Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, в 07 травня 2016 року він надав відповідачці у борг 2100 доларів США, про що остання надала розписку. Суму боргу відповідачка зобовязалася повернути до 7 серпня 2016 року За умовами договору за кожен місяць користування коштами відповідачка зобовязалася сплачувати 5% від вказаної суми. В серпні 2016 р. він зустрів відповідачку та нагадав про строк повернення боргу, яка обіцяла його повернути. Однак у визначений строк борг повернуто не було та відповідачка стала уникати зустрічей і розмов з приводу його повернення. Станом на 7 грудня 2016 року сума боргу складає 2520 доларів США, яка складається з 2100 дол. США сума основного боргу, 420 дол. США відсотки (5% х4 місяці (з 7 серпня 2016 р. по 7 грудня 2016 р.). Станом на 6 грудня 2016 р. офіційний курс НБУ гривні до долару США становить за 1 долар США 26,1275 грн. Таким чином борг відповідача становить 65841,30 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача 65841,30 грн. заборгованості за договором позики. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та судовий збір в сумі 658,41 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник адвокат [PERSON] позов підтримала, позовні вимоги уточнила просила стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., про що надала відповідний розрахунок. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Як видно з матеріалів справи, 7 травня 2016 року [PERSON] отримала у [PERSON] в борг кошти в сумі 2100 доларів США терміном на три місяці зі сплатою 5% на місяць (а.с. 22) Станом на 66 грудня 2016 р. офіційний курс гривні України до долара США становить 26,1275 грн. за 1 дол. США (а.с. 4) Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов"язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути кошти у встановлений строк. Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір позики та позичальником [PERSON] 07 травня 2016 року була видана розписка про отримання нею позики в сумі 2100,00 дол. США, що свідчить про факт укладення строкового договору позики. Термін повернення позики 07 серпня 2016 року. Станом на 08 грудня 2016 року (час звернення із даним позовом до суду) та на час розгляду справи відповідачка позику не повернула, відсотки не сплачувала. Таким чином, сторони [PERSON] та [PERSON] в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. На підставі викладеного вимоги позивача про стягнення суми боргу у розмірі 54867,75 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення процентів від суми позики, суд виходить із того, що із змісту договору позики, встановлених обставин справи та відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, даний договір позики не є безпроцентним, розмір процентів встановлений договором, а тому у позивача є право на отримання процентів, розмір яких визначається договором. Проте, відповідно до змісту договору та положень ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, застосовуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином позовна вимога про стягнення на користь позивача процентів від суми позики підлягає частковому задоволенню, а саме за строк у три місяці дії договору позики з 7 травня 2016 року по 7 серпня 2016 року, обраховуючи розмір процентів визначених за користування коштами у відповідно до умов договору - 5% на місяць від суми позики, що за весь строк дії договору позики становить 8230,16 грн., де 5% на місяць становить 105 дол. США, за три місяці сума відсотків становить 315 дол. США, що еквівалентно 8230,16 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики на загальну суму 63097,91 грн. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на зазначене слід стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн., а також 1425 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.ст. п.1 ч.2 ст.11, 207, 509, 526, 533, 610, 611, 625, 627 ч.1, 629,1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: partial