Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

07.12.2017 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 13.05.2011 між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі - Договір), за яким вона отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання Банк виконав повністю. Відповідач же, порушила умови Договору і, станом на 30.09.2017, має заборгованість перед Банком на загальну суму 57132,03 гривень, яку і просять стягнути на їх користь із відповідача разом із понесеними судовими витратами - 1600,00 грн. В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не з'явилися (а.с.43-44). Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач направлені їй копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї та судову повістку про виклик, отримала 27.12. 2017 але у судове засідання не з'явилася, відзиву на позов, заяв клопотань тощо не надала, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила. За таких обставин суд вважає неявку відповідача у судове засідання такою, що немає поважних причин. Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що Банк є публічним акціонерним товариством, юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (а.с.34-37). [PERSON] є громадянкою України, про що свідчить фотокопія її паспорту(а.с.32). 13.05. 2011 між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі - Договір), за яким вона отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень на умовах, як викладено вище. Договір складається з анкети-заяви позичальника, додаткової інформації, довідки про умови кредитування з карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-31). Договір відповідає вимогам ст.ст. 626-628, 1054,1055 ЦК України і відповідно до ст.629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Свої зобов'язання згідно Договору Банк виконав. В порушення умов Договору відповідач, станом на 30.09.2017 має загальну заборгованість перед Банком у розмірі 57132,03 гривень, яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом - 1935,70 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 47655,22 грн., - заборгованість за пенею та комісією - 4344,35 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., - штраф (процентна складова) - 2696,76 грн. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком (а.с.4-5). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до Умов надання банківських послуг: - п.2.1.1.5.5. позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; - п.2.1.1.5.6 - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку боржник повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. - п. 2.1.1.7.6 - при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже вимоги Банку щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотків за користування кредитом, пені та комісії суд вважає доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2696,76 грн. (процентна складова), задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Крім того, із ст. 549 ЦК України вбачається і те, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Отже встановлений договором позики вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки - 500 грн. як штраф (фіксована частина) не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі, як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобов'язання. Таким чином судом встановлено що такі умови договору не відповідають вимогам закону, а тому в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 1600,00 грн. На підставі ст.ст. 526, 626,627,628, 629, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,12,13,19,23,34,8,141,175,176,211,229,235, ч.2 ст. 247, ст. ст. 258, 259, 265, 268, 280, 282, 354,355 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial