Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

05.08.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі 3500 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення сином повноліття. Також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , 2018 року народження, трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина [PERSON] , 2018 року народження. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Чоловік проживає окремо від сім`ї і матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Відповідач має працездатний вік, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та на її утримання. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини зменшила та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно. Також подала суду відмову від позову в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку, просила закрити провадження в даній частині позову. Наслідки відмови від позову, встановлені ст. 256 ЦПК України, їй роз`яснені та зрозумілі. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачена можливість позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд вважає, що така відмова від позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших учасників справи, тому вона може бути прийнята судом. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши докази по справі, судом встановлено наступне. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6), який згідно довідки, виданої КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 24.07.2020 року проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно вимог ст. 180 СК України [PERSON] як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач не має постійного місця роботи, суд відповідно до вимог ст. 183 СК України позивач визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року - 1859 грн., з 01.12.2020 року - 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року - 2218 грн., з 01.07.2020 року - 2318 грн., з 01.12.2020 року - 2395 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Одночасно при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, (відомостей на спростування не надав), позовні вимоги визнав повністю, а тому має можливість утримувати свою малолітню дитину. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 05.08.2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved