Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

01 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 09 листопада 2017 року вона в м. Торез Донецької області народила дитину чоловічої статі. На даний час органи ДРАЦС, на території м. Торез Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про народження сина відповідного державного зразка вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Торез Донецької області також немає. У звязку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати народження дитини у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її народження відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Донецька, громадянка України, 09 листопада 2017 року народила дитину чоловічої статі в м. Торез Донецької області. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі ордеру серія ДН № 028052 від 31 жовтня 2018 року (а.с. 13), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Словянського районного ВДРАЦС, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно із копією медичного свідоцтва про народження № 451 від 09 листопада 2017 року виданого Торезькою центральною міською лікарнею, у [PERSON], 09 листопада 2017 року о 02 год. 50 хв. відбулися пологи, за рахунком другі, в результаті яких народилась жива доношена дитина чоловічої статі вагою 3500,00 гр., (а.с. 9, 9 з.б.). Згідно із свідоцтвом про шлюб І-НО № 351082 виданим відділом ДРАЦС Будьонівського РУЮ м. Донецька 07 червня 2014 року [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON] Тімуром Західовичем, [INFO] (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про народження ДНР № 046561 виданим 24 листопада 2017 року Торезьким міським відділом ЗАГС, [PERSON] та [PERSON], 05 серпня 1989 є батьками дитини чоловічої статі [PERSON], який народився 09 листопада 2017 року в м. Торез Донецької області (а.с. 10). Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження Словянського районного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 3014/15.23-20 від 31 жовтня 2018 року, заявниці було відмовлено у проведенні реєстрації народження дитини чоловічої статі народженої 09 листопада 2017 року, у звязку із тим, що на підтвердження її народження було предявлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11). Згідно із повідомленням Словянського районного ВДРАЦС № 3023/15.23-24 від 02 листопада 2018 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], дитини чоловічої статі 09 листопада 2017 року відсутні. Судом було досліджено також фотокартки із зображенням [PERSON] у стані вагітності та подружжя [PERSON] з дитиною на руках під час виписки з пологового будинку (а.с. 15-16). Згідно із\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п. 7 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно із ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлений відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9\~цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON] 09 листопада 2017 року в м. Торез Донецької області народила дитину чоловічої статі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується, копією медичного свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні копію медичного свідоцтва про народження № 451, яке хоч і не є офіційним документом, що створює само по собі правові наслідки, однак на думку суду, може слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із дослідженими у судовому засіданні свідоцтвом про народження та фотокартками, дають можливість суду дійти висновку про народження [PERSON], дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги копію медичного свідоцтвом про народження, а також свідоцтво про народження, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження сина, а тому звертаючись до суду, надала усі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що копія медичного свідоцтва про народження, а також свідоцтво про народження, на думку суду є належними, допустимим та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що [PERSON] дійсно народила дитину чоловічої статі 09 листопада 2017 року в м. Торез Донецької області. За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти матері, яка перебуває під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самих батьків. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері/батька та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як матері/батька так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться\~ у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши представлені в силу положень ст.\~81\~ЦПК\~України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені\~ [PERSON] вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ч.3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Згідно із\~ст.\~122\~СК України,\~дитина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що відомості про батька дитини чоловічої статі яка народилась 09 листопада 2017 року в м. Торез Донецької області, в свідоцтві про народження серії ДНР 046561 виданому 24 листопада 2017 року Торезьким міським відділом ЗАГС, внесені відповідно до свідоцтва про шлюб І-НО № 351082 виданому 07 червня 2014 року Відділом ДРАЦС Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, отже за таких обставин, зважаючи на вищенаведені норми чинного законодавства, суд вважає за можливим вказати в рішенні дані про батька дитини на підставі свідоцтва про шлюб, яке хоч и видане у м. Донецьку, однак у період, коли документи, видані у м. Донецьку визнавалися на території, підконтрольній владі України. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved