Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

15.05.2019 позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що шлюб між нею та відповідачем укладено 26.03.2016 . Від сумісного життя в подружжі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] .. Вказала, що спільне життя не склалось через стосунки відповідача з іншою жінкою. Зазначила, що сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення та збереження шлюбу неможливе, подальше перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Тому просить розірвати шлюб між ними та стягнути з відповідача в її користь судові витрати. 16.09.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 22.10.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не підтримує подружні стосунки із позивачкою, строк на примирення не потрібний, просить позов задовольнити 05.11.2019 позивачка подала заяву про зміну підстави позову, а якій вказала, що [INFO] у неї народилась дитина [PERSON] , батьківство щодо якої визнане іншою особою. 06.11.2019 відповідач надав письмові пояснення щодо зміни підстав позову. Ухвалою від 27.11.2019 справа була передана з Волноваського районного суду Донецької області за підсудністю. 04.03.2020 до суду надійшла письмова заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 05.08.2020 проведено підготовче судове засідання, підготовче провадження закрито. Сторони в судове засідання не з"явились. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у відзиві вказав, що згідний на розірвання шлюбу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №50 (а.с.6). Під час спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.48). За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved