Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

06.05.2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 червня 2009 року по 15 вересня 011 року. Вони мають сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та вона займається його вихованням. Відповідач безпідставно чинить сину у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини , її фізичного, духовного та морального розвитку. Так відповідач відмовляється , у передбаченому законом порядку надати дозвіл сину на виїзд за межі України для відпочину та оздоровлення. Її син займається у танцювальному гуртку та разом із колективом , у червні 2016 року вини мають намір виїхати за межі України, на змагання. Вона неодноразово зверталась до відповідач з вимогою про надання дозволу для виїзду сина на змагання, однак не отримала від відповідача жодної відповіді. Вважає, що відповідач порушує права дитини та просила задовольнити її позов, надати їй, дозвіл на виїзд дитини [PERSON] [INFO] за межі України без дозволу (згоди) батька [PERSON] строком на чотири роки до 01.09.2019 року (до закінчення навчання в СНВК № 86), дозволити їй оформляти всі необхідні документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина [PERSON] 13.10.2009. р.н., за межі України без згоди (дозволу) батька [PERSON] [INFO], допустити негайне виконання рішення суду. У судове засідання [PERSON] надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, через засоби масової інформації. Третя особа, орган опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, просили розглядати справ у відсутність їхнього представника, надали висновок про надання дозволу для виїзду дитини за межі України без дозволу батька. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем в [ADDRESS]. Відповідно до положення ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. згоди одного з них у судовому порядку сумніву не викликає. 21 січня 1994 р. Верховна Рада України прийняла Закон «Про порядоквиїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (далі Закон), яким врегулювала порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок,встановила порядок вирішення спорів у цій сфері. У п. 2 ст. 4 цього Закону,зокрема, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків [PERSON] на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ Відсутністю згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон визнаються не лише випадки його заперечень проти виїзду, а й випадки відмови вчинити необхідні дії нотаріального характеру, неможливість отримати згоду, коли його місце перебування невідомо або існують інші ускладнення у спілкуванні (наприклад, перебування одного із батьків за межами України). У судовому порядку вирішуються питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та як допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька , протягом чотирьох років, на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Так із листа туристичної компанії « Турал» убачається, що у період з 17.06.2016 року по 30.06.2016 року в Болгарії проводиться міжнародний фестиваль молоді «Слов»янський вінець», в якому приймають участь як одноособові учасники так і групи. [PERSON], 13.10.2009 року є учасником хореографічного ансамблю "Сузір»я» , який буде з 19.06.2016 року по 28.06.2016 року приймати участь у ХУІ міжнародному фестивалі-конкурсі « Славянскі вєнец» в м. Варна Народної республіки Болгарія, а отже для виїзду за кордон , для участі у конкурсі на вказаному фестивалі, йому необхідно отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд за кордон. Відповідач із сином не спілкується, вихованням сина не займається, сина не утримує та ухиляється від зустрічей із сином та його матері. Відповідач за місцем своєї реєстрації судові повістки не отримує, на оголошення у пресі не відреагував, що свідчить про його байдуже ставлення до сина. Малолітній [PERSON], [INFO] має можливість прийняти участь у вищевказаному фестивалі, що сприятиме розширенню світогляду дитини, її гармонійному розвитку, позначитися на її духовному та інтелектуальному розвитку. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків. Відповідач не даючи згоди на прийняття участі дитині у міжнародному фестивалі порушує право дитини на її всебічний розвиток, духове та інтелектуальне виховання. Надання дозволу на виїзд дитини за межі України для участі у міжнародному фестивалі не суперечить інтересам дитини та відповідає повному та всебічному забезпеченню прав та законних інтересів дитини. Служба у справа дітей Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області надала висновок № 01-36/133 від 27.07.2016 року про надання дозволу виїзду дитини за межі України для участі у вищевказаному фестивалі без згоди батька. За таких обставин суд дійшов до висновку про надання дозволу на виїзд дитини за кордон для участі у вказаному фестивалі. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про негайне виконання рішення суду, оскільки ст.367 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для негайного виконання судових рішень, до яких надання дозволу дитини за межі України без згоди батька не входить.

Outcome: partial