Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В березні 2017 року представник позивача за дорученням звернувся до суду з позовом до Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності, в якому просив визнати за позивачем [PERSON] право власності за набувальною давністю на нежитлове приміщення Літ.Б, загальною площею 246.5 кв.м., ( в тому числі Склад №1 площею 113.9 кв.м. та Склад №2 площею 112.6 кв.м), що розташовані за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування вказаного позову зазначено, що позивач [PERSON] був членом ССС «Незалежна України» Первомайського району Миколаївської області та мав частку в пайовому фонді Спілки. На початку 1997 року позивач подав заяву про вихід зі склад господарства та видачу майнового паю в натурі, яку було передано до комісії з питань реструктуризації ССС «Незалежна України». 29 січня 1997 року відповідно до протоколу №3 було вирішено питання затвердити список тих членів спілки і пенсіонерів, які подали заяви про вихід з колективного господарства з виділенням позивачу належного майнового паю. Відповідно до протоколу №15 засідання комісії з реструктуризації від 21 травня 1997 року було вирішено «доручити директору ТОВ «Вікторія» [PERSON] видати майновий пай в натурі позивачу [PERSON] та комісією йому передано у приватну власність нежитлове приміщення на суму 23506 грн. Передача майна була оформлена актом приймання-передачі майна, розподіленого на майнові паї в процесі реорганізації підприємства, який був складений у 2-х примірниках. Після підписання акта приймання-передачі майна право власності перейшло до позивача, однак господарство не видало йому свідоцтво про право власності на майновий пай члена господарства (майновий сертифікат) з відміткою про виділення майна в натурі. На той момент позивач не придав цьому значення. З часу фактичного отримання частини нежитлового приміщення а саме з 1997 року позивач усвідомлював, що отримав дане приміщення у приватну власність в рахунок майнового паю, почав безперервно використовувати його за призначенням. 02.12.2014 року на його замовлення КП «МБТІ» виготовило та зареєструвало технічний паспорт на нежитлове приміщення загальною площею 246.5 кв.м. (в тому числі Склад №1 площею 133.9 кв.м. та Склад №2 площею 112.6 кв.м.), що розташоване за адресою [ADDRESS]. Земельна ділянка по [ADDRESS] (кадастровий [NUMBER]), на якій розташоване нежитлове приміщення, відповідно до рішення 14 сесії У11 скликання Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 08.11.2016 року №3 передана йому у власність загальною площею 0.0987 га. Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку проведено 10.11.2016 року №17471275. Звернувшись до державної реєстраційної служби для реєстрації права власності на зерносклад (нежитлове приміщення) йому було відмовлено з посиланням на те, що подані документи на реєстрацію не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують». Відсутність майнового сертифікату не дає йому можливості зареєструвати право власності на зерновий склад. Вважає, що вказане нежитлове приміщення він отримав в порядку нормативно-правових актів чинних на момент 1997 року. враховуючи законність набуття права власності на нежитлове приміщення, починаючи з 1997 року та по сьогоднішній день він добросовісно та безперервно володіє, відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будівлею та утримує її, що підтверджується довідкою Кінецьпільської сільської ради від 06.03.2017 року №363. Посилаючись на викладене просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Суд, заслухавши представника позивача та позивача, дослідивши матеріали справи дійшов слідуючого. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Так, судом встановлено, що 29 січня 1997 року відповідно до протоколу №3 засідання комісії з реструктуризації господарства с. Кінецьпіль Первомайського району було вирішено питання затвердити список тих членів спілки і пенсіонерів, які подали заяви про вихід з колективного господарства з виділенням позивачу [PERSON] належного майнового паю (без землі). Відповідно до протоколу №15 засідання комісії з реструктуризації ССС «Незалежна України» від 21 травня 1997 року було вирішено «доручити директору ТОВ «Вікторія» [PERSON] видати майновий пай в натурі позивачу [PERSON] та комісією йому передано у приватну власність нежитлове приміщення на суму 23506 грн. 04.03.1997 року за актом прийняття-передачі майна, розподіленого на майнові паї в процесі реорганізації підприємства ССС «Незалежна України» передала учаснику розподілу - [PERSON] перераховане майно у приватну власність, де за номером 44 зазначено зерносклад 1 шт. за ціною 45077-00. 02.12.2014 року КП «МБТІ» виготовило та зареєструвало технічний паспорт на нежитлове приміщення загальною площею 246.5 кв.м. (в тому числі Склад №1 площею 133.9 кв.м. та Склад №2 площею 112.6 кв.м.), що розташоване за адресою [ADDRESS]. замовником технічного паспорту був позивач по справі [PERSON] Відповідно до довідки №363 від 06.03.2017 року Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області [PERSON] на майновий пай отримав частину складського приміщення, яким користується з 1997 року. Рішення 14 сесії У11 скликання Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 08.11.2016 року №3 позивачу передана у власність загальною площею 0.0987 га. розташована по [ADDRESS] Первомайського району Миколаївської області. Державна реєстрація права власності на вказану земельну ділянку проведено 10.11.2016 року №17471275, кадастровий номер [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. А згідно, розяснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. На даний випадок дія норми 344 ЦК України не поширюється. Крім того, доводи позивача про те, що він більше 10 років безперервно користується спірним майном, до уваги прийняти не можна, оскільки ці дії позивача не свідчать про набуття ним права власності на нерухове майно та не є підставою для набуття такого права. На підставі наведеного, суд колегія вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed