Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Гутівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивований наступним. 26 серпня 2015 року померла племінниця позивачка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої належить житловий будинок №38 по вул. Семені в с. Гут. Берегівського р-ну, Закарпатської області. Вказаний житловий будинок зареєстрований згідно даних господарської книги села за померлою 26.08.2015р. [PERSON], що підтверджується копією довідки виконкому Гутівської сільської ради № 65 від 21.01.2016 р. На випадок смерті [PERSON] не залишила заповіту. Відповідно до ст. 1263 ЦПК України „У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця". Отож, позивачка, як тітка померлої і спадкоємиця третьої черги склала заяву про прийняття спадщини за померлою [PERSON], посвідчену 26 січня 2016 р. секретарем виконкому Гутівської сільської ради під №8. Отож, на сьогодні позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом за померлою 26.08.2015 р. племінницею, тому звернулася усно до приватного нотаріуса із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за померлою племінницею на житловий будинок по вул. Сечені, 38 в с. Гут, Берегівського р-ну, Закарпатської обл. Однак їй було відмовлено, мотивуючи це відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок по вул. Сечені, 38 в с. Гут. Берегівського р-ну на імя спадкодавця. Отримавши технічний паспорт на житловий будинок, позивачка звернулася до реєстраційної служби, аби зареєструвати на своє імя житловий будинок по вул. Сечені. 38 в с. Гут, Берегівського р-ну. У прийнятті документів їй було відмовлено, адже власницею даного будинку була [PERSON] згідно даних по господарської книги, а право реєструвати будинок, побудований до 05.08.1992 р. на підставі технічного паспорту має лише власник. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просив позов задоволити. Відповідач представник виконкому Гутівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Право [PERSON] на житловий будинок по вул. Сечені, 38 в с. Гут, Берегівського р-ну визнане територіальною громадою с. Гут, що підтверджується копіями довідок Гутівської сільської ради. Окрім цього, право [PERSON] на вищевказаний житловий будинок підтверджується копією технічного паспорту та копією витягу із рішення 16 сесії 21 скликання виконкому Гутівської сільської ради від 28.12.1993 р. «Про передачу у приватну власність земельної ділянки». Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява. Частиною 1 ст.\~61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.\~4 ст.\~174 ЦПК України). За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.\~61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Outcome: approved