Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 30 в будинку 47 по проспекту Перемоги в м. Чернігові. Позов обґрунтовано тим, що він проживає та зареєстрований в [INFO] про [ADDRESS]. Дана квартира не приватизована та використовується на підставі ордеру на житлове приміщення № 48 серія «т» від 28 серпня 2001 року. Разом з ним в даній квартирі, з 2006 року, зареєстрована його донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2007 року він припинив сумісне проживання та ведення спільного господарства з дружиною [PERSON], а в 2014 році офіційно розірвали шлюб. З моменту припинення сумісного проживання і до теперішнього часу, в зазначеній квартирі, [PERSON] не проживала жодного дня. Вона проживала за місцем реєстрації колишньої дружини [PERSON] Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачеві не чинив жодним чином. Вона добровільно, як перебуваючи неповнолітньою, так і з настанням повнолітнього віку, визначила собі інше місце проживання і спірним житловим приміщенням не користується понад 10 років. Також, після припинення сумісного проживання взаємовідносини з донькою не носили постійного характеру. Коли вона в 2013 році переїхала на проживання до м. Києва вони зовсім припинились. Місце проживання доньки в м. Києві йому не відомо. Весь цей час він сплачував і продовжує сплачувати комунальні послуги з розрахунку на двох зареєстрованих осіб. Посилаючись на ст.ст. 71,72 КК України просить задовольнити його позов. Ухвалою судді від 19.04.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Пояснив, що донька не проживає за місцем реєстрації з серпня 2007 року. Останній раз приходила за своїми речами восени 2007 року та весною 2008 року, більше він її не бачив. Вона проживає в м. Києві, ні адреси, ні телефону він не знає. Після того, як він одружився вдруге донька припинила спілкування з ним зовсім. Квартира не приватизована. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до п.4 ч.8 ст.128, ст.131 ЦПК України, Рекомендований лист на її імя повернувся на адресу суду не врученим за у звязку з не проживанням адресата. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслала. Ухвалою суду від 25.07.2018 в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2018 пояснив, що він сусід [PERSON], живе в будинку з 1967 року, його доньку [PERSON] не знає і ніколи не бачив. [PERSON] проживає разом з дружиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2018 пояснила, що вона сусідка [PERSON], більше 10 років не бачила його колишню дружину і доньку [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2018 пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], дівчинка виїхала з квартири ще коли була підлітком, разом з мамою, і вже більше десяти років їх не бачила, де проживають їй не відомо. Вислухавши доводи позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.08.2001 виконавчим комітетом Чернігівської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 189 від 20.08.2001 [PERSON], разом з сімєю із 2 осіб, виданий ордер на жиле приміщення № 48 серії «т» на право зайняття жилого приміщення жилою площею 33,6 кв.м., що складається з двох кімнат в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 3748 від 22.03.2018 року про склад сім"ї за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: з 12.09.2001 року [PERSON], [INFO], з 28.09.2006 року [PERSON], [INFO] (а.с.9). З акту від 23.03.2018 року, складеного за підписами мешканців житлового будинку № 47 по проспекту Перемоги в м. Чернігові, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2007 року (а.с.10). Отже, факт не проживання відповідача у вказаній квартирі більше шести місяців з 2007 року, без поважних причин, підтверджується актом мешканців житлового будинку від 23.03.2018 року, показами свідків [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у встановлених випадках. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але не проживає в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, отже згідно ст. 71 ЖК України вона має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою №30, що в будинку №47 по проспекту Перемоги в м. Чернігові. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно копії посвідчення (а.с.7) позивач [PERSON] є учасником бойових дій, а тому відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. З урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved