Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

27 липня 2015 року Мазур А.Г. (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про поділ житлового будинку, що являється майном спільної сумісної власності подружжя, в якому вказала, що проживала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 24 квітня 2013 року. За період спільного проживання ними було придбано житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу згоди про добровільний поділ майна з відповідачем не досягнуто, що змусило її звернутися з позовом до суду. Просила при винесенні рішення про розподіл майна виділити їй 1/2 частину житлового будинку, та 1/2 частину господарських будівель (сарай і погріб), що знаходяться по [ADDRESS]. Відповідачу залишити у власності іншу частину даного домоволодіння. В судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 11 листопада 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народилися дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області №2201/1341/2012 від 24 квітня 2013 року шлюб розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями, посвідченого 06.06.2011 року приватним нотаріусом Білогірського нотаріального округу Разумей Л.О. (реєстровий №603) сторони набули житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS]. Житловий будинок зареєстрований 24.11.2011року за №22821266 у встановленому законом порядку у Білогірському районному бюро технічної інвентаризації на ім'я [PERSON], відповідача по справі. Статтею 60 Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 70 цього кодексу встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України тастатті 372 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами набуте майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме означений житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 96,4 кв.м. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути : квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Приймаючи до уваги, що житловий будинок з господарськими будівлями придбаний сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі, позивачка, як дружина відповідача, згідно ст. 60 СК України має право на визнання за нею права власності на 1/2 частину цього домоволодіння, як і відповідач [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved