лютого 2015 року становить 462 482,14 (чотириста шістдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 14 копійок та суму боргу по сплаті пені за даним Договором в розмірі 9 403,68 (дев`ять тисяч чотириста три) гривні 68 копійок, також просять стягнути в їхню користь судові витрати. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2016 року позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі. 16 лютого 2016 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду свої письмові заперечення проти вказаного позову. Ухвалою суду від 16 лютого 2016 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 11 квітня 2016 року за клопотанням представника відповідачів [PERSON] , з метою забезпечення доказів по справі, витребувано від позивача графік платежів за кредитним договором. Ухвалою суду від 26 жовтня 2016 року за клопотанням представника відповідачів [PERSON] , з метою забезпечення доказів по справі, витребувано від позивача оригінали рішень про збільшення процентної ставки за кредитним договором №11234597000 від 16 жовтня 2007 року, а також письмові докази про належне повідомлення позичальника про зміну процентної ставки. Ухвалою суду від 11 грудня 2017 року, за клопотанням представника позивача, судовий розгляд постановлено здійснювати за їх участю в режимі відеоконференції. У судовому засіданні представник позивача Третяк В.Ю. позов підтримав, просить його задовольнити з підстав, викладених уу тексті позовної заяви. Суду пояснив, що при підготовці позовної заяви в її тексті було помилково зазначено відсоткову ставку 12,00 % річних, хоча насправді згідно умов кредитного договору її розмір визначено 10,5 % річних, і цей розмір не змінювався. При розрахунках заборгованості застосовувався саме розмір, визначений в кредитному договорі. Окрім цього, просить не брати до уваги графік погашення заборгованості за кредитним договором, який є додатком до нього, оскільки він не відповідає умовам кредитного договору та складений працівниками банку з невірними розрахунками. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] позов визнали частково. Не заперечують наявність заборгованості за кредитним договором, однак її розмір визначають згідно графіку погашення заборгованості, що є додатком до кредитного договору. Стосовно вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] - просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що на момент звернення до суду з вимогами до них спливли строки, визначені законом для поручителів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між позивачем по справі та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000. Дана обставина сторонами не заперечується і стверджується копією вказаного договору. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 21 000,00 доларів США, а він в свою чергу зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16 жовтня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,5 % річних. Для забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000 від 16 жовтня 2007 року було укладено: Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/1 від 16 жовтня 2007 року та Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/2 від 16 жовтня 2007 року. Дана обставина також сторонами не заперечується і стверджується копіями вказаних договорів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та надав кредитні кошти відповідачу, що ним не заперечується. Відповідач [PERSON] , всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 нього Кодексу. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання". У частині 2 ст. 551 ЦК встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 8.1 Кредитного договору за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Відповідача додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином станом на 15.12.2015 року, заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом 19 422,54 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять два) долари США 54 центи та пеня у розмірі 9 403,68 (дев`ять тисяч чотириста три) гривні 68 копійок, з яких: 17859,70 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 1562,84 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 2334,73 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 7068,95 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 30 вересня 2015 року відповідачам по справі було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, станом на день звернення до суду, відповідачі свої зобов`язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали. Суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача [PERSON] , станом на день проведення розрахунку за цим позовом, при цьому не приймає його доводи про наявність меншої заборгованості згідно графіка погашення заборгованості, що є додатком до кредитного договору, оскільки як вбачається з його змісту та пояснень представника позивача Третяка В.Ю. в суді, він виготовлений з помилковим розрахунком і не може бути належним доказом, окрім цього він суперечить умовам кредитного договору. За таких обставин позовна заява в частині заявлених до нього позовних вимог підлягає до задоволення повністю. Стосовно заявлених позовних вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , суд відмовляє в цій частині вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в ході розгляду справи, для забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтентної схеми погашення) №11234597000 від 16 жовтня 2007 року, було укладено Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/1 від 16 жовтня 2007 року та Договір поруки між AT «УкрСиббанк» та співвідповідачем [PERSON] за №11234597000/2 від 16 жовтня 2007 року. Дана обставина також сторонами не заперечується і стверджується копіями вказаних договорів. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на повернення боргу достроково. За умови пред`явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2015 року відповідачам по справі було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак, станом на день звернення до суду, відповідачі свої зобов`язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали. Відповідач [PERSON] перестав виконувати свої зобов`язання перед позивачем з січня 2015 року і саме з цього часу у позивача виникло право вимоги, а з позовом до суду позивач звернувся 08 січня 2016 року, тобто після спливу шести місяців. Оскільки представник відповідачів [PERSON] заявив про застосування строків давності в частині вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , тому суд відмовляє в цій частині заявлених до них позовних вимог. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 549, 551, 554, 559, 610-612, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial