Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

04 липня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області з цивільним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд ухвалити рішенням, яким позбавити відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] та стягувати з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 300 гривень з кожного з відповідачів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов умотивовано тим, що відповідач [PERSON], сестра позивача, та відповідач [PERSON] тривалий час підтримували шлюбно-сімейні відносини, від яких народилася донька [PERSON], [INFO]. Після припинення між батьками неповнолітньої [PERSON] сімейних відносин, вони перестали опікуватися потребами доньки і запропонували позивачу з її чоловіком [PERSON] взяти неповнолітню [PERSON] на своє виховання та повне утримання. Після припинення між відповідачами сімейних відносин, вони проживають окремо від дитини, не цікавляться її долею, не беруть участі у її вихованні. Вони також не сплачують на утримання дитини аліментів та не несуть жодної іншої матеріальної участі в утриманні доньки. Відтак, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] з причин ухилення відповідачами від свого обов"язку по вихованню та утриманню дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду цієї справи належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - служби у справах дітей Любешівської районної державної адміністрації Волинської област - [PERSON] не заперечував проти позовних вимог. Враховуючи наведене, за згоди позивача та представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). Заслухавши учасників процесу, проаналізувавши докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.2003 року, батьками [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою Любешівської селищної ради Волинської області №2367 від 04.07.2016 року [PERSON] з чоловіком [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки директора НВК смт. Любешів [PERSON] зарахована в навчально-виховний комплекс смт. Любешів до 08-В класу з 04.07.2016 року. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №04-36/39 від 23.03.2016 року Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вбачається, що сім"я [PERSON] переїхала з окупованої території м. Макіївка Донецької області та винаймала житло за адресою: [ADDRESS], батьки [PERSON] повністю самоусунулися від виховання та утримання своєї дочки, не цікавляться її здоров"ям, навчанням. Всі ці обов"язки здійснюють [PERSON] та її чоловік [PERSON]. До того ж батько дитини [PERSON] написав нотаріально засвідчену заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Заявою до служби у справах дітей Надвірнянскої РДА неповнолітня [PERSON] підтвердила, що її батьки тривалий час не спілкуються з нею, не цікавляться її життям, не забезпечують її матеріально. Також зазначила, що всі батьківські обов"язки виконоють [PERSON] та [PERSON], яких вона дуже любить. Згідно з частинами першою, другою статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи досліджені докази, суд вважає доведеним факт тривалого ухилення відповідачами [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо доньки. Таким чином, позов [PERSON] у частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення. Вирішуючи позов про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до частини другої та частини третьої статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з частиною третьою статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень частини першої статті 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 179 СК неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпоряджання ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд констатує відсутність будь-яких відомостей про доходи відповідачів [PERSON] та [PERSON], їхній стан здоров'я, наявність на їхньому утриманні інших осіб тощо. З врахуванням досліджених у судовому засіданні обставин в їх сукупності, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги визначений законом паритет обов'язків батька та матері щодо утримання дитини,

Outcome: approved