Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах ПАТ КБ «Правекс-Банк» 31.08.2015 року звернувся до суду з цим позовом із вимогою стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості в сумі 94539,46 грн. за укладеним між сторонами кредитним договором №5009-006/-08Р від 28.01.2008 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем власних зобовязань. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, однак, подав попередньо до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримавши завялені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, просила визначити стягнення боргу у меншому від сумарно заявленого розмірі. Зауважила про сплату відповідачем позивачу 5500 грн. в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, представивши виписки банку щодо відповідної оплати Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Даний спір належить до категорії цивільно-правових спорів позовного провадження загальної підсудності, що за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є підсудним Жмеринському міськрайонному суду. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Згідно вимог ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З пояснень відповідача в судовому засіданні установлено, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №5009-006/08Р від 28.01.2008 року, що додатково підтверджується копією останнього із додатком (а.с.9-13, 14-15), на оплату позичальником вартості автомобіля, придбаного за договором купівлі-продажу товарів №002202 від 25.01.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля в національній валюті на загальну суму 43967 грн. у строк з 28.01.2008 року по 28.01.2015 року зі сплатою 15,49 % річних. Відповідно до п.4.1. договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладання договору застави і надання позичальником банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку. У відповідності до п.4.1., 4.5. кредитного договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 524 гривень щомісяця до 10 числа наступного місяця; відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п.1.2. даного договору. Згідно п.10.1. Договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. З представленого позивачем розрахунку оспорюваної заборгованості (а.с.5-8) вбачається факт прострочення [PERSON] за договором кредиту №5009-006/08Р від 28.01.2008 року повернення позивачу станом на 09.06.2016 року кредитних коштів в розмірі 30867,00 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 26354,70 грн., а також підставність нарахування пені за наслідком прострочення зазначених оплат, обставини чого формально визнані представником відповідача. Разом з тим, суд не приймає до уваги вимоги позивача та їх розрахунок в частині розміру заявленої до стягнення на його користь з відповідача пені, що становить ознаку предявлення вимоги стосовно сплати позичальником непропорційно великої суми компенсації у виді пені, тобто вочевидь понад пятдесят відсотків фактичного розміру невиконаних грошових зобовязань за кредитним договором, що відповідає застереженням, які містяться у п.5 ч.3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" стосовно несправедливості такої вимоги, з урахуванням чого та обставин щодо невиправданого тривалого зволікання позивача із предявленням заявлених наразі позовних вимог у понад піврічний строк після закінчення строку дії правочину за формально передбаченого договором права дострокового стягнення заборгованості у повному обсязі, зокрема, за рахунок заставленого автомобіля згідно п.п.7.1.4, надто за наявних у представлених представником відповідача виписках банку самостійних застережень позивача щодо зарахування додатково здійснених оплат в рахунок погашення раніше списаної безнадійної заборгованості за даним кредитним договором, а тому вказану сукупність обставин суд визнає такими, що мають істотне значення для даної справи, з підстав чого вважає за можливе у встановленому законом порядку застосування зменшення значень заявленої до стягнення пені із визначенням даного виду неустойки за кредитом в розмірі 6000 грн. та пені за процентами в розмірі 4000 грн. Одночасно судом приймаються до уваги повідомлені представником відповідача та документально підтверджені виписками банку позивача від 09.10.2015 року та від 02.09.2015 року (а.с.37, 39) щодо здійснення [PERSON] часткової сплати на користь ПАТ "КБ "Правекс-Банк" заборгованості у розмірах 3500 грн. та 2000 грн. відповідно, на суму яких за її поділом на рівні частини підлягають зменшенню суми прострочених процентів та пені за проценти згідно встановленої п.п.6.1.2. кредитного договору черговості погашення заборгованості відповідно до вказаних складових предмету даного позову, що визначає суму боргу по процентах наразі в розмірі 18002,45 грн. (20752,45 грн. (3500грн. + 2000 грн.) /2), та суму пені за прострочення процентів з урахуванням її зменшення остаточно в розмірі 1250 грн. (5000 грн. (3500грн. + 2000 грн.) /2). За наслідком незаявлення ніким із сторін про застосування до спірних правовідносин правил позовної давності судом дане питання не вирішується. Таким чином, з урахуванням викладених обставин в судовому засіданні встановлено підстави задоволення у повному обсязі позовних вимог стосовно стягнення з відповідача на користь позивача простроченого боргу за кредитом в сумі 30867 грн., та часткового задоволенню заявлених вимог щодо відповідного стягнення вказаних додатково обрахованих сум прострочених процентів, пені за їх прострочення, а також пені за прострочення кредиту. Судові витрати, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог слід пропорційно стягнути з відповідача на користь позивача згідно документально підтверджених витрат із сплати судового збору (а.с.1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved