Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

16 січня 2013 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом звернулась [PERSON], в якому просила: 1. Визнати недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії від 11.12.2007року довідка МСЕ-ДНА № 593961, у частині встановлення причини інвалідності [PERSON] - загальне захворювання. 2. Скасувати експертне рішення ДзержинськоїМСЕК м. Кривого рогу від 11.12.2007 року у частині встановлення причини інвалідності [PERSON] загальне захворювання. 3. Визнати недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу від 04.03.2008 року, Довідка № 2061/61 від - 04.03..2008 року про не визнання інвалідом, даних для встановлення процентів втрати працездатності не має. 4. Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області видати мені направлення для огляду на МСЕК. 5. Зобов'язати Комунальний медичний заклад «Обласний центр медико-соціальної експертизи» негайно поновити мої порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду [PERSON] , щодо встановлення причини інвалідності [PERSON], а також визначити ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона працювала з 09.10.1959 року до 09.02.1981 рік, на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк на Криворізькому металургійному заводі, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 27 квітня 1962р. при виконанні трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 Криворізького металургійного заводу «Криворіжсталь» зі мною стався нещасний випадок, в результаті якого я отримала виробничу травму: тріщину медального меніску правого колінного суглобу. 09.10.1959 року наказом № 42 від 07.10.1959 року я була прийнята на роботу на Криворізький металургійний завод за професією робітниці по сортуванні металу прокатного цеху, 24.06.1961 року переведена на роботу машиністом крану, де працювала до 09.02.1981 року, коли була звільнена розпорядженням № 59 від 23.02.1981 року за власним бажанням у зв'язку з виходом пенсію. 27.04.1962 року при виконанні трудових обов'язків машиніста електрокрану прокатного цеху, приблизно між другою та четвертою годиною ночі, я прямувала до їдальні. Виходячи з підземного пішохідного тунелю, вже безпосередньо у приміщенні адміністративно-побутового корпусу цеху, де була розташована їдальня, у темряві, оскільки освітлення було недостатньо, я перечепилася через грубу малого діаметр), яка знаходилася вище від рівня підлоги, на 6-7 см. і впала на праве коліно. Після падіння піднятися я не змогла, мене підвів електромонтер цеху [PERSON], який йшов позаду і бачив момент падіння. [PERSON] оператор посту управління сортопрокатного цеху, допомогла дійти до приміщення здоровпункту. [PERSON] - фельдшер, оглянула мене і прийшла до висновку, що я отримала при падінні важку виробничу травму правого коліна, запросила до здоровпункту змінного майстра бригади, нині покійного [PERSON] , останній побачивши у якому стані язнаходжусь запросив в здоровпункт бригадира слюсарів [PERSON] Фельдшер [PERSON] сказала [PERSON] , що необхідно оформити акт про нещасний випадок на виробництві що стався зі мною , виробнича травма, була дуже серйозна, однак цього не було зроблено. Фельдшер викликала швидку допомогу, яка доправила мене до міської лікарні № 2.МЄНЄ супроводжувати [PERSON] та слюсар [PERSON] Черговий лікар надав мені першу медичку допомогу , на травмовану ногу наклали дерев'яні лангети, а потім відвезли додому. Вдень 27 квітня 1962 року мені у цеховій поліклініці Криворізького металургійного заводу видали" лікарняний (серія 10955 № 025626) і поставили діагноз: тріщина медіального, меніска правого суглобу призначили лікування. 28.04.1962 року до мене до дому приїхав [PERSON] начебто відвідати, але основною його метою було умовити мене не наполягати на склад ані акту про нещасний випадок. До 21 травня 1962 року я була на лікарняному, так як у мене двоє діток , чоловік інвалід, я на лікарняному втрачала заробіток, попрохала лікарів мене виписати на роботу. 21.05.1962 року вийшла на роботу, проте мені стало зле, дуже боліло (коліно і я не мала змоги повноцінно працювати, [PERSON] оформив мені відпустку, у завкомі профспілки надали путівку до санаторію в місті Словянську Донецької області. Лікарняний лист (листок непрацездатності первинний) серія 10825 № 025626 виданий мені 27 квітня 1962 року поліклінікою Криворізького металургійного заводу з діагнозом: тріщина медіального меніска правого колінного суглоба, вид непрацездатності підкреслено, нещасний випадок на виробництві, я не здавала, до табельної цеху, оскільки [PERSON] сказав, і наполіг, що цього робити не потрібно. У табелі виходів - на роботу, у дні, коли я знаходилась на лікарняному, з 27.04. 1962 року до 21.05 1962 року мені проставили робочі зміни виходу на роботу згідно з графіком роботи . У серпні 1962 року я знову звернулась за наданням медичної допомоги поліклінікою Криворізького металургійного заводу. Відповідно до дублікату листка непрацездатності серії 11372 за № 092359, виданого 2 серпня 1962 року поліклінікою Криворізького металургійного заводу 06.08.1962 року по 10.08,1962 року я знаходилася на амбулаторному лікування з діагнозом: забій правого колінного суглобу. Цей листок непрацездатності я також не здавала до табельної цеху на прохання [PERSON] [PERSON] не здавала лікарняні листи та не оформлювала виробничу травму на прохання майстра [PERSON], враховуючи власне правове положення та становище працівників на комбінаті, юридичну необізнаність щодо належного оформлення отриманої нею травми на виробництві, вважає, що в цьому випадку була допущена посадова недбалість з боку керівництва підприємства та небажання відповідати наслідки отриманої мною виробничої травми. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Після того як [PERSON] отримала травму коліна, розслідування відповідно до встановленого законодавством порядку не проводилося, отримана мною травма не була оформлена як така, що отримана під час виконання мною трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 Криворізького металургійного заводу «Криворіжсталь». 13 грудня 2005 року [PERSON] звернулась до керівництва підприємства на якому отримала травму з проханням, розслідувати нещасний випадок , що стався зі мною 27.04.1962 року при виконанні трудових обов'язків машиніста електрокрану прокатного цеху, відповідно до встановленого законодавством порядку, та скласти акт про нещасний випадок на виробництві за формою №1. Однак незважаючи на надані мною докази, у складані акту про нещасний випадок на виробництві за формою №1 мені було відмовлено. У вересні 2006 року я звернулась до Криворізького районного суду із заявою про встановлення факту трудового каліцтва. 19 грудня 2006 року суд розглянув мою заяву про встановлення факту трудового каліцтва і ухвалив рішення про задоволення моєї заяви про встановлення факту трудового каліцтва під час виконання мною трудових обов'язків в результаті нещасного випадку ,який мав місце 27 квітня 1962 року. Однак підприємство ВАТ «МітталСтіл Кривий Ріг» звернулось до апеляційного суду Дніпропетровської області з апеляційною скаргою . Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 ківітня 2007 року рішення Криворізького районного суду від 19 грудня 2006 року було скасовано, а заяву про про встановлення факту трудового каліцтва залишено без розгляду. Після звернень до Президента України, Криворізькою державною інспекцією промислової державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в металургії Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду відповідно до ст..ст.22 та 39 Закону України « Про охорону праці» роботодавцю, ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», було видано припис за формою Н-9 від 12.07.2007 року №48/6-5 яким зобов'язано провести розслідування нещасного випадку, що стався зі мною, Комісія призначена наказом від 27.07.2007 року №732 по ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» провела розслідування нещасного випадку , що стався зі мною 27 квітня 1962 року під час виконання трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 Криворізького металургійного заводу «Криворіжсталь». склала акт форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 і взяла його на облік. Медико-соціальна експертна комісія при огляді 12,12,2007 року встановила другу групу інвалідності, про що зазначила у довідці серії МСЕ- ДНА-01 № 593961, але не пов'язала інвалідність з виробничою травмою, отриманою мною 27.04.1962 року, посилаючись на відсутність у акті форми Н-І за №64 від 22 вересня 2007 ,у пункті 8 , діагнозу згідно листка непрацездатності . У довідці серії МСЕ-ДНА-01 № 593961 Дзержинська Медико-соціальна експертна комісія м. Кривого Рогу при огляді 12.12.2007 року зазначила причина інвалідності: загальне захворювання, хоча у розділі: рекомендаційні заходи по відновленню працездатності записала: «лікування у травматолога» Тобто непрямо визнала, що причина захворювання травма! Я вимушена була знову звертатись до Криворізької державної інспекції промислової державної інспекції промислової безпеки та охорони праці в металургії, яка видала припис від 13.02.2008 р. № 1/6-5 та зобов'язала власника ВАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг» скласти акт відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі вказаного припису роботодавцем було складено Акт№9 від 20 лютого 2008 року за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався зі мною 27.04.1962 року, у якому, у пункті 9 був зазначений діагноз : «тріщина медіального меніску правого колінного суглобу» Роботодавець видав [PERSON] направлення на повторний огляд Дзержинською міжрайонною МСЕК. 04.03.2008 року коли я прибула на засідання Дзержинської міжрайонної МСЕК , дочекалась виклику,зайшла у кімнату, де засідала комісія, фактичного повторного огляду , як це передбачено чинним на той час Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1992 р. №83 не проводилось. Комісія засідала у не повному складі, відповідно до п. 22 Положення № 83 хворого, який направляється на комісію, представляє лікар, який лікує, 5о голова лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного неладу, вказаних осіб, на засіданні МСЕК не було, голова комісії [PERSON] без будь-яких запитань, я навіть не роздягалась, стояла у верхньому одязі, видала мені документ: довідку про невизнання інвалідом №167/0 за №2061/61 у якій. зазначила, що даних для встановлення % трати працездатності не має, довідка була підписана невідомою особою, гість зазначеної у бланку довідки «Голова Дзержинської МСЕК О.В. Печкіна» було авторучкою вписано «В О» і чийсь підпис. Згідно з п.п. 23, 25, 26 Положення медико-соціальна експертиза повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання. Медико-соціальні експертні комісії проводять засідання тільки у повному складі і колегіально приймають рішення. Дані експертного огляду і рішення заносяться до акта огляду та протоколу засідання медико-соціальної експертної комісії, які підписуються головою, членами комісії і засвідчуються печаткою. Зазначу , що акта огляду та протокол засідання медико-соціальної експертної комісії повинен бути підписаний головою, а не невідомою особою, із статусом «ВО». Вважаючи, що МСЕК, не об'єктивно, упереджено здійснив огляд , на голову комісії під час розгляду впливав представник роботодавця, для якого моя наполегливість у встановлені факту виробничої травми, була викликом, прикладом для інших працівників, Із якими стався нещасний випадок на виробництві, але акт про нещасний випадок який стався із ними на виробництві, не складався, [PERSON] вимушена була звернутись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання протиправної бездіяльності Міністерства охорони здоров'я з розгляду звернення про направлення до інституту медицини праці м. Київ Академії Медичних Наук України та зобов'язання направити мене до інституту медицини праці м. Київ Академії Медичних Наук України для проведення обстеження та дати висновок на предмет наявності чи відсутності причинного зв'язку між нещасним випадком та захворюванням. Дніпропетровський окружний адміністративний суд, постановою від 15.04.2011 року, відмовив мені у задоволені адміністративного позову повністю. Стосовно вимоги про зобов'язання Міністерства охорони здоров'я направити мене до інституту медицини праці м. Київ Академії Медичних Наук України для проведення обстеження та дати висновок на предмет наявності чи відсутності причинного зв'язку між нещасним випадком та захворюванням,Суд зазначив,що не може своїм рішенням підмінювати рішення( компетенцію) державного органу ( суб'єкта владних повноважень), який наділений, згідно діючого законодавства України, відповідними правами та обов'язками. 16 вересня 2011 року [PERSON] звернулась до Головного Лікаря Комунального закладу «Дніпропетровський обласний центр медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я» [PERSON] з проханням направити її до інституту медицини праці м. Київ Академії Медичних Наук України для проведення обстеження та дати висновок на предмет наявності чи відсутності причинного зв'язку між нещасним випадком та захворюванням. Головний Лікар Комунального закладу «Дніпропетровський обласний центр медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров'я» [PERSON] своїм листом від 04.10.2011 року повідомив наступне: . «Первинно Ви були оглянуті 12.12.07р. Дзержинською МСЕК, яка встановила Вам другу групу інвалідності, загальне захворювання, безстроково. Відсотки втрати працездатності не встановлені за відсутності в акті про нещасний випадок діагнозу та первинної медичної документації по отриманій у 1962р. травмі. У Вашому «Акті про нещасний випадок на виробництві» № 64 по ф.Н-1, складений 22.09.07р. про травму, отриману Вами 26.04.1962р. зазначений механізм травми: «вийшла з підземного тунелю, перечепилася через трубу і впала на ліве коліно».В акті відсутній діагноз, перебування на лікарняному листку, кількість днів непрацездатності, тощо.» Дзержинська Медико-соціальна експертна комісія як при первинному огляді, так і при повторному огляді не виконала вимог вказаних нормативно- правових актів, Інструкції № 183 та Положення № 83 при наданні мені II групи інвалідності Фактично комплексного обстеження мене: опитування, вивчення необхідних документів, комісійного огляду усіма членами МСЕК та оцінка стану всіх систем організму, вивчення всіх необхідних даних лабораторних та функціональних методів дослідження , не здійснювалось. Інструкція № І 83 не містить диспозитивних норм щодо вибору відповідачем підстав надання мені відповідної групи інвалідності, Вважаю, що виключати із причин інвалідності яка мені встановлена 12 грудня 2007 року при огляді Дзержинською МСЕК м. Кривого Роту, - виробничу травму, отриману внаслідок нещасного випадку, що стався зі мною 27 квітня 1962р. при виконанні трудових обов'язків машиніста крану металургійного виробництва дрібно-сортового стану 250-2 сортопрокатного цеху №1 Криворізького металургійного заводу «Криворіжсталь» із діагнозом зазначеним у акті форми Н1«Про нещасний випадок на виробництві» №9 від 20 лютого 2008 року тріщина медального меніску правого колінного суглобу, Дзержинська МСЕК не мала будь-яких підстав. За таких обставин рішення Дзержинської МСЕК від 11.12. 2007 та від 04.03.2008 року слід визнати недійсним із зобов'язанням відповідача провести повторний огляд. 23.02.2018 позивач [PERSON] звернулась із заявою про відмову від частини позовних вимог. Так, відповідно до вказаної заяви, остання вважає за необхідне відмовитися від частини позовних вимог до відповідача, а саме: визнати недійсним рішення Дзержинської медико-соціальної експертної комісії м. Кривого Рогу від 04.03.2008 року, Довідка № 2061/61 від 04.03.2008 року про не визнання інвалідом, даних для встановлення процентів втрати працездатності не має. Залишити тільки одну позовну вимогу: Зобов'язати Комунальний заклад «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, місцезнаходження: 49005, м. Дніпропетровськ, пл. Соборна, 14, тел. (0562) 46-33-45, тел/факс (0562) 46-00-23, негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду [PERSON], щодо встановлення причини інвалідності [PERSON], а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення. 02.03.2018 року ухвалою суду задоволено заяву позивача та продовжено подальший розгляд даної справи за уточненим позовом [PERSON] до КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про зобов'язання Комунальний заклад «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, місцезнаходження: 49005, м. Дніпропетровськ, пл. Соборна, 14, тел. (0562) 46-33-45, тел/факс (0562) 46-00-23, негайно поновити її порушені права, шляхом проведення об'єктивного повторного медичного огляду [PERSON], щодо встановлення причини інвалідності [PERSON], а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) і прийняти відповідне рішення - на загальних підставах. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] (за довіреністю) уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради - [PERSON](за довіреністю) у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на за те, що огляд [PERSON] було проведено відповідно до вимог законодавства, і просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - [PERSON] (за довіреністю) також просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], 1935 р.н., вперше оглянута 12.12.07 р. Дзержинською МСЕК за направленням КЗ «Міська поліклініка №4» по діагнозу двобічний після- травматичний гонартроз 3-4 стадії, з первинним направленням ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» для визначення відповідно огляду ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з каліцтвом, що сталось 27.04.62 р., Акт за формою Н-1 №64 від 22 вересня 2007 року. Згідно представленої медичної документації та при огляді на МСЕК у [PERSON] виявлені виражені патологічні зміни у обох колінних суглобах, болісність та обмеження рухів у обох тазостегнових суглобах та суглобах хребта, що дало підставу для встановлення 2 групи інвалідності безстроково, загальне захворювання. Діючи згідно законодавства (Наказ МОЗ України № 212 від 22.11.95 р. «Про затвердження Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків»), МСЕК не могла розглядати питання встановлення причини інвалідності трудове каліцтво та встановлення % втрати професійної працездатності по наданому акту, так як в ньому відсутній діагноз. Врахувавши правомірність дій МСЕК, наданих [PERSON] роз'яснень Дзержинської МСЕК від 12.12.07 р., письмової відповіді головного лікаря КЗ «ОЦМСЕ» [PERSON] № М-35 від 22.02.08 р. у зв'язку із зверненням [PERSON] до обласного управління охорони здоров'я, позивачу складено Акт за ф.Н-1 № 9 від 20.02.08 р., в якому зазначено діагноз «тріщина медіального меніску правого колінного суглобу» та надане повторне направлення на МСЕК. 04.03.2008 року проведено повторний огляд [PERSON] Дзержинською МСЕК та Обласною МСЕК №6 - причина інвалідності не змінена, % втрати професійної працездатності не встановлено, так як відсутні дані про динамічний нагляд за період до 2005 р. та ютініко-рентгенологічні дані вказують на множинні дегенеративно-дистрофічні зміни суглобів. Крім того, відповідно до наявних матеріалів справи встановлено, що при Медико-соціальній експертизі [PERSON] - детально проаналізована вся представлена у формі 088/0 інформація та проведено огляд хворої (початок експертизи 19.11.07 р., закінчення - 12.12.07 р., початок експертизи 03.03.08 р., закінчення - 04.03.08 р.); - дотриманий обсяг необхідного дослідження, прийнятого при обстеженні хворих з захворюваннями суглобів - зібраний та аналізований анамнез життя та хвороби, проведене об'єктивне обстеження з допомогою звичайних та інструментальних методів; - дотримано вимоги «Положення про медико-соціальну експертизу » №83 від 22.02.92 р. - повторний огляд на МСЕК не потребує присутності лікуючого спеціаліста, огляд проведений у присутності представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. У експертному рішенні МСЕК враховано: - по травмі 1962 р. терміни тимчасової непрацездатності - 24 дні з 27.04.62 р. по 20.05.62р. (згідно акту №9 від 20.02.08 р.); - після закінчення тимчасової непрацездатності [PERSON] продовжувала працювати на тому ж місці роботи за професією машиніст крану металургійного виробництва сортопрокатного цеху до звільнення за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію у 1981 р. (згідно копії її трудової книжки), а отже допускалась до роботи без обмежень після проходження щорічних періодичних медичних оглядів у цеховій поліклініці; - згідно виписки з амбулаторної картки: амбулаторна карта до 2003 відсутня, наявна амбулаторна картка ведеться з 2003 р., звернулась за медичною допомогою до травматолога вперше у 2005 р., обстеження у травматологічному відділенні КЗ « Міська лікарня №2» - з 12 по 26 жовтня 2007 р. по діагнозу: післятравматичний двобічний гонартроз 3 ст. зі змішаною контрактурою обох колінних суглобів. Відповідно до результатів обстеження та рекомендації Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (УкрДержНДТ МСПІ), де [PERSON] перебувала з 29.04.08 р. по 08.05.08 р. з метою виявлення зв'язку захворювання з виробничою травмою 1962 р.,діагноз інституту по справі: поліостеоартроз з враженням тазостегнових суглобів, Ro- стадія ІІ-ІІІ, колінних суглобів, Ro-стадія ПІ, genu varum,комбінована контрактура, порушення функції тазостегнових суглобів 1 ступеня, колінних III ступеня, виражене порушення статики та ходи. Поширений остеохондроз, спондилоартроз з переважним враженням поперекового відділу хребта, люмбалгія, порушення функції хребта І ступеня. Згідно заключення № 2409 УкрДержНДІ МСПІ виявлена в процесі обстеження патологія та ступінь вираженості функціональних порушень з боку опорно-рухового апарату в теперішній час обмежують життєдіяльність [PERSON] у вираженій ступені( самообслуговування II, пересування II) , що дозволяє погодитись з рішенням МСЕК, що встановила [PERSON] другу групу інвалідності від загального захворювання ( згідно Інструкції про встановлення груп інвалідності, наказ МОЗ України №183 від 07.04.04 р.). Підстав для зміни причини інвалідності та встановлення % втрати професійної працездатності немає. Невстановлення [PERSON] причини інвалідності трудове каліцтво та невстановлення % втрати професійної працездатності обгрунтовано, так як хвороби, наявні у [PERSON], не мають етіопатогенетичного зв'язку з перенесеною у 1962 р. виробничою травмою. Не можливо розцінити виявлені у [PERSON] зміни у суглобах як наслідок виробничої травми 1962 р., так як відсутнє ізольоване враження правого колінного суглоба (післятравматичними вважаються зміни, що виникли у ділянці тіла, яка зазнала впливу травмуючого фактора); наявне симетричне, множинне, рівноцінне по вираженості ураження колінних, тазостегневих суглобів та суглобів хребта, яке свідчить про можливу дію на хрящову тканину суглобів організму інших факторів (вік, надлишкова маса тіла, тривале фізичне навантаження, обмінні порушення, гормональні порушення, захворювання сполучної тканини, щитовидної залози, деякі інфекційні, паразитарні захворювання, захворювання крові, шкідливі звички, прийом деяких лікарських препаратів, дія шкідливих хімічних речовин та радіації), які привели до їх дегенеративно-дистрофічних змін (підстава для висновку - наявність та рівень медичної освіти членів Дзержинської та Обласної МСЕК № 6, лікарів УкрДержНДІ МСПІ та членів комісії УкрДержНДІ МСПІ, літературні та статистичні дані). Крім того, позивач під час розгляду даної справи відмовився від позовних вимог стосовно визнання рішення МСЕК недійсним, чим фактично погодився з його проведенням. Станом на 02.03.2018 року рішення МСЕК не скасоване. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідач - КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, виконав всі обов'язки при повторному огляді [PERSON], а саме: Дзержинською МСЕК та Обласною МСЕК №6 - причина інвалідності не змінена, % втрати професійної працездатності не встановлено, так як відсутні дані про динамічний нагляд за період до 2005 р., тому суд вважає, що вина з боку відповідача щодо відмови проведення повторного огляду [PERSON] відсутня, отже вимоги [PERSON] до КЗ «Дніпропетровський обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, суд вважає необґрунтованими. Посилання [PERSON] на порушення її права та необхідності проведення повторної експертизи є безпідставними, так як останньою було отримано результати за проведеними експертизами - міжрайонної МСЕК, обласної МСЕК, а також обстеження в УкрДержНДІ МСПІ. Тобто, Обласним центром МСЕ було дотримано порядок прийняття та оскарження рішень, який регулюється Положенням № 1317 «Про медико-соціальну експертизу». Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що правових підстав для проведення повторного медичного огляду [PERSON], щодо встановлення причини інвалідності останньої, а також встановлення ступеня втрати професійної працездатності (у процентах), не має, тому вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частиною 2 ст.16 ЦК встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Отже, діюче законодавство передбачає застосування конкретного способу захисту цивільного права, яке залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Під час розгляду і вирішення цивільної справи суд визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, характеру порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed