Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

05.12.2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Виконкому Савинської селищної ради № 3 від 14.01.2016 року вул. Калініна було перейменовано в вул. Калинову. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказав, що [PERSON] після смерті матері - [PERSON] став одноосібним власником вищезазначеного житлового будинку. Крім позивача у спірному будинку зареєстрований його рідний брат - відповідач по справі [PERSON]. Після смерті матері , влітку 2015 року відповідач зібрав свої речі і виїхав з вказаного будинку на заробітки в Російську Федерацію. Позивач намагався встановити зв'язок з відповідачем, але це йому не вдалось. 27.11.2017 року депутатом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], був складений акт обстеження про не проживання відповідача у спірному Будинку з 2015 року по сьогоднішній день. Реєстрація відповідача у житловому будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним, оформити субсидію, та негативно впливає на його бюджет . Крім того позивач має намір продати будинок. Позивач надав заяву, в якій позов підтримав та наполягав на його задоволенні, просив справу розглянути за йог відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про причину неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Заперечень проти позову не надходило. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.06.2012 року , виданого КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», вбачається ,що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності в рівних частинах по ? , позивачу [PERSON] та його матері [PERSON]. Після смерті матері [PERSON], власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , став позивач [PERSON]. В домовій книзі значиться відмітка про реєстрацію відповідача у вищезазначеному будинку, тоді як з акту обстеження від 27.11.2017 складеного депутатом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], був складений акт обстеження про не проживання відповідача у спірному будинку з 2015 року по сьогоднішній день. Відповідно до положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член власника сім"ї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідаі не проживає в спірному будинку з 2015 року з власної волі, його речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у грудні 2017 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: approved