Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Луганськ, мотивуючи тим, що [PERSON] є її матір»ю. Після смерті матері вона не може отримати у відділ ДРАЦС свідоцтво про смерть останньої, оскільки мати померла на тимчасово окупованій території України, де неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнятий для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою, іншого шляху в неї немає. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи: Конотопського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не з"явився, надали заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, вимоги заяви [PERSON] визнають повністю (а.с.17). Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року, вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З довідки № [NUMBER], виданої 22.10.2014 управлінням соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, видно, що [PERSON], яка народилася [INFO] року в с.Коханівка Дубов»язівського району Сумської області, громадянка України, яка постійно проживала в [ADDRESS] перемістилася з тимчасово окупованої території. Останній раз термін дії довідки було продовжено з 10.11.2015 (а.с.6). В повідомленні Артемовського районного відділу Луганського міського управління МВС ЛНР від [INFO] року № 41/3201 зазначено, що [INFO] року за адресою: [ADDRESS] був виявлений труп [PERSON] без ознак насильницької смерті (а.с.5). В лікарняному свідоцтві про смерть № 48, виданому 1 квітня 2016 року ДУ «ЛДБЛ № 15 ЛНР», довідці про причину смерті від 1 квітня 2016 року, вказано, що [PERSON], 1926 року народження, померла [INFO] року в [ADDRESS] причина смерті: Хронічна судинна енцефалопатія ІІІ, атеросклероз судин головного мозку (а.с.3,4). З повідомлення Конотопського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 19 травня 2016 року № 1102-06-31вбачається, що надане [PERSON] остаточне лікарське свідоцтво про смерть № 48 від 1 квітня 2016 року, видане державною установою «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 15 ЛНР» м. Луганськ, складене на [PERSON], не є підставою для державної реєстрації смерті вказаної особи в органах державної реєстрації актів цивільного стану на території України, оскільки видане медичною установою, яка не мала на те законних повноважень відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 року № 1085-р (а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Пунктом 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видане медичним закладом, розташованим на тимчасово окупованій території, не є підставою для реєстрації її смерті на території України. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров»я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Заявник [PERSON] є громадянином України (а.с.9). З довідки виконкому Дубов»язівської селищної ради Конотопського району від 25 травня 2016 року видно, що [PERSON], 1948 року народження, є жителькою [ADDRESS], згідно довідки від 22.10.2014 № 59050000040 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 10.11.2015 (а.с.14). Враховуючи вищевикладене, оскільки мати заявника [PERSON] померла [INFO] року на тимчасово окупованій території України та після її смерті заявник не має змоги отримати свідоцтво про смерть станньої на території держави, то з метою захисту прав та законних інтересів громадянина України слід встановити факт, про який просить заявник.

Outcome: approved