Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.07.2010 року відділом РАГС Рівненського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 758. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.05.2011р.н. На протязі останніх чотирьох років проживають окремо. Сімейне життя не склалось внаслідок хвороби він перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнових спорів між ними немає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16.07. 2010 р. відділом РАГС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис №758. Позивач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачка [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подала заяву в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, примирення неможливе, сім»я розпалась. Просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Поданою до суду письмовою заявою відповідачкаАгафонова Л.М. визнала пред"явлений до неї позов, що дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. За приписами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.07.2010 року відділом РАГС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 758. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 27.05.2011р.н., про що в книзі реєстрації народжень 07.06.2011р. зроблено актовий запис № 1369, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини вже близько чотирьох років, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115, 160 СК України,

Outcome: approved