Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Калинівка. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21 серпня 2000 року придбав у відповідача [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Калинівка Веселинівського району,\~ про що між ними був укладений договір купівлі-продажу, який зареєстрований Універсальною Товарною - сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових угод\~ за № 512. 24 серпня 2000 року позивач зареєстрував право власності на будинок\~ в Веселинівській філії ММБТІ за реєстровим № 84, про що було видано реєстраційне посвідчення. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконанні, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально договір посвідчено не було. На теперішній час позивач бажає укласти договір відчуження належного йому будинку, для чого звернувся до сектору з питань державної реєстрації Веселинівської райдержадміністрації для реєстрації відповідного договору, проте йому було відмовлено. Враховуючи те, що відповідач вважає договір купівлі-продажу дійсним та не вбачає підстав для його нотаріального посвідчення, крім того на підставі зазначеного договору Миколаївським МБТІ вчинено державну реєстрацію права власності позивача на вказаний будинок, що позбавило сторони можливості здійснити нотаріальне оформлення договору на даний час, тому позивач змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в с. Калинівка Веселинівського району Миколаївської області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимого визнає повністю.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони 21 серпня 2000 року уклали договір купівлі - продажу будинку, що розташований за адресою: с. Калинівка Веселинівського району Миколаївської області. Вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку нотаріально сторони не посвідчили, оскільки він був посвідчений Універсальною Товарно- сировинною Біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод за № 512 В подальшому, 24 серпня 2000 року, Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу здійснено реєстрацію права власності на будинок, що розташований за адресою: с. Калинівка Веселинівського району за позивачем [PERSON] В,В., за реєстраційним № 84, про що видано реєстраційне посвідчення. На теперішній час позивач бажає узаконити своє право на будинок, однак відповідач вважає договір купівлі-продажу дійсним та не вбачає підстав для його нотаріального посвідчення. Статтею 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~від 10 грудня 1991 року\~ N 1956-XII\~ біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі,\~ не\~ підлягають\~ нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про товарну біржу»\~членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржи. На момент укладення угоди купівлі-продажу сторони були членами біржі, зазаначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу будинку, допущену до обороту на товарній біржі. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що про недійсність договору позивач дізналася лише в 2016 році, а тому суд вважає, що його вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладено,

Outcome: approved