overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 22 травня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (актовий запис №97.) Від шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали непорозуміння, конфлікти. Відповідач поводив себе негідно в сім"ї, зловживав спиртним. Шлюбні відносини між ними припинилися вже більше року й з того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому просить суд даний шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить не надавати строк на примирення та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявилася. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Колеснік) А.Л. було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (актовий запис №97.) Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їхніх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В липні 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, просив суд розірвати шлюб, укладений 13 січня 2012 році в Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судове засідання позивач не з"явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення. Допитавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 січня 2012 році в Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що здійснено відповідний актовий запис № 3. Від шлюбних відносин сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують на протязі 2х років, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дтинини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом.В позовній заяві вказував, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2014 року з відповідача [PERSON] на його користь стягнуто суму боргу 216 890,88 грн. Станом на липень 2015 року відповідач свого зобов"язання не виконав і не повернув кошти.Позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки за весь час прострочення виконаннягрошового зобов"язання в розмірі 103 417, 56 грн. та три процента річних за час прострочення в сумі 4 866,66 коп. В судовому засіанні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13.10.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто суму основного боргу189 734 грн., 21 938 грн. інфляційних втрат, 3071,32 грн. три проценти річних, судові витрати 2147,43 грн., а всього 216890 грн.88 коп. Відповідач [PERSON] не виконав рішення суду та не сплатив позивачеві заборгованість. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає , з загальної суми , на яку нараховано індекс інфляції та три проценти річних,216890 грн.88 коп., слід виключити витрати по сплаті судового збору в сумі 2147,43 грн., нараховані інфляційні втрати в сумі 21938 грн., три проценти річних 3071,32 коп., оскільки ці суми не належить до основного боргу.Таким чином інфляційні втрати та три проценти річних повинні обраховуватись із суми основного боргу 189734,грн.і становлять : інфляційні втрати за час прострочення з листопада 2014 року по червень 2015 року включно 87657,17 грн., а три проценти річних - 4241,73 грн. , а всього 91 898,90 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала , що 29 вересня 1974 року у виконавчому комітеті Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №26. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, він неї надійшла заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 29 вересня 1974 року у виконавчому комітеті Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №26. (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане 26 березня 2011 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо з червня 2013 року, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім"ї, про що свідчить його неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона являється власником домоволодіння № 6 по вул. Майкопська у м. Кривий Ріг. Право власності зареєстроване у КП ДОР Криворізьке БТІ. В будинку зареєстрована позивач, 06.05.2010 року за проханням відповідача, позивач зареєструвала його в своєму будинку. В лютому 2014 року відповідач безпричинно залишив своє місце проживання та пішов жити на квартиру, часто змінював своє місце мешкання і на даний момент місце його проживання не відомо, розшук позитивного результату не дав. Приводом для звернення до суду являється порушення її прав як власника. Позивач в судове засідання не з"явилася, з причини похилого віку, надано суду клопотання про розгляд свправи за її відсутністю, позовні вимоги підтримає. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення в газеті, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за Законом від 03.12.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори м. Кривого Рогу [PERSON], реєстр № 1-2463, позивач являється власником домоволодіння № 6 по вул. Майкопська у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Відповідно до виписки з домової книги в домоволодінні № 6 по вул. Майкопська у м. Кривий Ріг зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Будучи власником домоволодіння, позивач не має можливості повноцінно здійснювати право власності, оскільки в будинку зареєстрований відповідач, яка в там не проживає з лютого 2014 року, що підтверджується актом від19.07.2015 року, засвідченим квартальним комітетом № 30. Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається власністю за власним розсудом. Право власності являється непорушним. Жоден не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. За викладених обставин, відповідачем порушено права позивача, зокрема на здійснення права власності на нерухоме майно. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження власним майном, що визначено статтею 391 ЦК України. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

В липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 21 березня 2000 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. В даний час син являється студеном II-го курсу Аграрно-економічного коледжу Полтавської Державної аграрної академії денної форми навчання, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), на період навчання, до досягнення 23 років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов не визнав і пояснив суду, що за рішенням суду сплачує аліменти на сина [PERSON] від другого шлюбу, не працює , тому не має можливості сплачуваи аліменти нв повнолітнього сина.. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що 21.03.2000 року між [PERSON] та позивачкою шлюб розірвано (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який навчається на II курсі Аграрно-економічного коледжу Полтавської Державної аграрної академії денної форми навчання до 30.06.2018 року (а.с.7). Дитина знаходяться на повному утриманні позивачки (а.с.8). Судом встановлено, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, весь тягар утримання сина лежить на ній. Відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття за рішенням суду по 1/4 частині заробітку( доходу). Відповідач офіційно не працює, але має тимчасові заробітки. Таким чином, суд прийшов до висновку, що повнолітній син позивачки і відповідача в зв"язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а його батько відповідач може надавати таку допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 січня 1996 року виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем в них дітей немає, спільне життя не склалося через сварки та неможливість прийти до спільної думки. Незважаючи на спільне проживання, вони не підтримують сімейних стосунків, позивач бажає створити нову сім"ю, а тому збереження сім'ї з [PERSON] вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що з серпня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені, дітей немає і за наданий судом термін на примирення вони не примирилися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що раніше вона заперечувала проти розірвання шлюбу, але тепер згідна на розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 січня 1996 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON]. Від спільного проживання сторін в них дітей немає. З серпня 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані сторонами в судовому засіданні, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 14.07.2016 (а.с. 7). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 14 листопада 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис №16. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказала, що причиною розлучення є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, взаємоповагу. Вважає, що подальше спільне життя, примирення та збереження сім'ї неможливі, оскільки з 2011 року вони проживають окремо. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Пояснив, що дружина давно проживає з іншим чоловіком, тому зберегти сім'ю неможливо. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2000 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис за № 16. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та відповідачем, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області за №882 від 06 липня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, сторони подружні стосунки не підтримують з 2011 року, проживають окремо, сторонам надавався строк для примирення, однак примирення не було досягнуто, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, на підставі чого суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітнього сина сторін, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 листопада 1976 року Ясенівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя не склалося через несумісність характерів. З 2003 року вони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. Проте відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в добровільному порядку через органи РАЦС. Позивач [PERSON], яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що від шлюбу з позивачем в них є троє повнолітніх дітей. Однак спільне життя не склалося і з 2003 року вони проживають окремо. Також зазначив, що раніше він заперечував проти розірвання шлюбу, але тепер згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 7 листопада 1976 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Від спільного проживання сторін в них неповнолітніх дітей немає. З 2003 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини визнані відповідачем в судовому засіданні, а також підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 07.11.1976 (а.с. 5). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved