Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 04 березня 2013 року, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 04 березня 2013 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі (300) гривень (з можливою індексацією відповідно до закону), на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 21 лютого 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, будь-якої іншої допомоги не надає. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, що пов'язано з постійним підвищенням цін на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг та взуття, комунальні послуги, платежі в школі. Сума аліментів у розмірі 300 грн. є недостатньою для утримання дитини і не може в повній мірі задовольнити її потреби. Крім того, вказує на ту обставину, що Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а визначений рішенням суду розмір аліментів є значно меншим. На підставі наведеного, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав, проти задоволення позову не заперечив. Крім того, у заяві зазначив, що є фізично здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. За змістом частини 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до частини 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 04 березня 2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі (300) гривень (з можливою індексацією відповідно до закону), на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 21 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (аркуш справи 8). На примусове виконання даного рішення, 21 березня 2013 року Старовижівським районним судом Волинської області був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі (300) гривень (з можливою індексацією відповідно до закону), на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 21 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (аркуш справи 9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 26 вересня 2013 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (аркуш справи 10). З матеріалів справи встановлено, що донька [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON], та фактично перебуває на утриманні останньої, коштів, які відповідач сплачує у виді аліментів в розмірі 300 гривень на дитину, недостатньо для її утримання (аркуш справи 11). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому за змістом статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до вимог частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII внесено зміни до частини 2 статті 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944, 00 гривень, з 01 грудня 2018 року 2027, 00 гривень. Таким чином, обов'язок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України. Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 04 березня 2013 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, які несе лише позивач. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених частино 9 статті 9 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, враховуючи матеріальне становище одержувача та платника аліментів, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні із твердої грошової суми в розмірі 300 гривень на дитину, на тверду грошову суму в розмірі 1100 гривень на дитину. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України, пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору - 352 грн 40 коп. судового збору.

Outcome: approved