Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

16 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та сина відповідачки [PERSON], [INFO], залишити дітей на вихованні йому та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей в розмірі 33% з усіх видів заробітку до повноліття дітей починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачка не виконує передбачені законом свої батьківські права по відношенню до своїх дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, часто вживає алкоголі напої, не працює, залишила дітей без догляду та пішла з дому. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та просив його задовольнити. Також позивач пояснив суду, що місце перебування відповідачки йому не відомо, вона покинула дітей і діти перебувають на його утриманні. Представник органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Прокурор позов підтримав частково і вважав, що відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини, в іншій частині просив в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подала. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення присутніх осіб, висновок прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог статті 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Стаття 166 Сімейного кодексу України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, відповідно до якої, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 150 Сімейного Кодексу України обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, вони зобовязані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Водночас статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, якщо вона чи він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 березня 2007 р. (з наступними змінами) ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" розяснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що 18 квітня 2009 року позивач уклав шлюб з відповідачкою. Відповідно до свідоцтва про народження малолітній [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є батько - [PERSON] та мати - відповідачка по справі - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження малолітня [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] За місцем проживання відповідачка [PERSON] характеризується негативно, як особа, яка не приділяє належної уваги дітям, не займається їх вихованням, постійно тікає з дому, залишаючи дітей без нагляду, тривалий час не з`являється на території сільської ради. З висновку органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 08.09.2014 року, що відповідачка не працює, занедбала будинок, спілкується із сумнівними компаніями, не турбується про здоров`я дітей, не цікавиться навчанням сина -школяра. За таких обставин орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своїх малолітніх вина та дочки. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей та взагалі покинула дітей на позивача та зникла з місця проживання.0 Отже, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, які проживають із позивачем та знаходяться на його утриманні. Таким чином, відповідачку слід позбавити батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Також в судовому засіданні також встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2009 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у [PERSON] - відповідачки по справі, яка змінила прізвище після укладення шлюбу з позивачем [PERSON] відібрано малолітнього сина [PERSON] та передано для проживання разом із батьком [PERSON]. Також вирішено стягнути з відповідачки на користь батька дитини [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON]. Пред` являючи позов про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] та стягнення аліментів позивач не надав відповідних доказів щодо біологічного батька дитини, враховуючи факт наявності вищезазначеного рішення суду, в тому числі і щодо питання про стягнення аліментів на його ([PERSON].) користь. Тому в цій частині в задоволенні позову позивачу слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial