Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-14 00:00:00

25.03.2019 року позивач звернулась з позовом до Державного реєстратора ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: [PERSON] про скасування реєстраційних дій. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2019 року з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк». 07.03.2008 року позивачем було укладено кредитний договір з АТ «Укрсоцбанк», а також договір іпотеки, №2178 від 07.03.2008, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П., в якому вказано інших об`єкт нерухомості, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, при здійсненні реєстраційних дій, а саме реєстрації права власності за №30592863 від 01.03.2019 року з відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна № 1780805880000, яка є квартирою позивача, посилається на договір іпотеки №2178 від 07.03.2008. На думку позивача АТ «Укрсоцбанк» втратив своє право на будь-яке позасудове стягнення майна, належного позивачу, на підставі того, що 10.12.2015 року АТ «Укрсоцбанк» направив на адресу позивача вимогу про усунення порушень зобов`язань, яку він в подальшому доклав, як доказ до матеріалів позовної заяви про стягнення заборгованості, яка стала предметом розгляду в Оболонському районному суді м. Києва у справі за унікальним №756/1105/16. Відповідно до позиції Великої Палати Верховного суду, з моменту направлення вимоги про усунення порушення зобов`язання, кредитний договір припиняє свою дію, а отже кредитний договір № 380/690/08-Ж від 07.03.2008 року, на який посилається відповідач, як на підставу позасудового виникнення права власності за АТ «Укрсоцбанк», на час здійснення ним реєстраційних дій 01.03.2019 року припинив свою дію. Крім того, як вбачається з кредитного договору № 380/690/08-Ж від 07.03.2008, кредит був виданий у доларах США, а на момент вчинення відповідачем реєстраційних дій був чинний Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальників, майнового поручителя або яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа якого не перевищує 140 кв. метрів. Як вбачається з інформації наданої з Державного реєстру прав на нерухоме майно у позивача відсутня інша житлова нерухомість, окрім вищевказаної квартири, де вона фактично мешкає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати реєстраційні дії Державного реєстратора ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45847696 від 06.03.2019 року, номер запису про право власності 30592863, щодо реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» квартири за адресою: [ADDRESS] та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Оболонського районного суду від 04.04.2019 року було задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Євсєєва М.В. про забезпечення позову в справі за позовом [PERSON] до Державного реєстратора ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: [PERSON] про скасування реєстраційних дій та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 02.05.2019 року на адресу Оболонського районного суду м. Києва від відповідача АТ «Укрсоцбанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі того, що згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Крім того зазначив, що згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Враховуючи вищевикладене АТ «Укрсоцбанк» надіслав письмове повідомлення іпотекодавцю [PERSON] за вих. №08.306-297/1620 від 18.12.2018 року в якому поряд з вимогами про усунення порушень Договору кредиту зазначено, що у випадку невиконання вказаної вимоги банк застосовує своє право на позасудове врегулювання шляхом прийняття у власність предмету іпотеки - Квартири № 452 . Дане повідомлення, разом з договором кредиту, іпотечним договором та звітом про оцінку нерухомості надавались державному реєстратору та містяться в матеріалах реєстраційної справи. Щодо норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідач вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки вони регулюють лише випадки щодо примусового стягнення нерухомого житлового майна, в той час як застереження в іпотечному договорі передбачають передачу іпотекодержателю права власності в добровільному порядку, адже сторони узгодили такі умови договору. 21.05.2019 від відповідача - Державного реєстратора ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни на адресу суду надійшли пояснення, згідно яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що в договорі іпотеки є застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя. Мораторій на стягнення майна не застосовується, оскільки 26.07.2019 року від третьої особи на стороні позивача - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що Державний реєстратор ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівнадіяла з перевищенням наданих повноважень, оскільки в наданих поясненнях відсутні аргументи та посилання на докази чи документи за якими реєстратор ідентифікувала, що об`єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] це один і той самий об`єкт. Крім того зазначив, що позивач не надавала згоди на передання в іпотеку квартири [ADDRESS] , як не надавав такої згоди її чоловік, а отже зміни до Договору іпотеки не відбувалися. З приводу мораторію зазначив, що він є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання, а тому він не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати чи відчужувати без згоди власника. Враховуючи викладене, вважає, що позивачка правомірно посилається на незаконність перереєстрації Державним реєстратором ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксаною Василівною права власності на нерухомість за адресою: [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», а надані відповідачами відзив та пояснення не містять вагомих підстав, які б доводили зворотне. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач Державний реєстратор ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна до суду не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача АТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, які містяться в матеріалах справи, просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі на підставах, вказаних у його поясненнях та доказів, що містяться в матеріалах справи. Заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між Позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк", правонаступниками якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-банк», було укладено Договір кредиту №380/699/08-ж, відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 148110,0 доларів США зі сплатою12,50 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості - до 06.03.2033 на умовах, визначених Договором кредиту. Відповідно до п. 1.2. Договору кредиту мета наданого Позивачу кредиту - оплати іменних безпроцентних облігацій в кількості 9470 штук, що купуються позивачем за Договором №Б-121/2008 купівлі-продажу цінних паперів, укладеного 29.02.2008 року між Позивачем та ТОВ «Традекс Трейд». Придбана одна облігація надавала право Позивачу на придания 0,01 квадратного метра загальної площі об`єкту нерухомості - Квартири №452 . На забезпечення кредитних зобов`язань між Банком та Позивачем укладено договір застави (іпотеки) №04/1-18 від 07.03.2008, предметом якого є: 1.До моменту (дати) завершення будівництва та отримання Позивачем права власності на Об`єкт будівництва: на Квартиру №452 - майнові права на Квартиру №452; 2 .Після завершення будівництва Квартири № 452 , як об`єкту будівництва та отримання його Позивачем, в тому числі після оформлення та /або державної реєстрації права власності на Квартиру №452 - предметом іпотеки є безпосередньо Квартира №452 . Згідно п.4.7 Договору застави (іпотеки), сторони дійшли згоди про те, що заставодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом, передачі заставодержателю права власності на приміщення в рахунок виконання основного зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконання Позивачем умов Договору кредиту, станом на 18.12.2018 року, утворилася заборгованість у розмірі 108659,77 доларів США, в тому числі строкова заборгованість по тілу кредиту - у розмірі 66173,57 доларів США, прострочені відсотки - у розмірі 40739,96 доларів США, строкові відсотки - у розмірі 1746,24 доларів США. Рішенням державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни від 01.03.2019, індексний номер № 30592863, право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] було перереєстровано на нового власника - АТ «Укрсоцбанк». Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07.07.2004. Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України №1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Для проведення реєстраційних дії АТ «Укрсоцбанк» було надано державному реєстратору договір кредиту, договір застави (іпотеки), повідомлення про порушення основного зобов`язання від 18.12.2018. Як зазначалось вище, договір застави (іпотеки) від 07.03.2008 року містить застереження, яке надавало АТ «Укрсоцбанк» право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому покладений на іпотекодержателя іпотечним застереженням обов`язок щодо письмового повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі незадоволення ними його вимог про погашення заборгованості за кредитним договором, ним виконаний, що підтверджується матеріалами справи. Щодо того, що предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] , а звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , суд зазначає, що договором застави (іпотеки) передбачено, що до моменту завершення будівництва у заставу передаються майнові права на приміщення за будівельною адресою: [ADDRESS] , а після його завершення предметом іпотеки є саме приміщення. Посилаючись на відмінність у зазначених об`єктах, позивачем не надано доказів щодо того, що приміщення за будівельною адресою: [ADDRESS] після завершення будівництва набуло іншої поштової адреси, ніж квартира [ADDRESS] , правомірність реєстрації права власності на яку за заставодержателем оспорюється в даному провадженні. У пункті 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору застави (іпотеки) позивач мала зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Доказів щодо втрати нею права на проживання за даною адресою матеріали справи не містять. Лише відсутність відомостей щодо права власності на нерухоме майно (окрім спірної квартири) у Реєстрі речових прав на нерухоме майно не вказує на те, що спірна квартира є постійним місцем проживання позивача. З цих підстав, суд вважає, що на дані правовідносини, з огляду на надані суду докази, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється. Посилання позивача на те, що кредитний договір та договір застави (іпотеки) припинили свою дію з моменту направлення вимоги про усунення порушення зобов`язання від 10.12.2015 є необґрунтованими, суперечать положенням ЦК України щодо підстав припинення зобов`язань. За таких обставин, з урахуванням заявлених у справі підстав позову та наданих доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 04.04.2019 забезпечено позов в даній справі та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч.9 ст.158 ЦПК України, дані заходи забезпечення позову мають бути скасовані судом у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed