Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернувся о суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів з [PERSON] .. В обґрунтування позову зазначав, що відповідно судового наказу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2018 року з відповідачки [PERSON] на його користь було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 21.05.2018 року. Відповідно до постанови від 14.06.2018 року, на виконання судового рішення, Лівобережним ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження. Однак, відповідачка у встановленому розмірі аліменти не сплачує та відмовляється від утримання спільної дитини, через що у неї виникла прострочена заборгованість, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам від 01.10.2018 року, виданою Лівобережним ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області. Так, за період з 21.05.2018 року по 30.09.2018 року сукупний розмір заборгованості відповідачки по аліментам становить 11011,34 гривень. У зв`язку із наведеним, посилаючись на норми чинного законодавства, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 11011,34 гривень та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 21.05.2018 року по 03.10.2018 року в сумі 9082,15 гривні.\~\~ Позивач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, зазначивши, що дитини мешкає разом із нею, вона не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. Не заперечувала проти існування заборгованості по виплаті аліментів, однак пояснила, що зараз в касаційній інстанції розглядається справа щодо скасування судового наказу про стягнення з неї аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №79. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.06.2018\~ року з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 21.05.2018 року. Згідно із довідкою Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №14.1-59/9799 від 01.10.2018 року, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом виданим Орджонікідзевським районного суду м. Маріуполя №265/4428/18 від 07.06.2018 року, за період з 21.05.2018 року по 30.09.2018 року становить 11011,34 гривні. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 цього Кодексу, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір пені за період з 21.05.2018 року по 03.10.2018 року складає 9082,15 гривні. Суд розглянув наданий розрахунок приходить до наступного. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму." Зазначена правова позиція викладена в Постанові ВП ВС від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц (№ в ЄДРСР 75296544). Таким чином, проводячи розрахунок відповідно до викладеної правової позиції в Постанові ВП ВС від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, суд прийшов до висновку, що сума пені повинна бути розрахована відповідно до наданої формули починаючи з 21 травня 2018 року по 03 жовтня 2018 року. Таким чином розмір пені за квітень 2018 року складає 1079,78 гривень, за червень 2018 року складає 3099,38 гривень, за липень 2018 року складає 2355,53 гривень, за серпень 2018 року складає 1680,80 гривень, за вересень 2018 року по 03 жовтня 2018 року складає 866,66 гривень. Загальний розмір пені за період з 21 травня 2018 року по 03 жовтня 2018 року, складає 9082,15 гривні. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачем, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, Постанови ВП ВС від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, та суд погоджується із ним у повній мірі. Виходячи з вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що суду не представлено доказів того, що наведена заборгованість по аліментах утворилась не з вини відповідачки, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідаки неустойки (пені) за прострочення сплати останньої аліментів на утримання дитини, та з відповідачки на його користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Таким чином, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів за період з 21.05.2018 року по 03.10.2018 року в сумі 9082\~ гривні 15 копійок. Зазначений розмір стягнення також не підлягає зменшенню відповідно до ч.2 ст.196 СК України, оскільки відповідачем не представлено суду доказів матеріального та сімейного стану який би свідчив про наявність інших утриманців, скрутного матеріального становища, тощо. Суд зазначає, що розмір пені не перевищує загальний розмір заборгованості по аліментам. Крім того, стягнення пені за несплату аліментів, є заходом відповідальності спрямованим насамперед на забезпечення належного виконання аліментного зобов`язання платником аліментів. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Отже, стягуючи саме такий розмір неустойки, суд виходить в першу чергу з інтересів дитини, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти сплачує не в повному обсязі, внаслідок чого, дитина не отримує встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача, а, враховуючи інфляційні процеси за вказаний період часу, сума заборгованості по аліментам фактично була знецінена. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по сплаті аліментів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Статтею 194 СК України, визначено порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованість за аліментами, що утворилась після постановлення судом рішення про стягнення аліментів. За правилами даної статті, якщо суд постановив рішення про стягнення аліментів, вони можуть бути стягнути за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Наведені положення ст.194 Сімейного Кодексу України, за умови наявності на виконані у ДВС виконавчого листа, передбачають стягнення заборгованості по аліментам в порядку виконання рішення суду. Стягнення заборгованості по аліментах за рішенням суду за умови наявності на виконанні у ВДВС виконавчого листа чинним СК України не передбачено, при цьому на думку суду задоволення вимог позивачки про стягнення заборгованості по аліментах за умови наявності виконавчого листа призвело б до подвійного стягнення вказаної суми по аліментах. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що є в наявності рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яке знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі, аліменти по рішенню суду стягуються по даний час, в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів слід відмовити за безпідставністю. Згідно із п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial