Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

16 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказала, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з 1998 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина, який знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, чим ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду й до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій присла розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Просив розгляд справи проводити за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Задонецькою сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 02 (а.с. 6). З довідки № 310 від 14.07.2014 року, виданої Задонецьким сільським головою, вбачається, що [PERSON] дійсно мешкає і зареєстрована в [ADDRESS], та має склад сім"ї: мати [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, з огляду на положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років станом на серпень 2014 року становить 1286 грн., де 30 % із вказаної суми становить 385,80 гривень на місяць, мінімальна сума аліментів не може бути меншою від вказаної. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, коли позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач не має постійного, фіксованого заробітку, суд приходить до висновку про можливість застосування ст. 184 СК України, тобто визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є фізично здоровою людиною, доказів про стягнення за іншими виконавчими листами не надав, таким чином, суд не визнає відповідача неспроможним надавати матеріальну допомогу, та щодо виконання обов»язку по утриманню дитини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, те, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved