Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

15 липня 2015 року [PERSON] звернувся в Зіньківський районний суд Полтавської області з зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON], він не може оформити свої права на спадкове майно по причині належності житлового будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір та відсутності інформації про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не прибули, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, а відповідач, [PERSON], визнав позов. Сторони просять суд розглядати справу за їх відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197, ст.174 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 05 липня 2014 року померла мати позивача, [PERSON]. За місцем її смерті: вул. Леніна, буд. № 71, село Покровське, Зіньківський район, Полтавська область, відкрилася спадщина, яку позивач прийняв в порядку встановленому ч.3 ст.1268 ЦК України. Спадкова справа на майно померлої [PERSON] заведена державним нотарісом Зіньківської державної нотаріальної контори [PERSON] 27.05.2015 р. за номером 33/2015. 27 травня 2015 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,9379 га , зареєстроване в реєстрі за № 80 та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,9383 га , зареєстроване в реєстрі за №79. До складу спадщини, крім майна на яке видано свідоцтва про право на спадщину, також входить земельна ділянка площею 0,52 га, що розташована на території села Покровське Покровської сільської ради, яка була передана [PERSON] для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та ведення особистого підсобного господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №017717 виданого 20 лютого 1999 року Покровською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60 та житловий будинок за адресою: вул.. Леніна, 71, село Покровське Зіньківського району, Полтавська область, який належав [PERSON], як голові колгоспного двору, згідно свідоцтва №126 про право особистої власності на жилий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та на житловий будинок позивачу відмовлено з підстав відсутності у Державному земельному кадастрі інформації про земельну ділянку та належність житлового будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус [PERSON] 15 липня 2015 р. винесла постанову №715/02-31. Відсутність інформації про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та належність житлового будинку до майна колгоспного двору перешкоджають в належному оформленні та реєстрації спадщини, тому законне право позивача на нерухоме майно підлягає судовому захисту. У відповідності до приписів ст. ст.120, 123 ЦК Української РСР рівність часток кожного із співвласників колгоспного двору залежить від участі в його створенні. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26 і №69, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. г) п. 6 Постанови №20 від 22.12.95 р. Про судову практику у справах за позовами по захист права приватної власності, згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Станом на 01.07.1990 року, згідно записів погосподарської книги №2 в особовому рахунку №64, головою двору була [PERSON], мати позивача. Крім неї членами колгоспного двору були [PERSON] її чоловік та [PERSON], їхній син. [PERSON] помер 15.05.2009 року, спадщину після його смерті прийняла [PERSON], як дружина. Інший співвласник, [PERSON] заявив, що його частка в майні колгоспного двору відсутня, так як він участі у його створенні не приймав, визнає що житловий будинок є особистою власністю батьків. Таким чином, після смерті [PERSON], [PERSON] залишалася єдиним співвласником житлового будинку за адресою: вул.. Леніна, буд. №71, село Покровське Зіньківського району Полтавської області, який в цілому складається з позначених на плані земельної ділянки в технічному паспорті літерами: А-1 житловий будинок; Б сарай; б сарай; В сарай; в сарай; Д вбиральня; №1 ворота огорожі; №2 колодязь питний ? част. Житловий будинок закінчений будівництвом до 05.08.1992 року, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,52 га, яка була передана у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №017717 виданого 20 лютого 1999 року Покровською сільською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №60, тому за нормою ч. 4 ст. 3, ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» є обєктом цивільних правовідносин, як обєкт нерухомого майна речове право на яке підлягає державній реєстрації. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування житлового будинку та земельної ділянки померлої перебуває у невизнаному стані по причині, що житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, а земельна ділянка, як обєкт цивільних прав не визначена у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права. Так як, суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.120, 123 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 81, ст. 79-1 Земельного кодексу України, ч. 4 ст. 3, ч.3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.16, ст. 328, ст. 346, ст.1217, ст.1218, ст.1225, 1261, ч.ч.1,3,5 ст.1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved