Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення нею навчання чи досягнення 23-х років. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка є студенткою першого курсу денної форми навчання медичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету. Донька потребує матеріальної допомоги, а саме необхідно сплачувати грошові кошти на проживання її у гуртожитку, харчування, засоби гігієни. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на наступне. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 101600, виданого 12.05.1999 року Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с.2). З наявної у матеріалах справи довідки ДВНЗ Івано-Франківського національного медичного університету №488 від 24.04.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається на медичному факультеті Івано-Франківського національного медичного університету денної, бюджетної форми навчання, терміном до 30.06.2022 року (а.с.28). Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] разом з позивачем зареєстрована у [INFO], що підтверджується копією паспорту громадянина України (а.с.3). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. З огляду на викладене, враховуючи те, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання, не працює та самостійних джерел доходу не має, у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також відсутність будь-яких заперечень з цього приводу відповідача, суд вважає за можливе стягнути з останнього аліменти на повнолітню [PERSON] у заявленому розмірі 2 тис. грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову - 17.03.2017 року до завершенням донькою навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років, за умови продовження навчання. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved