Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-23 00:00:00

28.05.2020 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з відповідним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Обухівської районної державної адміністрації, про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що в результаті реєстрації за АТ «Альфа банк» права власності на підставі застереженні в іпотечному договорі 20.03.2019 року він став єдиним законним власником нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В силу ст. 317 ЦК України відповідачі втратили право користування вказаним жилим приміщенням і підлягають зняттю з реєстраційного обліку, як такі, що порушують безумовне право власності позивача. Відповідачі звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просили визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру від 20.03.2020 року, як таке, що ухвалене з чисельними порушеннями норма закону. Зокрема, в порушення ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», державний реєстратор здійснив реєстраційну дію, не переконавшись в безспірності вимог АТ «Альфа Банк» до відповідачів за кредитним договором. В порушення п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, державний реєстратор не звернув уваги на відсутність доказів належного повідомлення відповідачів про усунення порушень основного зобов`язання. В порушення норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» державний реєстратор без дозволу відповідачів звернув стягнення на предмет іпотеки. Всі перелічені порушення на думку відповідачів дають підстави для визнання рішення про державну реєстрацію права власності незаконним. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Верестуна Олексія Івановича, треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї міста Обухова, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засідання представник позивача за первісним та представник відповідача [PERSON] за зустрічним позовом первісний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував у повному обсязі та просив у задоволенні відмовити. В судовому засідання представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечував у повному обсязі, та просив відмовити у задоволенні, первісний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Інші сторони в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. 21.11.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір в іноземній валюті в розмірі 25 000 доларів США із кінцевим строком погашення - до 2021 року (а. с. 103-105). 21.11.2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачами ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладений договір іпотеки нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 53,56 кв. м., житловою площею 29,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 106-109). Згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 160363253 від 20.03.2019 року державним реєстратором Верестуном О. І. прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на належну відповідачам квартиру [ADDRESS] за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019. адреса: 03039, м. Київ, вул. Ковпака, будинок 39. В якості підстави виникнення права власності зазначено повідомлення серія 4460, видане 19.09.2018 року АТ «Укрсоцбанк», договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору серія та 3 2433 від 15.07.2009 року. Щодо доводів відповідачів про незаконність вказаного рішення державного реєстратора через недотримання ним обов`язків встановити факт неналежного виконання боржником основного зобов`язання слід зазначити наступне. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року (далі Порядок № 1127), в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин 20.03.2019 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Таким чином, п. 61 Порядку № 1127 в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин 20.03.2019 року, не містив вимоги подачі державному реєстратору довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням. Посилання представника відповідача на факт наявності спору про суму заборгованості за кредитним договором між АТ «Альфа Банк» (далі - Банк) та відповідачами, доказами якого є звернення Банком до Обухівського районного суду Київської області із позовом про стягнення суми заборгованості за договором кредиту (цивільна справа в даний час перебуває на розгляді) теж не є беззаперечним доказом, який спростовує твердження Банку про наявність заборгованості за договором кредиту. З приводу вказаних обставин висловилася Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 15 січня 2020 року № 305/2082/14-ц, відповідно до змісту якої, наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса. Щодо доводів представника відповідачів про незаконність вказаного рішення державного реєстратора через недотримання ним обов`язку перевірити документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання відповідачами письмової вимоги Банку слід зазначити наступне. Як вбачається із доказів, наданих позивачем, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 19.09.2018 року (а. с. 110-113), які містили вимогу про усунення порушень протягом 30 днів відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», надіслані на адресу відповідачів 25.09.2019 року. Це підтверджується засвідченою копією опису вкладення від 25.09.2019 року про направлення вимог із відміткою поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану адресу (а. с. 114-117) та реєстром АТ «Укрсоцбанк» про відправлення рекомендованої кореспонденції (а. с. 118). Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року в справі № 645/1979/15-ц, відповідно до п.п 2.3. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, із врахуванням правової позиції Верховного Суду, суд прийшов до висновку, що Банком в даному випадку були здійснені всі дії, які свідчать про добросовісне виконання свого обов`язку щодо належного повідомлення боржників про необхідність усунення порушень за кредитними зобов`язаннями протягом 30 днів, що підтверджується відмітками поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлень на вказану в іпотечному договорі адресу. Суд критично ставиться на посилання представника відповідача на п. 61 Порядку № 1127 в редакції чинній на час розгляду справи, відповідно до якої іпотекодержатель для здійснення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки повинен подати засвідчену ним копію повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчену іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього" пункту', та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами). На час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії вказані вимоги не передбачалися Порядком № 1127. Щодо невиконання вимог державним реєстратором в частині дотримання вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», яким передбачено, що протягом дії цього Закону не можу бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та / або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язання громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Оскільки, вказане нерухоме майно, а саме квартира, відповідає усім вищезгаданим вимогам, встановленим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тобто на неї розповсюджується дія вказаного мораторію. Також, слід зазначити про те, що зазначена квартира, на момент вчинення правочину позивачем за первісним позовом, була єдиним житлом відповідача за первісним позовом, та членів її сім`ї, і цей факт не спростований позивачем в судовому засіданні. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 року у справі № 802/1340/18-А сформулювала наступний висновок. Відповідно до положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке витупає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті діє із врахуванням приписів ЗУ «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у буд-який спосіб. Таким чином, на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» не можу бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без згоди іпотекодавця на його відчуження. В судовому засіданні позивачем не доведено, що на момент здійснення спірної реєстраційної дії існувала згода іпотекодержателів на відчуження спірного нерухомого майна. Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що в державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа банк» в зв`язку із вимогами ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті». Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу відповідача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (ч. 2 ст. 26 ЗУ від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки вимоги первісного позову є взаємовиключними із вимогами за зустрічним позовом, то вимоги позивача за первісним позовом задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню із позивача на користь відповідача.

Outcome: partial