Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

16.03.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. До участі у справі було залучено службу у справах дітей Апостолівської РДА Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вона проживала в зареєстрованому шлюбі який рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2011 року розірвано. За час спільного проживання у них з відповідачем народилися двоє дітей донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. На цей час відповідач повністю усунувся від виконання своїх обов'язків батька, він не піклується про дітей, не цікавиться їх умовами проживання, фізичним і духовним розвитком. Відповідач фактично повністю припинив спілкування з дітьми. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з» явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст.. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. З Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Також судом встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Рішенням Апостолівського районного суду від 25 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно довідки з місця проживання [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім'ї: донька [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 16) Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Апостолівської РДА від 2017 року районний орган опіки та піклування Апостолівської РДА вважає за доцільне в інтересах неповнолітніх дітей позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки він не цікавиться життям та здоров"ям дітей, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, не забезпечує їх всім необхідним. Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved