Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

12.01.2016 до суду поступив вказаний позов, у якому позивач просить суд ухвалити рішення та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право власності на житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами, що знаходяться за адресою - [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивує тим, що його мати [PERSON] померла [INFO], яка жила і померла у с. Петрушки Корсунь-Шевченківського району. Після її смерті відкрилася спадщина, в т.ч. на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, що по [ADDRESS]. Спадкодавець заповіт не залишила, спадкоємцем за законом є її син - позивач, який спадщину прийняв. 04.12.2015 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Митрофановою A.C. відмовлено у зв'язку із відсутністю документа, який засвідчує право власності на будинок, а тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але направила заяву, в якій позов підтримала і просить суд слухати справу у її відсутність. Від відповідача- Петрушківської сільської ради, за підписом сільського голови, поступила заява з визнанням позову та проханням слухати справу у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження (ч.2 ст.197 ЦПК України), вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що дійсно [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, в т.ч. на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями по [ADDRESS]. Вирішуючи даний позов, суд керується роз'ясненнями, даними в абзаці 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» з приводу застосування правил книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року. Так судам надано роз'яснення, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тобто, у разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. А тому, оскільки спадщина, стосовно якої подано позов, відкрилась [INFO], тобто строк на її прийняття закінчився до 01.01.2004, то відносини стосовно цієї спадщини регулюються ЦК УРСР. Згідно ст. 526 ЦК УРСР в редакції, що діяла на момент смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавцяі таким є с. Петрушки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується довідкою №395, виданою 06.11.2015 виконкомом Петрушківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району, згідно якої [PERSON], 1928 р.н., яка померла [INFO], до дня своєї смерті постійно проживала [ADDRESS], а разом з нею фактично проживав без реєстрації її син [PERSON] (а.с. 13). Спадкодавець заповіт не залишила, а позивач надав документи, які підтверджують родинні стосунки з померлою (а.с. 12). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом (ч.1 ст.529 ЦК УРСР), прийняв спадщину після смерті матері і 28.04.2004 було заведено спадкову справу №265/2004, про що вказується у виданих державним нотаріусом документах (а.с.9, 10). Із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] в нотаріальну контору, крім позивача, ніхто не звертався, що підтверджується довідкою №1955/01-16, виданою 04.12.2015 Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою (а.с.10). Чоловік спадкодавця [PERSON], який міг би претендувати на обов'язкову частку у спадщині, помер 30.07.2002 ( а.с.7). Постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Митрофановою A.C. від 04.12.2015 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS], що належав померлій [PERSON], в зв'язку із відсутністю документа, який засвідчує право власності померлої на цей будинок (а.с.9). Згідно даних погосподарських книг по Петрушківській сільській раді вказаний будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] обліковується за померлою [PERSON], 1928 р.н., що підтверджується довідкою № 436, виданою 25.11.2015 виконкомом Петрушківської сільської ради (а.с. 15). Земельна ділянка розміром 0.61 га по [ADDRESS], на якій розміщений вищевказаний будинок з надвірними спорудами, була наділена померлій та не приватизована, що підтверджується довідкою № 466, виданою 25.11.2015 виконкомом Петрушківської сільської ради (а.с. 16, 34 ). Згідно даних технічної інвентаризації, які підтверджені технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS], виданим станом на 13.11.2015 КП «Черкаське обласне об'єднане БТІ» по [ADDRESS] знаходяться такі будівлі та споруди: житловий будинок А-1, а, а1, збудований в 1957 році; ганок; сараї Б - Д; погріб Ж; вбиральня З; колодязь № 1 (а.с.23-28). Згідно висновку судового експерта від 20.11.2015 щодо відповідності забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам, санітарним і протипожежним вимогам, за результатами проведення технічного обстеження садибного житлового будинку, розміщеного за адресою: [ADDRESS], житловий будинок відповідає вимогам містобудівної документації, державним будівельним нормам і правилам, санітарним і протипожежним вимогам (а.с. 17-22). Згідно технічного паспорта на житловий будинок вартість збудованих будівель і споруд на садибі по [ADDRESS] становить 98 676 грн. (а.с. 23-28). Відповідно до п.3.1 інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УPCP, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п.3.3. вказаного листа органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31.01.1966. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості (яким є вказане у позові майно), може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, судом встановлено, що будівництво вказаного будинку та надвірних споруд відповідно до технічних характеристик є завершеним у 1957 році, крім сараїв (будівництво яких завершено відповідно у 1904, 1930, 1960 та 1963 роках), тобто спірний будинок з надвірними спорудами збудований до 1995 року, знаходиться в сільській місцевості, спадкодавець [PERSON] за свого життя була власником цього будинку, а її право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі сільської ради, про що радою видано відповідну довідку. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок померлої позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, то таке право власності визнається судом. Відповідач у своїй заяві визнанням позову також підтвердив дані обставини. Таким чином, судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, яка була власником будинку з надвірними спорудами, за [ADDRESS], яким вона володіла на законних на той час підставах, документи на який відсутні, а тому позивач вправі спадкувати такий за законом, тобто позивач свій позов довів, а тому такий підлягає до задоволення. Хоч позов і задовольняється, але суд не стягує судових витрат позивача у зв"язку з відмовою про це.

Outcome: approved