Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

19.12.2014 року від Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до 4 відділення Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №1 терміном на три місяці для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначено, що у [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], вперше зміни в легенях виявлені в вересні 2014 року при профілактичному огляді за місцем проживання в Балаклійській центральній районній лікарні. З 01.09.2014 року по 15.09.2014 року хвора перебувала на лікуванні в інфекційному відділенні Балаклійської ЦРЛ, але припинила лікування самовільно. Лише через місяць хвору вдалося залучити до лікування та 17 жовтня 2014 року направлено для подальшого обстеження та лікування до Комунального закладу охорони здоровя Обласний протитуберкульозний диспансер № 3», де вона перебуває і по теперішній час. 21 жовтня 2014 року [PERSON] встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз (ВДТБ) легень (інфільтративний). На протязі всього періоду лікування в стаціонарі хвора постійно зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер, відмовляється від прийому протитуберкульозних препаратів. Чим значно зашкоджує лікуванню та розповсюджує туберкульоз. 24 жовтня 2014 року [PERSON] консультована лікарем-наркологом. Під час обстеження було встановлено, що хвора систематично зловживає спиртними напоями, у неї діагнозтовано хронічний алкоголізм (F 10.26) та її попереджено про можливість примусового лікування. Отже, в добровільному порядку [PERSON] бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча їй доведено до відома, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не дотримуються. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворої, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хвора не лікується в стаціонарному відділенні, вона створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хвора не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 12.12.2014 року за № 83 [PERSON] має основний діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм ( F 10.26). В звязку з цим вона потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в 4 відділенні Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», терміном на три місяці. Оскільки [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласному протитуберкульозному диспансері №1 є відділення закритого типу для лікування хворих на туберкульоз, то буде найдоцільнішим направити її на примусове лікування саме в цей медичний заклад на три місяці. В коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до ст. 285 ЦПК України просили не викликати у судове засідання [PERSON], оскільки вона становить загрозу розповсюдження хвороби і її участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих. Представник заявника Сергієнко С.М. у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], яка належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила провести судовий розгляд справи за її відсутністю, оскільки вона становить загрозу розповсюдження хвороби. Враховуючи, що за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби і її участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за її відсутністю. Вислухавши представника заявника, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 12.12.2014 року за № 83 [PERSON] має основний діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм ( F 10.26). В зв"язку з чим вона потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в 4 відділенні Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер № 1», терміном на три місяці. (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також її ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки з історії хвороби, виписки із медичної карти, листка огляду та консультацій спеціалістами (а. с. 5-7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 надано докази того, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласного протитуберкульозного диспансеру №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved