Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що він з 20 вересня 2014 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачкою припинені з 01 серпня 2016 року. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння між ними, вони мають несумісні характери та різі погляди на життя. На даний час мешкають окремо та спільне господарство не ведуть. Вважає, що шлюб з відповідачкою розпався остаточно і поновленню не підлягає тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2014 року у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 882 (л.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5- копія свідоцтва про народження дитини). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. В силу вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище відповідача, та після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Майстренко».

Outcome: approved