Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Врадіївського районного суду з позовною заявою до Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області про визнання за ним права власності на земельну ділянку загальною площею 8,43 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого Нововасилівською сільською радою 8 січня 2002 року, як за спадкоємцем після [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач зазначив, що він є онуком [PERSON], яка померла [INFO]. За життя його покійною бабусею було складено заповіт на його користь, згідно якого вона заповіла йому належну їй земельну частку (пай) площею 8,1 умовних кадастрових га., що перебуває у колективній власності КСП «Іскра», що підтверджується заповітом від 24 січня 2000 року, зареєстрованим Нововасилівською сільською радою Врадіївського району, реєстровий № 13. У 2002 році на підставі сертифікату [PERSON] шляхом виділення в натурі своєї земельної частки (паю) отримала у власність земельні ділянки площами 6,23 га ріллі та 2,20 пасовища для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нововасилівської сільради Врадіївського району Миколаївської області, на яку їй було видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Але внаслідок похилого віку та юридичної необізнаності [PERSON] не внесла відповідні зміни до заповіту, в зв'язку з отриманням Державного акту замість Сертифікату. На момент відкриття спадщини він проживав однією сім'єю із спадкодавцем, що підтверджує довідкою Нововасилівської с/ради № 588 від 22 грудня 2014 року, тому вважає спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном. 20 жовтня 2015 року він звернувся до Врадіївської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після покійної бабусі, але державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, так як видача даного Свідоцтва за Заповітом після смерті [PERSON] неможлива по причині відсутності сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я спадкодавці - [PERSON] та відсутності у Заповіті відомостей про належність заповідальниці вказаної земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 08.01.2002 року за № 18. Посилаючись на зазначене позивач просив встановити факт, що заповіт, вчинений [PERSON], 24.01.2000 році і посвідчений секретарем Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Колібаба Н.А., зареєстрований в реєстрі за № 13, складений [PERSON] та їй належить, визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 8,43 га, (яка складається з ділянки [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 6,23 га, ділянки [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 2,20 га), розташованої в межах території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач Нововасилівська сільська рада Врадіївського району Миколаївської області в судове засідання не направило свого представника, але на адресу суду надійшла заява від сільського голови Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Тлустої С.І., в якій просить розглядати дану цивільну справу без присутності представника Нововасилівської сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Відділ Держгеокадастру у Врадіївському районі Миколаївської області в судове засідання не направило свого представника, але на адресу суду надійшла заява від в.о. начальника відділу, в якій просить розглядати дану цивільну справу без присутності представника відділу та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Аналізуючи докази надані сторонами та пояснення представника позивача, суд визнав доведеними такі факти: - Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної частки (паю) в землях, яка перебуває у колективній власності ксп. «Іскра», розміром 8,1 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі на території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, виданого Врадіївської райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 331-р від 07.10.1996 року. - 24 січня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Нововасилівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, згідно якого заповідала [PERSON] належне їй право приватної власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (заповіт зареєстрований в реєстрі за № 13 від 24 січня 2000 року, пояснення представника позивача); - Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.01.2002 року гр. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,43 га, (яка складається з ділянки № 1 кадастровий номер [NUMBER] площею 6,23 га, з ділянки [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] площею 2,20 га) в межах території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. - позивач [PERSON] є онуком [PERSON]. (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 3 січня 1976 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 1955 року, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 06.10.1957 року); - [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 18 жовтня 2002 року, пояснення представника позивача); - відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] між гр. [PERSON], 1926 року народження та гр. [PERSON], 1930 року народження був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. (свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.10.1951 року); - За життя відповідно до фотокопії паспорту серії [NUMBER], виданого Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області від 23.12.1997 року власником цього паспорту була [PERSON], [INFO]. - на день смерті разом зі спадкодавцем [PERSON] був зареєстрований та проживав з 29.03.1990 року внук [PERSON] в [ADDRESS] (довідка № 588 від 22 грудня 2014 року, видана Нововасилівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, пояснення представника позивача); - 20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва, так як видача даного Свідоцтва за Заповітом після смерті [PERSON] неможлива по причині відсутності сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я спадкодавці - [PERSON] та відсутності у Заповіті відомостей про належність заповідальниці вказаної земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 08.01.2002 року за № 18 (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 987/02-31 від 22 жовтня 2015 року, пояснення представника позивача); - після померлої [INFO] [PERSON] відкрито спадкову справу № 145/2015, заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) подав [PERSON] (лист щодо відкриття спадкової справи № 1169/01-16 від 15 грудня 2015 року). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання в порядку спадкування права власності на спадщину. В силу ст. 16 ЦК УКраїни, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07.10.1996 року належала земельна частка (пай) в землях ксп. «Іскра», розміром 8,1 умовних кадастрових гектарів, в межах території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. В даному сертифікаті прізвище, ім'я по батькові власника цього сертифікату зазначено, як [PERSON]. 24.01.2000 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений серетарем Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Колібаба Н.А., та відповідно до якого [PERSON] заповідала належну їй земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07.10.1996 року своєму онуку [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що прізвище, ім'я по батькові [PERSON] у свідоцтві про смерть записано, як [PERSON]. Так з наданих позивачем документів та інших матеріалів справи, державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.01.2002 року, фотокопії паспорта серії [NUMBER], довідки виданої Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області від 22.12.2014 року № 588, прізвище, ім'я по батькові спадкодавця яка померла [INFO], записане українською мовою, як [PERSON]. Таким чином, суд вважає встановленим, що ім'я [PERSON] зазначене в заповіті, складеного нею 24.01.2000 року, вказано помилково, як «Поліна» та зазначений сертифікат був складений саме [PERSON]. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року чинної на час винекнення правовідносин), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Отже, заповідач [PERSON] у своєму заповіті, складеного нею 24.01.2000 році заповідала своєму онуку [PERSON] належну їй земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 07.10.1996 року, розташовану в межах території Нововасилівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (чинної на час винекнення правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак державним нотаріусом Врадіївської нотаріальної контори Миколаївської області від 22.10.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до приписів п. 17 Розділу 10 перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отриманні громадянами, вважаються правоустановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. При прийняті рішення, суд керується роз'ясненнями п. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, згідно яких відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначенням) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved