Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

12 вересня 2013 року Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а. с. 2-3). Представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO]. З липня 2012 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв'язку з ухилянням матері дитини - відповідача по справі [PERSON], від виконання батьківських обов'язків, а саме: не спілкується з дитиною, не влаштовує дитину до дошкільного навчального закладу, зловживає спиртними напоями в помешканні відсутні продукти харчування, в квартирі завжди брудно, наявний сморід. У грудні 2012 року тітка дитини - третя особа [PERSON] перейняла на себе батьківські обов'язки щодо [PERSON], де він проживає на даний час. [PERSON] піклується про дитину, влаштувала його в дитячий садочок, житлово-побутові умови в її помешканні задовільні для проживання та розвитку дитини. Оскільки останні вісім місяці, що передують зверненню до суду з даним позов [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям сина, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь закладу чи особи, куди дитину буде влаштовано (а. с. 2-3). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволенні у повному обсязі, посилалась на те, що займатись вихованням сина їй перешкоджає [PERSON], має намір забрати дитину до себе та виховувати самостійно. Ситуацію щодо передачі дитини на виховання тітці пояснила необхідністю лікування [PERSON], яке на даний час закінчено. Прокурор у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в судовому засіданні, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а. с. 5). [INFO] помер [PERSON] (а. с. 7). З заяв завідуючої дитячою поліклініки ДЗ «СМСЧ №6 м. Дніпропетровськ» адресованих начальнику-управління-служби у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради та начальнику Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 15 квітня 2011 року та від 04 жовтня 2011 року вбачається, що станом на ці дати [PERSON] часто не відчиняє двері лікарям та медсестрам для проведення профілактичних щеплень дитині, при черговому відвідуванні в квартирі перебували сторонні люди в «дивному стані», стан здоров'я [PERSON] не задовільний, від лікування відмовилась, [PERSON] відвідував дитячу лікарню із сторонніми людьми, у зв'язку з чим заявником було запропоновано вжити відповідних заходів. Судом встановлено, що 03 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, за умовами якого сторони домовились про те, що на період лікування [PERSON] її малолітня дитина - [PERSON], буде проживати у своєї тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 65). Відповідно до акту управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про здійснення виходу за адресою: [ADDRESS] від 30 липня 2013 року зі слів сусідів стало відомо, що [PERSON] підтримує сумнівні зв'язки, квартиру постійно відвідують сумнівні особи, часто з квартири [PERSON] відчувається специфічний неприємний запах. Під час перевірки вікно в квартирі було розбите, карнизи зі шторами обірвані, з квартири доносились сторонні голоси. Під час бесіди [PERSON] повідомила, що на даний час вона вирішує питання з місцем проживання, тому що не зареєстрована за вищевказаною адресою і забрати дитину до себе не в змозі (а. с. 16). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 06 вересня 2013 року комісія дійшла висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] (а. с. 4). З довідки Центр з профілактики та боротьби зі СНІД м. Дніпропетровська КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 ім. проф. Є.Г. Попкової Дніпропетровської обласної ради за № Ц-1756 від 04 грудня 2013 року вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьбі зі СНІДом з 03 липня 2008 року, стан її здоров'я - стабільний, з покращеннями (а. с. 71). Судом було встановлено, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр ДОР» не перебуває, під наглядом у лікаря-нарколога не знаходиться. Викладене підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 67, 68, 70). Відповідно до статті 165 Сімейного Кодексу України особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав являються один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України вказується, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], [INFO], приймаючи до уваги пояснення надані [PERSON] у судовому засіданні, її бажання виховувати дитину та намір забрати сина від тітки, яка на даний час займається утриманням та вихованням малолітнього [PERSON], також враховуючи заперечення прокурора проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку щодо необхідності надати [PERSON] можливість виправитись та виховувати рідного сина, у зв'язку чим вважає за можливе відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, при зверненні до суду заданими вимогами позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по даній цивільній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed