Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона працювала у відповідача з 02.11.2007року по 30.12.2013року на посаді кухаря відповідно до укладеного трудового договору, який був зареєстрований у центрі зайнятості. 19.12.2013року нею була подана заява про її звільнення. Добровільно з відповідачем вирішити питання про її звільнненя не відбулося, у зв"язку з чим вона 01 квітня 2014року звернулась до суду з заявою про визнання незаконним її звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення непвиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. їй було відмовлено в задоволенні позову повністю. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2014р. рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. скасовано, ухвалено у справі нове рішення яким позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України. Змінено дату та формулювання причин звільнення [PERSON] з роботи на посаді кухаря у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 2 квітня 2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України на 30 грудня 2013 року за ч.І ст. 38 КЗпП України. Стягнуто з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року в сумі 2311 грн. 68 коп. Вважає, що відповідачем порушено її законне право на повний розрахунок при звільненні. Просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з 01.03.2014року по 24.09.2014 року в сумі 11448,32 грн. . В судовому засіданні позивач та його адвокат Гричаненко О.М. повністю підтримали свої позовні вимоги, та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] не визнала позовні вимоги позивача, надала суду свої заперечення, в яких зазначила, що ними витримані всі вимоги Кодексу законів про працю України, при звільненні позивачки. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача, на підставі повного всебічного з'ясування обставин справи суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають до задоволення з наступних підстав: - позивач [PERSON] працював у відповідача з 02.11.2007року по 30.12.2013року на посаді кухаря відповідно до укладеного трудового договору, який був зареєстрований у центрі зайнятості - 19.12.2013року позивачкою [PERSON]була подана заява про її звільнення. - 02.04.2014року відповідачем було звільнено з посади кухаря [PERSON] відповідно до ст.40 п.4 КЗпП України - відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2014р. рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. скасовано, ухвалено у справі нове рішення яким позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України. Змінено дату та формулювання причин звільнення [PERSON] з роботи на посаді кухаря у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 2 квітня 2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України на 30 грудня 2013 року за ч.І ст. 38 КЗпП України. Стягнуто з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року в сумі 2311 грн. 68 коп. - відповідно до розрахунку позивача її середньоденна заробітна плата становить 55, 04 грн. Ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації , провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду Черкаської області від 02.12.2014р. рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2014р. скасовано, ухвалено у справі нове рішення яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано незаконним звільнення [PERSON] з роботи з підстав, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України. Змінено дату та формулювання причин звільнення [PERSON] з роботи на посаді кухаря у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 2 квітня 2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України на 30 грудня 2013 року за ч.І ст. 38 КЗпП України. Стягнуто з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року в сумі 2311 грн. 68 коп. В судовому рішенні встановлено також, що фактичний розрахунок з позивачкою проведено 05 серпня 2014року. Відповідно дані обставини не потребують доказуванню, оскільки є преюдиційними фактами, встановленими судовими рішеннями За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2014року по 05.08.2014року включно. Порядок обчислення середньої заробітної плати передбачений п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Середньоденна заробітна плата позивача становить 55,04грн. Таким чином з 01 березня 2014року по 05 серпня 2014року, пройшло 109 робочих днів, а саме тому, середній заробіток за даний період складає 109 роб днів * 55,05 грн = 5999,36грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Враховуючи той факт, що при подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved