Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось внаслідок різності характерів та поглядів на життя, через що між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідач постійно проживає на території Російської Федерації, громадянином якої він є, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та шлюбних стосунків не підтримують, а їх шлюб носить формальний характер. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливими, тому просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов підтримала і просила справу розглянути у її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач, який є громадянином Російської Федерації, на території якої постійно проживає, у судове засідання не з'явився. Бєлорєчєнським районним судом Краснодарського краю Російської Федерації повернуто без виконання судові доручення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про вручення відповідачу судових документів та про допит відповідача з огляду на те, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за адресою реєстрації не проживає, вибув на роботу в м. Москва. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 січня 2011 р. у Тушинському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] актовий запис № 7. У шлюбі сторін в с. Добровляни Тисменицького району Івано-Франківської області України народилась дочка [PERSON], [INFO]. З огляду на те, що юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав місце на території іноземної держави, суд при вирішенні позову керується Законом України "Про міжнародне приватне право", Відповідно до вимог ч.1 ст.16 вказаного Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Згідно ч.1 ст.60 Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. У відповідності з вимогами ч.1 ст.63 Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. З урахуванням того, що позивачка є громадянкою України, а відповідач - громадянином Російської Федерації, подружжя не має спільного особистого закону, позивачка постійно проживає на Україні разом з малолітньою дочкою сторін, яка народилася на Україні, правові наслідки припинення шлюбу між сторонами визначаються правом України. З огляду на викладене при розірванні шлюбу між сторонами суд застосовує відповідні норми Сімейного кодексу України щодо припинення шлюбу. При цьому суд також враховує положення ч.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., що ратифікована Законом України від 10.11.1994 р., згідно якої якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що стосунки, які склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, інтересам дитини сторін, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище "[PERSON]". На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р., ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 16 ч.1, 60 ч.1, 63 ч.1 Закону України "Про міжнародне приватне право",

Outcome: approved