Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив встановити факт, що він є рідним племінником [PERSON], яка померла 30 січня 2017 року та про визнання заповіту здійсненого [PERSON] 20.08.2012 року на користь [PERSON] у зв»язку з тим, що під час складання заповіту волевиявлення [PERSON] на складання цього заповіту не було вільним, не відповідало її волі, бо вона не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за час свого життя [PERSON] постійно повідомляла його, що квартиру залишить йому, він перебував з тіткою у гарних стосунках , а та обставина, що вона склала заповіт на ім»я відповідача , то вона в момент вчинення вказаного правочину не усвідомлювала значення своїх дій. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився будучи повідомленим про час і місце розгляду справи , заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Наданими позивачем доказами підтверджується та обставина, що [PERSON] , яка померла 30.01.2017 року була рідною тіткою позивача. Вказаний факт також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка пояснила у судовому засіданні, що вона є двоюрідною сестрою позивача і їй відомі його родинні відносини, а саме те, що [PERSON] була його рідною тіткою. Вказаний свідок також пояснила суду, що при житті [PERSON] пропонувала також і її матері здійснювати догляд за нею, взамін квартири, однак її матір відмовилась. Також [PERSON] неодноразово повідомляла їй, що переоформить спірну квартиру на позивача. Враховуючи вказані обставини суд дійшов до висновку, про задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин. Що стосується позовних вимог про визнання заповіту недійсним, то суд виходить із наступного. 20 серпня 2012 року [PERSON] склала заповіт на ім»я відповідача [PERSON], яким заповідала йому все належне їй майно, заповіт посвідчений державним нгтаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори. 30.01.2017 року [PERSON] померла. На час смерті [PERSON] заповіт не змінений і не скасований. При житті [PERSON] не визнавалась недієздатною. Заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали позивач і відповідач. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Згідно з вимогами статті 105 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи хоча б однією зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Суд роз»ясннив позивачеві його право заявити клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану [PERSON] на момент складання заповіту , а також роз»ясненив наслідки відмови від проведення вказаної процесуальнї дії. [PERSON] відмовився від проведення такої експертизи пояснивши суду, що така експертиза ніяких нових даних по справі встановити не може, а він не згоден витрачати кошти на оплату праці експертів за проведення експертизи. [PERSON] пояснив, що суд повинен ухвалити справедливе рішення, бо право на спадкування мають тільки родичі спадкодавця. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 7 цієї статті передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд відповідно до вимог п.3 ч.5 ст. 12 ЦПК України розяснив позивачеві наслідки відмови від проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, яка могла би встановити психічний стан [PERSON] в момент складання заповіту , однак позивач свідомо відмовився від проведення такої експертизи та розпорядився процесуальними правами відповідно до свого волевиявлення. Будь-яких інших доказів того, що [PERSON] в момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними позивач не надав. Медична картка з ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева, з якої убачається, що [PERSON] у червні 1977 року перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні цієї лікарня, а також медична картка ПОПНД , з якої убачається, що [PERSON] 23.03.2016 року була на консультації у лікаря психіатра ПОПНД , який направив її для консультації у терапію 1 МКЛ м. Полтави не є належним доказом того, що на момент аосвідчення заповіту, 20.08.2012 року, [PERSON] перебувала у такому стані коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Медичні картки стаціонарного хворого на [PERSON] з 1 МКЛ м. Полтави та амбулаторна картка на її ім"я із лікарні сімейної медицини також не містять жодного підтвердження того, що [PERSON] мала психічне захворювання та не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Аналізуючи вищенаведене суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Outcome: partial