overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

12.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 14 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська між ним та відповідачем - [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 993. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через різні погляди на життя та сімейні відносини, непорозуміння. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Разом з тим, направила до суду представника, який в судовому засіданні пояснив, що відповідач бажає зберегти сім"ю, але проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, заслухавши надані сторонами пояснення та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що дійсно 14 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації актів про одруження за № 993, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.12.1996 року (а.с.8). У сторін це перший шлюб, від якого народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.1997 року (а.с.9) та [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.05.2013 року (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір відсутній. Спору щодо місця проживання дітей немає. З урахуванням зазначеного суд вважає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. При ухваленні рішення судом враховано той факт, що сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~12.06.2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01 листопада 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Мають неповнолітню доньку Софію, [INFO]. Спільне життя у них не склалось, відповідачка порушує подружнб вірність, він втратив почуття любові та поваги до неї, мають різні погляди на сім'ю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. \~ \~ \~ \~У підготовче судове засідання сторони не з'явилися, позивач у наданій заві просить проводити розгляд справи у цого відсутності, позов підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачка у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов визнала. \~ \~ \~ \~У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в підготовчому засіданні у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 01.11.2008 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №\~642 (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Сторони мають доньку Софію, [INFO](а.с. 9). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

12.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутності заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову до суду не надав, у зв"язку з чим суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 565. Шлюб не розірваний (а.с. 4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 3), яка проживає разом з [PERSON], що підтверджується довідкою Трисвятськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом без обмеження розміру частки. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу задовольнити повністю. З відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

12.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 04 листопада 2011 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Владислав, [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через прояв неповаги, сварки, зловживання спиртними напоями та відсутність матеріального забезпечення сім»ї подальше спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила не надавати строк для примирення, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Дворак». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

12.07.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2009 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, проживає окремо, уваги та часу вихованню сину не приділяє. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 850 гривень щомісячно, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково - погоджується сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 500 гривень на утримання сина, оскільки постійного місця роботи у нього немає, стабільного заробітку теж, тому у більшому розмірі сплачувати аліменти не має можливості. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.06.2016 року (а.с. 10) шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 21.08.2010 року (а.с. 9) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що дитина перебуває на утриманні позивачки, проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, що не заперечується відповідачем, проживає окремо, орендуючи власне житло, іншої сім"ї не має, утриманців також не має, працює неофіційно на будівництві (зі слів відповідача), а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі по 850 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

12.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що вона є власником [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 25 жовтня 1993 року. В належній їй квартирі крім неї, також зареєстровані : її син [PERSON] та внучка [PERSON] . З 2009 року її внучка [PERSON] за вказаною адресою не проживає, так як проживає за кордоном разом з матір'ю. Вона, як власник квартири не може на свій розсуд розпоряджатися належним їй майном та отримати субсидію. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування її квартирою та зняти її з реєстраційного обліку. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності , просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на офіційній інтернет сторінці суду; заяв та клопотань від неї не надходило . Суд постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що позивні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 25.10.1993 року (а.с. 7). В [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], її син - [PERSON] та внучка - [PERSON], [INFO],що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.8). Факт не проживання відповідачки [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] підтверджується актом обстеження квартири позивачки від 04.07.2018 року (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не є власником [ADDRESS] в ньому не проживає більше дев'яти років, витрат по утриманню житла не несе. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка без поважної причини не проживає за місцем своєї реєстрації понад одного року, а тому вона має бути визнана такою, що втратила право користування [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,809грн. На підставі ст. 405 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

12.07.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 червня 2013 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області було вчинено відповідний актовий запис № 64. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки у сторін не склалися, через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та взаємні подружні права і обов`язки. За вказаних причин, вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Спільне господарство сторони не ведуть, спільного бюджету не мають, спір про майно відсутній.Строк на примирення просила не надавати, оскільки примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 червня 2013 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 30 жовтня 2021 року підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги письмову заяву відповідача про визнання позову, суд, на підставі ст. ст. 104, 105 СК України, та в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

12.08.2014 року позивачка звернулася у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді жилого будинку, загальною площею 44,80 кв.м. житловою площею 27,13 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги по закону після смерті чоловіка є вона. Другіх спадкоємців нема. В процесі оформлення спадкового права у нотаріальній конторі вона не змогла пред"явити оригинал правового документа, договора-купівлі-продажу будинку на спадкодавця. Мається тільки реєстраційне посвідчення в Волноваському БТІ. Тому вона не може оформити своє спадкоємне право через нотаріальну контору, однак фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тобто фактично вступила в керування та володіння спадковим майном після смерті чоловіка. Тому просить суд визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] Позивачка у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, у тому числі з правовідносин. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом часу встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від нього. Відповідно свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]./а.с.4/ Згідно свідотцтва про шлюб, серія [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.12.1981року./а.с.3/. Тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки основані на законі та підтверджуються матеріалами цивільної справи. На основі ст. 328, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

12.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02 червня 1995 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилися дочка [PERSON]»яна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через непорозуміння в сім»ї, сварки, прояв неповаги спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Богдяж». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Згідно поданої до суду заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved