Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров"я. В заяві вказувала, що 20.09.2013 року о 08 год. 40 хв. водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем ОПЕЛЬ КАДЕТ державний номерний знак 40275 KT, знаходячись на другорядній дорозі, під час проїзду нерівнозначного перехрестя автошляху М-03 Київ-Харків-Довжанський в м.Хорол Полтавської області, при виїзді з другорядної дороги, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, грубо порушив вимоги п. 16.11, розділу 33 п.2.1 Правил дорожнього руху України, при виїзді із другорядної дороги на головну, з метою перетину головної дороги, проявив неуважність, не переконався в безпеці даного маневру, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, виїхав на його смугу руху, внаслідок чого створив небезпеку для руху вантажному автомобілю СКАНІЯ державний номерний знак [NUMBER] з напівпричіпом державний номерний знак [NUMBER], що рухався з боку м.Київ в напрямку м. Харків, під керуванням водія [PERSON] і передньою правою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з передньою частиною вантажного автомобіля СКАНІЯ. Позивач зазначає, що в результаті даного зіткнення, вантажний автомобіль СКАНІЯ, знаходячись в некерованому стані, допустив наїзд на автомобіль ВАЗ-21112 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в салоні якого знаходилася в якості пасажира його мати, а прозивач по справі [PERSON], що стояв в районі вказаного перехрестя на другорядній дорозі для падання переваги в русі транспорту, що рухався по головній дорозі. Таким чином, внаслідок порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до даної дорожньо-транспортної події, водій автомобіля ВАЗ-21112 [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, у зв»язку з чим вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2014 року вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року в частині призначення покарання [PERSON] скасовано та постановлено новий вирок, яким призначено йому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 3 400 гривень штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. В решті даний вирок залишено без змін. Як вказує позивач, в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] нею були отримані тілесні ушкодження, з якими 20.09.2013 року вона була доставлена до травматологічного відділення Хорольської ЦРЛ зі скаргами на головний біль, нудоту, головокружіння, біль в ділянці лівого ока, шум у голові. 24.10.2013 року позивач була виписана з клінічним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана обличчя. Позивач зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 138 від 28 жовтня 2013 року, проведеної судово-медичним експертом Хорольського районного відділення Ніколаєвим В.В. у неї, виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рани в ділянці лівої надбрівної дуги та параорбітальної гематоми зліва утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо при вказаних обставинах і вказаний строк, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров»я. Вищевказані ушкодження характерні для їх утворення при дорожньо-транспортній пригоді. Позивач зазначає, що у результаті неправомірних дій [PERSON] їй завдана значна моральна шкода у вигляді психічних переживань, фізичних та моральних страждань від отриманих тілесних ушкоджень та необхідності лікування, тому завдану їй моральну шкоду вона оцінює в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. На підставі наведеного, позивач прохала стягнути з [PERSON] на її користь у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я 10 000 гривень (десять тисяч) гривень, а також витрати по оплаті правової допомоги в сумі 500 (п»ятсот) гривень . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала прохала їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково. Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, взявши до уваги часткове визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 16.12.2013 року по кримінальній справі №548/2401/13-к [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та за цією статтею призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 27 лютого 2014 року вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2013 року в частині призначення покарання [PERSON] скасовано та постановлено новий вирок, яким призначено йому покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 3 400 гривень штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. В решті даний вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 27 лютого 2014 року. Оскільки, вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 16.12.2013 року відносно [PERSON] набрав законної сили, то суд приходить до висновку про те, що позивач звільнена від доказування обставин події, що стала приводом для звернення до суду з цим позовом. В результаті вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] позивачем [PERSON] були отримані тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №138 від 25.10.2013 року судово-медичного експерта Хорольського районного відділення Обласного бюро СМЕ департаменту ОЗ Полтавської облдержадміністрації Ніколаєва В.В., 20.09.2013 року [PERSON] була доставлена до травматологічного відділення Хорольської ЦРЛ зі скаргами на головний біль, нудоту, головокружіння, біль в ділянці лівого ока, шум у голові після ДТП (була пасажиром). 24.09.2013 року позивач була виписана з клінічним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана обличчя. Запитаннями до експерта були: Чи маються на тілі [PERSON] тілесні ушкодження, якщо так то який їх характер, локалізація та механізм утворення? 2. Яка ступінь тяжкості ушкоджень кожного з них? 3. Яка давність заподіяння тілесних ушкоджень? 4. Чи могли утворитися дані тілесні ушкодження 20.09.2013р.? 5. Чи характерні дані тілесні ушкодження для дорожньо-транспортної пригоди?. Експерт прийшов до таких висновків: 1.2.3.4. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку рани в ділянці лівої надбрівної дуги та параорбітальної гематоми зліва утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо при вказаних обставинах і вказаний строк, як вказано в описовій частині постанови та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткотривалий розлад здоров'я. 5. Вищевказані ушкодження характерні для їх утворення при дорожьо-транспортній пригоді. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що існує причинний зв»язок між злочинними діями відповідача [PERSON] та легкими тілесними ушкодженнями позивача [PERSON] Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої…, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд вважає, що в результаті протиправних дій [PERSON], за які останній притягнувся до кримінальної відповідальності позивачу [PERSON] була завдана моральна шкода. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, задана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тому суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність перед позивачем за заподіяну останній моральну шкоду. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить із характеру заподіяної позивачу шкоди, глибини душевних страждань позивача, які виразилися в її психічних переживаннях, фізичних та моральних страждання від отриманих тілесних ушкоджень та необхідності лікування. На підставі вищевикладеного, суд оцінює моральну шкоду, завдану позивачу у розмірі 2 000 гривень, так як цей розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості та глибині перенесених моральних страждань позивачем. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до п.п.6 п.1 ст.5 Закону України Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Оскільки [PERSON] звільнена від сплати судових витрат, за подання позовів про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину то суд відповідно до ч.3 ст.88 стягує з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу в сумі 500 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial