Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

13 січня 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 вересня 2010 року між сторонами був укладений договір (ВРА № 744994) дарування земельної ділянки, площею 0,2540 га, для ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 256723, який був виданий на підставі договору дарування земельної ділянки від 12 жовтня 2004 року № 4179 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 133, кадастровий номер якої 3221984901:01:002:0007. Проте вона не може зареєструвати укладений договір та отримати витяг з ДЗК, оскільки кадастровий номер спірної земельної ділянки не відповідає черговому кадастровому плану. Відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року за позивачем було визнано право власності на спірну земельну ділянку, вона виготовила нову технічну документацію, однак провести реєстрацію даної земельної ділянки не змогла, оскільки виявлено перетин із земельною ділянкою, яка перебуває у власності відповідача згідно з Державним актом, серії ЯА № 256723, тому просить визнати недійсним цей спірний Державний акт. В разі задоволення позову просить не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 5 лютого 2015 року залучено відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, Пасківщинська сільська рада Згурівського району Київської області як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не з"явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, сторони направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позтвач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачу на підставі договору дарування від 12.10.2004 № 4179 належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2540 га, кадастровий номер якої 3221984901:01:002:0007, розташована на території Пасківщинської сільської ради Згурівського району Київської області. На цю земельну ділянку йому було видано Державний акт на право приватної власності, серії ЯА № 256723, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 133. 14.09.2010 [PERSON] подарував зазначену земельну ділянку [PERSON], у зв'язку з чим нотаріус на Державному акті зробив відмітку про перехід права власності до позивача (а.с.13, 14 - копії Державного акту та договору). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24.10.2014 у справі № 365/757/14-ц за позивачем було визнано право власності на спірну земельну ділянку, оскільки зазначений у Державному акті кадастровий номер не відповідає черговому кадастровому плану, що унеможливлює проведення реєстрації цієї земельної ділянки (а.с.17 - копія рішення). Проте відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області повідомив позивачу про неможливість реєстрації земельної ділянки, оскільки виявлено перетин із земельною ділянкою [PERSON], площею 0,2540 га, що перебуває у його власності згідно з Державним актом, серії ЯА № 256723 (а.с.16 - повідомлення). Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У спорах, що пов'язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірний Державний акт відповідача був виготовлений з порушеннями, що позбавляє права позивача реалізувати своє право на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved