Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без дозволу та супроводу батька. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 8 лютого 2003 року перебуває у шлюбі, а на даний час триває судова процедура розірвання шлюбу у Голосіївському районному суді міста Києва. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Жодного спору про порядок виховання між позивачем та відповідачем на даний час немає. Позивач вказує, що на даний час має бажання і можливість регулярно вивозити свою дитину для оздоровлення та відпочинку за кордон за власні кошти, що неможливо без нотаріально посвідченої згоди батька, яку він відмовляється надати. Крім того зазначає, що дитині рекомендовано змінити клімат та оздоровлюватись за кордоном в умовах субтропічного клімату, в зв'язку з чим позивач просить надати дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди, дозволу і супровіду батька та на надання дозволу на виготовлення проїзного документу. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про можливість розгляду справи без її участі, за наявним у справі доказами, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач надав заяву про можливість розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки суд не вбачає законодавчих перешкод для визнання відповідачем позову, суд приймає таке визнання позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 8 лютого 2003 року (а. с. 6) Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а. с. 7-8). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року , встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вище зазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд дійшов до висновків про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі

Outcome: approved