Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

16 грудня 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та третої особи та просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати йому у вільному спілкуванні та вихованні його дитини - сина [PERSON], [INFO]; визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини на особисте спілкування шляхом встановлення побачень батька з дитиною три рази на тиждень, два дні після занять у школі та один повний день вихідний за місцем проживання позивача; та спільний відпочинок у літній період. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем перебував у шлюбі з 02 червня 2007 року. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Починаючи з серпня 2014 року сторони разом не проживають. Вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. У сторін почалися непорозуміння щодо участі у вихованні сина, його відвідування, створюватися перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможлиності нормального спілкування із дитиною. Позивач приймає участь у виховані дитини: надає грошові кошти, оплачує шкільні витрати. Відповідач не дає дозволу позивачу на побачення з сином, у зв"язку з чим він вимушений був звернутися до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області. Відповідач безпіставно, необгрунтовано чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, намагаючись, щоб побачення з дитиною не відбулося. Позивач може надати дитині належне виховання та розвиток, брати дитину додому. Позивач працює та робота дозволяє йому три дні на тиждень повноцінно спілкуватись з дитиною та мати спільний відпочинок у літній період. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та уточнили, що позивач просить встановити дні та години спілкування з дитиною за таким графіком: кожний віторок та четвер в учбовий період з 15.00 годин до 18.00 годин та кожну суботу з 10.00 годин до 18.00 годин, в літній період - кожну суботу з 10.00 до 18.00 годин та з 10.08.2015 року по 24.08.2015 року з метою оздоровлення дитини. Позивач обіцяє добросовісно відноситися до своїх батьківських обов'язків та розуміє свою відповідальність за здоров'я та виховання дитини. Також позивач пояснив, що минулого літа вчинив необдуманий поступок, а саме: коли відповідач не давала йому бачитися з сином, він без її дозволу забрав дитину та відвіз у село до своїх батьків, але коли спір між сторонами вирішиться судом, обіцяє виконувати рішення суду. Він дуже любить сина та хоче приймати участь у його вихованні. Онука люблять і батьки позивача та приділяють йому увагу. Просить позов задовольнити з урахуванням всіх обставин, встановлених судом. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що у неї з відповідачем давно склалися напружені стосунки, що негативно впливає на дитину. В серпні 2014 року позивач без її дозволу забрав сина та не повідомляв їй про його місцезнаходження майже дві неділі, а потім повернув сина після звернення її до міліції. Позивач їй неодноразово погрожував розправою, і вона подавала заяви до правоохоронних органів з метою притягнути його до відповідальності. Неправомірна поведінка батька по відношенню до дитини призвела до того, що відповідач була вимушена звернутися за допомогою до шкільного психолога, яка тривалий час допомагала дитині та проводила бесіди як з нею, так і з позивачем. Позивач обмовляє її, як матір, в очах дитини, принижує її гідність, тому вона вважає, що бачитися з дитиною позивач повинен у її присутності. Щодо графіку спілкувань, який запропонований позивачем, то вона згодна у шкільний період, щоб дитина бачилася з батьком у вівторок та четвер, як він просить, але у суботу просить обмежити час спілкування до 16.00 годин. На літній період вона не знає, як складеться графік її роботи та графік роботи позивача, тому погодилася на спілкування дитини з батьком по суботах та не заперечує, щоб за погодженням з нею, батько брав сина на відпочинок та оздоровлення. При ухваленні рішення просила врахувати особу позивача та їх взаємовідносини. Представник третьої особи проти позову не заперечувала, підтримала висновок, який долучений до позову про дні спілкування позивача з сином, підтвердила, що його заява була предметом розгляду на засіданні органу опіки та просила розглядати справу у її відсутності, про що надала заяву. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, проаналізувавши думку Роздільнянської РДА, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками: неповнолітнього [PERSON], [INFO], актовий запис №14 від 19 листопада 2007 року, місце реєстрації: Перехрестівська сільська рада Фрунзівського району Одеської області. Дитина, після розлучення сторін, проживає з матір'ю. Її утриманням займаються обоє: мати і батько. Дитина є учнем 2 класу загальноосвітньої школи 1-111 ступенів №3 міста Роздільна. У зв'язку з погіршенням стосунків між батьками, позивачем була подана заява до органу опіки та піклування Роздільнянської районної державної адміністрації з метою врегулювання питання спілкування батька з дитиною, згідно висновку якої від 27 листопада 2014 року йому надано право побачення з сином три дні на тиждень, включаючи один вихідний день. Суд, заслухавши сторони, численних свідків, представника Служби у справах дітей, з'ясував, що обоє батьків люблять дитину і піклуються про неї. Дитина завжди рада бачити батька, спілкуватися з ним. Ніхто не вказав, що [PERSON] погано виховує дитину чи дозволяє собі його ображати. Стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися з серпня 2014 року, вони майже не спілкуються, що впливає на дитину. Вказані обставини підтвердила психолог школи [PERSON], яка за заявою матері консультувала і дитину і батьків. Сам позивач звернувся на консультацію лише в період розгляду справи судом 19.03.2015 року, а до цього він ухилявся від зустрічей з відповідачем у психолога.. Темою консультації було зниження впливу на дитину стресової ситуації, яка виникла внаслідок розлучення батьків і вказана консультація мала позитивні результати. Судом також з'ясовано, що на даний час дитині [PERSON] виповнилося сім років. Він проживає з матір'ю в орендованому житлі, яке та винаймає після розлучення. У позивача є власний будинок у [ADDRESS], де створені умови для дитини. Добрі умови для дитини створені також за місцем мешкання батьків позивача та батьків відповідача, як вбачається з актів обстеження умов їх проживання. Свідки [PERSON], [PERSON] - батьки відповідача та свідки [PERSON], [PERSON] - батьки позивача, суду пояснили, що вони однаково люблять хлопчика, свого онука, та хотіли б, щоб у дитини не виникло проблем через розлучення батьків. Свідок [PERSON], медсестра школи №3, суду пояснила, що дитина [PERSON] [PERSON], завжди доглянутий, чисто одягнений, перебуває на обліку через кардіопатію, тому йому протипоказані фізичні нагрузки та стресові ситуації, хворіє дитина не часто, а свідок, як медична сестра, перевіряє дитину кожні десять днів, а щоденно відповідальність за дитину несе класний керівник. Одного разу на прохання батька свідок оглянула дитину та виявила початкову стадію педикульозу, після проведення профілактичних заходів, ця проблема зникла та не носила хронічного характеру. Оскільки медична сестра більше спілкується з матір'ю дитини, то недогляду з її боку не помітила. Суд приймає до уваги висновок Роздільнянської районної держадміністрації від 27 листопада 2014 року про надання дозволу на спілкування батька [PERSON] і дитини три дні на тиждень, включаючи один вихідний день та вважає, що такий висновок не суперечить інтересам дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Стаття 151 СК України передбачає право батьків на виховання дитини, та частина 3 вказаної статті вказує, що батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Судом не встановлено, що методи та форми виховання батьками [PERSON] суперечать закону та моральним засадам суспільства чи негативно впливають на дитину. Стаття 153 СК України передбачає права батьків на безперешкодне спілкування, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 155 СК України захищає права дитини при здійсненні батьківських прав та виконанні батьківських обов'язків, та передбачає зокрема, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 159 СК України, яка регламентує вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, у частині другій надає суду право на визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, суд не вбачає необхідності присутності іншої особи під час спілкування [PERSON] з сином [PERSON]. Позов підлягає задоволенню частково, оскільки при встановленні часу спілкування батька з сином та обмежень щодо цього, суд враховує інтереси дитини шкільного віку - учня першого ступеню (початкових класів), а також узгоджену думку сторін.

Outcome: partial