Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 17.01.2014 року звернулися до суду з позовом до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю на 1/3 частину будинку[ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вказаний будинок належав їх померлому батькові та дідові [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв позивач [PERSON] та батько позивача [PERSON] - [PERSON], який також помер, залишивши належну йому частку у будинку сину [PERSON] Всього було успадковано 2/3 частини будинку, решту 1/3 частина спадщини залишилася відкритою, оскільки у померлого [PERSON] була дружина [PERSON], яка спадщини після смерті чоловіка не прийняла, а згодом 1/3 частина будинку, як спадкове майно була взята на облік Гвардійською сільською радою, як безхазяйне майно. Вказаною частиною будинку починаючи від 2000 року відкрито володіють позивачі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позов визнала, а в останнє судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Спадщину на 2/3 частини належного померлому житлового будинку [ADDRESS] прийняли сини померлого [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], спадщину після його смерті на 1/3 частину вказаного будинку прийняв син [PERSON] На решту 1/3 частини будинку спадщина залишилася відкритою, оскільки у померлого [PERSON] була дружина [PERSON], яка не отримала свідоцтво про право на спадщину та померла в 1999 році в смт.Ярмолинці. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З 2000 року усім будинком володіють позивачі, користуються ним, утримують, обробляють земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.07.1995 року; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.04.2000 року; архівною довідкою від 26.05.2009 року; листом БТІ виконкому Хмельницької міської ради від 10.08.2011 року; довідками сільської ради від 29.07.2013 року; письмовими поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], засвідченими сільським головою Гвардійської сільської ради; поясненнями сторін в судовому засіданні. Статтею 344 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Частиною 8 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року- за положеннями статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Позивачі добросовісно заволоділи чужим майном, оскільки прийнявши у спадщину частину будинку та знаючи про відсутність спадкоємців [PERSON], вважали, що вправі володіти і іншою часткою будинку і продовжують відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з 2000 року. З врахуванням вищезазначених вимог Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивачі навіть з 01.01.2001 року на час звернення до суду, володіють майном понад 10 років, таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved