Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позов мотивує тим, що 11 серпня 2006 року, його тітка [PERSON] уклала заповіт на його ім"я, згідно якого вона заповіла йому, [PERSON], все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що належить їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, в тому числі і житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами та присадибною ділянкою, що розташовані в с. Ділове по вул. 40 років Перемоги, №79 Рахівського району Закарпатської області, який на день звернення із позовною заявою до суду не відмінено і не скасовано. 26.12.2014 року [PERSON] померла. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом на вище вказане спадкове майно не має, в тому числі і на обов"язкову частку, оскільки чоловік заповідачки [PERSON] помер. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За життя спадкодавця [PERSON], він проживав у спадковому будинку, даний житловий будинок ним утримується та обслуговується після смерті спадкодавця та її відкриття. Майнових, чи будь-яких інших спорів з цього приводу не існує. Належність спадкового будинку [PERSON] підтверджується даними викладеними в свідоцтві №62, що видане виконкомом Рахівської районної ради депутатів трудящих 28.04.1967 року, згідно якого вбачається, що забудівниками являються [PERSON] та [PERSON]. У звязку з наведеним просить визнати за ним, [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, асаме на житловий будинок №79 що розташований по вул. 40 років Перемоги в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області з прилеглими до нього надвірними спорудами, яке належало на праві власності померлій [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають. Представник Діловецької сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі предстанвика сільської ради. Позовні вимоги визнають, заперечень не мають. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року померла громадянка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ФМ №182669 від 26.12.2014 року. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок №79 що розташований по вул. 40 років Перемоги в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області з прилеглими до нього надвірними спорудами. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 25 грудня 2014 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті [PERSON], 11.08.2006 року було складено заповіт, згідно якого вона заповіла позивачу [PERSON], усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належитиме їй на день смерті і на що вона матиме право за законом.. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивача, [PERSON], є чинним ніким не оскаржений та не скасований. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлнено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, після смерті своєї тітки гріджак [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, що стверджується довідкою №16 від 16.12.2016 року, виданою виконавчим комітетом Діловецької сільської ради. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1967 році. Також у матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. З довідки № 1337 від 05.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Діловецької сільської ради, встановлено, що житловий будинок №79, що розташований по вул. 40 років Перемоги в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області належав померлій [PERSON]. Крім того, в матеріалах справи наявне свідоцтво №62 видане виконкомом Рахівської районної ради депутатів трудящих 28.04.1967 року, згідно якого вбачається, що забудівниками являються [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Судом встановлено, що спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині не має, оскільки чоловік [PERSON] - [PERSON] 07.01.2004 року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №137774 від 08 січня 2004 року. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, він прийняв спадщину, спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині не має, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved