Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], який був зареєстрований 01.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського управління юстиції у Рівненській області. Від шлюбу у них народився син, який проживає з позивачкою. [PERSON] просить шлюб розірвати на тій підставі, що стосунки з відповідачем останнім часом погіршилося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, примирення не бажає. Підтримавши позов в судовому засіданні 22.03.2017 року позивачка наполягає на розірванні шлюбу, пояснила, що у них різні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливості, сприятливої морально-психологічної атмосфери. З приводу цього у них виникають сварки, свідком, яких є їхній син, примирення не бажаєм , сина після розірвання шлюбу залишити проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 22.03.2017 року позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом надавався сторонам строк на примирення 3 місяці. Після спливу строку на примирення, сторони в судове засідання не з"явились. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до повного задоволення. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №44, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія І-ГЮ №094876 від 01.03.2014 року. Від подружнього життя в них народився син: [PERSON],12.09.2014 року (свідоцтво про народження серія І-ГЮ №217372 від 16.09.2014 року), який проживає з позивачкою. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. На підставі ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Із позовної заяви, пояснень сторін, встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося. У них різні погляди на життя, ведення господарства, не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо один від одного. Відповідач не заперечує проти того, щоб син після розірвання шлюбу залишився проживати з дружиною. Суд відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не мають бажання перебувати у шлюбі. Шлюб існує формально, що суперечить інтересам обох сторін, а тому його необхідно розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до статі 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved