overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2012 року. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.03.2017 року шлб між ними розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, вони розлучилися та проживають окремо. Донька проживає разом з нею. Однак відповідач не бере належної участі у її вихованні та утриманні. Він не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дитині, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень щомісячно. У судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовоній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 1000 грн щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтва про народження та рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення нею повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

25 липня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Сторони проживали разом до серпня 2012 року. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість: є працюючим, має стабільний дохід, стан здоров»я задовільний. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини- дочки [PERSON] , [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі заяви до її повноліття . Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з»явився, але в заяві до суду зазначає, що позовні вимоги визнає, сплачувати аліменти згоден, справу просить розглянути без його участі. Розгляд справи суд проводить відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як батька, так і матері. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно положень ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до її повноліття, за наявності для того законних підстав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

25 липня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнала. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.5). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що відповідач просить залишити їй дошлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК України після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її дошлюбне прізвище - „ [PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

25 липня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], свідоцтва про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.7-6). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК України після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище - „[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

25 листопада 2013 року по даній справі постановлене рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільно нажитого майна - задоволений частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна - задоволений. В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ майна - відмовлено. Однак рішення є неповним, оскільки не вирішено питання про судові витрати, а також в резолютивній частині рішення не зазначена вартість спірного майна та вартість 1/2 частки спірного автомобіля, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], що є підставою відповідно до ст.. 220 ч.1 п.1 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явились. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд розглядає питання у відсутності не з'явившихся осіб і в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Що стосується вартості спірного майна, яке виділено кожній стороні, то слід зазначити наступне. На підставі висновку ПП „Діана-Крим-Консалтінг" від 15.09.2013р., від 18.09.2013р., встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки по [ADDRESS] складає 154866,00 грн.; ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами скаладає 67290,00 грн. Враховуючи, що автомобіль ВАЗ 2102, держ.номер [NUMBER] підлягає виділу [PERSON], а його вартість шляхом експертної оцінки чи іншими доказами в судовому засіданні не встановлювалась, суд враховуючи заяви сторін про умовну вартість вважає за необхідним не визначати безпосередньо вартість будь-якої частки автомобіля ВАЗ 2102, держ.номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом [PERSON] при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 107,30 грн., 214,60 грн. та 107,30 грн. При зверненні до суду зі зустрічним позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 214,60 грн. пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи, що загальна вартість спірної земельної ділянки та житлового будинку складає 222 156 грн., то вирішуючи питання про судові витрати зі сторін по справі необхідно стягнути недоплачений судовий збір в державний бюджет Ленінського району м. Севастополя з урахуванням вартості спірного майна, яке виділено кожній стороні. Отже, з [PERSON] слід стягнути в державний бюджет Ленінського району м. Севастополя судовий збір в сумі 336,45 грн. та 774,33 грн., з [PERSON] в сумі 336,45 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

25 листопада 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк», що є правонаступником ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернувся до суду з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору № 003-13502-271011 від 27 жовтня 2011 року відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та надано платіжну картку, відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію, встановлено Кредитну лінію в сумі 100 000.00 грн. та на день укладення кредитного Договору встановлено ліміт Кредитної лінії в сумі 7000.00 грн. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, щомісячних погашень кредиту не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08 вересня 2014 року становить 8630,25 грн.(8630,25грн. - тіло кредиту; 0,00 грн. - просрочене тіло кредиту, 00,00 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за комісіями - 0,00грн.). Оскільки, відповідачка добровільно не погашає заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з неї зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, хоч про день та час слухання справи була належно повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про слухання справи у її відсутності не заявила, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у її відсутності на підставі наявних у ній даних та документів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав: Згідно ст.526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно розрахунку станом на 08 вересня 2014р. відповідачка має прострочену заборгованість на суму 8630,25грн.(8630,25 грн. - тіло кредиту; 0,00 грн. - просрочене тіло кредиту, 00,00 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за комісіями - 0,00грн.), яка підлягає стягненню. Стягненню в користь позивача підлягають також судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме, судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-25 00:00:00

25 листопада 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра відділенням № 2 КЗ СОР «Перша обласна спецлікарня м.Ромни» [PERSON], заінтересована особа: [PERSON] про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканку м.Ромни, вул.Г.Мазепи,51а/64, Сумської області, до психіатричного закладу без її згоди у зв'язку із наявністю у неї ознак тяжкого психічного розладу, які обумовлюють її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2004 року. З 2009 року неодноразово лікується в 1-й ОСЛ. Рішенням Роменського міськрайоного суду від 25.05.2015 року визнана недієздатною. Внаслідок свого психічного стану не може розуміти значення своїх дій і не може керувати ними та дати усвідомлену згоду на лікування не спроможна. Є інвалідом 2-ї групи по неврологічному захворюванню. З приводу захворювання неодноразово і тривалий час знаходилась на лікуванні в психіатричній лікарні. Остання госпіталізація з 15.03.16 по 17.05.16 року. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] пояснив, що він є батьком і опікуном [PERSON] Близько тижня тому у дочки почастішали судомні напади, вона стала агресивною, відмовляється приймати ліки, в зв"язку з чим він звернувся з заявою до лікарні про її примусове лікування. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/743 від 25.11.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає зявитися в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 25.11.2016 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді: « Розладів особистості та поведінки органічної етіології, з частини судомними нападами, вираженими змінами особистості по органічному типу, зниженням памяті та інтелекту, дисфоріями, агресією « ( F-07.83), внаслідок чого потребує спеціалізованого медичного нагляду. (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви. Вважає, що враховуючи висновок комісії лікарів, не довіряти якому в нього підстав не має, лікування [PERSON] буде лише на її користь. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, які обумовлюють її небезпеку для себе і оточуючих. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

25 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 21 лютого 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Кудрявцівській селищній раді Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2. Від спільного життя народилася донька: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різниці в поглядах на життя. Шлюбні відносини припинили, стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву якою просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить справу слухати в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі з 21 лютого 1996 року, але шлюбні відносини припинили в грудні 2013 року у зв'язку з непорозуміннями, підстав для примирення суд не вбачає, сім'я розпалася остаточно. Стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. Шлюб розривають вперше. Суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим. Згідно ст.112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюб, якщо буде встановлено та з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них". Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

25 лютого 2014 року заявниця [PERSON], звернулася до суду з названою заявою, в якій вказувала, що у лютому 2014 року вона звернулася до Управління Пенсійного Фонду України у Володарському районі із заявою про оформлення пенсії, але при подачі заяви та доданих до неї документів на призначення пенсії за віком їй було відмовлено у зв'язку із тим, що в трудовій книжці неправильно записано по батькові заявницю, замість «[PERSON]» написано «[PERSON]». В зв'язку з невідповідністю запису в графі «по батькові» в трудовій книжці, заявниця не може звернутися до Управління Пенсійного Фонду України в Володарському районі для оформлення пенсії за віком. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у Володарському районні Київської області, заявлені вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. По справі судом встановлено, що у лютому 2014 році [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного Фонду України в Володарському районі із заявою про оформлення пенсії за віком та їй було відмовлено в оформленні пенсії, оскільки у трудовій книжці неправильно записано її по батькові, а саме, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Згідно з записами в трудовій книжці по батькові заявницю записано „[PERSON]" (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.7) заявницю по батькові записано «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], який видано Володарським РВГУ МВС України Київської області 15.07.2009 року, заявницю по батькові «[PERSON]» (а.с.4). Вказані обставини справи підтверджуються поясненнями заявниці, представника заінтересованої особи та письмовими доказами. В трудовій книжці вказано заявницю по батькові - «[PERSON]», що є помилкою, так як необхідно було б вказати «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, п.6 ) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заявниці [PERSON], необхідно для звернення до Управління Пенсійного Фонду України в Володарському районі Київської області для оформлення пенсії, внести виправлення в документи іншим шляхом, а саме органом чи організацією яка його видала та на даний час не існує, окрім судового не можливо.

Outcome: approved