Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] 19.07.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, у якій просить встановити факт припинення трудових відносин між нею та ТОВ «Донпромзбут» з 07.07.2014р. за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Зава мотивована тим, що [PERSON] 01.04.2013р. була прийнята на роботу до ТОВ «Донпромзбут» на посаду бухгалтера та фактично перебувала у трудових відносинах з товариством до 07.07.2014р. У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, заявниця була вимушена терміново переїхати до м. Дніпро та внаслідок чого не була звільнена з ТОВ «Донпромзбут» у встановленому законом порядку. [PERSON] надала суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі. Представник Дніпровського міського центра зайнятості у судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши викладені у заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [PERSON] 01.04.2013р. була прийнята на роботу до ТОВ «Донпромзбут» на посаду бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, заявниця переїхала до [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] (а.с.9), внаслідок чого, трудові відносини між ТОВ «Донпромзбут» та [PERSON] належним чином не були припинені. Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. 24.05.2019р. [PERSON] поштовим зв`язком було направлено нотаріально посвідчену заяву до ТОВ «Донпромзбут» з метою звільнення за власним бажанням з 07.07.2014р. (а.с.11), проте така заява не була доставлена, у зв`язку з тимчасовим припиненням поштового зв`язку на території не підконтрольній владі (а.с.10). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. п. 6, 7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до ст.7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Згідно з п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2013 року "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються, отримують соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та припинили трудові відносини у судовому порядку, пред`являють відповідне рішення суду. Враховуючи те, що заявник переселився з території проведення антитерористичної операції, не може продовжувати працювати за трудовий договором, не має можливості розірвати договір з незалежних від нього підстав, в порядку передбаченим зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved