Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

08 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом, яке залишилось після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилося спадкове майно - жилий будинок з господарськими спорудами, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. У зв'язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав був змушений звернутись до суду. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити (а.с.34). Представник відповідача - Лиманської міської рада Донецької області Шуляченко І.О., яка діє на підставі довіреності (а.с.37), належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі повноважного представника за наявними у справі документами, рішення просила ухвалити на розсуд суду (а.с. 36). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], народився [INFO] в м. Донецьк(а.с.6). Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження батьком позивача є [PERSON], актовий запис №187 від 22.09.2008 року (а.с.8). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом(№1574 від 05.10.2000 року) був власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3941 від 23.09.2004 року Краснолиманської державною нотаріальною конторою(а.с.22), та довідкою КП « БТІ» (а.с.21). Відповідно до техничного паспорту КП « БТІ» житловий будинок А-1(загальна площа житлового будинку 54,3 кв.м., в тому числі житлова-18,6 кв.м.) з господаськими будівлями та спорудами: сарай «Б», розташований за адресою: [ADDRESS](а.с.17-19). Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна № 131-149/02 КП « БТІ», вартість спірного майна станом на 26.06.2017 року складає 30625,00 грн.(а.с.24-25). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO], про що виконкомом Новоселівської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області зроблено відповідний запис № 16 від 29.04.2003 року (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 02.06.2017 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на житловий будинок(а.с.27). Згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 17.08.2017 року спадкова справа до майна [PERSON] померлого [INFO] не заводилась, з заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався(а.с.38). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням викладеного, виходячи із фактичних обставин справи, вставлених під час судового розгляду, суд прийшов до висновку щодо належності спірного спадкового майна спадкодавцю, у зв'язку з чим за позивачем як за спадкоємцем першої черги підлягає визнанню право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене та

Outcome: approved