Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

30 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] в Україні, у Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області у м. Макіївці вона народила сина. Оскільки всі державні органи на території зони проведення антитерористичної операції діють незаконно, з метою реєстрації народження дитини, заявниця звернулася до Відділу реєстрації актів цивільного стану по Слов'янському району Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області. Однак, у ВДРАЦС їй було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження сина, нею був пред'явлений медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Встановлення факту народження дитини заявниці необхідне для проведення державної реєстрації народження сина на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження дитини встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. У зв'язку із викладеним, через, відсутність можливості зареєструвати народження своєї дитини у встановленому законом порядку, аніж як через звернення до суду, заявниця змушена була звернутися до суду із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт народження нею дитини чоловічої статі вагою 3 650 гр., зростом 51 см., - [INFO] в Україні, у Центрально-Міському районі м. Горлівки у м. Макіївці Донецької області. Заявниця [PERSON] будучи повідомленою про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. Представник заявниці [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22 серпня 2016 року, у судовому підтримав заяву [PERSON] та наполягав на її задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану по Слов'янському району Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 20 квітня 2016 року Макіївським міським ВЗАЦС, [PERSON] народився [INFO] у Центрально-Міському районі м. Горлівки у м. Макіївці Донецької області, про що було складено запис акту про народження № 206. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно копіїмедичного свідоцтва про народження № 301, виданого [INFO] Перинатальним центром м. Макіївки Донецької області, [INFO] о 13 годині 30 хвилин, [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]., [ADDRESS], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, народила дитину чоловічої статі, доношеною, вагою 3 650 гр. [PERSON] рахунком дитина є другою. Згідно із довідкою №555 від 11 серпня 2016 року, виданою [PERSON] Перинатальним центром м. Макіївки, [PERSON] перебувала в акушерському відділенні Перинатального центру м. Макіївки МЗ ДНР з 14 квітня 2016 року по 19 квітня 2016 року. Діагноз: вагітність IV, 39-40 тиждень. Пологи ІІ термінові, нормальні. Пологи відбулися [INFO] о 13 год. 30 хв. Народився хлопчик вагою 3 650 гр. зростом 51 см. Згідно із копією листка непрацездатності серії [NUMBER], виданого 08 лютого 2016 року, [PERSON] перебувала на лікарняному у зв'язку із вагітністю. Згідно із копією обмінної карти пологового будинку, [PERSON] [INFO] народила хлопчика, 3650 гр., зростом 51 см. Згідно із копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 88, [PERSON], [INFO] перебував у лікарні з 26 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року у зв'язку із кон'югаційною жовтухою новонародженого. Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження Відділу реєстрації актів цивільного стану по Слов'янському району Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області № 1875/03.3-28 від 30 серпня 2016 року, у реєстрації народження хлопчика заявниці було відмовлено, у зв'язку із тим, що для підтвердження факту народження дитини був пред'явлений документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затвердженим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. [PERSON] даними відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слов'янському району Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області № 1887/03.3-42 від 31 серпня 2016 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], дитини чоловічої статі - [INFO] - відсутні. Судом у судовому засіданні оглянуті фотознімки із зображенням заявниці у період вагітності та разом із новонародженою дитиною. Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів. Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. Згідно із п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 р. (далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно ст. 1, Закону, тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. [PERSON] відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON] [INFO], народила дитину чоловічої статі в Україні, у м. Макіївці Донецької області знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується даними свідоцтва про народження, копій медичного свідоцтва про народження, довідки акушерського відділення Перинатального центру МЗ ДНР, копії листка непрацездатності, виписки з медзакладу, обмінної карти, а також фотокартками заявниці разом із дитиною. З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні свідоцтво про народження, копію медичного свідоцтва про народження, довідку акушерського відділення Перинатального центру МЗ ДНР, копії медичного свідоцтва про народження, довідки акушерського відділення Перинатального центру МЗ ДНР, копії листка непрацездатності, виписки з медзакладу, обмінної карти, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із фотознімками заявниці разом із дитиною, дають можливість суду дійти висновку про народження [PERSON] дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження сина, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що свідоцтво про народження, медичне свідоцтво про народження, довідка акушерського відділення Перинатального центру МЗ ДНР у сукупності із фотознімками заявниці разом із дитиною, на думку суду є належними, допустимими та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що [PERSON] дійсно народила дитину чоловічої статі [INFO]. [PERSON] змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обов'язків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обов'язку держави сприяти матері, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої матері. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як матері так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобов'язання. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов'язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України.

Outcome: approved