Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу, який знаходиться на вкладному рахунку відповідача, та моральну шкоду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.12.2014 року уклала з відповідачем договір банківського вкладу №10004009612579, згідно якого розмістила в банку відповідача грошові кошти у розмірі 150 000 грн. на строк до 20 березня 2015 року, зі сплатою 13% річних. Після спливу строку дії договору відповідач не повернув грошові кошти позивачу. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму неповерненого вкладу у розмірі 150 000 грн. та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, заперечень до позовної заяви не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 20.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) „Найкращий від Миколая on-line" у гривнях №10004009612579, на строк до 20 березня 2015 року включно. Сума вкладу складає 150 000 грн. Процентна ставка по вкладу становить 13% річних. Відповідно до п. 1.6 договору Банк відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок №26307112794628. Після закінчення строку дії договору [PERSON] позивачу не було повернено грошові кошти. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунках відповідача, на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 із змінами від 25.05.2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з'ясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки між сторонами склалися договірні відносини, які регулюються зобов'язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. Отже позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню. Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений, тому його в силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial