Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

13.08.2014 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В своєму позові, представник позивача посилається на ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до їхнього сина [PERSON], [INFO]. Також, в позові представник позивача зазначила що, відповідачі, з моменту відібрання в них за рішенням суду дитини, а саме: з 28.08.2014 року, та з моменту влаштування дитини до прийомної сім'ї, з 02.10.2014 року, ні разу не намагалися зустрітися з сином, до служби в справах дітей та до суду не зверталися з приводу повернення їм дитини, долею своєї дитини не цікавляться. Посилаючись на порушення відповідачами своїх батьківських обов'язків по відношенню до їхнього сина, виступаючи на захист прав і інтересів дитини, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав відповідачів відносно сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, та про згоду щодо винесення судом заочного рішення суду у випадку неявки відповідачів. Відповідачі в судове засідання вкотре за викликом суду не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать картки зворотного поштового повідомлення. Згідно зі ст.. 74 ч.5 ЦПК України, відповідачі вважається такими, що повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи. На адресу суду не надходило ніяких заяв від відповідачів про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у їх відсутності, а також вони не повідомляли суд про причини своєї неявки. Неявка відповідачів в судове засідання за викликом, судом визнана без поважних причин. Справа, у відповідності з вимогами ст.ст.169, 224 ЦПК України, розглянута у відсутність представника позивача та у відсутність відповідачів, на підставі наявності у справі достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку заочного розгляду. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, громадяни [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являються батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та витягами ДРАЦСу про народження дитини. Відповідач [PERSON] за місцем свого проживання характеризується негативно, не має постійного місця роботи, не створила належних житлово-побутових умов для проживання дитини, поскільки будинок, в якому проживає відповідач, перебуває в аварійному стані, в ньому протікає дах, відсутнє електропостачання, що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідач [PERSON] також безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов'язків у відношенні сина, фактично, самоусунувся від їх виконання, не приймаючи ніякої участі в вихованні дитини. Внаслідок такого безвідповідального ставлення відповідачів до долі дити, рішенням Новоодеського районного суду від 28.08.2014 року, малолітній [PERSON] був відібраний у відповідачів без позбавлення їх батьківських прав у відношенні нього та був влаштований до Будинку дитини м. Миколаєва. 02 жовтня 2014 року [PERSON] був влаштований до прийомної сім'ї, що підтверджено розпорядженням Врадіївської РДА від 01.10.2014 року за №252-р. В цій прийомній сім'ї, йому створено прийомною матір'ю всі необхідні умови для фізичного та морального розвитку дитини, хлопчик відвідує дитсадок, забезпечений одягом та взуттям, іграшками, що підтверджено актом матеріально-побутових умов проживання, іншими матеріалами справи. Відповідач [PERSON] була засуджена вироком Новоодеського районного суду від. 12.02. 2015 року за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яким її було визнано винуватою в скоєнні зазначеного злочину і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2015 року, [PERSON] була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 191 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, була звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 липня 2015 року, в зв'язку з ухилянням [PERSON] від відбуття покарання та в зв'язку з невиконання нею покладених на неї обов'язків вищезазначеним вироком суду, [PERSON] було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування призначеного покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. Факт того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2014 року, в порушення своїх батьківських обов'язків, жодного разу не провідали дитину і не цікавляться її долею, не беруть ніякої участі у вихованні та утриманні свого сина, не виявляють до нього ніякої батьківської уваги та турботи, не виявляють ніякого бажання піклуватись про нього, знайшло підтвердження в суді, дослідженими документами справи, в тому числі висновком органу опіки та піклування Новоодеської РДА. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новоодеської РДА, останній, виступаючи на захист прав та інтересів неповнолітньої дитини, просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхнього сина [PERSON]. Як свідчать всі дослідженні докази по справі, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина. Внаслідок таких безвідповідальних дій відповідачів, хлопчик позбавлений батьківської любові, уваги, батьківської турботи, права на належне і повноцінне виховання, спілкування і розвиток в сім'ї. Відповідачі порушили свої батьківські обов'язки, ухиляються від їх виконання, чим зашкоджують правам та інтересам свого сина [PERSON], які захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), ст.ст. 150,152-153,155 СК України. Ст. 164 ч.1 п.2 СК України передбачено, що у випадку ухиляння матері, батька від виконання батьківських обов"язків, останні можуть бути позбавлені батьківських прав. Тому, за таких вищевикладених обставин, суд на підставі ст.ст.155ч.4, 164 ч.1 п.2 СК України, приходить до висновку, що мірою юридичної відповідальності відповідачів за ухилення від виконання батьківських обов'язків буде позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь держави по 121,80 гривень судового збору з кожного.

Outcome: approved