Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

28 серпня 2018 року представник заявниці [PERSON] адвокат Давиденко К.В ., звернувся до суду з вищезазначеною заявою, з урахування уточнення, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла бабуся заявниці - [PERSON] в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Після смерті останньої залишилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,44 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Татарбунарською РДА 24 лютого 2004 року на ім`я [PERSON] . Вказану вище земельну ділянку заявниця має право успадкувати як спадкоємець п`ятої черги за законом, відповідно до ст.1265 Цивільного кодексу України, враховуючи, що на момент смерті спадкодавця вони проживали разом. Після смерті спадкодавця, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з причин втрати нею 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, не надання доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутності доказів родинних відносин з спадкодавцем. При цьому, зазначає, що в свідоцтві про народження її матері та в свідоцтві про укладенню шлюбу останньою, ім`я матері заявниці зазначене як « [PERSON] » (російською мовою), а в свідоцтві про смерть, українською мовою значиться - «[PERSON]», тому не просліджується родинний зв`язок між нею, її матір`ю та бабусею, після смерті якої вона претендує на спадщину. На думку заявниці, розбіжності виникли через неуважність посадових осіб при перекладі імені спадкодавця з російської на українську мови, але прізвище та по батькові спадкодавця співпадають повністю в інших документах. Зазначені розбіжності в написанні імені матері заявниці, а також відсутність необхідних нотаріусу доказів щодо факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, стали причиною звернення заявниці до суду, оскільки іншого позасудового способу встановлення даних фактів законом не передбачено. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. 28 серпня 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим в справі було визначено суддю Семенюк Л.А. (а.с.16). 14 вересня 2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області заяву [PERSON] з викликом заінтересованої особи - Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин, залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків заяви (а.с.18). 01 жовтня 2018 року від адвоката Давиденка К.В. через канцелярію суду надійшла уточнена заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2018 року (а.с.24) було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. 21 лютого 2019 року ухвалою суду було витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастриліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.32). Представник заявниці - адвокат Давиденко К. В . в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.27). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Станімак І.А. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності представника, не заперечуючи проти вимог заяви (а.с.26) Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення представника заявника та представника заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом з достовірністю встановлено, що заявниця позбавлена можливості в установленому законом порядку вступити у спадок після смерті своєї бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , за відсутності доказів родинних відносин між нею та спадкодавцем та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що наявна відмова нотаріуса. Разом з тим, дослідивши надані заявником докази, суд приходить до наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.1954 року (а.с.10), виписаного російською мовою, матір`ю " [PERSON] , [INFO] года рождения" є - " [PERSON]". 19.02.1973 року був укладений шлюб між « [PERSON] » та «[PERSON]», згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.02.1973 року, виписаного російською мовою, про що зроблено актовий запис за № 11. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.06.1986 року (а.с.5), батьками « [PERSON] , [INFO] года рождения" є «[PERSON]» та « [PERSON] ». Вказаний документ також виписаний російською мовою. Із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 20.02.2006 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в місті Одеса (а.с.7). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області 07.06.2008 року (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб 07.06.2008 року з [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис за № 57. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Татарбунарською РДА Одеської області 24.02.2004 року, яким підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,44 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Також судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 11.10.2012 року (а.с.8). Листом приватного нотаріуса за № 734/01-16 від 22 серпня 2018 р. (а.с.13) підтверджується, що [PERSON] відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з причин втрати 6-місячного строку надання заяви про прийняття спадщини та не надання доказів фактичного прийняття спадщини. Крім того, не надання доказів родинних зв`язків зі спадкодавцем . З довідки №683, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 15.08.2018 року, слідує, що [PERSON] на день смерті [INFO] року була зареєстрована в [ADDRESS] та проживала по [ADDRESS] разом зі своєю онучкою [PERSON] . Із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55333940 від 02.03.2019 року слідує, що за результатами пошуку спадкової справи після [PERSON] , померлої [INFO] - інформація відсутня (а.с.36) . У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року із змінами, внесеними 25.05.1998 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. До осіб, що походять один від одного, належать пращури та їхні нащадки як чоловічої, так і жіночої статі (наприклад, прадід, дід, мати, дочка, онук, правнук та ін.). Крім того, існує також поняття походження осіб від спільного пращура, до яких належать рідні і двоюрідні брати та сестри, дядьки (тітки), племінники (племінниці). Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт родинних відносин по прямій родинній лінії між померлою [PERSON] та заявницею [PERSON] підтверджується наданими суду документами та тим, що за життя померла і заявниця підтримували родинні стосунки, взаємовідносини між ними були як між бабусею ти онучкою. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] в цій частині. Крім того, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи, яка повністю погоджується з вимогами заяви (а.с.26), за наявності в матеріалах справи достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заявниця та спадкодавець [PERSON] проживали однією сім`єю (а.с.12), тобто були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, зумовлені спільним проживанням, та які притаманні сімейним відносинам, а також несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності, саме сім`ї, у прямому розумінні цього слова, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання заявниці [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року, також задовольнивши вимоги заяви у цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved