Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився спільний син [PERSON] , [INFO] про що 21 липня 2017 року був складений актовий запис № 9 та видано свідоцтво про народження Вільчанською селищною радою Вовчанського району Харківської області. 20 січня 2020 року рішенням Вовчанського районного суду Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Шлюбні відносини фактично були припинені з серпня 2019 року, з того часу відповідач не дає можливості брати участь у вихованні дитини позивачеві. На цій підставі, [PERSON] був вимушений звернутися до служби у справах дітей Вовчанської районної адміністрації Харківської області, яка визначила порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме: щосуботи - з 9 години до 13 години, рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Вовчанської районної державної адміністрації від 29 січня 2020 року № 3. Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Станом на день подання позовної заяви дитині майже виповнилося чотири роки, а тому син може більше часу проводити з батьком. Не дивлячись на всі вищевказані обставини, відповідач перешкоджає позивачу у побаченнях з дитиною, добровільно не бажає врегулювати питання щодо можливого збільшення часу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Сторони проживають в одному населеному пункті, проте бачитися з сином позивач може лише з чітко визначений рішенням комісії час. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначив, що він не має можливості вільно спілкуватись із дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного позову , пояснила , що вона ні коли не перешкоджала і не перешкоджає позивачу у спілкуванні з їхнім сином . Вона не заперечує ,щоб позивач [PERSON] забирав до себе до дому сина [PERSON] в вихідні дні , а саме кожної суботи та неділі з 10.00 годин до 18.00 годин , але на ніч приводив сина до мене додому , так як він часто хворіє і ще маленький . Представник третьої особи, служба у справах дітей та сім`ї в судове засідання не з"явився , але надади до суду висновок служби у справах дітей Вовчанської міської ради та акти обстеження умов проживання батьків малолітнього [PERSON] [INFO] , в висновках вказали , що вважають за доцільнезадовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та фактично підтверджується сторонами, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 20 січня 2020 року (а.с. 12-15). Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). На теперішній час [PERSON] з малолітньою дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований та мешкає по [ADDRESS] . Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Вовчанської РДА № 3 від 29 січня 2020 року визначені дні спілкування [PERSON] з його сином, а саме: щосуботи - з 9 години до 13 години і з 16 години по 18 годину, щонеділі з 9 години до 13 години. Рекомендовано [PERSON] не перешкоджати спілкуванню батькові з дитиною (а.с. 11). Зазначені обставини визнані сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України). Як зазначено у ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Таким чином діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Спір може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Як вбачається з пояснень відповідача, [PERSON] , вона ні коли не перешкоджала позивачу [PERSON] в спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , але на її думку син ще дуже маленький щоб залишатися на ніч без неї - мами, так як він часто хворіє , а також вона вважає неможливим відпочинок сина без неї. Відповідач не заперечує , щоб позивач забирав сина в вихідні дні , суботу та неділю, з 10.00 годи до 18.00 годин. Про наявність перешкоди побачення батька із сином [PERSON] , позивач не надав до суду ні яких доказів . Вирішуючи спір про визначення способу участі позивача у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, суд враховує наступне. Позивач [PERSON] проживає сумісно зі своїми батьками та сестрою за адресою [ADDRESS] (а.с.42). Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] та фактично підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання у паспорті позивача, останній проживає за вказаною вище адресою (а.с. 6-7). Враховуючи, вік малолітньої дитини, 2017 року народження, психолого - емоційний контакт дитини з батьком , ставлення позивача до сина , необхідність реалізації прав інших родичів дитини на участь у спілкуванні та її вихованні, а також зважаючи на законодавчі рекомендації при вирішенні питань, пов`язаних з розглядом спорів щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до висновку про доцільність встановлення наступного порядку спілкування та виховання [PERSON] із сином [PERSON] - у формі особистих періодичних побачень кожної суботи та неділі з 10:00 год. до 18:00 год., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінивши надані докази, суд вважає заявлені вимоги частково обґрунтованими та такими, що не підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial