Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

8 липня 2014 року, [PERSON], звернулася до суду з названим позовом, в якому просив суд, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO]. на спадкове майно у вигляді : 23/100 часток житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який складається в цілому з будинку під літ. «А», загальною площею 152,2 кв.м, житловою 88,1 кв.м, під літ. «Б» - сараю, площею 20 кв.м, під літ. «В» - сараю, площею 34,2 кв.м, під літ. «Г» - сараю, площею 10,7 кв.м, під літ. «Д» - погрібу з шийкою, площею 12 кв.м, під № 1-3 споруди, розташованому на земельній ділянці фактичного користування та земельної ділянки, площею 1,666 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер : 5123782200:02:001:0114), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], мотивуючи це письмовими відмовами нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомив, однак надав до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримав позов і просив суд, слухати справу без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 57,60). Представник відповідача Надлиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням та особистою розпискою, причини неявки суду не повідомив, але надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 31,58,59). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 1 статті 1223 ЦК України зазначає, що право спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1251 ЦК України зазначає, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Суд встановив, що після смерті [PERSON], яка є матір`ю позивача, померлої [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2010 р. та свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER], виданого повторно 08.07.1968 р., відкрилася спадщина у вигляді : 23/100 часток житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який складається в цілому з будинку під літ. «А», загальною площею 152,2 кв.м, житловою 88,1 кв.м, під літ. «Б» - сараю, площею 20 кв.м, під літ. «В» - сараю, площею 34,2 кв.м, під літ. «Г» - сараю, площею 10,7 кв.м, під літ. «Д» - погрібу з шийкою, площею 12 кв.м, під № 1-3 споруди, які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на вказані 23/100 часток будинку, виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 27.07.1994 р. № 23/39, розташованому на земельній ділянці фактичного користування, площею 0,11 га та земельної ділянки, площею 1,666 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер : 5123782200:02:001:0114), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 652911 від 29.12.2007 р. (а.с. 10-14,21). Після смерті своєї матері, позивач прийняв спадщину, шляхом подачі відповідної письмової заяви на ім`я нотаріуса та проханням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно від 12.05.2011 р., у видачі яких позивачу було відмовлено нотаріусом з підстав відсутністі правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 36-56). Суд з`ясував, що в матеріалах спадкової справи № 47/2011, заведеної нотаріусом після смерті спадкодавця [PERSON] мається рішення Надлиманської с/р № 1251-V від 22.09.2009 р. «Про видачу [PERSON] дублікату свідоцтва на право власності на 23/100 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] взамін втраченого», а також копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 652911 від 29.12.2007 р., площею 1,666 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер : 5123782200:02:001:0114), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], виданого на ім`я [PERSON] (а.с. 49,52). З матеріалів позову вбачається, що оригінали вищевказаних правовстановлюючих документів були втрачені спадкодавцем і за життя, повторно не отримані нею у зв'язку зі смертю. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності на спадкове майно дійсно підтверджується вищевказаними документами, оригінали яких були втрачені, що відповідає вимогам ст. 1218 ЦК України. Крім цього, в матеріалах справи мається мається заповіт від 02.12.2005 р., посвідчений секретарем Надлиманської с/р, з відміткою, що цей заповіт не змінювався та не скасовувався, відповідно до умов якого, заповідач [PERSON], на випадок своєї смерті, заповідала все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося, та де б воно не знаходилося, та все те, на що вона за законом буде мати право - [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] в рівних частках кожному (а.с. 44). Суд встановив і це підтверджується матеріалами вищевказаної спадкової справи № 47/201, що жодний із вказаних у заповіті, крім позивача [PERSON] - спадщину ні за законом, ні за заповітом не прийняв та відповідної заяви нотаріусу не подав на протязі 4 років з дня смерті спадкодавця [PERSON] Враховуючи вищевикладене та з урахуванням відповідних часток у спадщині, суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на 2/3 часток та за заповітом на 1/3 частки, що повністю відповідає вимогам Закону. З вищезазначених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved