Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

10.07.2018 позивачка звернулась в суд із даною позовною заявою, в якій просить на підставі ст.257 СК України зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у її спілкуванні з внуком [PERSON] , [INFO] , та визначити способи участі у спілкуванні та вихованні внука у виді систематичних побачень з ним у відсутності матері з правом брати його щотижня за місцем свого проживання з 13.00 д 17.00 год. в суботу або неділю. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що її син перебував із відповідачкою у шлюбі, який було розірвано 24.06.2011 . У шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Внук проживає з матір`ю. Остання на її прохання не дає можливості бачитись з дитиною. Вважає, що створення перешкод у спілкуванні з внуком порушує її права як бабусі, та суперечить інтересам дитини. 29.03.2019 у справі відкрито провадження. 15.04.2019 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечила. Ухвалою від 04.07.2019 по справі залучено орган опіки та піклування - виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області. 12.11.2019 підготовче провадження було закрито, призначено справу до судового розгляду. 17.03.2020 позивачка через електронну пошту суду повідомила про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку із карантинними заходами, просила відкласти розгляд справи. 17.03.2020 розгляд справи відкладався за заявою позивачки. 07.07.2020 відповідачка та її представник позов заперечили, підтримали відзив. Відповідачка суду пояснила, що жодним чином не перешкоджає у спілкуванні та побаченнях позивачки з дитиною. Остання сама ніколи не зверталась з цього приводу до неї і жодним чином не намагалась бачитись із внуком. Просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення позивачки та її представника , розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка являється бабусею, а відповідачка - мамою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Як вбачається з довідки про склад сім`ї №6744 від 08.04.2019 дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.36). З копії рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02.11.2016 встановлено, що [PERSON] (син позивачки) позбавлений батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] Копією характеристики [PERSON] від медичного психолога стверджується, що при розмові про бабусю зі сторони батька, яку він не бачив 12 років, з`явилась тривога та напруженість в тілі, що являється несприятливим станом для тісного спілкування. Дитина повідомила, що батько і бабуся жодного разу не привітали його з днем народження, і що він не хоче подальшого спілкування. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] висловив свою думку з приводу даного позову. Вказав, що бабусі жодного разу в житті не бачив. Не бажає з нею спілкуватись. Остання ніколи до нього не приходила. Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке. Держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно із ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Дану норму можливо застосувати по аналогії до спірних відносин між сторонами. Окрім цього за ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Як вбачається із наведеного питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із членів родини, який проживає окремо, може бути вирішено кількома позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання, за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між бабусею зі сторони батька, що проживає окремо, та дитиною, що проживає із матір`ю, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання. Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із членів родини у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб. Відсутність бажання дитини спілкуватись із членом родини та примушування до цього навіть у випадку задоволення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може. Вказане, в свою чергу, негативно позначається на вихованні дитини, яка не має повноцінного спілкування з бабусею, до якої може сформуватися негативне, викривлене ставлення, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості. Крім цього суд бере до уваги думку дитини відносно спору, яка була з`ясована судом відповідно до ст.171 СК України. Як вбачається із матеріалів справи позиція позивачки у спорі обґрунтована виключно позовною заявою. Жодних доказів про те чи дійсно існує спір між нею і відповідачкою; жодних даних про факти звернення її до відповідачки, органу опіки та піклування, інших органів чи уповноважених осіб з приводу вирішення поставленого нею у позові питання у матеріалах справи немає. Фактично позов свідчить про спробу бабусі у якнайшвидший спосіб відновити своє, на її думку, порушене право без врахування інтересів інших осіб цього конфлікту, зокрема, відповідачки та першу чергу дитини. Відповідачка вказала, що не чинила перешкод позивачці у спілкуванні з внуком за місцем його проживання у її присутності, подала документи про місце та час навчання дитини, відвідування дитиною гуртків, характеристику дитини. Також слід зазначити, що позивачка жодного разу не з"являлась на виклики комісії у справах дітей щодо розгляду питання про надання висновку про її участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, що свідчить про відсутність бажання та інтересу у спілуванні з внуком. Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що у позові слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed