Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Їй на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2018 року належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному їй житловому будинку, крім неї, зареєстровані відповідачі по справі, які є колишніми власниками вищевказаного житлового будинку. Під час укладання договору купівлі-продажу відповідачі зобов`язувались в найкоротші строки знятися з реєстраційного обліку, однак, зобов`язання свої не виконали, тому зараз змушена звернутися до суду, щоб в судовому порядку дане питання вирішити. Реєстрація відповідачів у належному їй житловому будинку позбавляє її вільно реалізовувати своє право власності та розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.24-25). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.28-30), своїм правом на подання відзиву не скористалися, будь-яких заяв на адресу суду не надали. Крім того, відповідачі повідомлялися про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.26). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 листопада 2018 року належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.4-7). Відповідно до довідки № 310 від 15 жовтня 2020 року, виданої квартальним комітетом № 31 у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с.13). Однак, відповідачі за адресою реєстрації не проживають. Факт їхнього непроживання підтверджується актом від 15 жовтня 2021 року, складеного квартальним комітетом № 31 (а.с.14). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачі за адресою своє реєстрації не проживають без поважних причин, не сплачують кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та добровільно не усувають ці порушення, а тому, виходячи із вимог ст.71 ЖК України, позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved