Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

19 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 від усіх доходів відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 10.10.2009 року уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №276. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Шлюбне життя не склалося, спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить її інтересам та інтересам дітей, у звязку з чим шлюб було розірвано рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.08.2015 року. Діти повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає, працює на ТОВ «Недекс-Україна» на посаді пакувальника, інших утриманців не має. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження від 10.10.2009 року, серії 1-ЖС, №130574, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4), та відповідно до свідоцтва про народження від 08.06.2010 року, серії 1-ЖС, №145089, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що на даний час діти знаходяться на утриманні матері [PERSON], проживають разом з нею, що підтверджується довідкою №01/2-1201 від 18.05.2016 року, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.7), та актом №194 від 18.05.2016 р. складеним та виданим Центром обслуговування абонентів №3 МКП «Основаніє» (а.с.8). Добровільно відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має постійний дохід. Згідно з довідкою, виданої 09.06.2016 року ТОВ «НЕДЕКС-УКРАЇНА», [PERSON] з 22.05.2008 року працює в ТОВ «НЕДЕКС-УКРАЇНА» апаратником приготування замісів, його сукупний дохід з 01.12.2015 по 31.05.2016 склав 26880,03 гривень (сума до виплати склала 21635,73 грн.) (а.с.21). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч.2 ст.51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України). На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved