Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

01 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав. У позовній заяві позивач зазначила, що вона проживала спільно з відповідачем з жовтня 2003 року. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між позивачкою та відповідачем були припинені з 09 листопада 2014 року, оскільки відповідач став зловживати алкогольними напоями і в стані алкогольного сп'яніння виявляв фізичне насильство до позивачки та малолітньої дитини. Після припинення сімейних відносин позивачка і відповідач проживають окремо, дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері. Відповідач з моменту народження дитини постійно ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавився станом здоров'я і життям сина. З дня народження дитини всі питання по вихованню сина вирішуються позивачкою самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Грошові кошти на потреби дитини відповідач не надавав і не надає по теперішній час. Згідно рішення суду Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.01.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина, проте від сплати аліментів ухилявся. Згідно даних відділу Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ заборгованість по сплаті аліментів відповідачем станом на 19.05.2016 року складає 14628,46 гривень. З 09 листопада 2014 року позивачка проживає з сином у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини з позивачкою не проживає, вихованням і життям сина не цікавиться, що підтверджується актом КСН "Центральний" від 31.05.2016 року. Позивачка зазначає, що має хороші житлово-побутові умови, і повністю утримує дитину, займається його вихованням. Позивачкою створені всі необхідні умови для нормального розвитку, життя та навчання дитини. У сина є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. [PERSON] навчається у 6-му класі загальноосвітньої школи №55 міста Маріуполя. За вихованням сина стежить мати, [PERSON], цікавиться успішністю дитини, регулярно відвідує батьківські збори. Батько дитини, [PERSON], участі в цій сфері життя дитини так само не приймав. Таким чином, з народження дитини, відповідач не виконував і не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина і не бажає їх виконувати. Відповідач не вживає жодних заходів щодо забезпечення дитини достатнім життєвим рівнем, повноцінним життям, не дбає про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним піклуванням, лікуванням дитини. Відповідач не був позбавлений інформації про місце проживання позивачки та дитини, так само з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком і прийняття участі у вихованні дитини, вищевикладені обставини свідчать про фізичну можливість, але вольовому небажанні відповідача виконувати щодо сина батьківські обов'язки. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Голінко І.І., який представляє інтереси Маріупольської місцевої прокуратури №2, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі . Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації до суду не з'явився. Надав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей, при винесенні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження малолітній [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] - відповідача по справі, та [PERSON] - позивачка по справі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29 січня 2015 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO]. На підставі даного рішення судом був виданий виконавчий лист. Відповідно до довідки, виданої Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ Лашутіна В.В. не отримувала аліменти з [PERSON], заборгованість по аліментам станом на 19.05.2016 року складає 14628,46 гривень. Малолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідки про склад сім'ї «ЖКП Азовжитлокомплекс» від 01.02.2016 року, З інформації з загальноосвітньої школи № 55 вбачається, що [PERSON] навчається в 6 класі Маріупольської загальноосвітньої школи № 55, вихованням дитини займається мати [PERSON], відвідує батьківські збори, батько дитини до школи не приходив. Згідно інформації з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» м.Маріуполя від 16.06.2016 за медичною допомогою малолітній [PERSON] в лікарню приходив з матір'ю [PERSON] Актом проведення співбесіди від 19.05.2016 року з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], яка провадилася з усної згоди представника малолітньої дитини з метою забезпечення прав дитини на те, щоб бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто та з'ясування думки дитини при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав, встановлено наступне: дитина за батьком не сумує та підтримує бажання матері щодо позбавлення батьківських прав батька. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 19.05.2016 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, під час відвідування адреси [ADDRESS], двері ніхто не відчинив, зі слів голови ЖБК «8 Березня» [PERSON] перебуває на реабілітації в м.Дніпропетровськ та лікується від алкоголізму. За результатами розгляду питання доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] на засіданні комісії з захисту прав дитини 10.08.2016 року було прийнято рішення про підготовку висновку щодо доцільності позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку органу опіки та піклування Лівобережної райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON]. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він після розлучення з матір'ю дитини не опікується її долею, не відвідував, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Лівобережної райдержадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 213-215, 224-227 ЦПК України, суд

Outcome: approved