Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його бабусі - [PERSON], [INFO], залишилося як спадкове майно житловий будинок [ADDRESS]. Його батько - [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері позивача, відмовився від спадщини на користь свого сина - позивача [PERSON] З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого нотаріусом було відмовлено у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку, про що видав відповідну постанову. Позивачем виготовлено технічну документацію на спадковий будинок. Тому за даних обставин, просить суд визнати за ним - [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача - виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився. Однак сільський голова Боркан В.І. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги визнають. Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча нотаріальною конторою [PERSON] надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи без самостійних вимог - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився. Однак начальник служби Делятинчук А.І., надав суду заяву, в якій просить розглянути без участі їх представника. Позовні вимоги залишають на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що [INFO], спадкоємиця [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме - на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS]. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (2004 р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина відкрилася після смерті спадкодавця у 2013 році, суд вважає необхідним до вказаних правовідносин застосувати положення норм Цивільного кодексу України 2004 року, що діяв на час відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця), яке здійснюється за заповітом або за законом. Враховуючи, що померла [PERSON], не залишила після своєї смерті заповіту, то спадкування повинно відбуватися за законом. Згідно вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Судом встановлено, що громадянин [PERSON], як син померлої та єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом від спадкування житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS], відмовився на користь свого сина - позивача [PERSON], про що надав до Білинської селищної ради Рахівського району Закарпатської області відповідну заяву. Позивач [PERSON], являється внуком померлої [PERSON], тому у відповідності до вимог 1265 ЦК України, являється спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права, як спадкоємця за законом, на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку [ADDRESS], виданої КП «БТІ» Рахівської районної ради, вказаний спадковий будинок побудований у 1958 році, а надвірні споруди побудовані у такий період: літня кухня - побудована в 1985 році, сарай та убиральня - в 1965 році, баня - 1987 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Білинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 74 від 11.02. 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] дійсно, згідно по господарської книги належав померлій [PERSON]. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Як встановлено судом, позивач [PERSON], прийняв спадщину у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, та заявляв про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Суд констатує той факт, що позивач, як спадкоємець за законом, спадщину прийняв, ї прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття. Тобто, право власності позивачем набуте правомірно на підставах, що встановлені законом, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved