overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 516 грн. щомісячно. Позовна заява мотивована тим, що з 07.06.2014 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач матеріально не допомагає, участі у вихованні сина не приймає. Позивачка вказує, що примирення та подальше збереження шлюбу не можливе. Позивачка в засідання суду не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві від 03.12.2014р. позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], 05.07.2008р. Відділом РАЦС Житомирського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №854. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу й відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи, що відповідач не надає належну допомогу на утримання сина та позов визнає, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO].н., у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовна заява мотивована тим, що шлюбні відносини між сторонами не склалися, постійно виникають суперечки з приводу ведення спільного господарства, виховання дочки. Шлюбні стосунки між сторонами припинено. Вказує, що примирення та подальше збереження шлюбу неможливе. Позивачка в засідання суду не з"явилася, надіслала заяву згідно якої просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві від 19.12.2014р. уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], 04.03.2006р. виконкомом Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO].н., що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу й відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Враховуючи, що відповідач не надає належну допомогу на утримання доньки та позов визнає, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2016 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач перебуває в КП "Черкаський слідчий ізолятор з 27.01.2014 року. Шлюбні відносини фактично припинені з причин різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім'я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позові. Відповідач позов визнав, не заперечував розірвати шлюб з позивачкою. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її бажанням належить залишити без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2007 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року шлюбні відносини фактично припинені з причин різних поглядів на подружнє життя, відсутності взаєморозуміння. Сторони проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сімя розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача сплачений нею судовій збір в сумі 640,00 грн. Спір про майно відсутній. Позивач до суду не з"явилась, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, виршення справи без її участі, згоду на ухвалення заочного рішення суду. З аналогічною заявою, яка містить визнання позову, звернувся представник відповідача. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведння судового розгляду у відсутність сторін. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Відповідно до 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України. В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову. Сторонами досягнуто згоди відносно місця проживання їх неповнолітніх дітей: з матірю [PERSON]. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу за її бажанням належить залишити без змін. Судовий збір, попередньо сплачений позивачкою у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутий з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 вересня 1991 року. Неповнолітніх дітей не мають. Сім'я існує формально, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин на даний час не підтримують. Просить суд розірвати шлюб, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення вважає недоцільним, бажає надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]». В судове засідання позивач не з"явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу, просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не з'явився. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення повністю. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, шлюб існує формально, оскільки сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, збереження сім'ї неможливе. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON]., звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тривалий час сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON], в зал судового засідання не з'явився, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 02 березня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народились діти [INFO] [PERSON], та [INFO] [PERSON], сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримуються, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, клопотань щодо надання строку на примирення не заявляли, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторона позивача та відповідача бажання не має. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON], про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON]., звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тривалий час сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON], в зал судового засідання не з'явився, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 04 грудня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народились діти [INFO] [PERSON], та [INFO] [PERSON], сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримуються, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, клопотань щодо надання строку на примирення не заявляли, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторона позивача та відповідача бажання не має. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON], про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тривалий час сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON], в зал судового засідання не з'явився, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 08 грудня 2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилась дитина [INFO] [PERSON], сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримуються, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, клопотань щодо надання строку на примирення не заявляли, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторона позивача та відповідача бажання не має. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON], про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON]., звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тривалий час сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON], в зал судового засідання не з'явився, але надала до суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 30 листопада 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилась дитина [INFO] [PERSON], сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримуються, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, клопотань щодо надання строку на примирення не заявляли, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторона позивача та відповідача бажання не має. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов [PERSON], про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

[PERSON], звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, тривалий час сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть в зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON], в зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просив слухати справу в її відсутність та наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву в якій просилв слухати справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з 07 вересня 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилась дитина [INFO] [PERSON], сімейне життя позивача та відповідача не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини подружжям не підтримуються, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, клопотань щодо надання строку на примирення не заявляли, за склавшихся обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторона позивача та відповідача бажання не має. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, суперечок відносно місця проживання дитини немає, тому позов [PERSON], про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved