Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

31.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що продовжує навчання, а також додаткових витрат на утримання дитини. У своєму позові позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який розірвано 07.06.2006 року. Крім того, у період перебування у шлюбі та на момент його розірвання прізвище відповідача значилося як «Ребрина». Згодом відповідач повернув собі дошлюбне прізвище «Безпольотов». Від спільного проживання у них народився син, [PERSON], [INFO]. З 01.09.2018 року [PERSON] навчається в Миколаївському юридичному коледжі Національного Університету «Одеська юридична академія», форма навчання денна. Син проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на те, що вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання своєї дитини та його утримання, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2018 року і до закінчення навчання 30.06.2020 року та 50% додаткових витрат в сумі 8487,50 грн. понесених на утримання сина. Ухвалою від 28.11.2018 року по даній справі відкрито провадження. 05.02.2019 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона збільшила позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 2027,00 грн. на утримання [PERSON], [INFO], як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, починаючи стягнення з 01.09.2018 і до закінчення дитиною навчання до 30.06.2020 року. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за наявними матеріалами у справі без участі позивача. Відповідач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково в сумі 1000 грн. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до наданих позивачем документів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, але відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано 07.06.2006 року. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження. Відповідно до довідки від 21.08.2018 року за № 105 наданої Миколаївським юридичним коледжем Національного університету «Одеська юридична академія», [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання Миколаївського юридичного коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» за спеціальністю 081 «Право» на контрактній основі (наказ від 13.08.2018р. № 2310-21), термін навчання з 01.09.2018 року по зо.06.2010 року. Також, у судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON], [INFO] продовжує проживати разом із матірю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.10.2018 року, наданого головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС [PERSON] ГТУЮ у Миколаївській області по примусовому виконанню виконавчого листа виданого 19.07.2006 року по справі №2-1303/2006 Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 250,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на 30.09.2018 року, [PERSON] має заборгованість, яка складає 17636,90 грн. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними 23-х років, при умові, якщо вони можуть надавати матеріальні допомоги, а батьки можуть надати таку матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Розмір аліментів судом на повнолітню дитину судом визначається згідно ст.200 СК України у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, в тому числі із врахуванням матеріального становища платника аліментів та інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів, суд враховує той факт, що відповідач працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину на навчання. Разом з тим, відповідач [PERSON] має на утриманні двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Отже, з урахуванням встановленого та виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів на навчання задовольнити частково, присудив аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. на період навчання [PERSON], [INFO] у Миколаївському юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія». Стягнення аліментів проводити з дня предявлення позову тобто з 31.10.2018 року і до закінчення дитиною вищезазначеного навчального закладу 30.06.2020 року, але не більш як до досягнення ним 23 років. Вирішуючи спір щодо стягнення додаткових витрат понесених позивачем на оплату навчання повнолітнього сина [PERSON] в сумі 8487,50 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання). Враховуючи характер спірних правовідносин та приписи норм чинного законодавства України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на сина, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі не зумовлене розвитком особливих здібностей дитини чи іншими обставинами, які викладені у ст. 185 СК України, а також такі підстави відсутні у звязку із досягненням сином повноліття та присудження судом до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання але не більш ніж до досягнення ним 23-річного віку. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2018 №61-1717св18. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2019 рік. На підставі викладеного,

Outcome: partial