Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ЛНАУ про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, моральної шкоди. В якому прохала: стягнути з ЛНАУ на її [PERSON] заробітну плату за період з червня 2014 року по серпень 2014 року в сумі 7 199 грн. 56 коп.; компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з червня 2014 року по серпень 2014 року 10 479 грн. 13 коп.; моральну шкоду - 5 000 грн.; середній заробіток за час затримки виплати сум при звільненні за період з 27 серпня 2014 року по 08 лютого 2016 року 39\~171 грн. 80 коп. В обґрунтування позову зазначила, що вона [PERSON] з 06 грудня 2004 року по 29 серпня 2014 року працювала на посаді асистента кафедри економічної кібернетики у ЛНАУ. У звязку з проведенням антитерористичної операції в Луганській області, неможливістю там проживання, вона змушена була покинути своє постійне місце проживання та працевлаштування. На сьогоднішній день вона проживає та зареєстрована в [INFO], як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Після звільнення з нею не було проведено розрахунків всіх належних сум по заборгованості заробітної плати. У звязку з цим вона тривалий час не мала коштів для проживання, переїзду та пошуку роботи, що завдало додаткових моральних та фізичних страждань та негативно вплинуло на самопочуття. На день подачі заяви про звільнення відповідач зобовязаний виплатити на її користь заробітну плату за період з червня 2014 року по серпень 2014 року в сумі 7 199 грн.56 коп. Листом від 03 квітня 2015 року відповідач підтверджує факт заборгованості по заробітній платі., але розрахунки не проводить. Вважає, що відповідач зобов'язаний виплатити на її користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з червня 2014 року по серпень 2014 року в сумі 10\~479 грн. 13 коп., тому вона і звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Вважає, що не пропустила строк звернення до суду. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали. Прохали застосувати термін позовної давності до вимог про стягнення моральної шкоди. Зазначили, що у звязку з захопленням незаконними збройними формуваннями частини Луганської області ЛНАУ пройшов перереєстрацію з території, яка не підконтрольна Україні, на підконтрольну територію. При цьому вся фінансово-господарська документація була захоплена невідомими озброєними особами та переміщена на підконтрольну Україні територію не була. У звязку з чим ЛНАУ не володіє фінансово-господарською документацією, на підставі якої може визнати або спростувати позов [PERSON] Крім того, ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на нарахування та виплату заробітної плати. Третя особа територіальна Державна інспекція з питань праці у Харківській області в судове засідання свого представника не направила, надіславши суду клопотання про розгляд справи без її відсутності. (а.с.35). Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що відповідач юридична особа ЛНАУ не володіє кадровою та фінансово-господарською документацією, яку не змогло перевезти під час збройного конфлікту у Луганській області на територію, підконтрольну Україні (а.с.15). Позивачка [PERSON] надала суду копію : трудової книжки серії АВ №350542 на ім'я [PERSON]; витягу з наказу ЛНАУ №98к від 06 грудня 2004 року; витягу з наказу ЛНАУ №105к від 29 серпня 2014 року, якими підтверджується факт перебування її у трудових відносинах з ЛНАУ, де вона працювала на посаді асистента кафедри економічної кібернетики з 06 грудня 2004 року по 29 серпня 2014 року та звільнилася за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.6-9). Зазначені фактичні дані відповідачем не спростовані, тому суд вважає їх доведеними. Згідно зі ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.115 ч.1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно довідки ЛНАУ №03-79 від 08 жовтня 2014 року про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття) нарахована заробітна плата за період з лютого 2014 року по липень 2014 року включно : [PERSON] заробітна плата за лютий складає 3\~204 грн. 53 коп.; за березень 3\~204 грн. 53 коп.; за квітень 3\~217 грн. 93 коп.; за травень 3\~244 грн. 72 коп.; за червень - 3\~286 грн. 14 коп., за липень - 3\~266 грн. 88 коп., середньоденний заробіток становить 107 грн. 32 коп. (а.с.21). Довідка підписана керівником та головним бухгалтером, містить штамп та печатку ЛНАУ, які не визнані в установленому законом порядку недійсними. Крім того, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, [PERSON] [PERSON] національний аграрний університет. Звітній рік 2014. Відомості за звітний місяць (сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок) з січня 2014 року по травень 2014 року включно : січень 3\~255,53; лютий 3\~204,53; березень 3\~204,53; квітень 3\~217,93; травень 3\~244,72. (а.с.22). Враховуючи доводи [PERSON] про наявність заборгованості по зарплаті та неспроможність ЛНАУ з об»єктивних причин спростувати ці вимоги, суд вважає можливим виходити з даних довідки про заробітну плату (а.с.21) та даних з індивідуальних відомостей про застраховану особу (а.с.22), а саме, що заробітна плата позивачки за червень становить 3\~286 грн. 14 коп., за липень - 3\~266 грн. 88 коп., за 26 днів серпня (107,32х20) 2\~146 грн. 40 коп., середньоденний заробіток 107 грн. 32 коп. (а.с.21). З огляду на вказане та за відсутністю інших належних доказів, з ЛНАУ на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість по зарплаті за 2014 рік за червень - 3\~286 грн. 14 коп., за липень - 3\~266 грн. 88 коп., за 26 днів серпня (107,32х20) 2\~146 грн. 40 коп., а всього 7\~199 грн. 56 коп., згідно розрахунку заборгованості (а.с.11). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в загальній сумі 7\~199 грн. 56 коп. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно з Наказом Міністерства Аграрної політики та продовольства України від 20 жовтня 2014 року №408 «Про організацію освітнього процесу в [PERSON] національному аграрному університеті» встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території Луганської області [PERSON] національний аграрний університет, за винятком відокремлених структурних підрозділів університету, проводить свою освітню діяльність (згідно з наявною ліцензією на освітню діяльність та сертифікатами про акредитацію) на базі Харківського національного технічного університету сільського господарства імені [PERSON]. [PERSON] національний аграрний університет розміщується за адресою: 61002, м. Харків, вулиця Артема,44. Призначено виконуючим обов'язки ректора [PERSON] національного аграрного університету [PERSON].(а.с.37). Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII. Згідно з ч.2 ст.14 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом, у районі проведення антитерористичної операції» можуть вводитися тимчасове обмеження прав і свобод громадян. Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, пунктом 3 Порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи. Відповідно до ч.6 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів). Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обов»язки. Згідно ст.1 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2013 року № 85-VIII, метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції. Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також громадянам, які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції. Разом з тим, згідно ч.5 ст.51 Бюджетного Кодексу, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Оскільки заробітна плата та інші виплати [PERSON] за 2014 рік не включені в кошторис відповідача 2015 року, то вони можуть бути стягнуті тільки в судовому порядку. Як слідує із п.20 постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»: установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред»явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Як встановлено судом, відповідачем в день звільнення розрахунок з позивачем проведено не було, заборгованість\~\~по заробітній палаті не виплачена. Оскільки з позивачем повного розрахунку відповідачем проведено не було, періодом затримки розрахунку при звільненні є період з 27 серпня 2014 року (день, наступний за днем звільнення) по день повного розрахунку, тобто, по 10 лютого 2015\~\~року (день ухвалення рішення в справі). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки за період з 27 серпня 2014 року по 08 лютого 2016 року не підлягають задоволенню, оскільки не встановлена вина роботодавця в несвоєчасному розрахунку, що фактично викликано економічною дестабілізацією в зоні проведення антитерористичної операції. З цього приводу відповідачем надано Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили, виданий ТПП України 29 грудня 2015 року (а.с.90). Відповідно до ЗУ „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року з наступними змінами передбачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Пунктом 1 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, передбачено, що дія цього Положення поширюється на підприємства, установи та організації усіх форм власності і господарювання і застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Пунктом 2 зазначеного Положення передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період з червня 2014 року по серпень 2014 року не підлягають задоволенню, оскільки не вбачає у діях відповідача умисного ухилення від своїх обов»язків, невиплата заробітної плати при звільненні зумовлена обставинами непереборної сили, а саме проведенням антитерористичної операції та вимушеним переміщенням з окупованої території. З цього приводу відповідачем надано Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили, виданий ТПП України 29 грудня 2015 року (а.с.90). Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі викладеного, в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки суд не вбачає у діях відповідача умисного ухилення від своїх обов»язків, невиплата заробітної плати при звільненні зумовлена обставинами непереборної сили, а саме проведенням антитерористичної операції та вимушеним переміщенням з окупованої території. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок, від сплати якого при подачі позову звільнений позивач.

Outcome: partial