Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про звільнення майна з під арешту, вказавши, що у 2014 році їй стало відомо, що 22.06.2005 року, на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. було здійснено обтяжене шляхом заборони відчуження (арешт) згідно постанови серії АА № 707128 від 21.08.2002 року винесеною Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ. На підставі вказаної постанови, друга Запорізька державна нотаріальна контора на внесла відповідні відомості про накладення арешту до єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, при цьому власником майна яке обтяжується, вказано [PERSON]. Такі дії привели до того, що обмежили право позивача щодо розпорядження майном, яке належить їй на праві приватної власності та порушення закону щодо позбавлення права власності. У судовому засіданні позивачка пояснила, що 01.10.2003 року, за договором купівлі-продажу, вона придбала у гр..[PERSON] 6/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3343 від 01.10.2003 року. Після чого, вона зареєструвала право власності на вказані частині будинку в ОП ЗМБТІ. На теперішній час, вона вирішила розпорядитися своїм майном шляхом продажу належного їй частині будинку, але під час укладання попереднього договору з покупцями будинку, їй стало відомо, що 22.06.2005 року, на належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. було здійснено обтяжене шляхом заборони відчуження (арешт) згідно постанови серії АА № 707128 від 21.08.2002 року винесеною Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ. При цьому власником майна, яке обтяжується, вказано [PERSON]. Позивачка не знає та не знала дану особу, але вважає, що вказане обтяження її майна порушує її права як власника. Просила суд задовольнити її вимоги та зняти арешт з на належне їй майно, а саме: 6/25 частин житлового будинку [ADDRESS]. Представник відповідача, яка діє за дорученням та представляє інтереси ї третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечувала. Відповідач вважає позовну заяву, такою, що пред'явлено до неналежного відповідача, а позовні вимоги, такими що не підлягають задоволенню, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами в справах про звільнення майна з під арешту суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках-особу, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними, відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст.12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з під арешту. На підставі вищевказаного, просила суд відмовити позивачу у позові. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні було доведено належними доказами, що позивачка за договором купівлі-продажу, придбала у гр..[PERSON] 6/25 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4). Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3343 від 01.10.2003 року. Після чого, позивачка зареєструвала право власності на вказані частині будинку в ОП ЗМБТІ (а.с.5). Як вбачається з виписки державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7), 22.06.2005 року, на належне позивачці на праві приватної власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. було здійснено обтяжене шляхом заборони відчуження (арешт) згідно постанови серії АА № 707128 від 21.08.2002 року винесеною Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ. При цьому власником майна, яке обтяжується, вказано [PERSON], який не є стороною правовідносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст..60 Закону України „Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту. Оскільки у судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами, що [PERSON] є власницею 6/25 частин житлового будинку [ADDRESS], та при укладанні договору купівлі-продажу, нотаріусом не було виявлено жодного обтяження щодо вказаного будинку, її вимога щодо зняття арешту є обґрунтованою та заснованою на законі. Посилання представника відповідача щодо права позивача вимагати зняття арешту лише при визначенні права власності є помилковим. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: approved