Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

15 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві вона посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належний йому на праві власності, згідно договору дарування від 31 січня 1984 року та посвідчений державним нотаріусом Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за № 95, житловий будинок з надвірними приміщеннями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] У встановлений законом строк заявниця звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але заявниці було відмовлено, оскільки в наданому нею дублікату договору дарування виданого 12 лютого 2014 року зареєстрований в реєсрі за № 3-7 замість втраченого оригіналу прізвище померлого чоловіка замість вірного «[PERSON]» зазначено не вірно «[PERSON]». Наявні розбіжності перешкоджають нотаріусу оформити право заявника на спадщину та видати свідоцтво про право на спадщину. Тому, заявниці було запропоновано звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі та з тих же підстав. Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Частиною 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України (п. 6 ч. 1 ст. 256 в редакції від 18.03.2004 року) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Заслухавши пояснення завника [PERSON], допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що знали покійного чоловіка заяниці, а також те що його батько покійного чоловіка заявниці заповідав по договору дарування будинок, дослідивши матеріали справи, а саме: 1. копію дублікату договору дарування від 31 січня 1984 року посвідченого державнима нотаріусом Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрований в реєсрі за № 95 на ім'я [PERSON] 2. копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області 30 жовтня 2012 року на ім'я [PERSON] 3. копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільногог стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області 21 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON]; 4. копію звіту в стилі формі № DZ140325-001 про оцінку майна від 31.03.2014 року; 5. копію паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області на ім`я [PERSON] та інші матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а факт належності правовстановлюючого документу, встановленим. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суд

Outcome: approved