Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Вказуючи на те, що під час сварки, яка виникла в обідній час 02 травня 2014 року поблизу власного будинковолодіння що розташоване в с. Петренки Диканського району між потерпілим [PERSON] та відповідачем [PERSON], та яка переросла в бійку, в результаті чого позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з завданими йому тілесними ушкодженнями потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні і йому була завдана матеріальна шкода, яку він оцінює в сумі 2438 грн. 44 коп. та моральна шкода, яка виразилася в погіршені стану здоров'я, душевних хвилюваннях та нервових переживаннях, яку він оцінює в сумі 15 000 грн., тому позивач звернувся з позовом до суду та просить стягти з відповідача на його користь вказану матеріальну та моральну шкоду, та понесені ним судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному об'ємі і просив їх задовольнити, з підстав вказаних в позовній заяві та в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказавши, що він взагалі відмовляється позивачу відшкодувати понесені ним матеріальні витрати пояснивши суду, що в нього відсутні на це кошти. Також вважає, що позивач сам спровокував конфліктну ситуацію, в наслідок чого отримав тілесні ушкодження. Разом з тим, відповідач не заперечує того факту, що саме ним були нанесені тілесні ушкодження позивачу, за що він був притягнений до кримінальної відповідальності вироком Диканського районного суду від 03 вересня 2014 року за ст. 125 ч. 2 КК України у виді 240 годин громадських робіт. В даний час ним уже відпрацьована частина призначеного покарання у виді громадських робіт. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наведених нижче підстав. Як встановлено у судовому засіданні, що в обідній час 02 травня 2014 року на узбіччі дороги в с. Петренки Диканського району Полтавської області на ґрунті тривалих неприязниних відносин, під час словесної сварки позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON], останній діючи умисно, наніс дерев'яною палицею позивачу один удар по лівій частині голови, близько семи ударів по правій частині тулубу, в область грудної клітини, по правій руці та правому передпліччю, а також наніс декілька ударів правою ногою по нижніх його кінцівках. В результаті цього позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження у своїй сукупності за ознакою короткочасного розладу здоров'я та перебував на стаціонарному лікуванні у Диканській центральній районній лікарні з 02 травня по 23 травня 2014 року. На його лікування були затрачені кошти, а саме на придбання ліків в сумі 766 грн. 58 коп. придбання ренген-плівки на 87 грн. 50 коп., вартість самого рентгенографічного дослідження - 300 грн., що становить в загальній сумі 1154 грн. 08 коп. З викладеного вище вбачається, що майнові збитки, які були заподіяні позивачу в наслідок вчинення злочинних дій відповідачем по справі крім доказів наданих позивачем в цій справі підтверджуються доказами, які були досліджені під час розгляду кримінального провадження, а тому вони повинні бути відшкодовані відповідачем по справі. Факт спричинення цих збитків згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не потребують додаткового доказування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вказаних обставин суд вважає необхідним стягти з відповідача [PERSON] на користь позивача вказану суму в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Стосовно іншої частини матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що вона відшкодуванню не підлягає, так як подані позивачем суду докази, а саме - квитанції на придбання пального не можуть служити доказам того, що це пальне марки А-92, особисто було придбане позивачем з метою його поїздок до лікувальних закладів, бо в зазначених квитанціях відсутні дані про особу, яка його придбала. Як встановлено з пояснень позивача та матеріалів кримінальної справи, що позивач з 02 травня по 23 травня 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Диканській ЦРЛ, а тому особисто не мав змоги керувати транспортним засобом - автомобілем, імпортного виробництва, який працює на бензині А-95, у вказаний вище час ним керував син позивача [PERSON], а тому матеріальні витрати на бензин були понесені зазначеною особою, а не позивачем по справі. Суд також вважає, що позивачу [PERSON] протиправними діями відповідача [PERSON] була спричинена і моральна шкода, яка проявилась у завданому йому фізичному болю та погіршенні стану його здоров'я, в душевних хвилюваннях та нервових переживаннях, однак суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума є занадто завищеною, тому оцінює її в сумі 7 000 грн. і вважає, що вказана сума буде в достатній мірі компенсувати завдану позивачу [PERSON] моральну шкоду. За таких обставин суд вважає необхідним стягти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] і понесені ними судові витрати по справі, а саме в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як було встановлено в суді позивач [PERSON] відповідно до п.6 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір звільнений від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення злочину. Тому з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягти судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed