Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

11.03.2019 року до суду звернувся позивач АТ „Альфа-Банк" з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 15.04.2019 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 09 серпня 2019 року. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 501066711 від 18.09.2018 року в сумі 223625.88 грн., з яких 200000.00 грн. - заборгованість за кредитом; 10106.85 грн. - за відсотками, 11129,03 грн. - по комісії, 2400,00 грн. - штраф та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 18.09.2018 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501066711. Відповідно до умов договору позивач зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 200000.00 грн. у строк з 18.09.2018 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 200000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.02.2019 року має прострочену заборгованість за кредитом - 200000,00 грн., за відсотками - 10106,85 грн. та по комісії - 11129,03 грн. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому нараховано неустойку. На 11.02.2019 року розмір неустойки становить: штраф - 2400,00 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але вимога не виконана, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.09.2018 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501066711. Відповідно до умов договору позивач зобов`язується надати відповідачу кредит в сумі 200000.00 грн. у строк з 18.09.2018 року. Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов кредитного договору Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 200000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідач [PERSON] зобов`язувалася повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем [PERSON] , що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язувалася погашати заборгованість по кредитному договору відповідно до графіку погашення кредиту. Кредит мав бути повністю повернутий 18.09.2022 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме видав відповідачу кредитні кошти в сумі 200000.00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. В свою чергу відповідач [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, не сплачувала заборгованість за кредитом, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11.02.2019 року має прострочену заборгованість за кредитом - 200000,00 грн., за відсотками - 10106,85 грн., по комісії - 11129,03 грн., штраф - 2400,00 грн. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушені права позивача шляхом несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за укладеним кредитним договором № 501066711 від 18.09.2018 року на користь АТ «Альфа-Банк» в загальній сумі 223625.88 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 200000,00 грн., за відсотками - 10106,85 грн., по комісії - 11129,03 грн., штраф - 2400,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved