Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

12.10.2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі Служби у справах дітей, про позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилась [INFO] донька, [PERSON] . Після припинення сімейних відносин у 2012 році сторони почали проживати окремо. З цього часу відповідач припинив будь-яке спілкування з дитиною, його місце знаходження чи перебування на даний час позивачу невідоме. На даний час дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не спілкується з дитиною, не бере участі в її вихованні та утриманні. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду. Ухвалою від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 10.11.2020 року, зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 10.12.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 18.01.2021. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2010 року [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . Від вказаного шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Після припинення сімейних відносин у 2012 році сторони почали проживати окремо. З 2012 року відповідач припинив будь-яке спілкування з дитиною [PERSON] , його місце знаходження чи перебування на даний час позивачу невідоме. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, свідомо самоусунувся від будь - якого спілкування з донькою, її виховання та утримання. Матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, її життям та побутом не цікавиться. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 61 від 10 березня 2020 року після обстеженням умов проживання батьків, з урахуванням висновку служби у справах дітей місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір`ю. На даний час позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] . Згідно акту, складеного 29 липня 2020 року сусідами за адресою проживання дитини: [ADDRESS] зазначено, що дитина проживає з матір`ю та її чоловіком [PERSON] , вони займаються її вихованням. Батька дитини ніколи не бачили, він не відвідує її, не приймає ніякої участі в її вихованні. З характеристики, наданої на дитину з Полтавської гімназії № 31 Полтавської міської ради, вбачається, що вихованням дитини займається лише мати; батько протягом навчання дитини в початковій школі на батьківські збори не з`являвся, навчанням дитини не цікавився. Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 22.12.2020 № 281, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї доньки, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст.141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved