Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.12.2011 р. в розмірі 31717,81 гривень. У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15 грудня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів, однак відповідачем належним чином умови договору не виконувались, були порушені строки повернення кредиту та сплати відсотків. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 22 червня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 31717,81 грн., яка складається з наступного: відсотків за користування кредитом - 21434,82 грн., пені - 11363,58 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина та 1486,56 грн. процентна складова. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідно до вимог, встановлених ч. 3 ст. 211 ЦПК України участь у судових засіданнях це право, а не обовязок сторін по справі, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка позов визнала частково. Пояснила, що не була повідомлена банком про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, а тому нарахування відсотків за збільшеною відсотковою ставкою не визнає зовсім. Суд, вислухавши заперечення відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 грудня 2011 року між АТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з процентною ставкою 27,6 % річних. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом. Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з\~статтею 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частин 3, 4\~ст. 1056-1 ЦК України,\~фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених\~кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Судом встановлено, що первісна відсоткова ставка з часу надання кредиту (згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2015 р., який долучено до матеріалів справи) становила 27,6 %. З 01 вересня 2014 року позивачем в односторонньому порядку збільшено розмір відсоткової ставки за кредитом до 32,4 %, в подальшому з 01 квітня 2015 р. до 42,0 %. На виконання\~ухвали суду\~від 29\~жовтня 2018\~року про\~надання належним\~чином завіреного\~документа,\~який підтверджує\~повідомлення відповідача\~[PERSON]\~про збільшення\~відсоткових ставок\~за кредитним\~договором б/н\~від 15.12.2011\~р.\~та належним\~чином завіреного\~розрахунку заборгованості\~станом на\~22.06.2018\~р.\~за первісною\~відсотковою ставкою\~27.6\~%,\~вищезазначених документів\~суду не\~надано.\~Листом поінформовано\~суд проте,\~що банк\~має право\~відповідно до\~умов та\~правил надання\~банківських послуг\~односторонньо змінювати\~тарифи та\~інші невідємні\~складові договору.\~Доказів письмового повідомлення банком позичальника про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором суду не надано. \~ \~ \~ \~Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції щодо можливості односторонньої зміни умов договору. Умови і правила надання банківських послуг підписані тільки головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», не мають реквізитів, відсутня дата їх складання та погодження сторонами кредитного договору. Крім того, Умови не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. Згідно висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року та від 04 листопада 2014 року у справах за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, якщо Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), не містять підпису позичальника, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 грудня 2012 року (справа N 6-149цс12) якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", тобто до 9 січня 2009 року. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що кредитний договір було укладено 15 грудня 2015 року, умови договору в односторонньому порядку змінено 01 вересня 2014 року, тобто після набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Таким чином, дії банку щодо одностороннього підвищення процентної ставки за кредитним договором № б/н від 15.12.2011 р. суперечать вимогам\~чинного законодавства. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ \~ \~ \~Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строки виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити, оскільки положеннями закону не передбачено одночасного застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного, оцінивши та перевіривши в сукупності усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial