Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Пістинська сільська рада про усунення перешкод в користуванні майном, житловим будинком та виселення. В судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій уточнені позовні вимоги підтримала повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог видно, що відповідач, [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірваний згідно рішення Косівського районного суду від 01.02.2017 року, через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, в зв»язку із чим між ними виникали сварки, різні непорозуміння і спільне проживання стало неможливим. До розірвання шлюбу вони спільно проживали в житловому будинку, що розташований в с. Пістинь вул. Шевченка, 49 б Косівського району Івано-Франківської області, який належить позивачці на праві приватної власності. Тобто житловий будинок не є спільною власністю подружжя, в шлюбі ними не придбаний та не збудований, відповідач до нього не зареєстрований. Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в даному житловому будинку. Однак, спільно проживати в житловому будинку з відповідачем вона не може, оскільки він вживає спиртні напої, без її відома та дозволу приводить сумнівні компанії та нищить майно, а саме: пошкодив всі двері в будинку, повибивав шибки, розпалював на підлозі багаття, пошкодив меблі в будинку. На її неодноразові прохання та вимоги звільнити її житловий будинок, він не реагує. При цьому ображає мене та обзиває різними нецензурними словами. Також, змушена була покинути свій житловий будинок та проживати в господарстві батьків, так як відповідач чинить їй перешкоди в проживанні там, виганяє з будинку та погрожує розправою, а тому я боюся за своє життя та здоров»я. Не проживає в будинку фактично з часу розірвання шлюбу і по даний час. В період з лютого 2017 року по даний час відповідач заважає їй вільно користуватися належним їй майном. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин та відзив на позовну заяву не подавав. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності\~учасників справина підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України, і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В силу вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності позивачки на житловий будинок підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6), згідно до якого у [PERSON] перебуває у приватній власності житловий будинок, що розташований в с. Пістинь вул. Шевченка, 49 б, Косівського району, Івано-Франківської області. Як було встановлено судом, позивачка перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі із 03.06.2006 року, який було розірвано рішенням Косівського районного суду від 01.02.2017 року (а.с.9). Як видно із долучених до позовної заяви матеріалів, відповідач [PERSON] проживає у будинку своєї колишньої дружини [PERSON], добровільно виселитися з даного будинку відмовляється, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.13). Окрім того, [PERSON] створює перешкоди власнику [PERSON] у проживанні нею у своєму житловому будинку, які виражаються у пошкодженні як складових частин самого будинку, а саме: відповідач пошкодив всі двері в будинку, повибивав шибки, розпалював на підлозі багаття, так і у користуванні позивачкою своїм майном, що знаходиться у будинку, зокрема, пошкодив меблі в будинку і занедбав внутрішню обстановку будинку до стану, в якому не можливо проживати в належний побутових умовах без здійснення часткових ремонтних робіт, що стверджується долученими до матеріалів справи фото світлинами (а.с.18). Про вжиття відповідних заходів щодо запобігання такої протиправної поведінки відповідача, позивачка неодноразово зверталася до Косівського ВП ГУНП, що стверджується копією заяви (а.с.14) та листами-повідомленнями Косівського ВП ГУНП адресованими [PERSON] (а.с.10,11). Згідно ж вимог ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених\~частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В свою чергу, частиною 1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В зв"язку із вищенаведеним, а також з врахуванням того, що позивачка просить задоволити її позовні вимоги лише в частині усунення перешкод в користуванні майном і житловим будинком, без примусового виселення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підставний, відповідач дійсно чинить позивачці перешкоди у користуванні нею своїм майном, що є підставою для задоволення позову в частині, якій просить позивачка. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 150, 157 ЖК України та

Outcome: partial