Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

19 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] в м. Донецьку Донецької області, його дружина [PERSON] , [INFO] , народила дитину жіночої статі. На даний час органи ДРАЦС, на території м. Донецька Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про народження дитини відповідного державного зразка не має можливості, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м.\~Донецьку Донецької\~області також немає. У зв`язку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати народження доньки у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її народження відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник вимушений був звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Запорізьке Старобельського району Луганської області, громадянка України, [INFO] , в м. Донецьку Донецької області, народила дитину жіночої статі. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи Слов`янського міського ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в поданому до суду клопотанні розгляд справи просив проводити у його відсутності, рішення ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно із свідоцтвом про шлюб, серія: [NUMBER] , 12 березня 2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб (а.с. 7). Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 59, виданим 05 лютого 2020 року медичним закладом в м. Донецька Донецької області, [PERSON] , [INFO] , [INFO] , в м. Донецьку Донецької області, народила дитину жіночої статі, вагою 4160,00 гр. (а.с. 9). Згідно із свідоцтвом про народження, [NUMBER] , виданим 25 грудня 2019 року Пролетарським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції, [INFO] , в м. Донецьку Пролетарського району народилася [PERSON] . ЇЇ батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно із\~відмовою у\~проведенні державної\~реєстрації народження\~Слов`янського міського\~ВДРАЦС Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Харків)\~№ 20.22-97/32\~від 18\~лютого 2020\~року,\~заявнику було відмовлено у проведенні реєстрації народження дитини жіночої статі у зв`язку із тим, що на підтвердження її народження було пред`явлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14). Згідно із повідомленням Слов`янського міського ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.22-13-537/16 від 19 лютого 2020, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , дитини жіночої статі [INFO] відсутні. Судом були досліджені також результати УЗД ( а.с.11), обмінну картку ( а.с.12), виписку з медичної картки [PERSON] (а.с. 12,13), фотокартка дружини заявника з дитиною та фотокартка самої дитини (а.с.15). Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п. 7 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно із ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлений відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9\~цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Запорізьке Старобельського району Луганської області, громадянка України, [INFO] , в м. Донецьку Донецької області, народила дитину жіночої статі, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується, медичним свідоцтвом про народження, результатами УЗД та свідоцтвом про народження, виданими установами розташованими в м. Донецьку Донецької області. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання\~щодо допустимості\~та належності\~доказів у\~сенсі глави\~5\~ЦПК України,\~суд приймає\~до уваги\~досліджені у\~судовому засіданні\~медичне свідоцтво\~про народження\~та свідоцтво\~про народження\~дитини,\~які хоч\~і не\~є офіційними\~документами,\~що створюють\~самі по\~собі правові\~наслідки,\~однак,\~на думку\~суду,\~можуть слугувати\~джерелом тих\~фактичних даних,\~які у\~сукупності з\~результатами УЗД, випискою з медичної картки, обмінної картки [PERSON] та фотокарткою дружини заявника з дитиною на руках та фотокартки самої дитини, дають можливість суду дійти висновку про народження [PERSON] дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги лікарське свідоцтво про народження, результати УЗД, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилась [PERSON] , вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження нею дитини, а тому надала усі можливі докази, які могли надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що медичне свідоцтво про народження, свідоцтво про народження, з результатами УЗД. та фотокарткою дружини заявника з дитиною на руках та фотокартки самої дитини, на думку суду є належними, допустимим та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що [PERSON] дійсно народила дитину жіночої статі [INFO] в м. Донецьку Донецької області. За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обов`язків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обов`язку держави сприяти батьку та матері, які знаходяться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самих батьків. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав батьків та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як батьків так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобов`язання. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться\~ у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигоду від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши представлені в силу положень ст.\~81\~ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із\~ст.\~122\~СК України,\~дитина,\~яка\~зачата\~і (або)\~народжена\~у\~шлюбі,\~походить\~від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі між собою, отже за таких обставин, зважаючи на вищенаведені норми чинного законодавства, суд, на виконання вимог ст. 317 ЦПК України, вважає за можливе вказати в рішенні дані заявника [PERSON] як про батька дитини. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи,\~що м.\~Донецьку Донецької\~області є\~тимчасово окупованою\~територією України,\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved