Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

25.10.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] (страхувальник) було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/1986323, згідно умов якого страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність страхувальника під час керування ним транспортним засобом ВАЗ 2106, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.10). У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП за таких обставин: 03.03.2017 року о 16год. 00хв. [PERSON] керував транспортним засобом марки ВАЗ-2106 в м.Покровськ та на перехресті вулиць Пирогова та Європейська не надав дорогу транспортному засобу марки Рено, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху та з місця події поїхав. Автомобіль марки Рено отримав механічні пошкодження заднього правого крила дверей (а.с.11-12). Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно висновку експертного дослідження №12 по факту пошкодження автомобіля RENAULT DUSTER, держ.номер АН 1618 МН, складеному 26 травня 2017 року, вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), спричинених власнику автомобіля RENAULT, на момент проведення висновку складає 28313,41грн. (а.с.17-22). На підставі страхового акту №5357-24 від 29.06.2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у розмірі 20309,98грн., що підтверджується платіжним дорученням №13910 від 29.06.2017 року (а.с.32,33). Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Право регресної вимоги виникло, відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 29 червня 2017 року. 18.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем «Забіякою Галиною Іванівною» (далі - ФОП [PERSON], новий кредитор) укладено Договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № АК/1986323 від 25.10.2016 року (а.с.6-8,9). Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. Згідно із\~статтею 133 ЦПК України судовий\~збір включено до складу судових витрат. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, що підтверджено наданою квитанцією 0.0.1054385052.1 від 07 червня 2018 року (а.с.1). За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору. 29 березня 2018 року між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та адвокатом [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2161 від 19.07.2010 року, укладено договір про надання правової допомоги №002. 07 червня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду №14 до договору про надання правової допомоги №002 від 29.03.2018 року, відповідно до якої визначено характер правової допомоги та проведено розрахунок вартості в загальному розмірі на суму 8100грн. (а.с.37). Відповідно до пункту 4 додаткової угоди вона являється Актом приймання передачі правової допомоги, правова допомога вважається наданою адвокатом та прийнятою клієнтом після її підписання та скріплення печаткою. На підтвердження факту сплати вартості наданої правової допомоги до позовної заяви долучено копію квитанції до прибуткового касового ордера №002/29/03 від 07 червня 2018 року на суму 8100грн. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У додатковій угоді № 14 до договору про надання правової допомоги від 29.03.2018р. розрахунок вартості виконаних робіт зроблений адвокатом згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». У новій редакції\~ЦПК України\~відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу.\~Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції,\~Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"\~визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, проте він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Позивачем надана копія квитанція в підтвердження понесення витрати на правничу допомогу в розмірі 8100 грн. У додатковій угоді № 14 до договору про надання правничої допомоги наведено характер правової допомоги, кількість витрачених годин, розрахунок вартості та вартість наданих послуг. Одним з видів робіт зазначено представництво інтересів позивача в суді, що дорівнює 704,80 гривень. Проте участі в судовому засіданні з розгляду даної справи представник позивача не приймав. \~ \~ \~ \~З урахуванням того, що представником позивача не приймав участі у судовому засіданні, витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial