Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначає, що її мати [PERSON] в 1957 році почала працювати у місцевому колгоспі на території Сергіївської сільської ради, де працювала до 1972 року включно. В 1975 році мати повторно одружилася з [PERSON] та переїхала на постійне місце проживання в [INFO], де працювала в місцевому колгоспі ім. Щорса. Після об`єднання колгоспу ім. Щорса та колгоспу «Жовтень» в одне господарство, [PERSON] працювала в колгоспі «Жовтень» до виходу на пенсію. В 1985 році [PERSON]А призначена пенсія колгоспника колгоспу «Жовтень» Сухополов`янської сільської ради. В 1991 році [PERSON] за станом здоров`я переїхала до позивачки в с. Густиня, Прилуцького району, де проживала до дня смерті, тобто до 31 березня 2017 року. Позивачка (її дочка) як спадкоємиця першої черги вчасно прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Посилаючись на ті обставини, що за життя спадкодавиці [PERSON], її прізвище помилково не було включене до списку осіб, які мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай), посилаючись на нормами спадкового права по Цивільному Кодексу України, як спадкоємиця першої черги яка прийняла спадщину після померлої матері, позивачка просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 3,25 умовних кадастрових гектарів із числа земель Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області, які знаходяться на території Сухополовянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в порядку спадкування після [PERSON], яка померла 31.03.2017 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]А підтримав заявлені вимоги за вищевикладених обставин, крім того вказує, що із-за тяжкого стану здоров"я переїхала [PERSON] проживати до [PERSON] (позивачки) в с.Густиня, Прилуцького району, де і померла 31 березня 2017 року, не реалізувавши своє право отримати земельну частку (пай), тобто, на отримання сертифікату на земельну частку (пай) в розмірі 3,25 га умовних кадастрових гектарів. Крім того представник позивача в судовому засіданні зазначив, що йому невідомі причини по яких [PERSON] не була включена до списків осіб, які мають право на земельну частку пай. В той же час вказав, на відсутність документів, які б підтверджували, що померла була членом КСП на момент проведення розпаювання земель КСВ «Жовтень». Представник Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог вказуючи на ті обставини, що на даний час сільська рада не має жодного відношення до вказаних земельних ділянок (паїв) та їх виділення, передачі та іншого. Представник Прилуцької районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог вказуючи на ті обставини, що за життя [PERSON] не скористалася своїм правом на отримання відповідного сертифікату на право на земельну частку(пай), її прізвище не було включено до списку осіб, які мають право на таку частку, відсутні відомості про перебування її в членах КСП. Представник Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області до суду не зявився, але надав свої письмові заперечення проти позову. Вислухавши пояснення, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в даному позові. Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 10,60 ЦПК Україні встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами докачування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Судом встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON], яка померла 31.03.2017 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями свідоцтв про народження, одруження та про смерть, а відтак, при відсутності заповіту позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно із нормами ст. 25 Закон України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості) можуть бути об'єктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У пп. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку/ (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паюванні земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено письмовою відповіддю Прилуцької районної державної адміністрації від 04 травня 2017 року № 2.3.10.1684 у [PERSON] відсутнє підтвердження членства громадянки [PERSON] у КСП «Жовтень» Сухополовянської сільської ради. (а.с.23). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] працювала у колгоспі «Жовтень» із січня 1975 року по грудень 1985 року, що вбачається із довідок про кількість вироблених трудоднів, але чи була членом КСП, в тому числі і на момент паювання землі, вказані обставини не встановлені і не доведені стороною позивача. Надані витяги із погосподарських книг за 1974-1990 роки вказують на наявність у [PERSON] господарства за адресою с.Полова Прилуцького району, яке відноситься до групи- колгоспної, в той же час зазначені у них дані про її народження не співпадають із даними про її народження у свідоцтві про народження. А тому стверджувати що це одна і та ж особа суд не має можливості. В судовому засіданні стороною позивача не було доведено, що спадкодавиця, будучи пенсіонерко, перебувала у членах КСП на момент паювання землі, була включена до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП «Жовтень» цього акту, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Зважаючи на ті обставини, що позивачка віднесена до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду, суд вважає за необхідне повернути сплачений нею судовий збір в розмірі в розмірі 786 грн.79 коп., згідно квитанції №11 від 31.10.2017 року На підставі ст.11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 25 Закон України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», та

Outcome: dismissed