Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

13.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2011 р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У вересні 2012р., тобто за місяць до народження сина вони припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім»ї є те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, почав бити її, не надає матеріальної допомоги, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.02.2011 р. у виконкомі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 05 червня 2015 року. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 лютого 2011 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 06 та було видане виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 15.02.2011 року (а.с. 3). Від цього шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 17.10.2012р. (а.с.5). Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Після розірвання шлюбу дитина, залишається з позивачкою. Позов був поданий до суду 13 лютого 2015 року та до ухвалення рішення позивачкою не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки та відповідача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 250 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте суду не надано квитанцію про сплату суми та не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 250 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Outcome: approved