Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

25 січня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) та стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 09 квітня 2016 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], відповідачем по справі. Під час перебування у шлюбі з [PERSON] вона народила дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач визнав сина своєю дитиною. Під час перебування у шлюбі, але ще до народження дитини, стосунки між нею та відповідачем поступово стали погіршуватися, що відобразилося у сварках та втраті взаємоповаги одне до одного. Після народження дитини непорозуміння з відповідачем стали набувати свого більшого загострення, супроводжувалися сварками, кожен з них жив окремим життям та своїми інтересами. Оскільки після народження дитини, вона через потребу постійного догляду за дитиною, була позбавлена можливості працевлаштуватися, то кожного разу при виникненні потреби купувати продукти харчування, одягу, речей гігієни та догляду, для себе, дитини й чоловіка, була змушена інколи по кілька разів звертатися до відповідача з проханням надати їй кошти. Перебування в залежності від настрою та волі чоловіка, сприяло руйнуванню шлюбних відносин, внаслідок чого у травні 2018 року вона з дитиною перейшла на проживання до батьків. З часу роздільного проживання їх дитина перебуває на її утриманні, за рахунок коштів, які дають їй батьки. В цей же час відповідач ігнорує виконання своїх обов'язків, передбачених Сімейним кодексом України, щодо утримання її та їх малолітньої дитини. З часу проживання окремо відповідач інколи надавав їй допомогу на утримання дитини, проте з огляду на її витрати по утриманню дитини, ця допомога не відповідає засадам СК України. Так, відповідач кілька разів (близько 5 разів) купував памперси для дитини, які в подальшому передавав їй. Проте через незначну їх кількість у порівнянні з фактичною потребою, вказана допомога не може розцінюватися як задоволення потреб по утриманню дитини. Також зазначає у позовній заяві позивачка, що коштів, які надаються державою у зв'язку з народженням дитини, не вистачає на утримання сина, через витрачання їх на медичні установи, які сприяють розвитку та здоров'ю дитини. Так, протягом кількох останніх місяців їх дитина пройшла вісім зайнять у розвиваючому центрі, вартість одного зайняття становить 650 грн. Та через відмову відповідача надати кошти на відвідування центру, обґрунтовану ним тяжким матеріальним станом, вона змушена була запозичувати їх у своїх рідних. Будучи змушеною по кілька разів на місяць звертатися до відповідача з проханнями та вимогами про надання допомоги, й при цьому отримувати відмови, вона має намір вирішити питання щодо утримання дитини у визначеному Законом порядку шляхом звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів, в якому просить: 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання (аліменти) в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] в особі адвоката Мовчана О.Г. заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення коштів на утримання дружини визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення за викладеними у позовній заяві підставами. Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 квітня 2016 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.8). Згідно довідки виконкому Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області за № 488/06 від 21.02.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім»ї: батько [PERSON], мати [PERSON], сестра [PERSON], син [PERSON], [INFO] (а.с.9,18). Малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні, що відповідачем по справі не оспорюється. На теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання малолітньої дитини не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ч.ч.2,4 ст.84 Сімейного кодексу України (далі-СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тож, право на утримання дружина має незалежно від того, чи проживає вона разом з чоловіком і чи погоджується він на добровільне надання матеріальної допомоги. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, що відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню, тому приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітнього сина, яка на теперішній час не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином [PERSON], [INFO], який не досяг трирічного віку. Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів відповідач не перебуває, на утриманні відповідача немає непрацездатних батьків, які є інвалідами та потребують постійної сторонньої допомоги, за рішенням суду на теперішній час з відповідача [PERSON] на користь будь-яких осіб відрахувань із його заробітної плати не здійснюється, оскільки вищевикладені обставини відповідачем не спростовані, та в судовому засіданні протилежне відповідачем не доведено. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, а також аліменти на користь та на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно та до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] - трирічного віку, тобто до [INFO] з тих підстав, що відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців, окрім малолітнього сина [PERSON], відповідач немає, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON], [INFO] та дружини [PERSON] відповідач не надає, домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред?явлення позову до суду, відповідно до положень ст.191 СК України, тобто з 25 січня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 25 січня 2019 року та до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред'явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2019 року становить 768,40 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved