Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

28 серпня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення на свою користь 10000 доларів США, що еквівалентно 278852,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.04.2017 року передав [PERSON] 10000 доларів США. На підтвердження передачі грошей відповідач написав розписку. 26.07.2018 року позивач направив [PERSON] письмову вимогу про повернення коштів, однак відповідач коштів не повернув. У письмовій\~заяві від\~19.11.2018\~року відповідач\~вказав,\~що є\~громадянином [PERSON]\~Білорусь,\~відповідно\~між сторонами\~мала бути\~досягнута договірна\~підсудність для\~вирішення спору. Та зазначив, що ухвалу про відкриття провадження ним було отримано 06.11.2018 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, які в ньому наведені, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з"явився повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У письмовій заяві від 15 січня 2019 року відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з обставин викладених у його заяві від 19 листопада 2018 року. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.\~\~ Суд встановив, що 17 квітня 2017 року [PERSON], в м.Рівне, написав розписку про те, що отримав від [PERSON] грошові кошти, в розмірі 10000 доларів США. Зазначену суму коштів, зобовязався повернути до 17 квітня 2018 року. Факт отримання позики підтверджується дослідженою судом письмовою розпискою про отримання коштів від 17 квітня 2017 року, написаною власноруч відповідачем. Суд також встановив, що отримані у позику грошові кошти у сумі 10000 доларів США на теперішній час повністю відповідачем позивачу не повернуті, що не спростовано відповідачем. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~(надалі -\~ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надала для огляду в судовому засіданні відповідний оригінал розписки, складений відповідачем про те, що вона отримала в борг грошові кошти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено в судовому засіданні позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, зокрема останній раз 26 липня 2018 року позивачем було направлено письмову вимогу відповідачу про повернення грошових коштів в сумі 10000 доларів США, що підтверджується заявою позивача, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком. Однак відповідач грошові кошти не повернув. Про неналежне виконання відповідачем свого обов'язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність боргового документа (розписки) саме у кредитора - [PERSON], який надав її для огляду в судовому засіданні. Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10000 доларів США. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 16 січня 2019 року Нацбанк встановив такий курс валют 2816,6809 грн. за $100. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 10000 доларів США, що є еквівалентом 281668 грн. 09 коп. на день ухвалення рішення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 2788 гривень 52 копійки.

Outcome: approved