Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулався 08.12.2020 року до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В заяві зазначено, що [INFO] помер [PERSON] яки був чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] приходилася тіткою батькові позивача [PERSON] (рідна сестра його матері), який помер [INFO] [PERSON] отримав у власність шість земельних ділянок загальною площею 0,6075га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії III ЗК №030675. Вказані земельні ділянки ділянки розташовані на території с.Тюшка, Міжгірського району Закарпатської області (ур. «Біля хати2 - кадастровий номер 2122488000:01:004:0009, площа - 0,0405га, ур. «Горбок» - кадастровий номер 2122488000:01:004:0008, площа - 0,0234га, ур. «Вершок» - кадастровий номер 2122488000:01:006:0024, площа - 0,3397га, ур. «За дорогов» - кадастровий номер 2122488000:01:006:0023, площа - 0,0617га, а також на території Тюшківської сільської ради, Міжгірського району Закарпатської області (ур. «Млачки» - кадастровий номер 2122488000:02:002:0013, площа - 0,0252га, ур. "Млачки - кадастровий номер 2122488000:02:002:0012, площа 0,1170га). 29.03.2000 року [PERSON] уклав заповіт, яким заповів Позивачу все належне йому майно, що буде належати йому на день смерті: житловий будинок, земельні ділянки, і все майно де б воно не було, і з чого би воно не складалося. На день смерті [PERSON] разом з ним постійно проживали та були зареєстровані його жінка [PERSON] , а також позивач. 11.11.2010 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого би воно не складалося. На день її смерті разом з нею постійно проживали та були зареєстровані: позивач, його жінка - [PERSON] , а також їхні малолітні [PERSON] та [PERSON] . Тому просить позивач визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача [PERSON] на розгляд справи не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Представник відповідача Пилипецької с/ради на розгляд справи не з`явився, подав суду заяву в якій зазначив, що вимоги позовної заяви визнає, справу просить розглянути без участі представника Пилипецької с/ради. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позовні вимоги визнав, обставини зазначені у позові [PERSON] не заперечив. Пояснення і вимоги позивача підтверджені такими документами: свідоцтвами про смерть заповітами, довідками виконкому Тюшківської с/ради, державними актами на право приватної власності на землю. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена п.4 ст.206 ЦПК України для задовольнення позову. У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved