Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] у червні 2017 року звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя та виділ її в натурі. В обґрунтування позову посилався на те, що 15.10.1999 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2012 року між ними розірвано. З метою захисту своїх конституційних і цивільних прав на майно яке було придбано у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти обох з подружжя 08.11.2012 року ним було подано позов про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. 10.12.2012 року відповідачка також звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Дані позови були об`єднані в одне провадження за №2-2580/12.. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року його позовні вимоги до [PERSON] задоволено частково, у його особисту власність в рахунок поділу виділено музичний синтезатор «Yamaha PSR SQ-16» вартістю 1159,50 грн., студійні колонки «Adam A7» вартістю 3969 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 46 дюймів вартістю 3000 грн., м`яку частину шкіряну «Ріна-201» вартістю 15372 грн., а всього на суму 23500,50 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до нього про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, у власність [PERSON] на праві особистої власності виділено автомобіль марки «Mitsubishi Lancer Comfort», державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, вартістю 84084 грн., у його власність виділено квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,90 кв.м., у тому числі житловою 36,30 кв.м., вартістю 498 382 грн.; музичний синтезатор «Corg Cronas 88» вартістю 31480 грн.; домашній кінотеатр «Samsung HT-TXQ120K» вартістю 2532 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів, вартістю 1500 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів вартістю 7000 грн., електричну духовку «Whirlpool» вартістю 4800 грн., мікрохвильову піч «Whirlpool» вартістю 4400 грн., пральну машину «Whirlpool» вартістю 3600 грн., стіл «Calligaris BON TON» вартістю 5000 грн., шість стільців «Calligaris Arena» вартістю 6000 грн., витяжку «Faber» вартістю 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234 грн., наушники «Senneiser ND-650» вартістю 2000 грн., дві виставкові шафи, відповідно вартістю 9000 грн. та 1000 грн., а всього майна на загальну суму 669 409,50 грн.. З нього на користь [PERSON] стягнуто грошову компенсацію за різницю в частках вартості майна подружжя в розмірі 304 413 грн.. В решті позовних вимог відмовлено. Припинено право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане в шлюбі. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17.06.2014 року. змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 p., зазначено у резолютивній частині рішення вартість виділеного йому майна: домашній кінотеатр «Samsung HT -TXQ120K» вартістю 2532,18 грн. - замість зазначеної 2532 грн., електрична духовка «Whirlpool» вартістю 1718,40 грн. - замість зазначеної 4800 грн., мікрохвильова піч «Whirlpool» вартістю 1819,80 грн. - замість зазначеної 4400 грн., пральна машина Whirlpool» вартістю 1516, 80 грн. - замість зазначеної 3600 грн., витяжка «Faber» вартістю 579,60 грн. - замість зазначеної 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091,54 - замість зазначеної 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234,10 грн. - замість зазначеної 1234 грн., виключено з переліку виділеного йому майна 2 виставкові шафи вартістю відповідно 9000 грн. та 1000 грн., визначено вартість виділеного йому майна на загальну суму 565 854,42 грн. замість зазначеної 669 409,50 грн.. Змінено розмір стягнутої з нього на користь [PERSON] грошової компенсації частки в майні подружжя: стягнуто з нього на користь [PERSON] 252 635, 46 грн. замість 304 413 грн.. В решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, справ від 16.07.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження. Постановою Верховного Суду України від 22.10.2014 року відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року. У вказаній постанові Верховний Суд України погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірне нежитлове приміщення та земельна ділянка під ним придбана [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності та за кошти, отримані нею від підприємницької діяльності , на спірні об`єкти нерухомості не розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя. Вважає, що такий висновок Верховного Суду України був зроблений попри наявні нотаріально посвідчені заяви надані ним при укладанні договорів купівлі-продажу, як нежитлового приміщення 11.06.2009 року так і земельної ділянки 14.03.2011 року у відповідності до ст. 60, 65 СК України, я яких зазначено, що він, як чоловік покупця надавав згоду на придбання цього майна, що і договори укладені в інтересах сім`ї.. Крім того зазначив, що у 2015 році Верховним Судом України були змінені правові позиції з даного питання та визначено, що майно фізичної особи підприємця, яке використовуються для її господарської діяльності вважається спільним майном, як і інше майно набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Враховуючи те, що спірне нежитлове приміщення, а саме будівля гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS] були придбані під час зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти, з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просив суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у нерухомому майні, а саме будівлі гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] складають по 50% для кожного з подружжя. Визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у нерухомому майні, а саме земельній ділянці площею 0,0736 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS] складають 50% для кожного із подружжя. Виділити в натурі у власність [PERSON] таке нерухоме майно: У будівлі гаражу, що знаходиться по [ADDRESS] , приміщення 16-3 площею 71,70 кв.м., вартістю 60310 грн., що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку № 1 , площею 0,0279 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 39876 грн., що складає 50/100 ідеальних часток. Виділити в натурі у власність [PERSON] таке нерухоме майно: у будівлі гаражу, що по [ADDRESS] : майстерню 16-1, площею 34,20 кв.м., комору 16-2 площею 9,10 кв.м., коридор 16-4 площею 3,80 кв.м., частину приміщення гаражу 16-3-1 площею 24,60 кв.м., а всього загальною площею 71,70 кв.м., вартістю 60310 грн., що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку №2 площею 0,0279 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі» кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 39876 грн., що складає 50/100 ідеальних часток. Право спільної сумісної власності на дане майно припинити. Земельну ділянку №3 площею 0,0178 га. за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться в [ADDRESS] , вартістю 25440 грн., залишити у спільному користуванні сторін. Для реалізації поділу будівлі гаражу по [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] демонтувати ворота в приміщенні 16-3-1, закласти проріз цеглою на місцях демонтування воріт, поштукатурити та пофарбувати водними сумішами приміщення 16-3-1, а всього провести роботи загальною вартістю 2940 грн. [PERSON] влаштувати цегляну перегородку товщиною 0,25 м., поштукатурити цегляну перегородку та пофарбувати приміщення 16-3 водними сумішами, а всього провести роботи загальною вартістю 595 грн.. Визначити вартість виділеного у власність [PERSON] майна на загальну суму 50093 грн.. Визначити вартість виділеного у власність [PERSON] майна на загальну суму 50093 грн.. 05.09.2017 року відповідачкою було подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вважає, що об`єктом позову є та сама земельна ділянка та та сама будівля гаражу, а також сторони ті ж самі, а отже справи №725/2577/17 та справи №2-2580/12 є тотожними за своєю сутністю та конкретним змістом. Крім того вказувала, що позивачем пропущено строк позовної давності вважає, що трирічний строк сплинув 15.07.2016 року. 01.11.2018 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до змісту якої у позивача після надання експертом Висновку судової оціночно-будівельної земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи виникла необхідність в уточненні позовних вимог. Так відповідно до Висновку №18073 від 05.10.2018 року експерт прийшов до висновку про наявність технічної можливості виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по [ADDRESS] із самостійним виходом відповідно до часток співвласників по 1/2 частині з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Так експертом на вирішення суду надано 4 варіанти розподілу нежитлового приміщення по [ADDRESS] та 8 варіантів поділу земельної ділянки. Зокрема позивачем обрано перший варіант розподілу будівлі гаражу та перший варіант розподілу земельної ділянки та відповідно просив суд визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя. Право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] припинити. Визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS] є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя. Право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS] , припинити. Виділити в натурі у власність [PERSON] , 1/2 ідеальну частку у нерухомому майні - будівлі гаражу, що знаходиться по [ADDRESS] , а саме приміщення гаражу позицією 16-3" площею 67,80 кв.м., вартістю 351896 грн., що складає 47/100 ідеальних часток у праві спільної власності вказаного майна. Для реалізації варіанту розподілу будівлі гаражу по [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] влаштувати перегородку в приміщенні 16-3, розділивши нею дане приміщення на дві частини: 16-3/ площею 28,50 кв.м. та 16-3// площею 67,80 кв.м., розділити енергоносії та їх облік. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію різниці вартості часток у спільному майні подружжя на будівлю гаражу, що знаходиться по [ADDRESS] , в розмірі 20242 грн.. Право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] - припинити. Виділити в натурі у власність [PERSON] , 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у [ADDRESS] , а саме - частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану у плані синім кольором у формі неправильного багатокутника з вершинами в точках 11-12-13-14-15-16-17-6-7-8-9-10-11, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т. 11: 30,33; 3,76; 3,11; 9,05; 2,00; 6,28; 0,64; 5,20; 1,50; 5,18; 5,44; 14,45. Право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у [ADDRESS] по [ADDRESS] , припинити. В судових засіданнях позивач та його представники позов підтримали з підстав викладених у позові. Просили його задовольнити. Відповідачка та її представник у судових засіданнях заперечували проти задоволення позову. У судовому засіданні 11.06.2019 року [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі оскільки позивачем пропущено строки звернення до суду із даним позовом. Експертиза була призначена з порушенням її прав. Крім того єдиним власником спірного майна є вона та воно було придбано самостійно відповідачкою для зайняття підприємницькою діяльністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 12.03.2019 року, надав суду покази згідно яких пояснив, що познайомився із сторонами приблизно у 2010 році, коли ТзОВ «Захід» ЛТД шукало кому здати в оренду приміщення по [ADDRESS] , тоді знайшли [PERSON] та [PERSON] . Договір Оренди був укладений з [PERSON] . Перебуваючи постійно у даному приміщенні, оскільки там знаходився його кабінет, він бачив як позивач керував робочими, розмовляв з клієнтами та підписував накладні. Також він особисто у них купував меблі. Свідок [PERSON] у тому ж судовому засіданні, пояснив суду, що знайомий із сторонами, оскільки з 1977 року працює в майстерні по ремонту годинників яка знаходиться у [ADDRESS] Десь з середини 2005 року у цьому ж будинку було здано приміщення під магазин меблів куди прийшли [PERSON] та [PERSON] . Кожного дня він їх бачив, та розмовляв з ними. Коли проходив через зал, бачив що клієнтів обслуговували як [PERSON] так і [PERSON] . Крім того бачив як [PERSON] пересовував та розвантажував меблі. Свідок [PERSON] , який є дядьком відповідачки надав суду пояснення, що коли в кінці 2007 року він з дружиною вирішили придбати диван, прийшовши до магазину на проспекті зупинка «Мікрорайон» там був [PERSON] , який показав дивани, журнали пояснював про супутні матеріали. Також був свідком того як [PERSON] керував робочими при розвантажуванні меблів. Свідок [PERSON] у засіданні 12.03.2019 року пояснив, що є хрещеним дочки сторін - [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] та [PERSON] займалися продажем меблів. [PERSON] був присутнім при розвантажуванні меблів, постійно був задіяний у роботі, розмовляв із поставщиками. Коли купляв меблі його обслуговував [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 26.03.2019 року надав пояснення відповідно до яких сторони йому відомі, купляв у магазині на [ADDRESS]. Обслуговувала його відповідачка та спілкувався тільки з нею, оскільки окрім [PERSON] у магазині не було нікого. Меблі забирав самостійно. Свідок [PERSON] вказав, що пам`ятає лише відповідачку, купляв у неї меблі та кухню десь у 2006 - 2007 роках. При продажі обслуговувала його [PERSON] та не пам`ятає чи був ще хтось у магазині. Товар забирав самостійно на таксі. Магазин відвідував 2 чи 3 рази. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON] по роботі, яка приходила оформляти кредит. [PERSON] розширювала магазин та у ньому був пункт видачі споживчих кредитів. З клієнтами окрім [PERSON] ніхто не працював, [PERSON] приводила клієнта до неї, а вона вже розповідала їм умови кредиту. [PERSON] знає як колишнього чоловіка [PERSON] . Прийомом товару займалась [PERSON] та їй не відомо хто завантажував меблі клієнтам. В той час коли [PERSON] народила вона перебувала за кордоном, про те кілька разів заходила до магазину коли приїздила у 2006-2007 роках бачила [PERSON] з дитиною у магазині. Свідок [PERSON] надав пояснення, що він є приватним підприємцем, займається виготовленням меблів, які виставляв у магазині у [PERSON] для продажу. Надав також послуги по збиранню, завантажуванні та розвантажуванні меблів. Також купляв у [PERSON] матрац додому. З [PERSON] у них були заключені договори про поставку та співпрацю. Магазин він відвідував 2-3 рази на тиждень, магазином займалась [PERSON] , а [PERSON] він не бачив ні разу. Знає, що [PERSON] був націлений на створення студії. Крім того вказав, що є рідним братом відповідачки та вважає, що всі свідки позивача брешуть. Свідок [PERSON] який є чоловіком відповідачки надав суду покази, що між ним та [PERSON] у 2010 році був укладений договір про співпрацю, відповідно до якого він здійснював монтаж меблів. [PERSON] надавала йому номери телефонів клієнтів чи навпаки. Раз на тиждень він заходив до магазину та бачив як [PERSON] приходила до клієнтів та здійснювала продаж меблів. Окрім [PERSON] він нікого не бачив у магазині з товаром приїздили і вантажники які його розвантажували. На той час коли він співпрацював із [PERSON] він не бачив позивача в магазині. З 2005 по 2010 роки йому не відомо чи працював позивач з [PERSON] . Суд заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що 15.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1460 (т.1 а.с.145). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (т.1 а.с.146). 11.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу виділеного нерухомого майна, а саме будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та зареєстровано право власності на дане майно за [PERSON] (т.1 а.с. 133-135). 14.03.2011 року між Чернівецькою міською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS] та видано [PERSON] Державний Акт на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с. 137-140). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2012 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та зареєстрований 15.10.1999 року, шлюб з [PERSON] розірвано (т.1 а.с.148). Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23.01.2013 року рішення залишено без змін (т. 1 а.с.149-150). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, Виділено на праві особистої власності [PERSON] в рахунок поділу: музичний синтезатор «Yamaha PSR SQ-16» вартістю 1159,50 грн., студійні колонки «Adam A7» вартістю 3969 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 46 дюймів вартістю 3000 грн., м`яку частину шкіряну «Ріна-201» вартістю 15372 грн., а всього на суму 23500,50 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, у власність [PERSON] на праві особистої власності виділено автомобіль марки «Mitsubishi Lancer Comfort», державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, вартістю 84084 грн., у власність [PERSON] виділено квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,90 кв.м., у тому числі житловою 36,30 кв.м., вартістю 498 382 грн.; музичний синтезатор «Corg Cronas 88» вартістю 31480 грн.; домашній кінотеатр «Samsung HT-TXQ120K» вартістю 2532 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів, вартістю 1500 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів вартістю 7000 грн., електричну духовку «Whirlpool» вартістю 4800 грн., мікрохвильову піч «Whirlpool» вартістю 4400 грн., пральну машину «Whirlpool» вартістю 3600 грн., стіл «Calligaris BON TON» вартістю 5000 грн., шість стільців «Calligaris Arena» вартістю 6000 грн., витяжку «Faber» вартістю 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234 грн., наушники «Senneiser ND-650» вартістю 2000 грн., дві виставкові шафи, відповідно вартістю 9000 грн. та 1000 грн., а всього майна на загальну суму 669 409,50 грн.. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошову компенсацію за різницю в частках вартості майна подружжя в розмірі 304 413 грн.. В решті позовних вимог відмовлено. Припинено право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане в шлюбі (т.1 а.с. 93-100). Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17.06.2014 року. змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 p., зазначено у резолютивній частині рішення вартість виділеного [PERSON] майна: домашній кінотеатр «Samsung HT -TXQ120K» вартістю 2532,18 грн. - замість зазначеної 2532 грн., електрична духовка «Whirlpool» вартістю 1718,40 грн. - замість зазначеної 4800 грн., мікрохвильова піч «Whirlpool» вартістю 1819,80 грн. - замість зазначеної 4400 грн., пральна машина Whirlpool» вартістю 1516, 80 грн. - замість зазначеної 3600 грн., витяжка «Faber» вартістю 579,60 грн. - замість зазначеної 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091,54 - замість зазначеної 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234,10 грн. - замість зазначеної 1234 грн., виключено з переліку виділеного йому майна 2 виставкові шафи вартістю відповідно 9000 грн. та 1000 грн., визначено вартість виділеного [PERSON] майна на загальну суму 565 854,42 грн. замість зазначеної 669 409,50 грн.. Змінено розмір стягнутої з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації частки в майні подружжя: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 252 635, 46 грн. замість 304 413 грн.. В решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року залишено без змін (т.1 а.с. 106-110). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, справ від 16.07.2014 року відмовлено [PERSON] у відкритті касаційного провадження (т.1 а.с. 111-113). Постановою Верховного Суду України від 22.10.2014 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року (т.1 а.с. 184-185). Щодо доводів відповідачки, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року у справі №2-2580/12, яке було залишено в силі рішенням апеляційного суду Чернівецької області та не скасовано вищими інстанціями, вже було вирішено спір щодо поділу спірного приміщення гаражу та земельної ділянки по [ADDRESS] , суд їх не приймає до уваги як підстави відмови у позові та вважає за необхідне зазначити наступне. Так, досліджені копії зазначених судових рішень, дають суду можливість прийти до висновку, що при розгляді цивільної справи №2-2580/12 була надана правова оцінка певним фактам у справі, а саме, при здійсненні тлумачення приписів ст. ст. 57, 60, 61 СК України, дійшли висновку про те, що спірне нежитлове приміщення та земельна ділянка під ним, розташовані по [ADDRESS] , придбана [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності та за кошти, отримані нею від підприємницької діяльності. Отже, на спірні об`єкти нерухомості не розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя. Разом з тим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці не було прийнято рішення про визнання даного майна особистою приватною власністю [PERSON] .. Крім того слід зауважити, що поділ та виділ нерухомого майна є абсолютно різними правовими категоріями і регулюються різними нормами матеріального права. Також не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідачки, що зазначеним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2580/12 припинено право спільної сумісної власності подружжя, оскільки даним рішенням в силу вимог ч.3ст.372 ЦК України було припинено справо спільної сумісної власності на те майно яке було поділене між ними та до складу якого спірне у даній справі нерухоме майно не ввійшло. Відносно аргументів щодо пропуску позивачем строку позовної давності вони також не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідно до ч.2 ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так рішення апеляційного суду Чернівецької області у справі №2-2580/12 яке є остаточним було прийняте 17.06.2014 року та з цього часу розпочався три річний строк позовної давності який закінчувався 17.06.2017 року. З даною позовною заявою до суду [PERSON] звернувся 15.06.2017 року тобто у межах трирічного строку. Не заслуговують на увагу і посилання відповідачки на порушення її прав при призначені експертизи, оскільки судом було вжито всіх заходів, щодо її повідомлення та виклику в судове засідання у якому вирішувалось питання призначення експертизи. Також ухвала про призначення експертизи не була оскаржена відповідачкою та як пояснив судовий експерт [PERSON] у судовому засіданні 12.03.2019 року відповідачка перешкоджала йому у доступі до об`єктів експертизи. А тому в силу ст. 109 ЦПК України судом визнається факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме наявність можливості розподілу нежитлових приміщень та земельної ділянки по [ADDRESS] . Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою регулюються Главою 5 ЦК України. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Внаслідок чого можна дійти до висновку, що майно фізичної особи-підприємця яке використовується у її господарській діяльності є спільним сумісним майном подружжя, як і інше майно набуте в період шлюбу за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Таким чином і доходи від підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в силу вимог ч.2 ст.61 СК України є спільною сумісною власністю. Також слід звернути увагу і на Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012, яке офіційно розтлумачило ч.1 ст.61 СК України, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Виходячи з наведеного фізична особа-підприємець повинна довести, що джерело коштів отриманих для здійснення підприємницької діяльності підтверджує належність цих коштів до особистої приватної власності одного з подружжя. Обсяг майна, що є особистою приватною власністю подружжя визначений ст. 57 СК України. Зокрема до нього належить майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Так відповідно до договору купівлі - продажу від 11.06.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , виділеного нерухомого майна, а саме будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , а саме абз. 3 п.7 [PERSON] надав згоду [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу виділеного нерухомого майна, яке було предметом цього договору, за грошові кошти набуті ними в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 133). Крім того за згодою [PERSON] 14.03.2011 року між Чернівецькою міською радою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0736 га., кадастровий номер [NUMBER] за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в [ADDRESS], /п.10.1 Договору/ та відповідно до Довідки виданої приватним нотаріусом Довганюк А.К. №4/01-16 від 19.02.2013 року [PERSON] було повідомлено, що правовим наслідком вчиненої ним нотаріальної дії є надання згоди на набуття права спільної сумісної власності подружжя на майно, що набувається подружжям за час шлюбу (т.1 а.с. 137-138, 61). Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка підписуючи зазначені вище договори та не оспорюючи їх усвідомлювала та погоджувалась з тим, що майно набуте нею за Договорами за кошти набуті подружжям під час шлюбу та в інтересах їх сім`ї. Крім того попри заперечення відповідачки, показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що [PERSON] приймав участь здійсненні дружиною підприємницької діяльності пов`язаної з реалізацією меблевої продукції, зокрема здійснював закупівлю товару, організовував його розвантаження та безпосередньо реалізовував меблеву продукції. Підстав ставити під сумнів дані покази у суду не має. Разом з тим суд критично ставиться до показів свідків [PERSON] (рідного брата відповідачки), [PERSON] (чоловік відповідачки), оскільки вони є близькими родичами та мають безпосередню зацікавленість у результаті розгляду справи на користь [PERSON] .. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON] оскільки як видно з її показів наданих під час судового засідання із відповідачкою вона перебуває у дружніх відносинах, оскільки навіть після звільнення не раз навідувалась до неї у магазин у гості. А тому її покази суд вважає сумнівними. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] жодним чином не спростовують доводів позивача та показів інших свідків. З наведеного суд приходить до висновку, що хоча спірне майно і було придбане для здійснення підприємницької діяльності, однак відповідачкою не доведено, що кошти за які дане майно було придбане належали [PERSON] на праві особистої приватної власності, як і не спростовано доводи позивача про те, що [PERSON] приймав активну участь у здійсненні нею підприємницької діяльності. Виходячи з цього відповідно до ч.3, ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 ст.364 ЦК України). Так відповідно до Висновку експерта №18073 судової оціночно-земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 05.10.2018 року експерт прийшов до висновку про наявність технічної можливості виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по [ADDRESS] із самостійним виходом відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Так, експертом на вирішення суду надано 4 варіанти розподілу нежитлового приміщення по [ADDRESS] , та 8 варіантів розподілу земельної ділянки за цією ж адресою. [PERSON] обрав із запропонованих експертом варіантів розподілу нежитлового приміщення, а саме, Варіант розподілу 1 згідно якого співвласнику І пропонується виділити приміщення 16-1 - майстерня площею 34,20 кв.м., 16-2 - кладова площею 9,10 кв.м., 16-3/ - частина гаражу площею 28,50 кв.м., 16-4 - коридор площею 3,8 кв.м. загальною вартістю 392380 грн., що становить 53/100 та на 3,90 кв.м. більше ідеальної частки. Співвласнику ІІ пропонується виділити приміщення 16-3// - частина гаражу площею 67,80 кв.м., вартістю 351896 грн.. Із запропонованих варіантів розподілу земельної ділянки, позивач обрав Варіант розподілу 1 згідно якого 1 власнику пропонується виділити частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану в плані зеленим кольором. Запропонована ділянка має форму неправильного багатокутника з вершинами в точках 1-2-3-4-5-17-16-15-14-13-12-11-1, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т.1: 41,54; 25,87; 3,60; 1,79; 14,05; 6,28; 2,00; 9,05; 3,11; 3,76; 30,33; 2,61. Другому співвласнику - виділити частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану в плані синім кольором. Запропонована ділянка має форму неправильного багатокутника з вершинами в точках 11-12-13-14-15-16-17-6-7-8-9-10-11, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т.11: 30,33; 3,76; 3,11; 9,05; 2,00; 6,28; 0,64: 5,20; 1,50; 5,18; 5,44; 14,45. Дані варіанти розподілу передбачають технічну можливість виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по [ADDRESS] із самостійним виходом відповідно до часток співвласників з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, покази свідків,

Outcome: approved