Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

29.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтовування своїх вимог позивач посилається на те, що він з 20 листопада 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Зимогір'ївською міською Радою Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №56. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Їх родина не склалась через небажання розуміти та поважати одне одного. У них різне розуміння і погляди на родину та відношення у ній, а також різні погляди, щодо ситуації яка склалась за місцем їх реєстрації - Луганська область, зона АТО. У зв'язку з чим у сім'ї склалась психологічно некомфортна обстановка. Більше трьох років вони проживають окремо, спільний бюджет не ведуть, та відновити відношення вони не мають бажання. Вищевикладені обставини призвели до того, що позивач з відповідачем віддалились один від одного, стали чужими людьми. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та не надавати час для примирення, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання призначені на 10.11.2017, 23.11.2017, 11.12.2017 не з'являлася, про час і місце судового засідання повідомлялася - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Справи Слов'яносербського районного суду», оскільки відповідач мешкає на тимчасовоокупованій території куди підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. Клопотань чи заперечень суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 11.12.2017 року, згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З 20 листопада 2009 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Зимогір'ївською міською Радою Слов'яносербського району Луганської області, актовий запис №56, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені більше трьох років і не відновлювались до цього часу, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином у суду немає підстав для вживання заходів щодо примирення подружжя. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвище від відповідача не надійшло. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved