Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 12.10.2001 р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але на даний час шлюбні стосунки між сторонами припинені, та спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що сім'я розвалилась остаточно та відновленню не підлягає. У зв'язку з вищевикладеним позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], та стягнути з відповідача по справі аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 04.11.2014 року і повноліття доньки. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2001 р., про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції зроблено актовий запис № 660. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час стосунки між сторонами припинені, сторони мешкають окремо. Відновляти шлюбні відносини позивач не має наміру і подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами. Ст. 112 СК України встановлено, що шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що оскільки сторони припинили спільне життя, тривалий час мешкають окремо один від одного, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати щодо оформлення розірвання шлюбу в органах РАЦС повністю. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 ч. 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] в свідоцтві зазначені сторони по справі. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на дитини, а має можливість, так як працездатний, через те заявлені вимоги слід задовольнити, стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 04.11.2014 року і до повноліття доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved