Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд позовом до Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» про захист прав споживачів шляхом відновлення електропостачання. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником гаража, розташованого за адресою: [ADDRESS] , забудовником якого була його мати [PERSON] . При цьому відповідний гараж протягом всього періоду його експлуатації було забезпечено електроенергією та його колишній власник [PERSON] проводила оплату електроенергії на рахунки АКП Мукачівського ЛК, що підтверджується копією квитанції про оплату. Після розпаду АКП Мукачівський ЛК відповідне електропостачання без належних причин було відключено. Після набуття права власності на відповідний гараж позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення електропостачання відповідного гаража. Однак відповідачем було відмовлено у поновленні електропостачання гаража, намагаючись укласти із ним договір про приєднання до електромереж будівельного майданчика гаража за відповідною адресою, що передбачає оплату значних котів з боку позивача. Враховуючи вищенаведене, просить зобов`язати ПАТ «Закарпаттяобленерго» укласти з [PERSON] договір про постачання електричної енергії споживачу за адресою: [ADDRESS] та за власний рахунок поновити електропостачання гаража за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.01.2020 року провадження у справі відкрито та призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позовна заява не містить жодних доказів, що гараж був приєднаний до мереж відповідача. Згідно із довідкою Мукачівського РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 28.02.2020 року за № 527-26/510 між [PERSON] або будь-якою особою та Мукачівським РЕМ ПрАТ «Закарпаттяобленерго» по об`єкту « Гараж », що знаходиться за адресою [ADDRESS] договірні відносини з приводу постачання електричної енергії не було врегульовано та на сьогоднішній день відсутні. Крім того, особовий рахунок на ім`я [PERSON] чи іншої особи не відкривався, а гараж ніколи не був приєднаний та підключений до мереж ПрАР «Закарпаттяобленерго" . Враховуючи вищенаведене просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рішення Чинадіївської сільської ради Мукачівського району від 30 серпня 2016 року № 73 «Про присвоєння номеру» вирішено присвоїти гаражу [PERSON] в [ADDRESS] ( а.с. 3). Згідно до довідки Чинадіївської сільської ради Мукачівського району від 19.11.2019 року, вбачається, що згідно нотаріально посвідчених заяв № 172, 173, [PERSON] мешканка [ADDRESS] дійсно у 1987 році побудувала гараж в [ADDRESS] ( а.с. 4). Відповідно до витягу про реєстрацію права на нерухоме майно від 17.08.2017 року земельна ділянка за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] ( а.с. 19). З копії розрахункової книжки вбачається, що [PERSON] 17.04.1996 року сплачено на рахунок АПК Мукачівського ЛК кошти за споживання електроенергії ( а.с. 6). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідний гараж протягом всього періоду його експлуатації було забезпечено електроенергією, та його колишній власник [PERSON] проводила оплату електроенергії на рахунки АКП Мукачівського ЛК, що підтверджується копією квитанції про оплату. Однак як вбачається з матеріалів справи жодних доказів, що між сторонами були договірні відносини та що гараж був приєднаний до мереж відповідача позивачем не додано. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що і відсутні правові підстави до застосування до відносин, які виникли між сторонами положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, яким [PERSON] не являється. Крім того, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи право на судовий захист та звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Також, відповідно до п. 1,2 постанови НКРЕКП від 27.11.2018 року № 1534 «Про видачу ПрАТ «Закарпаттяобленерго» ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Закарпатської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ «Закарпаттяобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством). Згідно до п. 2 даної постанови відповідачу анульовано ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видані відповідно до постанов Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 10 вересня 1996 року № 76 та № 77, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії». Згідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті. Отже, відповідач є оператором системи розподілу та йому заборонено здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» згідно законодавства не може укладати зі споживачем договір про постачання електричної енергії. При цьому, до прийняття вищевказаної постанови НКРЕКП відповідачем пропонувалося позивачу укласти договір про приєднання до електричних мереж (приєднання, яке не є стандартним) № 18918261 від 18.05.2018 року, однак відповідач відмовився від його укладення (а.с. 8-9). З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних вимог з підстав неможливості судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб. Крім того, представник відповідача просить стягнути з позивача понесені ним судові витрати в сумі 7000 гривень. У відповідності до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в обґрунтування витрат на правову допомогу, не долучено акти та платіжні доручення, які підтверджують, що дійсно вказані кошти були сплачені відповідачем, а відтак такі не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed