Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

29.11.2017 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивачкою зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.08.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 500, 00 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі, до досягнення дитиною повноліття. Всі гроші, що надходять на утримання дочки перераховуються на власний рахунок дитини і вона самостійно ними розпоряджається, виходячи з її потреб. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, оскільки працює в службі таксі на власному автомобілі. Крім того, при вирішенні питання щодо розміру аліментів на дитину щомісячно, відповідач запевнив про надання ним додаткової допомоги на утримання дочки залежно від потреб, однак добровільно не брав участі у додаткових витратах, які були викликані зверненням дитини, з огляду на те, що дитина має творчі здібності, які вони розвивають. На теперішній час витрати на утримання дочки зросли, а тому просила змінити визначений судом розмір аліментів у сумі 500, 00 грн, який сплачує відповідач на утримання дочки на частку від його доходу в розмірі 1\\4. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просила збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання дочки з тих підстав, що дочка має індивідуальні здібності, на теперішній час є студенткою і проживає окремо від неї, а тому її витрати на утримання дочки зросли. Не визнала заперечення відповідача, що вона за рахунок придбаної під час шлюбу квартири, що була передана їй після розірвання шлюбу внаслідок поділу спільного майна подружжя взяла зобов»язання не вимагати від нього матеріальної допомоги на утримання дочки. Стверджувала, що така заява була написанга нею під психологічним примусом з боку колишнього чоловіка, вона має потребу на матеріальну допомогу з метою забезпечення дочки, просила позов задовольнити. Відповідач заперечував щодо збільшення розміру аліментів на утримання дочки, посилаючись на те, що він не має доходу через те, що автомобіль, котрий він використовував для перевезення пасажирів з метою отримання доходу потребує ремонту, на сьогодні він офіційно не працевлаштований, а за наявності можливості він надає додаткову допомогу дочці особисто. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], що народилася [INFO] (а.с.8). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року з відповідача [PERSON] користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 500, 00 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно і до повноліття дитини. Судом також встановлено, що неповнолітня дочка сторін у справі є студенткою ІІ курсу спеціалізації академічний спів денного відділення Комунального закладу «Сєвєродонецьке обласне медичне училище ім.. С.С. Прокоф»єва І рівня акредитації. Статтями 155,180,181,182,183,192 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; розмиір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що питання щодо матеріального забезпечення дочки було вирішено під час розірвання їх шлюбу за рахунок майна, яке було передано у власність позивачки. Проте, зазначені твердження відповідача спростовані обставинами, що встановлені рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області, що було ухвалено 26.09.2007 року за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна за яким виділено і визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], вартість якої складала 18 000, 00 грн.; виділено і визнано право власності за [PERSON] на гараж [ADDRESS], вартістю 1 500, 00 грн. та автомобіль [NUMBER] вартістю 16 500, 00 грн. (а.с.50). Крім того, не заслуговують і на увагу суду заперечення відповідача з приводу неможливості сплачувати аліменти на утримання дочки в більшому розмірі через відсутність доходу, оскільки відповідач має обов»язок приймати участь у матеріальному забезпеченні дочки, а розмір аліментів у частці 1\\4 від доходу у випадку відсутності такого має бути сплачений у частці від прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що розмір аліментів у сумі 500,00 грн., який стягується з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на виконання рішення суду від 12.08.2016 року був визначений судом із урахуванням зобов»язання відповідача у добровільному порядку надавати допомогу на додаткові витрати дочкиє нижчим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений державою на час вирішення спору, що є недопустимим порушенням прав дитини на її матеріальне забезпечення, а тому суд вважає за необхідне змінити визначений рішенням суду розмір аліментів, визначивши його у розмірі ? частки від доходу (заробітку) [PERSON], однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просить суд позивачка. Судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від таких витрат при зверненні в суд з позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved