overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що вони є співвласниками вказаного житла, а відповідач за вказаною адресою не проживає з 2005 року. В судове засідання позивачі та представник позивача не з"явились, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяви, в яких просять розглянути дану справу за їх відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстрований і [PERSON], який там не проживає понад рік, що підтверджується відповідним актом. Відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Турчинівської сільської ради про визначення кожному з них додаткового тридцятиденного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] року їх батька [PERSON], так як із-за тривалого перебування в Росії на заробітках у складі будівельної бригади вони не змогли своєчасно подати заяву у вказану вище установу. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні позов визнали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що позивачі у 2013 році в різний час виїхали на заробітки в Росію, повернувшись лише восени 2014 року. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, подавши у шестимісячний строк заяву у нотаріальну контору. Згідно ст. 1272 ч. 3 цього Кодексу у випадку пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належну останньому земельну ділянку площею 4,3801 га згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 3162049 від 30.04.2013 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями майна свого батька. Факт тривалого перебування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на заробітках у Росії з 2013 року до жовтня- листопада 2014 року підтверджується свідченнями [PERSON], в зв"язку з чим вони не мали змоги своєчасно подати заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON], а тому суд вважає вказану причину поважною і вважає за можливе визначити позивачам для цього додатковий тридцятиденний строк. Осіб, які оспорювали б право власності покійного, немає. Інші особи з дня смерті спадкодавця на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] а є дружиною померлого [PERSON] . У відповідності до лікарського свідоцтва про смерть № 65 від 04.02.2019 року, [PERSON] помер [INFO] . Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2019 року. З відмови у проведенні державної реєстрації смерті, наданої представнику заявника 27.06.2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № 15.13-25/1-2004/4, вбачається, що для державної реєстрації смерті до вищевказаного Відділу було надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2019 року, яке видане на тимчасово окупованій території України ,зокрема, видане незаконним державним утворенням, так званою «ДНР». Тому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та (або) особами даного утворення є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 ст.317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.9 Закону України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014р №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час… Сукупність наданих представником заявника доказів свідчить про те, що [PERSON] дійсно помер в м. Харцизьк , Донецької області, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт його смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги представника заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON]А, звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], що зареєстрований 25.11.1983р. у Печерському відділі РАЦС м.Києва, актовий запис № 1176. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 25.11.1983 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Шлюбне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені і подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивачка до судового засідання не з'явилась, у заяві поданій до суду вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлений про час розгляду справи за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судовим розглядом встановлено, що 25 листопада 1983 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Печерському відділі РАЦС м.Києва, актовий запис № 1176. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] Василвна звернулася в суд з позовом до [PERSON] про\~ розірвання шлюбу, вказавши, що 08.08.2009 року вона вступила до шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сумісне подружнє життя з відповідачем не склалось на грунті взаємного нерозуміння, різних характерів, що привело до відчуження та неможливості збереження сім"ї. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сімя розпалася повністю, носить чисто формальний характер і за даних обставин відновленою бути не може, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з огляду на наведене, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] Васильвіна (далі Позивач) у червні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, одруження з відповідачем виявилось невдалим, між сторонами виникали сварки та непорозуміння. Сторони не можуть порузумітися, неодноразові спроби знайти спільну мову не дали результату, сторони не змогли знайти компромісу, примирення між сторонами не можливе. З 2014 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, спільне проживання припинено та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки це суперечать інтересам як сторін так і дитини. Позивач у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу, вважала що примирення неможливе. Відповідач у судові засідання 31.08.2015 та 06.10.2015 року не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.18-20, 26-28), не просив надати строк для примирення, розглядати справу за його відсутності, тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, також не вважає за необхідне проводити судове засіданя за присутності дітей та з"ясування відносин між подружжям, оскільки на думку суу вказане може бути психологічною трамвою по відношенню до дітей. Місце проживання та утримання дітей між сторонами не досягнуто, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] в березні 2015 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. Заявниця є єдиною спадкоємицею після смерті матері, встановлення факту родинних відносин між ними їй необхідне для оформлення спадщини, а оскільки мати протягом життя кілька разів змінювала прізвище, просить суд встановити той факт, що вона, [PERSON], є донькою [PERSON] Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 20). Суд заслухав пояснення заявниці, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Згідно п.1 ч. 1 ст.256 ЦПК України в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається із пояснень заявниці, її мати, [PERSON] 20 березня 1959 року вийшла заміж за [PERSON] і змінила прізвище на «[PERSON]». 31 грудня 1964 року мати вийшла заміж за [PERSON] і змінила прізвище на «[PERSON]», вказаний шлюб за рішенням народного суду м.Житомира від 05.03.1969р. визнано недійсним, але мати залишила прізвище «[PERSON]» і не змінювала його до 1978 року, до народження заявниці. Вказане прізвище на дівоче «[PERSON]» мати змінила лише 27.05.1978р., коли отримувала паспорт, цим прізвищем мати іменувалася решту свого життя, а [INFO] мати померла (а.с. 16). Заявниця 26 лютого 2005 року вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», яким продовжує іменуватися після розірвання шлюбу. Суд дослідив матеріали справи та вважає заяву такою, що підлягає до задоволення, оскільки факт перебування в родинних відносинах, окрім пояснень заявниці, підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці (а.с.3), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.4), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копією картки фізичної особи-платника податків [PERSON].(а.с.6), копією рішення суду від 05.03.1969р. (а.с.7), копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 8), копіями довідок про склад сім"ї (а.с. 9-11), копіями страхових свідоцтв страхувальника [PERSON] (а.с. 14-15), копією рішення суду від 07.06.2012р. (а.с. 22). Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернувся до суду з вказаним позовом зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2008 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків, між сторонами відсутнє взаєморозуміння практично з усіх питань подружнього життя. Позивач вказує, що шлюбні відносини між припинені, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому вважає збереження сім»ї неможливим, просить шлюб розірвати, а неповнолітню доньку залишити на проживання та виховання при відповідачці. В судове засідання позивач не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 26 ). Відповідач належним чином повідомлялася про дату і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь яких заяв, клопотань до суду не подала (а.с. 21, 24-25). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі з 14 червня 2008 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №726 (а.с. 4), від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, сторони разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд залишає її на подальше виховання та проживання при матері. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач надає кошти на їх утримання нерегулярно та в незначній мірі, хоча є приватним підприємцем та має мінливий дохід, здоровий та інших утриманців не має. Позивач просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в сумі 4000 грн. на обох дітей В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився платити аліменти в розмірі 1500 грн. на обох дітей. При цьому визнав, що дійсно є підприємцем та отримав міжнародний грант для здійснення підприємницької діяльності, однак, його дохід є мінливим та нерегулярним Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.3) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід від підприємницької діяльності, фізично здоровий та інших утриманців не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Однак, враховуючи його майновий стан, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення частково, а саме - по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з вони відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого 09.08.2009 року у них народився син [PERSON]. Однак відповідач не надає коштів на утримання дитини, тому позивач просить винести рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн., оскільки відповідач має мінливий дохід. В судове засідання сторони не з"явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позов підтримала, а відповідач визнав (а.с. 13, 14). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], а оскільки батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, судом встановлено, що відповідач не надає належну допомогу на утримання дитини та не надав докази про неможливість сплати аліментів, інших утриманців не має та визнав позовні вимоги, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 році звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою, відповідач не надає коштів на їх утримання, тому позивач просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на свою користь утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судове засідання сторони не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивач позов підтримала, а відповідач визнав (а.с. 19, 20). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6), а оскільки батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає належну допомогу на їх утримання, хоча працює та має офіційний прибуток, інших утриманців не має та не надав доказів про неможливість сплати аліментів, а також позовні вимоги визнав, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] в вересні 2018 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, що був укладений між ними. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що бажає зберегти сім'ю в інтересах дитини. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2005 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. (а.с. 2) В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, виховання дитини, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бютжет, не ведуть спільного господарства, не проживають, практично їх сім"я повністю розпалася і її збереження стало неможливим. Строк на примирення не потрібен. У відповідності до вимог ст.. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За таких обставин, суд знаходить, що шлюб між сторонами є формальним, його збереження буде суперечити інтересам сторін, а відтак цей шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved