Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

18.06.2018 позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за борговою розпискою 162 254,00 грн. В позові посилається на те, що 22.03.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 6200,00 дол. США. про що між сторонами була складена розписка. Датою повернення боргу є 01.06.2018. Разом з тим, станом на 18.06.2018 відповідач свої зобов"язання не виконав та отримані в борг кошти не повернув, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва 13.08.2018 справу направлено за підсудністю до Солом»янського районного м.Києва. 13.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 14.09.2018 в справі відкрито спрощене провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 1 статті 1047 ЦК України встановлює, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 22.03.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір позики коштів на суму 6200,00 дол. США, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.21). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані. За таких обставин, суд вважає, що боргова розписки від 22.03.2018 у розумінні вимог ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 6200,00 дол. США. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та суму боргу у розмірі 6200,00 дол. США у визначений у борговій розписці строк, тобто до 01.06.2018 позивачу не повернув. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості згідно боргової розписки від 22.03.2018 у розмірі 6200,00 дол. США підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Станом на 04.02.2019 офіційний курс встановлений НБУ відносно гривні до долара США складає: 1 дол. США-27, 5707. Таким чином, сума боргу в еквіваленті становить 170 938, 34 грн..( 6200,00 дол. США х 27,5707 ). Разом з цим, позивач просила стягнути суму боргу відповідно до офіційного курсу станом на 15.05.2018 , що становить еквівалент 162 254,00 грн. та відповідно заяви про збільшення позовних вимог суду не подала. З огляду на викладене вище та приймаючи межі позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 162 254,00 грн. Відповідно до ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1622,54 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved