overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

08.04.2014 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Одній матеріально важко утримувати дитину, відповідач є підприємцем, регулярно отримує зарплату, проте не надає матеріальної допомоги на утримання сина. У судове засідання позивачка подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засіданя подав заяву, якою не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 180 СК батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181, ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дитини, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК, суд врахувавши обставини, які мають істотне значення, прийшов до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

08.04.2015 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.09.1994 р. вони з відповідачкою зареєстрували шлюб в Добротвірській селищній раді Кам»янка-Бузького району, актовий запис\~ №29. Від спільного подружнього життя в них 21.06.1995 р. народилася донька [PERSON] Їхне спільне життя з відповідачкою не склалось по тій причині, що між ними нема взаєморозуміння, шлюбні відносини припинено, проживають окремо близько чотирьох років, він намагався зберегти сім»ю однак, відповідачка не проявляє жодних зусиль для налагодження сімейних відносин, вважає, що примирення не можливе, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з"явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не зявилася, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідачки, яка, будучи належним чином повідомлена про час розгляду справи, до суду не прибула, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 16.09.1994 року в Добротвірській селищній раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис\~ №29. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

08.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 21.09.2012 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2012 року, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

08.04.2015р. позивач, який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою і просить стягнути з відповідача 23 499,66 грн. заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 11.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов"язання по кредитному договору не виконує, порушує умови договірних зобов"язань, то і просить з нього стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28.02.2015р. і становить 23 499,66 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні достеменно встановлено і це стверджується матеріалами справи, що 11.10.2010р. між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.(а.с. 8-31) Згідно представленого розрахунку, станом на 28.02.2015р. заборгованість за кредитним договором становить 23 499 грн. 66 коп., яка складається з: 14 960,20 грн. заборгованості за кредитом; 6 394,24 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 550 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1 095,22 грн. штрафу (процентна складова).(а.с. 4) Суд з вказаним розрахунком згоден, оскільки він відповідає зібраним по справі доказам. Відповідач умови договору не виконує, так як заборгованість по кредиту не погашає. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, а згідно ст. 527, 530 цього Кодексу боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, з відповідача на користь позивача і необхідно стягнути 23 499,66 грн., а на підставі ст. ст.79, 88 ЦПК України ще і 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

08.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 23 грудня 2011 р. між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №653. При реєстрації шлюбу вона своє дівоче прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». Проживаючи в смт. Борова, перебуваючи в шлюбі, сторони за спільно зароблені кошти купили собі у власність житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Зі згоди позивачки, договір купівлі-продажу житлового будинку, який був складений 24 липня 2013 р.. посвідчений приватним нотаріусом Борівського нотаріального округу Харківської обл. Бондаренко О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2035, був оформлений на відповідача. На даний час позивачці стало відомо, що [PERSON] брав у борг у невідомих їй осіб грошові кошти. На цій підставі у них в сім'ї виникають сварки. Після чергової сварки позивачка вирішила скористатись своїм правом і визнати за собою 1/2 частину спільно нажитого в шлюбі майна, зокрема житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.60 СК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)". Згідно ст.69 СК України: «Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу». Відповідно до ст.70 СК України : «У разі поділу майна, що є об'єктом права спальної сумісної власності, частки майна чоловіка та дружини є рівними». Згідно ст.328 ЦК України: «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом». Згідно ст.368 ЦК України: «Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю…». Згідно ст.369 ЦК України: «Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними». В суді встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2011 р. (а.с.8). Під час шлюбу придбали житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9-14). Таким чином, в суді безспірно встановлено, що житловий будинок [ADDRESS]. являється спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON], відповідно [PERSON] має право на визнання за нею права власності на ? частину вищевказаного житлового будинку. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

08.04.2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 04.11.2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Зеленської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 26. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною припинення сімейних стосунків стало те, що вже тривалий час подружнє життя у них не складається. Причиною цього є те, що у них різні характери та погляди на життя. У них постійно виникали суперечки та непорозуміння. Крім того, вказує, що основною причиною розпаду сім"ї став той факт, що відповідач зловживає спиртними напоями і, будучи в нетверезому стані, влаштовує сварки і дебоші. При цьому при дітях обзиває його різними нецензурними словами, принижуючи його честь і гідність. Також відповідач стала постійно зраджувати йому у подружній вірності. В даний час сторони проживають окремо. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з ним, а також стягнути з відповідача в його користь судові витрати. 11.05.2019 року в підготовчому засіданні представник позивача подав заяву, в якій просив неповнолітніх дітей від шлюбу залишити проживати з відповідачем. 29.05.2019 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, зокрема: просив шлюб між ним та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з відповідачем, а також стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнала. Не заперечувала відносно розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони спільно не проживають, не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] необхідно залишити проживати з матір`ю - [PERSON] , оскільки сторони дійшли спільної згоди відносно визначення місця проживання дітей. З відповідача слід стягнути судові витрати по справі в користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

08.04.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає в ньому з 2011 року без поважних підстав. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив справу розглядати без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є квартиронаймачем та з 10.11.2009 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до довідки управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №3472 від 01.04.2019 року, в цьому житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] , [INFO] , дочка позивача [PERSON] , [INFO] , дочка позивача [PERSON] , [INFO] , мати позивача [PERSON] , [INFO] та брат позивача [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до акту затвердженого начальником КП «ЖЕК-10» [PERSON] від 01.04.2019 року [PERSON] не проживає в кв . [ADDRESS] в зв`язку зі зміною місця проживання (а.с. 12). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

08.05.2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1500грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], з тих підстав, що відповідач не допомагає добровільно. Шлюб був укладений 28 січня 2009р., розірваний 29.05.2012р. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просить стягнути аліменти в розмірі 1500грн. на утримання сина, оскільки вона працює неофіційно, отримує незначну зарплату в сумі 1500грн., на утримання дитини коштів не вистачає, оскільки одяг та взуття дорого коштують, також дитину потрібно готувати до першого класу, а відповідач не допомагає , хоч влітку тримає відпочиваючих, а взимку займається будівництвом в будівельній бригаді. У судове засідання відповідач не з"явився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надіслав і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів (заочне рішення). Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Шлюб між сторонами укладений 28 січня 2009року, розірваний 29 травня 2012 року. що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення суду від 29.05.2012р. У шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Дитина мешкає з позивачем, що підтверджується довідкою ОСББ«Наш дім» № 102 від 26.07.2014р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальний стан сторін, відповідач не має постійної роботи, але має ще одну неповнолітню дитину, позивач не має постійної роботи, не надала розрахунку витрат на утримання дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000грн. щомісячно на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 08.05.2014р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з 08.05.2014р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

08.05.2015 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Збаржівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги аргументовані тим, що 28 травня 2014 р. в с. Травневе , Погребищенського району померла його мати- Молойко [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Забржівської сільської ради , зареєстрованого в реєстрі за № 17 на все майно , котре належало матері до смерті. Протягом шести місяців позивач не мав змоги звернутися нотаріальної контори, оскільки з 2012 року він постійно проживав в [INFO] із співмешканкою, у зв"язку з військовими подіями на Донбасі не мав змоги виїхати з зони бойових дій та своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, з незалежних від нього причин. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив визнати пропущений [PERSON] строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин та визначити додатковий строк в один місяць для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник Збаржівської сільської ради в судове засідання не зявився,проте направив до суду заяву від 18.05.2015 року , в якій просив провести розгляд у його відсутності,. проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є рідним сином та спадкоємцем за заповітом померлої 28 травня 2014 року [PERSON] (а.с.6), однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки перебував на території Донецької області м.Єнакієво , де проходять військові події, та не мав змоги виїхати, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.05.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2013 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня місяця 2018 року, через непорозуміння в стосунках, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. \~Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 18 травня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні відносини припинили з квітня місяця 2018 року через непорозуміння в стосунках, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Тому, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

08.06.2016р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа-Служби у справах дітей Надвірнянської РДА, як представника органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язану з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

08.06.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред"явлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 29.11.2014 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З березня 2016 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved