Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Сімферополь, Російської Федерації, Республіки Крим. В обґрунтування зазначає, що маючи у наявності свідоцтво про смерть та довідку про причини смерті сина які видані на тимчасово окупованій території України, звернулась до Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті щодо проведення реєстрації смерті [PERSON] . Проте, отримати свідоцтво про смерть у Кропивницькому міському відділі державної реєстрації смерті не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято Кропивницьким відділом державної реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції було відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.15-16). Заявниця в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі та уточнила вимоги заяви, відповідно до яких просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] Україна Автономна Республіка Крим м. Сімферополь. Представник заінтересованої особи - Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та просив в задоволенні заяви відмовити, пославшись на те, що прохальна частина заяви суперечить чинному законодавству. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у м. Сімферополь, Російської Федерації, Республіки Крим. Даний факт підтверджується довідкою про причину смерті [PERSON] № С-04943 від 13 грудня 2019 року, виданою Відділом реєстрації смерті м. Семфірополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 99100007 Відділом реєстрації смерті м. Семфірополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, від 13 грудня 2019 року(а.с. 8-9). Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) було відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті, оскільки пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.10). Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved