Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісяця, які стягувати починаючи з 01 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб між нею та [PERSON] розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2012 року. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків щодо утримання дітей. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, через скрутне матеріальне становище. Як відомо позивачці, відповідач нікому аліменти не сплачує, стягнень по виконавчим документам з [PERSON] не проводиться, у шлюб після розлучення з позивачкою не вступав. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, згідно свідоцтв про народження, від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 31 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач після розірвання шлюбу припинив надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, діти перебувають на повному її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного, суд визнає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти починаючи з 01 січня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, в порушення ч.2 ст.79 СК України, позивачкою не надано суду докази, на підтвердження того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати. Тому її вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, та згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти необхідно присудити від дня подання позовної заяви, тобто з 01 квітня 2014 року. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 грн. в дохід держави.

Outcome: partial