Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

21 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої вказав, що [INFO] в місті Луганськ помер його батько, [PERSON] . Даний населений пункт відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085 віднесений до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Проте, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до районного відділу РАЦС про реєстрацію смерті [PERSON] , який помер [INFO] , однак йому було відмовлено з тих підстав, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Просить встановити факт смерті [PERSON] . В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав, просить її задовольнити із викладених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи за відсутності повноважного представника, при вирішенні справи покладається на думку суду. Суд, вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Луганськ помер [PERSON] . Означені обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть за № 00080 від 05.01.2021 року, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.01.2021 року «Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки». Місто м. Луганськ знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Хмельницький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану 19.01.2021 року за № 22/23.19.5.5-68 відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Омськ, який помер [INFO] у м. Луганськ, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено свідоцтво про смерть, яке видане 12.01.2021 року серії [NUMBER] «Артемівським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки». Згідно ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом із цим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерелом права. Згідно рішень ЄСПЛ у справах проти Туреччини ( "Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Факт родинних відносин заявника та [PERSON] , який помер [INFO] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , копією паспорта заявника. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] для реалізації майнових та особистих немайнових прав для заявника з метою оформлення спадкових прав заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved