Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

15 лютого 2013 року позивачі [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог: Служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації та приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання правочину недійсним посилаючись на те, що 07 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, [PERSON]. Це підтверджується копією договору купівлі-продажу від 07 березня 2012 року. Предметом даного договору є нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] яке на момент вчинення правочину належало на праві власності [PERSON]. Позивач вважає, що даний договір повинен бути визнаний недійсним. Підставою недійсності договору є заперечення заінтересованої особи дійсності договору на підставах, встановлених законом, що обґрунтовано наступним: Будинок, який було відчужено в результаті укладення договору купівлі-продажу, дійсно належав продавцю. Проте в даному будинку продавець проживала не одна. Разом з нею однією сім'єю понад десять останніх років проживали інші члени її сім'ї, а саме: син [PERSON] з [PERSON] (жінкою, з якою він проживав та проживає до теперішнього часу однією сім'єю без реєстрації шлюбу) з чотирма малолітніми дітьми: [PERSON]. [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO]. Разом з матір'ю вони вели спільне господарство, утримували будинок, сплачували платежі за отримані послуги. Крім того, коли стан здоров'я [PERSON] погіршився, то саме її син з дружиною та онуками опікувалися нею. Позивачі вказують, що факт постійного проживання в одному будинку однією сім'єю [PERSON] з сином [PERSON] та його сім'єю, підтверджується актом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 23 листопада 2012 року. Крім того, позивачі вказують, що даний факт можуть підтвердити і численні свідки, заяву про ними буде подано до суду окремим клопотанням. Проте, така обставина, що мала істотне значення при укладенні договору, як перебування будинку в реальному, фактичному користуванні чотирьох малолітніх дітей, була прихована. Натомість в п.1.3. договору купівлі-продажу зазначено, що «будинок, на момент його відчуження, в користуванні малолітніх чи неповнолітніх дітей не перебуває». Вважаю, що дана обставина була прихована покупцем, оскільки остання є онукою продавця, і вона приходила до бабусі тому їй достеменно було відомо коло осіб, з якими проживала однією сім'єю остання. За таких обставин, при укладені даного договору купівлі-продажу будинку, мав місце обман чи інше приховування фактів, які мали істотне значення. Натомість в п.1.6. Договору зазначено, що при його укладені «відсутній будь-який обман чи приховування фактів, які мають істотне значення та були свідомо приховані нами». Як наслідок, укладення даного договору, було грубо порушено права та законні інтереси інших членів сім'ї продавця, в першу чергу чотирьох малолітніх лі гей. Проте за умовами даного договору ( п.1.6.) і ніби то продавець, і покупець стверджували, що «внаслідок укладання цього договору не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх та малолітніх осіб». Крім того, позивачі, а також їх малолітні діти, проживали у будинку продавця разом з нею в силу ст. 156 ЖК України, будучи членами її сім'ї.З огляду на те, що покупцеві факт проживання у даному будинку позивачів та малолітніх дітей був достеменно відомим, вважаю, що до нотаріальної контори навмисно не було подано довідку з місця проживання, з зазначенням усіх осіб, що проживали у будинку, у тому числі малолітніх дітей. Навмисне приховування істотної обставини, що мала значення при укладанні договору купівлі-продажу, у вигляді неподання довідки про те, що в будинку проживають малолітні діти, призвело до вчинення правочину без належного на те дозволу органу опіки та піклування.Тому позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], від 07 березня 2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію будинку [ADDRESS], зареєстрованого за [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він з матір'ю останні десять років проживав в одному домогосподарстві, де у нього є столярна майстерня з дорогими станками. Разом з ним проживали в цьому будинку його співжителька [PERSON] та їх діти. Мати була інвалідом другої групи, не могла ходити у неї падав зір, тому він з дружиною та дітьми її доглядали. Всі діти народились саме в цьому будинку. В нього немає іншого будинку крім батьківської хати, на його думку мати не могла так зробити. Мати ніколи нікуди не їздила, вона була хвора людина і ніколи не покидала свого домогосподарства, а тому 07 березня 2012 року вона була вдома, тому вона не могла бути в місті Вінниця та оформити договір купівлі-продажу будинку. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] не визнала, суду пояснила, що в 2001 році [PERSON] повернувся з місць позбавлення волі, і з покійною бабусею у нього були погані стосунки, він її неодноразово погрожував, а вона його боялась, тому бабуся розпорядилась таким чином, щоб її будинок не достався позивачеві, оскільки він мав свій будинок, який залишив першій дружині. Коли у бабусі погіршився стан здоров'я, вона запропонувала її продати свій будинок. [PERSON], [PERSON] та їх діти ніколи не проживала в цьому будинку і не були прописані. Тому вони почали підготовлювати документи до продажу, ця підготовка тривала майже три місяці, 07 березня 2012 року вони разом з покійною бабою поїхали їх автомобілем в місто Вінницю, де у нотаріуса оформили договір купівлі-продажу. [PERSON] була адекватна розуміла значення своїх дій. 27 квітня 2012 року баба померла, після її смерті в будинок самовільно вселився позивач з своєю сім'ю. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішень суду та квитанції про оплату правової допомоги. Представник третьої особи без самостійних вимог, служби в справах дітей Липовецької РДА Іванюк В.М. позов [PERSON] не визнала, суду пояснила, що ця сім'я перебуває під постійним наглядом служби в справах дітей Липовецької РДА, як неблагополучна, оскільки батьки неналежно виконують свої батьківські обов'язки. Мати з дітьми постійно проживала за адресою [ADDRESS] а з 2012 року проживає по [ADDRESS]. [PERSON] визнає що діти його, але в свідоцтві про їх народження батьком записаний «Вдовкін». Представник третьої особи без самостійних вимог, приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] позов [PERSON] не визнала, суду пояснила, що документ - договір купівлі-продажу відповідав законодавству, сторони були присутні при укладенні договору. Покійна при укладенні договору була адекватна, однак мала поганий зір, тому всі документи вона їй зачитала. Ця процедура тривала до двох годин. Нотаріус також пояснила, що баба проживала одна. Тому підстав для визнання правочину недійсним не має. Оцінювач [PERSON] суду пояснила, що проводила оцінювання домоволодіння. До неї під'їхала [PERSON] та разом з нею вона поїхала до будинку. Сторонніх осіб не було і в будинку нікого не було, вона фотографувала будинок для оцінки та готовий документ віддала ввечері власнику. Баба говорила, що хоче внучці залишити хату, бо з сином у неї якійсь конфлікти. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що їй відомо що [PERSON] і [PERSON] перейшли проживати в будинок покійної [PERSON] після її смерті, а до цього вони там не проживала. Покійна [PERSON] говорила, що будинок буде належати [PERSON], яка часто приїздила, допомагала покійній по господарству. [PERSON] не приходила, покійна її не любила, а онуки прибігали. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що постійно проживала біля покійної, яка ходила на милицях, ходити довго не могла. Вона бачила, що діти і невістка проживають з нею. Свідок [PERSON] суду засвідчила, що [PERSON] проживає в селі Кобильня 1968 року. Він проживав з мамою, дружиною і 4 дітьми, які його називають батьком. Вона з покійною дружила до її смерті. Те, що покійна продає будинок нікому не було відомо. Договір купівлі-продажу зробила без її відома. [PERSON] вона знає. Вона приходила до баби по пенсію, дітей не бачила. Свідок засвідчила, що не бачила як заміряли та фотографували господарство покійної. Вона щодня була у неї та [PERSON] нічого не говорила про продаж будинку. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що [PERSON] жив з мамою, а потім з [PERSON]. Діти називають його батьком. Покійну він знав. Щодо продажу будинку він взнав недавно. Цю розмову [PERSON] не піднімала. Сторонніх людей він не бачив, так як проживав метрів 40-50 по сусідству. Бачив, що вона вишивала. Вона виходила на милицях з [PERSON] Він заходив в цей будинок, там жив син у гостинній і діти у великій кімнаті. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що [PERSON] він знає з дитинства, він проживав біля матері по [ADDRESS] Останні 10 років він проживає з [PERSON]. Чотири дитини називають його батьком. Після смерті покійної, взнав, що вона продала будинок, ніяких техніків на її господарстві він не бачив. [PERSON] бачив дуже рідко. На той час, коли він допомагав [PERSON], [PERSON] там не було. Покійна покидала господарство, коли лягала на лікування в лікарню. На [ADDRESS] він не проживав, останній час він проживав з дітьми в будинку покійної. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що в селі Кобильня він проживає 8-10 років, померла [PERSON] йому знайома. Він возив її по аптекам і лікарням, привозив їй продукти харчуванням. Покійна проживала з сином, невісткою та онуками. Кілька разів він заставав відповідача. Покійна розповідала, що онука приїзджала по пенсію. У покійної не було ніяких намірів продавати будинок. Експерт [PERSON] суду пояснила, що оригінал першого примірника договору купівлі-продажу, підписаний власником будинку [PERSON] Експерт [PERSON] суду пояснив, що проводив експертизу. Оригінал надала відповідачка. Було встановлено, що слідів підробки не має, а договір купівлі-продажу будинку підписаний [PERSON] Заслухавши сторони та свідків, дослідивши всі зібрані по справі докази, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON] про визнання правочинну недійним та скасування державної реєстрацію будинку [ADDRESS] зареєстрованого за [PERSON], задоволенню не підлягає з наступних підстав. Правовідносини, що виникли, регулюються ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України. Згідно вимог ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття ,зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, на підставі вимог ч 4 ст.202 ЦК України договір купівлі-продажу є двохстороннім правочином. Відповідно до вимог ст..203 ЦК України 2003 року передбачає наступне: 1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності 3) Волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків 6) Правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. На підставі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Доводи позивача [PERSON] про те, що він десять останніх років проживав разом з сім'єю в будинку померлої [PERSON] та його дітьми, спростовані довідкою Козинецької сільської ради (а.с.139), з якої слід, що позивач з квітня - травня 2012 року проживає без реєстрації в будинку, [ADDRESS], тобто в будинку померлої матері, також ці доводи спростовуються постановою Липовецького районного суду від 12 жовтня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], жителя [ADDRESS] (а.с.39), а також постановою по кримінальній справі стосовно обвинуваченої [PERSON], жительки [ADDRESS]. В свідоцтві про народження дітей, яких позивач визнає як своїх, батьком записаний [PERSON], а в свідоцтві про народження сина [PERSON], батько записаний [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх діти в будинку померлої [PERSON] не зареєстровані, та не проживали, а тому доводи позивачів що діти були членами сімї померлої, є безпідставні.. [PERSON] та її діти зареєстровані в [ADDRESS] в будинку [PERSON] А [PERSON] невідомо де зареєстрований (а.с.185). В даний час самовільно всилились в будинок [PERSON], який належить їй на підставі договору купівлі-продажу будинку. Частина третя ст. 10, частини 1,2 ст. 11 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Нажаль позивач не надав суду ніяких доказів того, що він проживав з матір'ю однією сім'єю. Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо умов його дійсності, які встановлені ст.203 ЦК України. Відповідно до отриманого висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 217-224) від 13 листопада 2013 року № 1678/1679/13-21 експертами зазначено, що в графі «Продавець» оригіналу першого примірника договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 березня 2012 року підпис виконаний [PERSON], чим доведено її волевиявлення. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, підстав для визнання купівлі-продажу будинку та скасування його реєстрації [PERSON] суд не вбачає, бо договір укладено з дотриманням вимог чинного законодавства ,тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно з вимогами ст..ст.124,129 Конституції України, ст..1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Також на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що в зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати слід залишити за ним. На підставі наведеного,

Outcome: approved