Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення коштів, належних при звільненні та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до безстрокового трудового договору між працівником і фізичною особою від 06 травня 2010 року вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду оператора автозаправних станцій. З 05 серпня 2014 року вказаний трудовий договір було розірвано на підставі ст.38 КЗпП України. Після звільнення з займаної посади її роботодавець, а зараз відповідач підприємець [PERSON] не виплатила їй заробітну плату, компенсацію за частину не використаної відпустки та інші, належні при звільненні кошти. На її неодноразові звернення довідки про заборгованість їй не видали, розрахунок при звільненні до цих пір не провели. Просить стягнути з відповідача належні їй при звільненні кошти, компенсацію за несвоєчасно проведений розрахунок в розмірі одноденного заробітку за кожен день прострочення, моральну шкоду за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 1 000,00 грн. та її судові витрати у вигляді витрат на надання правової допомоги в розмірі 1 000, 00 грн. 10 лютого 2015 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суду додатково стягнути компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 2 698,09 грн., оскільки з часу подання заяви з розрахунком розміру позовних вимог минуло 67 днів. 13 лютого 2015 року представник відповідача подав до суду заперечення в яких вказав, що позивачем при поданні позовної заяви не надано жодного доказу порушення її права. Фактично розрахунок при звільненні [PERSON] проведений у повному обсязі. В той же час відповідно до довідки Гощанського РВ УМВС України в Рівненській області по факту зникнення первинних документів (відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, табелів робочого часу), що підтверджують факт повного розрахунку, порушено кримінальне провадження. Позивач просить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, відсутнє обґрунтування суми відшкодування. Позивач також просить стягнути судові витрати у вигляді витрат на надання правової допомоги 1 000 грн. Відповідно до ЗУ 2Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Умовою укладання договору є досягнення істотних умов. В той же час у договорі про надання правової допомоги, який знаходиться в матеріалах справи відсутні ці істотні умови, а тому за загальними положеннями ЦК України даний договір є неукладеним. Також відсутні докази реальної сплати 1 000 грн. за надання правової допомоги. Просить в позові відмовити повністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, за мотивів, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, оскільки позивачкою було повністю виплачені всі необхідні виплати відповідачці при звільненні, що підтверджується зібраними по справі доказами. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. З ст. 11 ЦПк України вбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідно до безстрокового трудового договору 06 травня 2010 року [PERSON] була прийнята на роботу до [PERSON] на посаду оператора автозаправочних станцій. 05 серпня 2014 року була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпА України. Відповідно до вимог ч. 1ст. 116 УЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути заробітну плату за червень-липень в розмірі 2 294 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3 460 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у вигляді в розмірі 4 965,91 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Так, згідно листа Гощанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області №764/17-03-17-15 від 27 лютого 2015 року про нарахований та виплачений дохід [PERSON] відповідно до поданої звітності за формою 1ДФ СПД [PERSON] У звітності за формою 1ДФ нарахований та виплачений дохід обліковується за квартал (три місяці) за ознакою доходу 101 (заробітна плата): І квартал - 3 654 грн., ІІ квартал -3654 грн. та ІІІ квартал - 7249,62 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона працює головним бухгалтером ПП [PERSON], нараховує і виплачує заробітну плату, здає звітність. Вона нараховувала та виплачувала заробітну плату позивачці. При звільненні останньої з роботи з позивачкою було повністю проведено розрахунок. В подальшому нею було подана звітність про виплату всіх необхідних виплат як в Пенсійний фонд так і в Державну фіскальну службу Гощанського району. Надати бухгалтерські документи немає можливості, оскільки вони були викрадені невстановленою особою. Крім того, згідно листа Управління пенсійного фонду України в Гощанському районі № 924\\06 від 25.02.2015 року [PERSON] ПП [PERSON] нараховувалась з січня по липень 2014 ркоу заробітна плата у сумі 1218,00 грн. , а в серпні 6031,62 грн. З матеріалів справи також вбачається, що 08 серпня 2014 ркоу Гощанським РВ УМВСУ у Рівненській області розпочате досудове розслідування щодо виявлення нестачі бензину марки А-92 в кількості 673 літри на суму 10229,60 грн. та зникненню бухгалтерських документів на АЗС ПП " [PERSON]", а саме оригіналів відомостей по заробітній платі січня 2013 року по серпень 2014 року та табеля виходу на роботу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному , об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявниху справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем позовних вимог, оскільки крім показів представника позивача щодо можливої невиплати заробітної плати та інших виплат, інших доказів не надано. Оскільки право на відшкодування моральної шкоди є похідним від захищеного судом права, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed