Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

17.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом: будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що є його власником на підставі договору дарування від 10.03.1989 року. Окрім нього в будинку зареєстровані відповідачі, які після розірвання шлюбу з [PERSON] , починаючи з червня 2018 року не проживають у вказаному житлі, а тому втратили право користування даним житлом. Ухвалою суду від 26.03.2020 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Бахмацьку сільську раду Бахмацького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування. 14.05.2020 року відповідачка подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки зареєстрована разом з неповнолітньою [PERSON] в будинку за [ADDRESS] і іншого житла не має. Посилається на правову позицію ВС, висловлену у постановах від 03.04.2019 року у справі за № 210/1857/15ц та від 29.01.2019 року у справі за № 757/7180/15ц, відповідно до яких припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права членів сім`ї користуватися займаним приміщенням, а виселення з житла без надання іншого житлового приміщення можливе лише за певних умов. Також вказує, що позивачем не надано доказів наявності перешкод у реалізації його права власності на належний йому будинок внаслідок реєстрації колишньої дружини та неповнолітньої дитини у спірному майні, а до орану опіки та піклування щодо зняття з реєстрації та надання дозволу на продаж будинку позивач не звертався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити їх, так як відповідачі не проживають більше одного року в будинку, який належить йому особисто. Його колишня дружина - [PERSON] після розірвання шлюбу в червні 2018 року залишила вказане житло разом з донькою [PERSON] і забрала все їх спільне майно. На даний час він має намір створти іншу сім`ю, тому реєстрація відповідачів перешкоджає йому в цьому. Представник відповідача - [PERSON] , яка діє від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] - адвокат Ковалюх В.М. заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи- [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що з метою захисту житлових прав неповнолітньої [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо останньої слід відмовити. Щодо [PERSON] просила вирішити питання згідно закону. Крім того зазначила, що будинок за [ADDRESS] , який купила [PERSON] , потребує ремонту. Вислухавши учасників судового процесу, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що відповідачі не проживають у будинку за [ADDRESS] з червня 2018 року без поважних причин, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного Як встановлено в судовому засіданні власником будинку за [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 10.03.1989 року (а.с. 18-19). Як вбачається зі змісту довідок за № 178 та 311, виданих, відповідно 26.02.2020 року та 24.04.2018 року виконавчим комітетом Бахмацької сільської ради, [PERSON] , 1968 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.05.1992 року і по теперішній час. Зі слів сусідів остання за даною адресою фактично не проживає з червня 2018 року. [PERSON] має такий склад сім`ї: чоловік [PERSON] , 1964 року народження та донька [PERSON] , 2005 року народження (а.с.16). Відповідно до акта обстеження від 24.02.2020 року, складеного комісією у складі представників Бахмацької сільської ради та сусідів, на дату проведення обстеження [PERSON] в будинку не було, її особистих речей у приміщенні не виявлено. Зі слів рідних та сусідів [PERSON] з червня 2018 року в будинку не проживає та не приймає участі в утриманні та веденні господарства (а.с. 17). Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11-12). Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Як встановлено в судовому засіданні, з урахуванням положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України, відповідачка [PERSON] 12.02.2020 року набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2020 року житловий будинок за [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Згідно зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що [PERSON] , яка діє також в інтересах неповнолітньої [PERSON] , як член сім`ї позивача, більше року в [ADDRESS] не проживає без поважних причин, і вказані обставини підтверджені показаннями свідків та письмовими матеріалами справи, тому наявні всі підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житлом. При цьому суд також приймає до уваги, що [PERSON] має у власності інше житло. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 29 ЦК України, яка врегульовує питання щодо місця проживання фізичної особи, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Оскільки в судовому засіданні представник третьої особи- Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування, заперечувала проти задоволення позовних вимог щодо неповнолітньої [PERSON] з метою захисту її житлових прав, висновку з надання згоди на виселення не надали, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому суд також враховує, що будинок, який придбала [PERSON] потребує ремонту і на даний час непридатний для проживання в ньому. Крім того, з відповідачки на користь позивача, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 840 гривень 80 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору (а.с.7).

Outcome: partial