Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50% з усіх видів доходів, до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, 10.12.2015 року у них народився син [PERSON], обовязки по вихованню якого несе самостійно, а відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини. Посилаючись на те, що на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, самостійно не може забезпечити сина, а відповідач є працездатним та має таку можливість, інших аліментних зобовязань не має, просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду заяву, в якій поданий позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №250694 (а.с.4). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (частина 2 ст. 182 СК України). Відповідно до довідки №6408 від 16.03.2013 року, відповідач [PERSON] знаходиться на обліку Житомирського обєднаного управління ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію працівників, які займають прокурорські посади при повній вислузі років, сумарна сума доходу за 2016 рік становить 36568,34 грн. (а.с.14). Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, з врахуванням визнання відповідачем позову, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову в повному обсязі, та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову 17 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 10.12.2033 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати до державного бюджету України, що складаються з судового збору розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved