Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

10 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Ясинуватської міської ради Донецької області, третя особа Дружківське міське управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті у визначений час, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому вказав, що 18 червня 2015 року померла [PERSON], яка була його дружиною. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири № 54 у будинку №9 мікрорайону «Зорька» в м.Ясинувата Донецької області. 1/2 частина квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1999 року. [PERSON] та його сини: [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] Однак, вони не подавали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому на спадщину не претендують. Позивач звернувся у встановлений законом строк, а саме 25 грудня 2015 року, до приватного нотаріусу Ясинуватського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. 17 лютого 2016 року позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тимчасовим припиненням у м. Ясинувата та Ясинуватському районі доступу до єдиних та державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до припинення антитерористичної операції на сході України. Крім того, видане свідоцтво про смерть [PERSON] є недійсним, оскільки актовий запис про смерть не внесений до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Позивач звертався до Дружківського міського управління юстиції Донецької області з заявою про розяснення порядку реєстрації смерті. З відповіді йому стало зрозуміло, що свідоцтво про смерть [PERSON], видане Ясинуватським міським управлінням юстиції в Донецькій області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, є недійсним. Йому було запропоновано для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] на території, підконтрольній українській владі, надати медичне свідоцтво про смерть форми №106/0, заповнене українською мовою та засвідчене печаткою комунального закладу охорони здоров'я Міністерства охорони здоров'я України. Але надати таку довідку позивач не має можливості, оскільки на непідконтрольній українській влади території, а саме в м. Ясинувата Донецької області, відсутні лікувальні заклади, підконтрольні Україні. Позивач [PERSON] просить встановити факт смерті його дружини [PERSON], 18 червня 2015 року, визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно 1/2 частину квартири № 54 у будинку № 9 мікрорайону «Зорька» в м.Ясинувата Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача територіальної громади в особі Ясинуватської міської ради Донецької області, та третьої особи Дружківського міського управління юстиції в Донецькій області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 18 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, встановлено, що [PERSON] померла 18 червня 2015 року у м. Ясинувата Донецької області. Свідоцтвом (довідкою) про поховання, виданим комунальним підприємством «Комбінат комунальних підприємств Ясинуватської міської ради» від 18 червня 2015 року підтверджено, що [PERSON], яка померла 18 червня 2015 року похована на «Старому міському кладовищі" м.Ясинувата Донецької області. Довідкою про причину смерті №68 від 18 червня 2015 року, виданою Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Ясинувата Міністерства охорони здоровя так званої «Донецької Народної Республіки» підтверджено, що 18 червня 2015 року у віці 75 років від атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією померла [PERSON]. Відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області було надано інформацію про те, що [PERSON] для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено свідоцтво про смерть І-НО №839473 від 18 червня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління у Донецькій області, тобто на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Йому відмовлено в державній реєстрації смерті дружини і рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Суд вважає, що письмові докази підтверджують факт смерті [PERSON] у вказаний час та у вказаному місті, є достатні підстави вважати, що вона померла 18 червня 2015 року у м. Ясинувата Донецької області, а тому про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Суд встановив, що на момент смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 липня 1999 року, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду виконкому Ясинуватської міської ради належало нерухоме майно - 1/2 частина квартири №54 будинку №9 мікрорайону «Зорька» в міста Ясинувата Донецької області. [PERSON] є законним чоловіком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Відповідно, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Але постановою приватного нотаріуса Ясинуватського міського нотаріального округу від 17 лютого 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] є недійсним. Крім того, відсутня технічна можливість видачі свідоцтва про право на спадщину через тимчасове припинення доступу до єдиних та державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України до припинення антитерористичної операції на сході України. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадщину підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] виконав всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Від інших осіб заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не надходило. Але позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежить. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved