Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, вказавши, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку (пай), розміром 3,0 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка знаходиться на території Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Позивачка, як спадкоємець до майна померлої [PERSON] за законом, фактично вступила в управління її спадковим майном, проте при зверненні до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав на вказану земельну частку (пай) їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують право власності померлої на вищезазначене спадкове майно. Враховуючи наведене, позивачка просила задовольнити її позов, визнавши за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], та зобов'язавши відділ Держгеокадастру у Деражнянському районі надати їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність, в якій вимоги позову підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі в судове засідання не з'явився. При цьому, до суду надійшло письмове заперечення проти позову Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, якому були передані повноваження відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі у зв'язку з його ліквідацією, зі змісту якого вбачається, що вказане управління не заперечує щодо визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування права на земельну частку (пай). Разом із цим, позовні вимоги щодо видачі позиваці [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області не визнало, вважаючи їх необґрунтованими, і просить відмовити в цій частині позовних вимог. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, судом об'єктивно встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON].) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як з'ясовано судом, позивачка [PERSON], будучи спадкоємицею до майна померлої [PERSON] за законом, фактично вступила в управління її спадковим майном. Водночас, згідно з постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 16.12.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності померлої на вказане спадкове майно. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Як встановлено судом, 22.06.1995 року Гришковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області був виданий державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» с. Гришки, відповідно до якого вказаному сільськогосподарському підприємству передано в колективну власність 1048,6 га землі в межах згідно з планом. Із доданого до вказаного державного акта списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства вбачається, що [PERSON] була включена до нього за №326. Разом з цим, із досліджених в судовому засіданні записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Деражнянської райдержадміністрації встановлено, що на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації №412 від 30.12.1996 року на ім'я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], проте вказаний сертифікат нею отриманий не був. Ця ж обставина підтверджується довідкою відділу у Деражнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області №К-181/0-215/6-17 від 28.02.2017 року, з якої, крім того, вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який був виданий на ім'я [PERSON], зберігається у вказаному відділі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає доведеним факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 3,0 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Гришковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, а тому приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] Водночас, вирішуючи обґрунтованість решти позовних вимог [PERSON], судом приймаються до уваги положення частини 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно з якими документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Виходячи із наведених положень Закону, а також приймаючи до уваги те, що в ході судового розгляду суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою [PERSON] права на земельну частку (пай), позовні вимоги в частині видачі позиваці сертифіката на право на земельну частку (пай) суд вважає безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial