Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом, до Криворізької сільської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 5,34 га, розташовану та території Криворізької сільської ради Добропільського району, яка належала останньому згідно Державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.11.2005р. Відповідно до заповіту від 31.01.2008 року вказане майно померлий заповів позивачеві. Інших родичів у нього не має. Зазначив, що він є єдиним спадкоємцем цього майна. 27 жовтня 2009 року він у встановлений законом строк склав нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини, яка була посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Резніченко О.А. Для звернення до нотаріальної контори зі місцем відкриття спадщини, позивач доручив колишньому керівнику ТОВ «Рута-Плюс» [PERSON] направити вказану заяву нотаріусу. Спадкова земельна ділянка перебувала в оренді вказаного підприємства. Разом з тим, [PERSON] заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріуса не подав. Через це, при зверненні представника позивача, [PERSON] до приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В. 23.02.2017р. з заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], позивачу було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що видати зазначене свідоцтво неможливо, тому що строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців сплив. В обґрунтовування позову, позивач зазначає, в нотаріальну контору у визначений законом термін не звернувся, оскільки вважав, що його нотаріально посвідчену заяву направить [PERSON], який на той час був директором ТОВ «Рута-Плюс», підприємства, в оренді якого перебувала спадкова земельна ділянка. Крім того, зазначив, що він як співзасновник ТОВ «Рута-Плюс» фактично володів та користувався спадковою земельною ділянкою через договір оренди земельною ділянки від 08.04.2008 року. Після смерті [PERSON] він фактично прийняв спадкове майно, прийнявши в користування спадок, оскільки вказаний договір від 08.04.2008р. був укладений на 49 років та після смерті заповідача продовжує свою дію. Він як спадкоємець використовує цю земельну ділянку, але орендну плату не отримує, через те, що сторони в договорі: орендодавець та орендар співпадають в одній особі - [PERSON] У зв'язку з чим, представник позивача просить суд визначити [PERSON] додатковий строк достатній для подання до Приватного нотаріуса по Добропільському міському нотаріальному округу Донецької області Молодняк Л.П., заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, строком один місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся з заявою, що його інтереси за довіреністю представляє [PERSON] Представник позивача, [PERSON], що діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а також була допитана судом в порядку ст. 184 ЦПК України, як свідок, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Пояснила, що вона з 2008 р. по 2009 р. працювали секретарем ТОВ «Рута-Плюс». З 2012р. по теперішній час працює менеджером ТОВ «Рута-Плюс». Позивач є засновником ТОВ «Рута-Плюс», що розташоване на території Криворізької сільської ради Добропільського району та займається вирощуванням зернових культур. В січні 2008 року до нього звернувся мешканець села Криворіжжя, [PERSON], та запропонував скласти на нього заповіт на земельну ділянку, яка належала йому на праві власності та перебувала в оренді ТОВ «Рута-Плюс». Зазначила, що [PERSON] був самотньою людиною, дітей родичів у нього не було. [INFO] року [PERSON] помер. Через те, що [PERSON] був мешканцем м. Донецька, він в 27.10.2009 році у приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Резніченко О.А. склав та посвідчив заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та доручив [PERSON], що був на той час директором ТОВ «Рута-Плюс», оформити його спадкові права зі місцем відкриття спадщини в Криворізькій сільській раді. У зв'язку з тим, що позивач після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину та продовжив користуватись спадковою земельною ділянкою як орендар за договором, він вважав себе таким, що прийняв спадщину. В грудні 2016 року, після перевірки документів підприємства, [PERSON] стало відомо, що [PERSON] спадкові права не оформив, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав. Нотаріально посвідчену заяву [PERSON] працівники ТОВ «Рута-Плюс» знайшли в столі. Де до цього моменту знаходилась заява спадкоємця від 27.10.2009р., ні [PERSON], ні працівникам ТОВ «Рута-Плюс» було не відомо. Після звільнення з підприємства [PERSON] 20.08.2014р., [PERSON] доручив [PERSON] оформити свої спадкові права на земельну ділянку 23.02.2017 року, [PERSON], як представник позивача за довіреністю, звернулась до нотаріуса Молодняк О.В. з заявою, про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON], але їй було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що видати зазначене свідоцтво неможливо, тому що строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців сплив. Крім того, [PERSON] вказує, що через проведення на території м. Донецька, де мешкав [PERSON], та території Донецької області АТО, він протягом 2014-2016 років не перевіряв наявність відкриття спадкової справи за його заявою. Показання свідка [PERSON] узгоджуються з наданими витягами з протоколів зборів засновників ТОВ «Рута-Плюс», копіями заяв та наказів від 13.11.2004р., від 20.08.2014р., згідно яких, [PERSON], обіймав посаду директора ТОВ «Рута-Плюс», був прийнятий на роботу за погодженням засновника [PERSON] (а.с. 86-93) Представник відповідача, Криворізької сільської ради, Прялкіна Т.С., в судовому засіданні позов визнала повністю. Пояснила, що [PERSON] був зареєстрований в с. Криворіжжя з 2000 року. Зазначила, що він був самотньою людиною, мав І групу інвалідності. З 2003 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка проживала з ним в квартирі без реєстрації. 25.05.2009 року він помер. 14 квітня 2011 року померла [PERSON] Після їх смерті в будинку ніхто не проживав. На даний момент в ньому проживають переселенці з зони АТО. Вказана квартира завжди належала Криворізькій сільській раді. Щодо наявності у [PERSON] дітей, відповідачу не відомо. Питання про визнання спадщини відумерлою, що залишилась після смерті [PERSON], відповідачем не порушувалось. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, допитавши свідка та вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1272 ч.3 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 5,34 г, розташована на території Криворізької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданим Добропільською райдержадміністрацією 07.11.2005р. (а.с.4) За договором оренди землі від 08.04.2008 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Рута-Плюс» в особі директора [PERSON], та актом передачі земельної ділянки, орендодавець [PERSON] передав орендарю ТОВ «Рута-Плюс», зазначену ділянку в оренду на 49 років. (а.с.5-7) [INFO] року [PERSON] у віці 91 рік помер в с. Криворіжжя Добропільського району Донецької області, про що Добропільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06.10.2016р. повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], місце державної реєстрації Виконком Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с. 10) На час смерті [PERSON] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS]. Про свідчать довідки, видані Криворізькою сільською радою від 10.10.2016р., від 17.03.2017р. (а.с. 29, 39) З копії паспорта громадянина України на ім'я [PERSON], вбачається, що він з 22.12.2003р. перебував в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] (а.с.99) Згідно довідки Криворізької сільської ради від 12.04.2017р. № 785, на день смерті [PERSON] з ним без реєстрації проживала його дружина [PERSON], [INFO] (а.с.97,98) Відповідно до копії актового запису про смерть № 23 від 15.04.2011 року, [PERSON] померла [INFO].(а.с.82-84) Відповідно до заповіту, посвідченому 31 січня 2008 року секретарем виконкому Криворізької сільської ради, за номером 186, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті, належну йому на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого 07 листопада 2005 року Добропільською райдержадміністрацією, земельну ділянку площею 5,34 га, розташовану на території Криворізької сільської ради, заповів гр-ну [PERSON] (а.с. 11) 27 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, [PERSON] за номером 1509, посвідчено заяву [PERSON] про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с. 13, 35) 23 лютого 2017 року представник [PERSON] по довіреності, [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В. з заявою про видачу свідоцтва про прав на спадщину за заповітом на ім'я її довірителя [PERSON] (а.с. 24) Постановою від 23 лютого 2017 року приватного нотаріуса по Добропільському районному нотаріальному округу Молодняк О.В., відмовлено громадянину [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], 1918 р.н., який помер [INFO]., через пропущення строку подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14, 38). З копії спадкової справи № 17/2017, що заведена приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Молодняк О.В., зокрема з Інформації довідки зі Спадкового реєстру , витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що 23.02.2017р. була зведена спадкова справа після смерті [PERSON], за заповітом № 186 від 21.01.2008р., посвідченим Криворізькою сільською радою, за заявою [PERSON], яку на особистому прийомі подала представник по довіреності, [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с.22-23, 30-32) Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи №6-85 цс 12 від 26.09.2012 року, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Оскільки однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є засновником ТОВ «Рута-Плюс», про що свідчить копія безкоштовного запиту з реєстру юридичних осіб, копія протоколи зборів засновників (а.с. 54-56, 86, 87, 92-93) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює інспектором з кадрів ТОВ «Рута-Плюс». Власником даного підприємства є [PERSON] З 2004 року по 20 серпня 2014р. директором працював [PERSON] Пояснила, що в 2009 року [PERSON] доручав [PERSON] оформили свої спадкові права на земельну ділянку [PERSON], але він чомусь це не зробив та не повідомив [PERSON] про свою бездіяльність. В кінці 2016р. працівники підприємства в столі знайшли нотаріальну заяву [PERSON] про прийняття спадщини від 27.10.2009р. Після цього, питанням спадщини [PERSON] на підставі довіреності займалась [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що за договором оренди землі від 08.04.2008 року, земельна ділянка [PERSON] перебуває в оренді в ТОВ «Рута-Плюс» строком на 49 років. [PERSON] як власник підприємства та орендар земельної ділянки, після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину та продовжив користуватись спадковою земельною ділянкою. Суд приходить до висновку, що спадкоємець [PERSON] на момент смерті заповідача [PERSON] фактично прийняв спадкове майно, володіє та використовує за цільовим призначенням земельною ділянкою, площею 5,34 га, розташованою та території Криворізької сільської ради Добропільського району, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.11.2005р. Своє право, передбачене ст. 1268 ЦК України, позивач намагався реалізувати 27 жовтня 2009 року, шляхом оформлення нотаріально посвідченої заяви 27.10.2009 року. Через причини, що не залежали від його волі, воно реалізовано не було. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], про що вказано у доданій до позовної заяви копії паспорта позивача серії [NUMBER], виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 05.04.1997р. (а.с. 12). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 р. № 1085-р місто Донецьк належить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, м. Донецьк належить до тимчасово окупованої території, а згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Місце проживання позивача є тимчасово окупованою територією як результат негативних наслідків збройного конфлікту, територією на якій здійснюється порушення прав людини та відбуваються прояви насильства, а відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Таким чином, судом приходить до висновку, що позивач, як мешканець окупованої території, через існуючи реальні загрози для його життя, у разі переміщення по окупованій території, яка непідконтрольна державній владі України, протягом 2014-2016 років був позбавлений можливості перевірити наявність спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] за його заявою за заповітом та повторно звернутись до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Вищезазначені обставини в подальшому вплинули на реалізацію позивачем свого права на спадщину, що залишилась після смерті заповідача [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, судом встановлено, що в силу об'єктивних та істотних обставин, причини пропуску позивачем, встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, є поважними. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved