Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що 29 квітня 2015 року, у віці 80 років, помер батько позивача [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей, 1 травня 2015 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 52, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 1 травня 2015 року, виконкомом Великобичківської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, який постійно проживав в будинку за номером 4 по вул. Миру в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області. Після його смерті залишилося належне йому майно, а саме житловий будинок, що розташований по вул. Миру,4 в смт. В.Бичків. Спадкоємцями на спадкове майно після смерті батька є він, його син [PERSON] та його дружина [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини в користь позивача. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Спадщину він прийняв, як особа яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З метою успадкування майна, належного батькові, він звернувся до приватного нотаріуса щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки право власності на будинок не було належним чином оформлено. Як наслідок, 12 січня 2015 року, було винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Належність вищезазначеного житлового будинку спадкодавцю [PERSON] підтверджується даними погосподарського обліку, викладеними в довідці, виданої Великобичківською селищною радою від 25 листопада 2015 року №5292. На підставі наведеного просив визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить 88,36 кв.м., житлова площа - 3588 кв.м., що розташований по вул. Миру,4 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з"явився. Селищний голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. \~ Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ЯК №186274 від 1 серпня 1970 року, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. 29 квітня 2015 року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №52 та виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 188300 від 1 травня 2015 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №4, розташований по вул. Миру в смт. В.Бичків Рахівського району Закарпатської області. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~ Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~ Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №4 по вул. Миру в смт. В.Бичків Рахівського району, виданої ПП [PERSON] спадковий будинок побудований \~ у 1969 році. \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~ Згідно довідки виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №5292 від 25 листопада 2015 року, житловий будинок № 4 по вул. Миру\~ в смт. В.Бичків дійсно, належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. \~ \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких \~ юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. \~ \~ Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Згідно даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42653269 від 12 січня 2016 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42653243 від 12 січня 2016 року, заяви іншого спадкоємця [PERSON], ніхто до нотаріальної контори не звертався з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відсутні заповіти з приводу спадкового майна. \~ Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved