overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка являється студентом, у зв'язку з чим потребує додаткового фінансування, оскільки самостійні доходи не дають можливості мати фінансову самостійність. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, але вказала, що стягувати просить з 01.02.2015 року, оскільки відповідачем сплачувалися аліменти добровільно до лютого 2015 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з червня 1992 року по грудень 2005 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується матеріалами справи. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.09.2013 року з відповідача стянуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у зв"язку з її навчанням у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.02.2014 року зменьшено розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини. Згідно довідки, яка наявна у справі, повнолітня [PERSON], [INFO], являється студентом 1 курсу Криворізького національного унівеситеті. Термін навчання відповідно до довідки № 844 від 09.09.2014 року - 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. У зв'язку з навчанням батьки зобов'язані здійснювати матеріальну допомогу дитині. У зв'язку з навчанням у вказаному закладі освіти повнолітня [PERSON] потребує матеріальну допомогу батька. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що дитина перебуває на її повному матеріальному утриманні, на даний час стаціонарно навчається на 3 курсі у Бердичівському коледжі економіки і права. Відповідач в добровільному порядку коштів на його утримання не надає, обов'язків по вихованню не виконує, тому позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги та просить стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів його доходу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.03.1997 року, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини згідно свідоцтва про народження записано відповідача. На день звернення до суду дитина знаходиться на утриманні матері. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 1032 грн., від 6 до 18 років складає 1286 грн. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, і будучи працездатним, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., щомісяця до досягнення повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач не утримує дитину, не надає добровільно матеріальну допомогу, участь у вихованні дитини не приймає. Позивачка зазначає, що сама несе витрати по утриманню дитини, в зв'язку з цим позивачка звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав частково. Посилаючись на те, що вданий чс не працює має проблеми зі здоров"ям, а тому погоджується сплачувати аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно на дитину. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісяця для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON]. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 липня 1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем в них дітей немає, спільне життя не склалося через несумісність характерів і різність поглядів. З серпня 2000 року вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав за обставин, викладених в позовній заяві, та пояснив, що з серпня 2000 року вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільне господарство, проте відповідач відмовляється розірвати шлюб в позасудовому порядку. Відповідач [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 липня 1996 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Від спільного проживання сторін дітей немає. З серпня 2000 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про одруження, а також показаннями позивача, допитаного як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про визнання особи недієздатною. Заява мотивована тим, що син заявниці [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства другої групи, діагноз олігофренія в стадії імбецильності. Знаходиться на консультативному обліку у лікаря психіатра КУ «Хмільницьке ЦРЛ» з 1990 року з діагнозом: помірна розумова відсталість в наслідок органічного ураження ЦНС з емоційно вольовим розладом. Заявник здійснює за сином догляд, оскільки він є розумово відсталим, та не може обійти себе сам, зготувати собі їжу, виконувати іншу роботу у побуті, та потребує стороннього догляду та опіки. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Хмільницька міська рада, управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради не заперечують про наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Суд вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає можливим заявлені вимоги задовольнити, оскільки показами заявниці, довідкою Хмільницької міської ради № 1457 від 15.12.2015 року (а.с. 9), актом огляду МСЕК серія [NUMBER] (а.с. 10), довідкою комунальної установи Хмільницької ЦРЛ від 21.12.2015 року (а.с.12), висновком судово-психіатричної експертизи № 34 від 15.02.2016 року доведено, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Хмільник Вінницької області, житель [ADDRESS], є недієздатним, та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до висновку № 245 від 10 травня 2016 року [PERSON] за станом здоров"я може надавати соціальні послуги. Хмільницька міська рада звернулась до суду з поданням про призначення недієздатному [PERSON] опікуна [PERSON]. За таких обставин судом встановлено, що [PERSON] не може сам себе обслуговувати, постійно потребує сторонньої допомоги, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому підпадає під дію ч.1 ст. 39 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ч.1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над ним відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає йому піклувальника чи опікуна. За таких обставин, суд, дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON], [INFO] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На підставі ст.ст. 39, 41, 55, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В грудні 2015 року в провадженні суду перебувала справа № 149/3510/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на користь одного з подружжя. 30.12.2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області по даній справі було винесено рішення про стягнення аліментів на користь одного з подружжя, в резулятивній частині якого помилково не зазначено розмір стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судове засідання сторони по справі не з'явились, в зв"язку з чим суд розглядає справу у відсутність сторін, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалося. Враховуючи встановлені судом обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про необхідність ухвалення додаткового рішення, в якому зазначити розмір стягуваних аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

В грудні 2015 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача . В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві , просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку ( доходу ) відповідача , починаючи стягнення аліментів з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступного . Судом встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2013 р. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2015 р. шлюб між сторонами розірвано . Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . З встановлених по справі обставин вбачається , що сторони не визначилися в питанні щодо матеріального утримання дитини , тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття такими , що підлягають задоволенню Вирішуючи питання про розмір аліментів , суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку , а саме в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку ( доходу) . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову . Оскільки суд задовольняє позовні вимоги , з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

В грудні 2016 р. заявник звернулася з даною заявою, в якій вказала, що їй належить на праві власності земельна ділянка. Проте у державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] є розбіжності запису її прізвище- вказано «[PERSON]» замість вірно- «[PERSON]». Просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу- державного акту на право приватної власності на землю від 30 грудня 1993 року серія [NUMBER]. Заявник в судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, подану заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, подав заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечили. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає що заяву слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що 30 грудня 1993 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], згідно якого земельна ділянка належить [PERSON]. Проте у вищевказаному документі прізвище власника вказано невірно «[PERSON]», правильно повинно бути «[PERSON]». Наведене стверджуєтся: копією паспорта заявниці, копією пенсійного посвідчення заявниці На підставі ст.ст. 256, 257, 259 ЦПК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 03 травня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Дитятківській сільській раді Іванківського району Київської області, актовий запис №01. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки, сімейне життя не склалось через те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейні відносини, між ними відсутні взаєморозуміння та повага один до одного, тривалий час вони проживають окремо, вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою його місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки 04 лютого 2017 року. Заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач [PERSON] не подав, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2013 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Дитятківської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №01(а.с.6). В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Метанівської сільської ради Теплицького району за №508 від 22 грудня 2016 року(а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують з квітня 2016 року, позивач вважає неможливим поновлення сімейних стосунків та наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та малолітньої дитини, відповідач заперечень проти позову не подав, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 12 травня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 235. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Спільне життя не склалося. Сторони мешкають окремо, ведуть окреме господарство. Збереження сімї неможливо. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 травня 2012 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Від подружніх стосунків мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з грудня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved