Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

29.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу №83 к/тр від 02 вересня 2015 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошових коштів належних до виплати при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку, витрат на правову допомогу та моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на посаді старшого майстра технологічної служби філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор». Відповідно до наказу №83 к/тр від 02 вересня 2015 року його звільнено з займаної посади на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. Вказав, що відповідач його звільнив без законної на те підстави, в порушення права на працю, оскільки факти, які б свідчили про недостатню кваліфікацію відсутні. Також позивач зазначив, що незаконним звільненням йому заподіяно моральної шкоди, що полягає у порушенні нормальних життєвих зв»язків, втраті душевного спокою, відсутності засобів для забезпечення належного рівня життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що з 03 грудня 2012 року він працює в філії «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор», спочатку майстром зміни, а згодом старшим майстром. Вказав, що під час роботи на елеваторі ніяких порушень не допускав, свої посадові обов»язки виконував сумлінно. У зв»язку із навчанням у Тернопільському НТУ імені [PERSON] він з червня по серпень 2015 року перебував у відпустці для виконання та захисту магістерської роботи. Закінчивши 31 серпня 2015 року навчання та отримавши диплом він вийшов на роботу та був попереджений директором про звільнення. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги своєго довірителя підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» [PERSON], [PERSON] позов [PERSON] не визнали. Пояснили, що [PERSON] працював на посаді старшого майстра філії з 2013 року та з 02 вересня 2015 року був звільнений із займаної посади у зв»язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. [PERSON] призначено на посаду старшого майстра в порушення вимог посадової інструкції. Так, розділом 6 посадової інструкції «Старшого майстра», затвердженої 01.10.2013 року встановлено,що на посаду старшого майстра елеватора призначається особа, яка має повну вищу агрономічну або інженерну освіту та стаж роботи на відповідних посадах не менше трьох років. Позивач [PERSON] не має диплому про повну вищу освіту за вказаними напрямками та й на момент прийняття на дану посаду мав менший за три роки стаж роботи, що свідчить про неналежний рівень його кваліфікації та призвело до систематичних недоліків у виконанні покладених на нього посадових обов»язків. Відповідно до п.2 розділу 1 посадової інструкції «Старшого майстра», старший майстер контролює виконання робіт по прийманню, очистці, сушінню, збереженню, розміщенню та відвантаженню зерна згідно діючих державних стандартів і норм, технічних умов та правил організації і ведення технологічних процесів на елеваторах. Неналежна кваліфікація старшого майстра при організації процесу приймання та обробки зерна призводила до відвантаження зерна із показниками якості, що не відповідали встановленим нормативним показникам. Вказане призводило до порушень умов контрактів, як із власниками зерна так і з покупцями (одержувачами)такого зерна, що мало наслідки матеріальних втрат через зниження вартості партій такого зерна. Враховуючи недоліки в роботі через неналежний рівень кваліфікації старшого майстра [PERSON] виявлено нестачі зерна. Крім того, при проведенні інвентаризації після звільнення [PERSON] встановлено нестачу іншого майна, зокрема посиленого сертифікату ключа електронного цифрового підпису на флеш носії. Зазначили, що ще одним прикладом низького рівня професіоналізму та кваліфікації старшого майстра [PERSON] є те, що у період приймання ранніх зернових та олійних культур нового урожаю він був відсутній на роботі у зв»язку із відпусткою на період навчання. Також, перед виходом на вищевказану відпустку позивач не виконав постановлені перед ним завдання щодо підготовки елеватору до нового сезону, через що з [PERSON] було знято 100% премії за червень місяць 2015 року. Просили в задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні, як свідок директор філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] працював на посаді старшого майстра філії. 02.09.2015 року ним було видано наказ на звільнення [PERSON] з роботи у зв»язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації. Підставою для звільнення [PERSON] були недоліки виявлені у його роботі. Так, [PERSON] будучи особою відповідальною за збереження довірених товарно-матеріальних цінностей допустив нестачу зерна на підприємстві, зокрема ячменю в липні місяці 2014 року, пшениці в листопада місяці 2014 року та соняшника в червні місяці 2015 року. Вказану нестачу зерна різних культур було виявлено в ході проведення зачистки, а саме повної відгрузки з урахуванням якісних показників. Зокрема в ході проведення зважування зерна в порту було виявлено вагу більшу від встановленої накладними в ході відгрузки на підприємстві. За результатами нестачі агродепартаментом було направлено йому, як директору службову записку, а службою безпеки центрального офісу було проведено службове розслідування. Допитана в судовому засіданні, як свідок бухгалтер філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» [PERSON] суду пояснила, що під час звільнення 02 вересня 2015 року [PERSON] розрахункові кошти в день звільнення йому були нараховані однак виплачені не були у зв»язку із тим, що останній , будучи матеріально-відповідальною особою , не надав акт прийому передачі товарно-матеріальних цінностей та обхідного листа. При проведенні комісією приймання передачі товарно-матеріальних цінностей [PERSON] присутнім не був. Вказала, що розрахунок із позивачем було проведено 07.09.2015 року. Свідок [PERSON], яка працює на посаді інспектора з кадрів філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор», суду пояснила, що 02.09.2015 року за вказівкою директора оформляла наказ на звільнення старшого майстра [PERSON] Вказала, що в день звільнення [PERSON] вона підготувала наказ та ознайомила позивача, який був присутнім на роботі, із ним та вже після обіду видала йому обхідний лист. Інвентаризація ввірених [PERSON] матеріальних цінностей в день звільнення не проводилася, оскільки наказ на інвентаризацію було проведено 03.09.2015 року. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст.4 Конвенції №158 Міжнародної організації праці «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» , спрямованої на захист прав працівника,- трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов"язаними зі здібностями та поведінкою. За змістом ст.7 Міжнародної Конвенції № 158, трудові відносини з працівником не припиняються через його поведінку до тих пір, поки йому не дадуть можливість захищатися в зв»язку із висунутими проти нього обвинуваченнями. Ст..9 зазначеної Конвенції покладає на роботодавця тягар доказування законності підстав звільнення працівника. П.2 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Припинення трудового договору за такою підставою можна визнати правильним лише в тому разі , коли буде встановлено, що працівник не може виконувати покладених на нього трудових обов»язків і така неможливість обумовлена саме недостатньою кваліфікацією. У відповідності до роз»яснень п.21 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Встановлено, що згідно записів трудової книжки 03 грудня 2012 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду змінного майстра філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор». Згідно з наказом від 03.12.2012 року №02. з 01 квітня 2013 року переведений майстром зміни у зв»язку із закінченням терміну випробування та відповідно до наказу №96 від 25.09.2013 року переведений на посаду старшого майстра (а.с.75.) Згідно наказу директора філії приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» №83-к/тр від 02.09.2015 року позивача звільнено з 02.09.2015 року з займаної посади за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.(а.с.7) Разом із тим в судовому засіданні ні відповідачем, ні його представником, в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не може виконувати покладені на нього трудові обов»язки і така неможливість обумовлена саме недостатньою його кваліфікацією. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не відповідає виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації у зв»язку із тим, що працює на роботі в порушення вимог посадової інструкції «Старшого майстра» не знайшло свого підтвердження в суді. Крім того, представником відповідача суду не надано доказів неналежної кваліфікації [PERSON], що призвело до нестачі товарно-матеріальних цінностей, зокрема зерна, та відвантаження зерна із показниками якості, що не відповідали встановленим нормативним показникам. В матеріалах справи (а.с.126) наявна не завірена належним чином копія службової записки головного інженера підприємства [PERSON] на ім.»я директора філії [PERSON] про те, що ним під час спілкування із виробничим персоналом філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» встановлено відсутність інструктажів та настанов від уповноваженої на те особи та відповідного контролю. Судом неодноразово в судових засіданнях у сторони відповідача з»ясовувалось питання проведення службової перевірки по фактах виявлених відповідачем порушень. З боку представників відповідача не надано доказів того, що на підставі службової записки головного інженера [PERSON] проводилась службова перевірка щодо виявлених фактів відносно [PERSON], як і не надано акту службового розслідування , складеного в результаті перевірки. Крім того, з пояснень представників відповідача судом встановлено, що на підприємстві атестаційна комісія для встановлення відповідності старшого майстра [PERSON] займаній посаді не створювалась, а тому відсутній відповідний висновок. Не наведено фактів невідповідності позивача займаній посаді й у наказі про його звільнення. Відповідачем не було запропоновано [PERSON] перевести його на іншу роботу, що є порушенням ч.2 ст. 40 КЗпП Ураїни, згідно якої звільнення з підстав, передбачених п.2 ст. 40 КЗпП допускається, якщо не можливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, було проведено всупереч вимогам трудового законодавства, тому позивач підлягає поновленню на роботі на посаді старшого майстра філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор». Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Згідно довідки [PERSON] приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» від 16 січня 2016 року № 2 (а.с.136) середньомісячна заробітна плата [PERSON] за квітень-травень 2015 року складає 10914,71 грн., а середньоденна заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні складає: 10914,71 грн. : 39 робочих дні (21 робочий день вересня без святкових та неробочих днів + 18 робочих днів травень без святкових та неробочих днів) = 279,86 грн. Відповідно до п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 днем звільнення вважається останній день роботи, а тому час вимушеного прогулу слід рахувати з наступного дня після звільнення, тобто з 03 вересня 2015 року. Отже, вимушений прогул без урахування святкових та неробочих днів з 03 вересня 2015 року по 15 січня 2016 року включно складає 93 робочих дні (20 робочих днів в вересні 2015 року, 21 робочий день в жовтні 2015 року, 21 робочий день в листопаді 2015 року, 23 робочих дні в грудні 2015 року та 8 робочих днів в січні 2016 року). Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 26026,98 грн. (93 робочих дні х 279,86 грн.). Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи, а саме розрахункового листка за вересень 2015року філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Ямпільський елеватор» вбачається, що заробітна плата [PERSON] за період червень-вересень 2015 року до виплати становить 4459,43 грн., виплату проведено 07 вересня 2015 року. (а.с.86) Отже, [PERSON] звільнено з роботи 02 вересня2015 року, розрахунок проведено 07 вересня 2015 року, період затримки звільненому працівникові належних до виплати сум становить 4 дні. Як вбачається із уже дослідженої в ході розгляду справи довідки про доходи [PERSON] середньоденна заробітна плата позивача складає 279,86 грн. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки належних до виплати працівникові при звільненні сум складає 119,14 грн. (279,86 х 4). У відповідності до ст. 237 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок незаконного звільнення [PERSON] заподіяно моральну шкоду, оскільки це призвело до моральних страждань, втрати душевного спокою, відсутність засобів для забезпечення належного рівня життя, а тому, враховуючи характер заподіяння моральної шкоди, характер і обєм моральних страждань, вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 грн. Судові витрати та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене,

Outcome: approved