Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-17 00:00:00

01.07.2016 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, в якій просять: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF 47164 від 15.02.2008 року в сумі 61 462,67 дол. США (шістдесят одна тисяча чотириста шістдесят два долари США, 67 центи), що в гривневому еквіваленті становить 1530302 (один мільйон п'ятсот тридцять тисяч триста дві) гривень 35 коп. та судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 23643,54 грн. В обґрунтування вимог покликається на те, що 15.02.2008 року між публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №KF 47164, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 15.02.2028 року під 11,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 18.02.2008 року з [PERSON] був укладений Договір поруки №РО 9281. Оскільки відповідачами в повному обсязі не виконано зобов'язання, по даних договорах є заборгованість в сумі 61 462,67 дол. США (шістдесят одна тисяча чотириста шістдесят два долари США, 67 центи), що в гривневому еквіваленті становить 1530302 (один мільйон п'ятсот тридцять тисяч триста дві) гривень 35 коп., тому просить позов задовольнити. Представник позивача будучи у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - адвокат Русенко Р.І., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.09.2016 року /а.с.76/ у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав викладених у запереченні долученого до матеріалів справи /а.с.78-82/, просили відмовити у позові. Відповідач [PERSON] повторно до суду не прибула з невідомих причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та поштовими рекомендованими відправленнями, а тому суд вважає, що розгляд справи слід проводити у її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 15.02.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №KF 47164, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 15.02.2028 року під 11,5 % річних. /а.с.5-11/. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитний договір №KF 47164 від 15.02.2008 року, 15.02.2008 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № РО 92681 / а.с.14/. Відповідно до умов Кредитного договору №KF 47164 від 15.02.2008 p., а саме п.5.2.9 «Позичальник» зобов'язаний: повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строку зобов'язання у наступних випадках: - затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; - утворення у позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами. Відповідно до Договору поруки, поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за порушення зобов'язань Боржника, які випливають з кредитного договору, а у випадку порушення Боржником своїх зобов'язань пе5ред Кредитором за кредитним договором, Боржник і поручитель згідно цього договору відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Згідно розрахунку загальної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ВіЕс Банк» по Кредитному договору №KF 47164 від 15.02.2008 року станом на 23.06.2016 року становить 61 462,67 дол. США (шістдесят одна тисяча чотириста шістдесят два дол. США 67 центи), що в гривневому еквіваленті становить 1530302,35 гривень (один мільйон п'ятсот тридцять тисяч триста дві грн.. 35 коп.), з яких: 35441,78 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 882432,20 грн. заборгованість по кредиту; 345,19 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 8594,56 грн. заборгованість по відсотках /а.с.4/. 21.10.2014 року Шевченківським районним судом м.Львова у справі за позовом ПАТ «ВіЕсБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, винесено заочне рішення, яким звернуто стягнення на нежитлові приміщення розташовані в будинку №240 по вулиці Замарстинівській в місті Львові, позначені" на плані цифрою 28 (літера «А-4») площею 55,00 (п'ятдесята п'ять)кв.м., які належать [PERSON], шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку», п.п. 16 Іпотечного договору, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕСБанк» за Кредитним договором № KF47164 від 15.02.2008 року в розмірі 52 300,47 доларів США (п'ятдесят дві тисячі триста дол. США 47 центів), що = 619754,13 гривень (шістсот дев'ятнадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири гривень) 14 коп., (по курсу НБУ станом на 20.06.2014р.) та закріплено за Публічним акціонерним товариством «ВіЕсБанк» права управителя, інші права необхідні для здійснення належного управління майном /а.с.84-87/. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 10.03.2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення, яким вирішено звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї житлової кімнати та кухні. Житлова площа квартири 26,6 кв.м, загальна площа квартири 53,6 кв.м, передану в іпотеку з метою виконання зобов`язань за кредитним договором № КF47164 від 15.02.2008 р., укладеного [PERSON] та ВАТ «Електрон Банк» згідно іпотечного договору від 18 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І., та договору про внесення змін до іпотечного договору, зареєстрованого за № 4561 від 01.07.2008 року./ а.с.88-92/. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 04.12.2014 року по справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено, та вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 52300,47 доларів США, що в еквіваленті становить 619754,13 грн. /а.с.83/. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки . Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно договору, кредит надавався у валюті 100000,00 дол. США /а.с.11/. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 04.12.2014 року стягнуто заборгованість в сумі 52 300,47 доларів США. З долучених платіжок і це не заперечує представник позивача, відповідачі 23.06.2016 року сплатили заборгованість, зазначену у рішенні Галицького районного суду м.Львова від 04.12.2014 року /а.с.133-136/. Оскільки судове рішення від 04.12.2014 року про стягнення кредитної заборгованості з боржника останній виконав 21.06.2016 року, то відповідно до вимог зазначеих норм матеріального права та пунктів 4.2, 1.3 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення. Як зазначалося, позивач просить стягнути з відповідача 25 675,70 доларів США - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2,3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з вищезгаданої довідки позивача, пеня за порушення зобов'язання є значно більшою розміру збитків, а тому суд вважає, що з врахуванням зазначеного та ситуації, яка повязана зі світовою кризою, розмір неустойки слід зменшинти до 12000 дол.США. Відповідач [PERSON] визнає, що укладав договір поруки №РО92681 від 18.02.2008 року, однак заперечує щодо Додаткового договору до кредитного договору № KF47164 від 01.07.2008 року, оскільки як поручитель він не надавав згоди на укладення такого договору. Судом встановлено, що 28.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до банку з заявою -анкетою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором. Згідно даної анкети-заяви вони надавали інформацію про себе та свої доходи. Крім цього, на першій сторінці анкети зазначено, що початкова сума кредиту становить 100 000,00 дол.США. Отже, поручителю було відомо, що розмір кредиту було збільшено до 100000,00 дол.США, та будь-яких заперечень та зауважень до банку у нього не було. Також, 05.04.2011 року було укладено Додаткову угоду №б/н щодо графіку погашення кредиту, де [PERSON] погодився з умовами даної додаткової угоди, що підтверджується його підписом. Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом підлягає до часткового задоволенню. З відповідачів на користь позивача підлягає солідарно стягнення заборгованість по кредиту в сумі 35441,78 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 345,19 дол. США, а також 12000 дол. США пені. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки заборгованість відповідачів перед Банком виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: partial