Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

05.03.2014 року до суду звернулася [PERSON] як представник [PERSON], що діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 11.01.2013 року, копію якої звірено з оригіналом та долучено до матеріалів справи (а.с. 14) з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 64 020 гривень боргу по зобов'язанню та 640,20 гривень сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшила розмір позовних вимог у зв»язку із зміною курсу долара та просить стягнути з відповідача 77 700 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, з"ясувавши всі обставини у справі, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов слід задоволити. Представник позивача стверджує, що 4 листопада 2010 року з адвокатом [PERSON] було укладено угоду про захист та надання правової допомоги [PERSON]. 26 січня 2011 року відповідачем [PERSON] написано письмове зобов'язання забезпечити при розгляді кримінальної справи відносно [PERSON] у Бродівському районному суді призначення покарання, яке не пов'язане з позбавленням волі. Для позитивного вирішення даного питання відповідач поставив умову про передачу йому шести тисяч доларів США ще до розгляду кримінальної справи в суді. При цьому відповідач власноручно написав зобов'язання, в якому вказав, що у випадку невиконання зобов'язання обіцяє повернути гроші в повному обсязі. У цьому ж зобов'язанні відповідач зробив записи від 26.01.2011 року про отримання трьох тисяч доларів США та від 20.03.2011 року про отримання ще трьох тисяч до ларів США. Однак, при розгляді кримінальної справи [PERSON] був засуджений до реальної міри покарання, а саме до позбавлення волі. [PERSON] стверджує, що до завершення розгляду справи в суді відповідач став уникати зустрічі та розмови з нею, хоча обіцяв, що [PERSON] відпустять з-під варти і що покарання не буде пов'язане з реальним позбавленням волі. Вона вважає, що взятого на себе зобов»язання відповідач не виконав, тому має повернути гроші. На підтвердження цього представником позивача представлено зобов»язання, яке оглянуто в судовому засіданні і копію долучено до матеріалів справи (а.с. 4). Відповідач не заперечує того, що 04.11.2010 року уклав угоду-доручення з [PERSON], якою зобов»язався надавати правову допомогу на досудовому слідстві [PERSON]. Згодом, а саме 11.01.2011 року уклав таку ж саму угоду і з [PERSON] про надання правової допомоги тому ж [PERSON] у тій же кримінальній справі на досудовому слідстві та в суді першої інстанції. Він підтвердив, що в угоді-дорученні не вказав суми гонорару, тому 27.07.2012 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Тернопільської області. Також відповідач не заперечує того, що власноручно написав зобов»язання в присутності [PERSON] і отримав від нього гроші 26.01.2011 року та 20.03.2011 року. Відповідач зазначає, що отримав 48 000 гривень від [PERSON] як гонорар за надання правової допомоги [PERSON], що на той час становило 6 000 доларів США. Проте, з таким твердженням суд не погоджується з наступних міркувань: - факт передачі грошей в гривнях заперечує представник позивача [PERSON], вона стверджує, що передавалися гроші саме в доларах США; - згідно письмового зобов»язання, виконаного власноручно [PERSON] (а.с. 4), він отримав кошти від [PERSON] шість тисяч доларів США (по три тисячі доларів США 26.01.2011 року та 20.03.2011 року); - відповідач не представив суду жодного доказу про те, що отримані гроші є гонораром за правову допомогу. Проаналізувавши зміст та форму зобов»язання (а.с. 4), угоду-доручення від 04.11.2010 року (а.с. 40), угоду-доручення від 11.01.2011 року (а.с. 73), врахувавши рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Тернопільської області від 27.07.2012 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за порушення ним вимог ст. 17 Правил адвокатської етики щодо загальних вимог до змісту угоди про надання правової допомоги (а.с. 5-7), суд спростовує твердження [PERSON] про те, що він отримав гроші від [PERSON] як гонорар. Адже статтею 4 Правил адвокатської етики (що діяли на час правовідносин) визначено, що гонорар - це передбачена угодою про надання правової допомоги винагорода за виконані адвокатом дії по наданню правової допомоги. А статтею 17 цих же Правил визначено, що в угоді має бути зазначено розмір гонорару, порядок його обчислення (фіксована сума, погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом, тощо). Наведене дає суду підстави зробити висновок про те, що [PERSON] порушив згадані вимоги Правил. Це ж підтверджується і рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27.07.2012 року (а.с. 5-7). Тому немає підстав вважати, що зобов'язання про отримання грошей від [PERSON] в розмірі 6 000 грн. пов'язане з наданням правової допомоги [PERSON] і є гонораром. Зміст зобов'язання, вчиненого власноручно відповідачем [PERSON] чітко вказує на те, що він взяв на себе обов'язок домогтися звільнення судом [PERSON] від реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Єдиною умовою, якою передбачено згідно з зобов'язанням не повернення ним коштів [PERSON] було те, щоб [PERSON] до закінчення розгляду кримінальної справи не вчинив но вого злочину. Ця умова виконана. Не заслуговує уваги твердження відповідача про те, що він не виконав взятого на себе зобов'язання щодо звільнення [PERSON] від реального відбуття покарання через те, що від його послуг як захисника відмовився підсудний [PERSON] і тому він не зміг взяти участі в останньому судовому засіданні, адже в зобов'язанні не йдеться про його участь чи неучасть у судових засіданнях. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Наведене вище дає суду підстави зробити висновок про те, що [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед [PERSON] про те, що під час розгляду Бродівським районним судом Львівської області кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] за ч. 2 ст. 289 КК України він доб'ється призначення підсудному покарання, не пов'язаного з реальним позбавленням волі. За це [PERSON] отримав від [PERSON] 6 000 доларів США (по три тисячі 26.01.2011 року та 20.03.2011 року). Взятого зобов'язання [PERSON] не виконав, так як [PERSON] Бродівським районним судом Львівської області 18.08.2011 року засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до одного року семи місяців позбавлення волі (а.с. 10-13). Отже, [PERSON] має повернути [PERSON] отримані ним гроші в розмірі 77 700,00 грн., так як на час уточнення позовних вимог комерційний курс купівлі-продажу долара до гривні становив 12,95 -13,02 (а.с. 79).

Outcome: approved