Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.08.2007 року позивачка [PERSON] одружилася з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстрований у виконкомі Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, що призвело до припинення шлюбно-сімейних відносин та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим, позивачка остаточно визначилася і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, вказує, що відповідач офіційно ніде не працює, є молодим за віком, здоровим, працездатним, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів - просила суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісяцяпочинаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] уточнені вимоги позивачки визнав та пояснив, що на розірвання шлюбу він згідний, оскільки сімейне життя з позивачкою не склалося. Він також погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2007 року у виконкомі Матіївської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 4. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя сторін, між якими відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо. Крім того відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, які згідно довідки Перехрестівської сільської ради Виноградівського району від 25.04.2016 року № 188 проживають разом з позивачкою. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільних дітей з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобов'язаний брати участь в утриманні дітей. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача суд, розглядаючи вказану справу в межах уточнених позивачкою вимог, які оцінені судом в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач офіційно ніде не працює, має мінливий дохід, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи із дати подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп., які відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на її користь із відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved