Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

В жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа: [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин та просить визнати додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 13 серпня 2007 року [PERSON]. До підготовчого судового засідання позивач не з'явився, його інтереси представляв його представник. Відповідно поданої письмової заяви представника позивача просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги позивача підтримав повністю. Відповідач у підготовче судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Третя особа у підготовче судове засідання також не з'явилася, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без її участі, не заперечує проти позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13 серпня 2007 року померла бабуся позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ № 133298, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківській області, актовий запис № 332. (а.с.10). Позивач зазначає, що у березні 2018 року їй стало відомо, що після смерті бабусі залишилось майно у вигляді земельної ділянки, площею 6,2287 га, розташованої на території Куньєвської сільської ради, КСП Жовтень", яке [PERSON] за життя заповіла позивачу. 23 травня 2005 року [PERSON] зробила заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: земельну ділянку площею 6,2287 га, розташовану на території Куньєвської сільської ради, КСП Жовтень належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 718716, виданого на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації № 105 від 28.03.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 45 06.04.2002 р. заповіла позивачу [PERSON] Вказаний заповіт посвідчено 23 травня 2005 року секретарем виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області та зареєстровано в реєстрі за № 69. (а.с.11). Проте у зв'язку із тим, що бабуся здійснювала вказаний заповіт самостійно та без її участі чи присутності, то у написанні мого прізвища нею допущена помилка. Так, замість правильного написання мого прізвища як [PERSON], виконано неправильно - [PERSON]. Виконавчий комітет Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області виправити зазначену помилку не має можливості, оскільки положеннями чинного законодавства України не передбачено порядку виправлення помилок в правовстановлюючих документах померлих осіб. Таким чином у зв'язку із допущеною помилкою позивач не могла належним чином підтвердити належність саме їй правовстановлюючого документу - заповіту [PERSON] від 23.05.2005 р., та відповідно позбавлена можливості здійснити оформлення своїх спадкових прав. Крім того лише в 2018 року стало відомо, що мати позивача, дочка померлої [PERSON], [PERSON], спадкоємець першої черги спадкування за законом, також не прийняла спадщини за померлою матір'ю. Таким чином спадщина залишилась не прийнятою. Позивач звернулась із заявою до Чугуївської державної нотаріальної контори (за місцем смерті [PERSON]Г.), однак отримала відповідь від 23 квітня 2018 р. за № 1444/02-17, в якій було рекомендовано подати до суду заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є одна й таж особа. (а.с.19). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року по справі № 641/3121/18, що набрало законної сили 18.08.2018 р., заяву [PERSON] задоволено та встановлено факт, що правовстановлюючий документ - заповіт, складений 23 травня 2005 року [PERSON] (яка померла у м. Чугуїв Харківської області 13 серпня 2007 року), посвідчений 23.05.2005 р. секретарем виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 69, на ім'я [PERSON] належить [PERSON], [INFO], місто народження м. Харків. (а.с.13,14). Внаслідок відсутності даних щодо наявності на ім'я позивача заповіту, встановлення факту належності заповіту лише рішенням суду у 2018 року, [PERSON] пропустила визначений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини за померлою бабусею [PERSON] Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов [PERSON] задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved