Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

24.06. 2019 року до суду звернулося Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з позовною заявою до [PERSON] про коштів. Позивач вказував, що 11.03.2013р. відповідачка звернулась з заявою про признання допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку , У зв`язку з цим було призначено допомогу з 24.03.2013 по 18.01.2016. , при заповнення заяви підтвердила. Що в разі працевлаштування зобов`язується повідомити про це управління. Було виявлено що з 03.09.2014р. відповідачка вийшлі на роботу , а лише 22.03.2016р. повідомила про даний факт. В зв`язку з цим допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку скасовано з 1.07.2014р. Внаслідок не повідомлення відповідачем УПСЗН Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про вихід на роботу -отримання заробітку , виникла переплата допомоги по догляду за дитиною в сумі 1505,58 грн., тому він просить суд стягнути з неї вказану суму переплати. Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Представник відповідача надав суду клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача та відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вказувала , що відповідно до наказу від 26 серпня 2014 року № 143-к приступила до роботи на посаді керівника гуртка «Живопис» та «Декоративна графіка » відділу народної творчості з 1 вересня 2014 року.Оскільки на момент коли приступила до роботи (1 вересня 2019) Кодекс законів про працю, Закон України «Про відпустки», Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми затверджений постановою КабінетуМіністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 не передбачали обов`язкузаявників повідомляти Управління про працевлаштування, обставина щодомого працевлаштування в розумінні статті 22 Закону України«Про державнудопомогу сім`ям з дітьми» не вважалася обставиною , що впливає на виплату державної допомоги. 3-тя особо пояснень до суду не надала. Ухвалою Печерського районного суду м.києва від 8.07.2019р. відкрито провадження в справі в порядку спрощеного. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого . Судом встановлено, що 11.03.2013р. відповідачка звернулась з заявою про признання допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку . У зв`язку з цим було призначено допомогу з 24.03.2013 по 18.01.2016р. передбаченої "Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми '" від 21.11.1992 р. № 281 1 -XII, постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми ". Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся, або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у звязку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб субєктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення. Згідно ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Було виявлено що з 03.09.2014р. відповідачка вийшлі на роботу , а лише 22.03.2016р. повідомила про даний факт. В зв`язку з цим допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку скасовано з 1.07.2014р. Внаслідок не повідомлення відповідачем УПСЗН Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про вихід на роботу , виникла переплата допомоги по догляду за дитиною в сумі 1505,58 грн., за період з 1.02.2015р. по 18.01.2016р. Управлінням було направлено розпорядження № б/н від 24.03.2016р. до Київського міського центру для припинення виплати допомоги. До теперішнього часу відповідачем незаконно отримана допомога не повернута. Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Оскільки позивач звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права лише 24.06.2019 , вона подана зі спливом трирічного строку. Перше повідомлення про припинення надання допомоги направлене 24.03.2016р.. В своїй заяві до суду представник позивача зазначає, що після виявлення факту переплати відповідачеві щомісячної компенсації, було направлені повідомлення про повернення вказаних коштів та надано строк для добровільної сплати. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2104цс 16 від 23 листопада 2016 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України - зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). До суду за захистом порушеного права Управління соціального захисту населення звернулося 24.06.2019, тобто на час звернення позивача до суду пройшло більше ніж три роки з дати припинення допомоги.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При таких обставинах позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed