Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з внуками та визначення способу участі у їх вихованні. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] - сином позивача. 29.01.2014 року шлюб між ними згідно рішення суду було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двоє спільних малолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач з дітьми переїхала в м. Луцьк Волинської області, де проживає, винаймаючи квартиру [ADDRESS]. Починаючи з вересня 2014 року [PERSON] чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з внуками та брати участь у їх вихованні. Відповідач не пускає позивача в квартиру, щоб відвідати внуків та поспілкуватись з ними, не дає можливості їх побачити, оскільки навіть не відкривала вхідні двері квартири, коли до них неодноразово приїжджала [PERSON] Вирішити спір в позасудовому порядку немає можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у спілкуванні з малолітніми внуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та брати участь у їх вихованні, визначивши наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні з внуками та у їх вихованні поза місцем їх проживання і без присутності матері, а саме: забирати малолітніх [PERSON], [PERSON] чотири рази на місяць - у кожну п'ятницю з 18 години до 18 години неділі щомісяця. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 9.09.2015 року до участі в даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено орган опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у спілкуванні з малолітніми внуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та брати участь у їх вихованні, визначивши наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні з внуками та у їх вихованні поза місцем їх проживання і без присутності матері, а саме: забирати малолітніх [PERSON], [PERSON] чотири рази на місяць - у кожну п'ятницю з 18 години до 18 години неділі щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечує. Стверджує, що позивач налаштовує дітей проти відповідача, а тому вона заперечує, щоб [PERSON] на вихідні забирала дітей до себе додому. [PERSON] не проти, щоб позивач приїжджала до внуків у неділю і проводила час з ними в м. Луцьк, але в її присутності. В інші дні [PERSON] хоче сама проводити час з дітьми. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила визначити наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні з внуками та у їх вихованні поза місцем їх проживання і без присутності матері, а саме: забирати малолітніх [PERSON], [PERSON] один раз на місяць - у кожну третю п'ятницю з 18 години до 15 години неділі щомісяця. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Враховуючи думку учасників судового процесу, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Згідно ч. 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я має право на сім'ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 7.10.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 29.01.2014 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двоє спільних малолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач з дітьми переїхала в м. Луцьк Волинської області, де проживає, винаймаючи квартиру [ADDRESS], зареєстрована по [ADDRESS] в с. Прилісне Маневицького району. Позивач являється матір'ю [PERSON], проживає [ADDRESS] Маневицького району. Починаючи з вересня 2014 року [PERSON] чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з внуками та брати участь у їх вихованні. Відповідач не пускає позивача в квартиру, щоб відвідати внуків та поспілкуватись з ними, не дає можливості їх побачити, не відкривала вхідні двері квартири, коли до них неодноразово приїжджала [PERSON] Позивач має можливість побачити малолітніх внучат [PERSON] та [PERSON] лише по місцю їх навчання. [PERSON] навчається в 2 класі Луцької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів № 11-колегіуму, а [PERSON] відвідує дитячий садок № 37. Вирішити спір в позасудовому порядку не виявилось можливим. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28.02.1983 року, серії [NUMBER] від 1.04.2008 року та серії [NUMBER] від 22.04.2011 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 29.01.2014 року, довідок Прилісненської сільської ради Маневицького району № 988 та № 991 від 18.05.2015 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду підтвердив, що починаючи з вересня 2014 року [PERSON] чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з внуками та брати участь у їх вихованні. Відповідач не пускає позивача в квартиру, щоб відвідати внуків та поспілкуватись з ними, не дає можливості їх побачити, не відкривала вхідні двері квартири, коли до них неодноразово приїжджала [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги пояснення відповідача [PERSON] в тій частині, що позивач раніше, забираючи її малолітніх дітей до себе додому, налаштовувала дітей проти [PERSON], погано на них впливала, а тому вона заперечує, щоб [PERSON] на вихідні забирала дітей до себе додому, оскільки відповідачем відповідно до ст. 60 ЦПК України у підтвердження вказаних пояснень не подано будь-яких доказів. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення органу опіки та піклування від 25.02.2014 року батьку малолітніх [PERSON], [PERSON] - [PERSON] було встановлено наступний порядок побачень з дітьми: щотижня з 13 год. п'ятниці до 18 год. неділі. Вказане рішення органу опіки та піклування відповідач [PERSON] не виконує, не дає можливості батькові дітей бачитися з ними та займатися їх вихованням. Зазначені обставини підтвердила позивач [PERSON], свідок [PERSON], а також це встановлено з дослідженого в судовому засіданні розпорядження Маневицької райдержадміністрації № 62 від 25.02.2014 року. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ч. 1-2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суду не надано належних та беззаперечних доказів того, що спілкування малолітніх[PERSON], [PERSON] з бабою[PERSON] без присутності матері буде мати негативний вплив на їх нервову систему і психіку, чи зашкодить інтересам дітей. На думку суду, з урахуванням відносин, які на даний час склалися між позивачем та відповідачем, особи позивача[PERSON], а також інтересів малолітніх дітей, вважається за необхідне дозволити матері батька цих дітей брати участь у вихованні та спілкуванні з внуками саме без присутності матері дітей - відповідача [PERSON], оскільки побачення бабусі з внуками у присутності матері може, навпаки, суперечити інтересам дітей та зашкодити їх психологічному стану через суперечки, що виникають між ними. В ході розгляду справи судом не здобуто будь-яких доказів, які б свідчили про наявність перешкод для відвідування малолітніми [PERSON], [PERSON] без присутності матері житлового будинку за місцем проживання бабусі [PERSON], де діти бували кожний день до переїзду в м. Луцьк. До припинення сімейних відносин батьками дітей позивач систематично та тривалий час спілкувалась з внуками, що свідчить про наявність сталих стосунків між ними. Крім того, суд бере до уваги, що на законодавчому рівні бабі, як і дідові, надано право на спілкування та виховання внуків, що з одного боку створює нормальні, родинні відносини між дитиною та її бабою, які реально існують між ними в абсолютній більшості випадків і сприяють „вирощуванню" людини, а з іншого - є застереженням тим, які бажали би не допустити старше покоління до участі у вихованні дітей. Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я - це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Оскільки судом не встановлено, що побачення баби з внуками не відповідає інтересам дітей, то немає підстав обмежувати права позивача у спілкуванні та вихованні дітей без присутності матері. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації № 2882/45/2-15 від 25.09.2015 року, згідно якого за місцем проживання позивача є необхідні умови для проживання дітей, а тому орган опіки та піклування вважає за необхідне визначити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні з внуками та у їх вихованні: забирати малолітніх [PERSON], [PERSON] один раз на місяць - у кожну третю п'ятницю з 18 години до 15 години неділі щомісяця, тобто поза місцем їх проживання і без присутності матері. Суд вважає вказаний висновок органу опіки та піклування Маневицької райдерж-адміністрації достатньо обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей, а тому погоджується з ним. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з врахуванням принципів розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин та пріоритетному інтересу дитини, недопущення порушення права позивача на виховання та інтереси самих малолітніх дітей, на підтримку зв'язків з бабою у нормальній спокійній обстановці, без суперечок та скандалів,суд вважає, що слід зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з малолітніми внуками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та брати участь у їх вихованні, а також визначити наступні способи участі [PERSON] у спілкуванні з малолітніми внуками [PERSON], [PERSON] та у їх вихованні, а саме: забирати малолітніх [PERSON], [PERSON] один раз на місяць - у третю п'ятницю з 18 години до 15 години неділі щомісяця, зобов'язавши [PERSON] біля під'їзду будинку по [ADDRESS] Волинської області забезпечити передачу малолітніх [PERSON], [PERSON] бабі [PERSON] та зобов'язавши [PERSON] біля під'їзду будинку по [ADDRESS] Волинської області забезпечити передачу малолітніх [PERSON], [PERSON] матері [PERSON] В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: partial