Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~26.09.2020 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якого зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2015 року було розірвано. За час шлюбу у них з [PERSON] (далі відповідач) [INFO] народився спільний син [PERSON] . З моменту розірвання шлюбу їх син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. В свою чергу, відповідач кошти на утримання сина не надає та вирішувати дане питання в позасудовому порядку відмовляється. [PERSON] офіційно працевлаштована і має стабільний щомісячний дохід, однак його розмір та місце роботи останньої йому не відомі. Разом з тим, коштів на утримання [PERSON] , [INFO] , в достатній кількості у нього немає, оскільки він є особою з інвалідністю 3-ї групи, а тому його заробіток складається із пенсії та від різного роду підробітків. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 25 % всіх видів її заробітку (доходу) на місяць до досягнення сином повноліття. \~ \~ \~ \~17.10.2020 року відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини в обгрунтування якої зазначила, що за весь час перебування [PERSON] , [INFO] у батька виключно вона витрачала свої кошти на одяг сина, придбання для нього шкільних товарів та інших побутових речей. Малолітній син з великою періодичністю перебував у неї, на що витрачалися її кошти. Разом з тим, лише після того, як [PERSON] став чинити їй перешкоди в зустрічах з сином та участі у матеріальному забезпеченні, у позивача забракло коштів. Вважає, що позивач, взявши на себе клопоти по утриманню дитини, не справляється з цим обов`язком у межах для достатнього утримання та гармонійного розвитку дитини, а призначені до стягнення з неї аліменти не виправлять цієї ситуації. Вказує, що до припинення сімейних стосунків з позивачем (кінець 2013 року), з 2008 року вони із дитиною проживали разом. Ще до розлучення, у березні 2014 року, вона з сином переїхали проживати окремо від [PERSON] в орендований будинок, де проживали до лютого 2015 року. З лютого 2015 року по жовтень 2015 року, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, вона із сином орендували кімнату, проте, сину не подобалися умови проживання поряд з іншими людьми. Малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідував дитячий садочок № 30 та готувався до школи. Кожного літа, з червня по серпень син перебував у матері позивача (свекрухи) в с. Острів Демидівського р-ну Рівненської обл. За час проживання сина з нею, [PERSON] жодним чином матеріально їм не допомагав, участі у вихованні дитини не брав, обмежуючись лише тим, що дитина проводила літо у його батьків. У червні 2015 року їй було поставлено складний діагноз аденома лівого головного бронху з підозрою на онкологічне захворювання. З 14.07.2015 року по 11.08.2015 року вона лікувалася у м. Київ, що позбавило її можливості належно доглядати та утримувати дитину. Всі кошти її родини було направлені на боротьбу з хворобою. [PERSON] чоловік жодної участі, моральної або майнової у її видужанні не приймав. В зв`язку із затяжним характером її хвороби, тимчасовою непрацездатністю, відсутністю реальних фінансових можливостей знімати достойне житло, яке б задовольняло потреби дитини, їх спільний із [PERSON] син був вимушений проживати в останнього. В подальшому, з кінця 2015 по 2017 рік, вона ретельно та наполегливо боролося з хворобою та її рецидивами, що віднімало багато часу та коштів, а тому [PERSON] , [INFO] залишався проживати з батьком. Проте, її зв`язок з дитиною не втрачався. Надалі, одужавши, вона вийшла на роботу, оселилася у орендованій квартирі та дитина почала провідувати її, залишатися ночувати. В свою чергу, позивач категорично заперечував щодо таких зустрічей, забирав у дитини мобільний телефон, міняв його номери, іншим чином перешкоджав нормальним стосункам матері з дитиною. Користуючись тим, що у помешканні позивача є важливі для підлітка електронні пристрої, зокрема ноутбук, його книжки та шкільні підручники, батько шантажував сина забороною користуватися електронними пристроями, телефоном та всіляко підбурював дитину проти мене. Як зазначає сам [PERSON] у своєму позові, він не має постійної офіційної роботи, живе лише на пенсію та мінливі підробітки, що становить нестабільне середовище для проживання дитини. Єдиним його майновим здобутком та аргументом щодо залишення сина з ним, є належна йому однокімнатна квартира. Попри зазначене, дитина однаково прихильна як до неї, так і до батька, а тому зміна її проживання не завдасть значного морального стресу. На її переконання проживання дитини разом з [PERSON] не відповідає інтересам сина, таке носило тимчасовий не тривалий характер, а також було пов`язане з її хворобою та тимчасовою втратою нею та можливістю належно утримувати та доглядати сина. Враховуючи наведене, просить суд прийняти зустрічну позовну заяву, яку задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з нею матір`ю [PERSON] (а.с. 18-23). \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 25.10.2020\~року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Виконавчого комітету Луцької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 51-52). \~ \~ \~ \~18.11.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо зустрічного позову позивач зазначив, що після розірвання шлюбу їх спільний з відповідачкою син - [PERSON] , [INFO] залишися проживати разом зі ним. Впродовж всього часу з моменту розлучення [PERSON] не цікавилася життям сина, не займалася його вихованням та не приймала участі у житті дитини. При цьому, відповідачка не ставила питання визначення місця проживання сина разом з нею, до того часу поки він не звернувся із позовною заявою про стягнення аліментів. Крім того, на підтвердження своїх доводів з приводу того, що [PERSON] приймала участь у спілкуванні, вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні сина, остання будь-яких доказів не надала. Вказує, що він є власником квартири де вони разом із сином проживають та у якій в дитини є все необхідне для його всебічного та гармонійного розвитку (письмовий стіл, ліжко), а також все необхідне приладдя для навчання (ноутбук) та інші речі необхідні дитині, зокрема одяг, взуття і т.д. Разом з тим, зі змісту зустрічного позову слідує, що розмір середньомісячного заробітку відповідачки складає 4000 грн., що, з урахуванням існування в останньої необхідності орендувати житло, свідчить про відсутність у неї можливості належним чином утримувати дитину. В свою чергу, його щомісячні заробітки він неофіційного працевлаштування є стабільними. Так, подані ним докази свідчать про те, що він постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвитку; вчить з дитиною уроки; відвідує школу та спілкується з педагогами; у нього наявне власне, упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини, а тому вважає, що зустрічний позов є безпідставним та необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 60-64). \~ \~ \~ \~Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.12.2019 року було зобов`язано Службу у справах дітей Луцької міської ради провести обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , умов проживання [PERSON] та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с. 92). \~ \~ \~ \~13.10.2020 року представником Служби у справах дітей Луцької міської ради на виконання вищевказаної ухвали суду від 10.12.2019 року було подано до суду відповідний висновок «про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] » № 54 від 26.02.2020 року (а.с. 163-164). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у його позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі. Щодо задоволення зустрічного позову заперечував із викладених у відзиві підстав. Додатково зазначив, що його син вільний у виборі свого місця проживання. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні суду пояснила, що з моменту розірвання між сторонами шлюбу малолітній [PERSON] залишився на постійне проживання разом зі своїм батьком. При цьому, на той момент відповідачкою було прийнято саме таке рішення, оскільки остання його вихованням не займалася. З цього часу [PERSON] участі в утриманні та вихованні дитини не приймала. Проявляти будь-яку зацікавленість відносно спільного сина [PERSON] почала проявляти саме після пред`явлення даного позову. Зазначила, що відповідач працює офіційно, а тому має можливість надавати фінансову допомогу на утримання сина. В свою чергу, позивач є особою з інвалідністю 3-ї групи, а тому, крім неофіційних підробітків, останній отримує також пенсію. [PERSON] інших утриманців немає. Вважає визначений розмір аліментів справедливим та обгрунтованим, а тому просить первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного відмовити за безпідставності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві та просила визначити місце проживання їх спільного з позивачем сина разом з нею. Із наведених підстав, у задоволенні первісних позовних вимог просила відмовити. Суду пояснила, що місце проживання малолітнього сина з його батьком було визначеним за їх усною домовленістю та таке носило тимчасовий характер. Дана обставина була зумовленою її станом здоров`я, а саме: схильністю до онкологічного захворювання. Разом з тим, наразі відпала необхідність у подальшому проживання [PERSON] разом із позивачем, оскільки вона повністю видужала та немає вад здоров`я. Також ствердила, що вона надавала кошти [PERSON] на утримання дитини, купувала [PERSON] одяг та канцелярське приладдя, проте відповідних доказів у неї немає. Зазначила, що з грудня 2019 року [PERSON] , [INFO] , почав ночувати за місцем її проживання, у квартирі, якою вона безоплатно користується. Син виявляє бажання жити разом з нею та на її переконання, дитині необхідно визначити постійне проживання саме разом з нею як матір`ю дитини. Вказала, що за час її окремого проживання від сина, вона постійно проявляла намір у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак позивач протягом 2-х років чинив перешкоди. Додатково пояснила, що на момент розірвання шлюбу вона не знала про наявність у неї захворювання, а причиною самого розірвання шлюбу з позивачем стало неодноразові випадки застосування [PERSON] до неї фізичного насилля. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради в судовому засіданні пояснив, що в ході розгляду даної справи було проведено обстеження умов проживання обох батьків, досліджено навчання та поведінку [PERSON] та встановлено, що за час проживання малолітнього разом із батьком, у нього був чітко визначений режим життя, систематичність у навчанні та наявність дисципліни. Під час періодичного проживання разом з матір`ю у [PERSON] погіршилися як навчання, так і поведінка. Причиною цього, зі слів самого [PERSON] , [INFO] , стали обставини, які відбувалися між його батьками. Під час бесіди з [PERSON] у Службі у справах дітей, він зазначав, що хоче жити разом з матір`ю, проте Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання з батьком. Висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини підтримав. \~ \~ \~ \~В судове засідання 08.12.2020 року представник [PERSON] адвокат Кононенко І.В. не з`явилася, до початку судового засідання до канцелярії суду вії неї надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке було подано 08.12.2020 року та обгрунтоване її викликом до Луцького ВП ГУНП у Волинській області на невідкладні слідчі дії (а.с. 175-177). \~ \~ \~ \~За наслідками проведення 13.10.2020 року судового засідання, із відповідачкою та її представником було узгоджено дату та час наступного судового засідання, а саме 14:15 год. 10.11.2020 року, про що їх було повідомлено під особисту розписку (а.с. 168). Будь-яких заперечень чи повідомлень про неможливість явки в судове засідання стороною відповідача заявлено не було. \~ \~ \~ \~Проте, в судове засідання 10.11.2020 року, ані відповідач, ані її представник не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, докази поважності неявки в судове засідання суду не надали. У зв`язку з неявкою відповідача та її представника розгляд справи було відкладено на 14:15 год. 08.12.2020 року. \~ \~ \~ \~Про вищевказану дату та час судового засідання представника відповідача [PERSON] адвоката Кононенко І.В. було повідомлено за допомогою телефонограми, яка була отримана останньою 10.11.2020 року (а.с. 173). \~ \~ \~ \~На обгрунтування свого клопотання про відкладення судового засідання 08.12.2020 року, адвокатом Кононенко І.В. було надано повістку про виклик на слідчу дію до Луцького ВП НУНП України у Волинській області, яка датована 04.12.2020 року (а.с. 176). \~ \~ \~ \~Наведене свідчить про ту обставину, що представник відповідача надала пріорітетність іншій справі, слідчі дії в якій призначені пізніше ніж судове засідання у даній справі. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд даної справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони відповідача. За наведених обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, відмовивши у клопотанні останньої про відкладення судового розгляду. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, заслухавши думку малолітньої дитини, стосовно якої ставиться питання щодо визначення місця її проживання, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 12.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, якій рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2015 року було розірвано (а.с. 4). \~ \~ \~ \~За час шлюбу - [INFO] у сторін народився спільний син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). У своєму позові [PERSON] зазначає, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідачки в утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим у них існує спір з даного приводу. \~ \~ \~ \~В свою чергу, предметом зустрічного позову [PERSON] є визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Із наведеного слідує, що задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] виключить можливість задоволення первісних позовних вимог про стягнення аліментів, а задоволення первісних вимог зустрічних. Як встановлено судом, станом на день розгляду даної справи малолітньому [PERSON] , [INFO] виповнилося 11 років. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої 25.09.2019 року ОСББ «Луцьк-Світлиця», малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своїм батьком позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). За вказаною адресою малолітній [PERSON] мешкав разом з батьками, а після розірвання шлюбу між сторонами продовжував проживати разом з батьком [PERSON] . Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Так, допитана в ході розгляду справи свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона протягом двох років являється класним керівником [PERSON] . Зазначила, що практично увесь час вихованням дитини займається його батько. У вказаний період дитина активно приймав участь в житті класу, мав багато друзів, домашні завдання виконував на належному рівні, мав гарну поведінку у школі. Навесні 2020 року, близько 2-х місяців вихованням дитини займалася мати - [PERSON] , в цей час успішність та дисципліна дитини істотно погіршилася, на уроках у [PERSON] часто були відсутні зошити, ручки. Також [PERSON] в цей період не завжди виконував домашні завдання. Маму [PERSON] вона перший раз бачила у жовтні 2019 року, і ще один раз у січні 2020 року. Більше [PERSON] до школи не приходила. Натомість батько [PERSON] [PERSON] постійно навчанням, поведінкою дитини цікавився, допомагав сину з виконанням домашніх завдань. Потім [PERSON] знову почав проживати разом із батьком і його поведінка та успішність у навчанні покращилися. \~ \~ \~ \~Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є Головою ОСББ за місцем проживання [PERSON] та його малолітнього сина. Вказала, що будь-яких нарікань та зауважень щодо порушення правил співжиття до позивача не виникало. Як їй відомо, останній спиртними напоями не зловживає та належно виконує свої батьківські обов`язки. У квартирі [PERSON] чисто та охайно. Малолітньому [PERSON] комфортно за місцем його проживання, оскільки він там виріс, у нього утворилося певне коло спілкування. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була головою житлового кооперативу за місце проживання [PERSON] до серпня 2018 року. Зазначила, що увесь час вихованням [PERSON] , займався його батько. Будь-яких зауважень щодо неналежної поведінки останнього за місцем його проживання ані у неї, ані у сусідів не виникало. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] » № 54 від 26.02.2020 року, після розірвання шлюбу між сторонами даного спору та за їх усною домовленістю малолітній [PERSON] залишився проживати з батьком за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не мала власного житла, вона орендувала помешкання за адресою: [ADDRESS] , та виписалась з квартири [PERSON] . В червні 2015 року [PERSON] захворіла на важку хворобу та згідно виписки з історії хвороби № 316 Київської міської клінічної лікарні № 17, з 14.07.2015 року до 11.08.2015 року вона проходила курс стаціонарного лікування, а протягом 2016 року періодично лікувалась у Волинській обласній клінічній лікарні, що підтверджено виписками № 13081 від 02.09.2016 року та № 10297 від 07.07.2016 року. Малолітній [PERSON] постійно проживав з батьком, проте матір брала участь у вихованні та матеріальному утриманні сина. В січні 2018 року [PERSON] влаштувалась на роботу, винайняла житло за адресою: [ADDRESS] , де є всі умови для проживання дитини, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 17.12.2019 року. [PERSON] провідував матір, іноді залишався ночувати. Зі слів [PERSON] , батько заперечував щодо таких зустрічей, перешкоджав спілкуванню матері з сином. Для усунення таких перешкод в лютому 2019 року [PERSON] звернулася до служби із заявою про визначення їй способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. 20.02.2019 року виконавчим комітетом Луцької міської ради було прийнято відповідне рішення № 125-2 терміном на три місяці. Батьки дотримувались визначеного порядку зустрічей. [PERSON] постійно проживав з батьком, який займався вихованням та утриманням сина, цікавився його шкільним життям, спілкувався з вчителями [PERSON] , відвідував батьківські збори. Це підтверджується інформацією ЗОШ № 17 від 19.11.2019 року, де вказано, що матір дитини [PERSON] приходила до школи лише один раз в кінці жовтня 2019 року. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 10.01.2020 року, за місцем, проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини облаштовано окреме місце для навчання, розвитку та відпочинку. Оскільки малолітній [PERSON] перебував на утриманні батька, [PERSON] звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з матері аліментів на утримання сина. В кінці листопада 2019 року [PERSON] переїхав на постійне проживання до матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З моменту проживання з матір`ю, через конфлікти між батьками, [PERSON] став незібраним, неуважним на уроках, не виконував домашніх завдань, порушував поведінку під час занять та на перервах, що зазначено в характеристиці учня 5-А класу КЗ «Луцька ЗОШ № 17» [PERSON] . За зверненням батька з дитиною працював шкільний психолог. Згідно результатів роботи, [PERSON] хоче проживати в повній сім`ї, а така поведінка учня в школі є реакцією на суперечки між батьком та матір`ю. 11.02.2020 року питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. На засідання був запрошений [PERSON] , який під час виступу висловив бажання проживати з матір`ю. Заслухавши обох батьків, ознайомившись з матеріалами справи, комісія рекомендувала визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини та

Outcome: approved