Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

20.01.2020 р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 2959 від 16.11.1999 р. вони є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований їх онук - [PERSON] , який в 2014 р. переїхав до Російської Федерації і, з цього часу, в квартирі не мешкає. Наявність реєстрації відповідача у житлі створює перешкоди позивачам, вони вимушені нести додаткові витрати щодо утримання житла та позбавлені в повному обсязі реалізувати їх право власності. За позовом, посилаючись на ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 23.01.2020 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 17.03.2020 р. 17.03.2020 р. розгляд справи було відкладено на 15.04.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Позивачі подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 2959 про право власності на житло від 16.11.1999 р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.18, 16). У згаданому житловому будинку зареєстрований відповідач по справі - онук позивачів [PERSON] (а.с.22). [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2014 р., що, окрім тверджень позивачів, підтверджено довідкою ОСББ «Аваліані 5А» від 16.01.2020 р. (а.с.4). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved