Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

25 квітня 2013 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 19 листопада 2013 року провадження у справі було зупинено для залучення правонаступника у зв'язку зі смертю позивачки по справі [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою суду від 08.05.2014 року до участі у справі у якості правонаступника [PERSON] залучено [PERSON], спадкоємницю за заповітом. 14.05.2014 року [PERSON] подала в суд уточнену позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яку мотивує тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON], якому згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.07.1989 року належав житловий будинок [ADDRESS]. Її бабуся [PERSON] 25 квітня 2013 року звернулася в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом. [INFO] [PERSON] померла. Згідно заповіту від 17.03.2011 року вона все своє майно заповіла їй. Ухвалою суду від 08.05.2014 року її залучено до участі у справі у якості правонаступника [PERSON]. Просить визнати за нею згідно заповіту право власності на житловий будинок [ADDRESS]. 28 липня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], 3-я особа [PERSON], про визнання права власності на обов»язкову частку(1/4) в спадковому майні матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно заповіту від 17.03.2011 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Однак він є пенсіонером по віку на пільгових умовах, а тому має право згідно ст. 1241 ЦК України на обов»язкову частку в спадковому майні матері [PERSON], а саме на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Ухвалою суду від 28.07.2014 року дані позови об»єднанні в одне провадження. В судовому засіданні позивачка-відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважають, що згідно ст. 1241 ЦК України [PERSON] не має права на обов»язкову частку в спадковому майні матері [PERSON], так як не відноситься до повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, поскільки є пенсіонером, але пенсія йому призначена на пільгових умовах. Діючим законодавством не віднесено пільгових пенсіонерів до непрацездатних осіб. Крім цього, [PERSON] на час смерті матері працював. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважають, що згідно ст. 1241 ЦК України [PERSON] має право на обов»язкову частку в спадковому майні матері [PERSON], поскільки відноситься до повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, є пільговим пенсіонером, має право на ? частку житлового будинку [ADDRESS]. Не заперечують щоб на 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] згідно заповіту суд визнав за [PERSON] Відповідачка, вона ж 3-я особа, [PERSON] суду заявила, що на спадкове майно не претендує. Вважає, що згідно ст. 1241 ЦК України [PERSON] не має права на обов»язкову частку в спадковому майні матері [PERSON], поскільки не відноситься до повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця. Право на спадкове майно має лише її дочка [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, а позов [PERSON] - задовільнити частково, виходчи з наступного: Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.07.1989 року [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який фактично проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив, що відмовився від неї. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Сторонами не оспорювалося, що після його смерті спадкове майно отримала згідно ст.1268 ЦК України його дружина [PERSON], їй належав цілий житловий будинок [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Заповітом від 17.03.2011 року вона все своє майно заповіла [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою від 08.05.2014 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] в зв»язку з тим, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, а саме те, що вказаний будинок належить померлій. Сторонами не оспорювалося, що згідно заповіту від 17.03.2011 року [PERSON] має всі підстави для спадкування майна [PERSON]. Вирішуючи позов [PERSON] суд вважає, що він має право на обов»язкову частку в спадковому майні матері [PERSON], виходячи з наступного. Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов'язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), Конституційним судом визначено, що за своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною. Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов'язкову частку у спадщині. Право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) (абзац перший частини першої статті 1241 Кодексу). Отже, принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в частині першій статті 1241 Кодексу, спадкують половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім'ї чи найближчих родичів спадкодавця. Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХIV (далі - Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. Відповідно до абзацу сімнадцятого частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку. Як встановлено в судовому засіданні відповідачу-позивачу [PERSON] 09.10.2010 року призначена пільгова пенсія по списку № 2, згідно Пенсійного посвідчення № [NUMBER], виданого 16 серпня 2011 року, він є особою, що досягла пенсійного віку та отримує пенсію за віком, а тому - має право на обов`язкову частку у спадщині, визначену ст.1241 ЦК України. Враховуючи, наявність у спадкодавця [PERSON] двох спадкоємців за законом([PERSON] та [PERSON]), відповідач [PERSON], у випадку відсутності заповіту, мав би право на 1/2 частку у спадщині, а з урахуванням заповіту та положень ст.1241 ЦК України має право на 1/4 частку у спадщині. В свідоцтві про народження серії [NUMBER] відповідач-позивач записаний як [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювалось, що у правовстановлюючих документах при оформленні його народження були допущені помилки, його батьками були [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO]. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] він значиться як [PERSON]. На підставі викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] необхідно задовольнити частково, визнати за нею згідно заповіту від 17.03.2011 року право власності на 3/4 частини спадкового майна, а позов [PERSON] необхідно задовольнити, визнати за ним право власності на обов"язкову частку - на 1/4 частини спадкового майна. На підставі наведеного та

Outcome: partial