overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17 листопада 2014 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 15.10.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 001-16513-151012, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та надано кредит в розмірі 5 000 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 7 657,82 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без участі представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 001-16513-151012, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та надано кредит в розмірі 5 000 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 7 657,82 грн., яка складається з :1 793,25 грн. - тіло кредиту, 3 183,68 грн. - заборгованість за відсотками та 2 680,89 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 7 657,82 грн. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243,60 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

17 листопада 2014 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 16.09.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 003-16525-160911, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 9 360 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 9 373,09 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без участі представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 003-16525-160911, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 9 360 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 9 373,09 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 9373,09 грн. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 243,60 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

17 листопада 2014 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 28.10.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 002-16527-281011, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 20 000 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 25 500,00 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без участі представника, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний 002-16527-281011, згідно якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано кредит в розмірі 20 000 грн. Відповідач умов договору не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 25 500,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 25 500,00 грн. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню 255,00 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати нарахованих, але не виплачених коштів на день звільнення з 01.10.2014 року по 15.10.2014 року в сумі 602 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову та подав письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працював у відповідача з 01.04.1985 року та наказом №228/к від 28.07.2014 року була звільнена у зв"язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Виплату позивачеві заборгованості по заробітній платі в повному обсязі було проведено 16.10.2014 року, про що не заперечували сторони. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.11.2014 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чернігівський завод радіоприладів" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05.08.2014 року по 30.09.2014 року у розмірі 2338 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові належних йому сум, підприємство зобов'язано виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.10.2014 року по 15.10.2014 року в розмірі 602 грн. 00 коп. При цьому виплату вказаних сум провести після утримання податків та інших обов"язкових платежів на користь держави. Суд вважає також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 500 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

17 листопада 2015 року Рубіжанським міським судом Луганської області ухвалено рішення по цивільній справі за вищезазначеним позовом ,який задоволено частково. У відповідності до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду оскільки в судовому засіданні не було вирішено питання про стягнення судових витрат . В судовому засіданні позивач пояснив,що вважає,що судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача.Представник відповідача заперечувала проти стягнення судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи,позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст.88 ЦПК України ,якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача,на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимоги. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір", при подачі позовних заяв немайнового характеру фізичними особами сплачується ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ,що складає 487,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково,суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Держави Україна судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 243,60 грн

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала його тим, що приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину після померлого 09.01.2009 року двоюрідного брата [PERSON], в зв'язку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилалася на те, що про існування спадкової земельної ділянки вона не знала. Про це її повідомили у Землянківській сільській раді у квітні 2016 року та надали їй оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий на ім»я її брата ще в 2006 році. Це є поважною причиною пропуску строку. Позивач прохала визначити додатковий строк - два місяці, для подачі нею до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини померлого. У судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов підтримують. Представник відповідача Землянківської сільської ради, ІІІ особа - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, в заявах на адресу суду прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до актового запису про смерть № 1 від 12.01.2009 року, [PERSON] помер 09.01.2009 року. Єдиним спадкоємцем за законом є його двоюрідна сестра [PERSON] (позивач у справі). До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 3,97 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Землянківської сільської ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 125240, виданого Глобинсьеою райдержадміністрацією 6 лютого 2006 року. Про існування вказаного правовстановлюючого документу позивачу стало відому у квітні 2016 року. Про це вона була поінформована Землянківською сільською радою, що відповідачем не заперечується. Шестимісячний строк для прийняття позивачем спадщини сплив 09.07.2009 року. Приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину майна, належного [PERSON], в зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. За інформацією названого приватного нотаріуса спадкова справа після померлого 09.01.2009 року [PERSON] не заводилася, а отже, в установлений законом строк жодна особа не звернулася із заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з об»єктивної та поважної причини. Відповідно до статті 1272 Цивільного Кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на встановлені обставини позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку\~ починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України),\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. \~\~Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню \~на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

17 лютого 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою і з якою будуть проживати після розірвання шлюбу. Позивачка[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди, мають різні погляди на життя, що призвело до втрати взаєморозуміння і взаємоповаги. Більше двох місяців сторони не підтримують подружніх відносин. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 17.02.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання , що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Тому, за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого [INFO] позивачка народила сина [PERSON]. Батьком дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] Сторони спільно не проживають. Син знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про розірвання шлюбу сторін, свідоцтвом про народження дитини та довідкою про склад сім'ї позивачки. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, суд визначає в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що відповідач не працює, однак є працездатним, інших утриманців не має, позивачка не працює, має на утриманні, крім сина [PERSON], також сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), у зв"язку з його навчанням. Позивачка посилається на те, що син навчається в Тернопільському національному технічному університеті ім І.Пулюя, знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про зменшення розміру позовних вимог і просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved