Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з відповідачем з 21.08.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка вже є повнолітньою. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї стали втрата між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вважає, що збереження їх сім`ї не можливо, і суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], раніше зверталась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судомвстановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 1993 року у відділі ЗАГС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, про що у свідоцтві про укладення шлюбу зроблено запис №802 (а.с.7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу).Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття (а.с.8 - копія свідоцтва про народження, а.с.9 копія паспорту). Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористалась цим правом та звернулась з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище позивача, та після розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище «Гріненко».

Outcome: approved