Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернулась до суду із позовними вимогами до відповідача в яких просила стягнути з відповідача [PERSON] на ії користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку ( доходу ) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказала на те, що з 2008 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 24.07.2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину -[PERSON], [INFO]. Вказує, що дитина з вересня 2011 року проживає разом з нею та ії батьками та перебуває на ії утриманні. Зважаючи на вік дитини, вона потребує постійного догляду, який вимагає значних матеріальних витрат. Відповідач проживає окремо, веде власний бюджет та господарство, а тому не приймає рівнозначної з позивачем участі в утриманні дитини та на момент подання позову сторони не дійшли згоди щодо рівня участі відповідача в утриманні спільної дитини. З урахуванням наведеного просила позов задовольнити. Відповідно до заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 20 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Відповідно до Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2013 року заочне рішення суду скасоване та справа призначена до розгляду. При розгляді справи після скасування рішення суду , в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволення. Відповідач проти позовних вимог заперечував частково, вказавши ,що згодний сплачувати аліменти лише в розмірі ? частини від усіх видів заробітку. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те,що після розірвання шлюбу з позивачкою була досягнута домовленість про сплату аліментів, він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу дитині, в підтвердження надав квитанції про придбання промислових товарів та продуктів харчування, а також оплату медичних послуг. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника , дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб 10 жовтня 2008 року. Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2012 року шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу вони має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Встановлено, що малолітній син сторін знаходиться на утриманні у позивачки. Відповідно до ст.ст. 180 ,181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного відповідного віку. Відповідно до частини 3 статті 181, ч.1 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу ії матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом , відповідач має постійний заробіток,працює в ДУ « Інститут нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова НАМН України на посаді завідувача відділення нейрохірургії з рентгеноопераційною.Розмір його доходу за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року становить 41606,88 грн. Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини та ії розвитку, про що свідчать чеки на придбання продуктів харчування та промислових товарів. Крім того, від подач сплачує щомісяця послуги логопеда та інші медичні послуги. Всі ці обставини у сукупності свідчать про активну участь батька у забезпеченні дитини. Таким чином, враховуючи матеріальне становище позивачки та матеріальне становище відповідача, враховуючи те, що відповідач має постійний заробіток , враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів в частці від заробітку відповідача, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, який в будь-якому випадку не може бути меншим ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи також і на те, що судом не встановлено обставин, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї зі сторін. При цьому, визначаючи розмір аліментів в розмірі 1/4 частині від заробітку відповідача, суд вважає такий розмір достатнім для утримання дитини, оскільки будь-яких доказів щодо потреби дитини у збільшеному розмірі аліментів позивачкою не надано. В силу ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243грн. 60 копійок . На підставі наведеного,

Outcome: partial