Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

08.07.2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 3871,65 доларів США. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив поза увагою умови кредитного договору про строк позовної давності за кредитними зобов'язаннями 5 років і невірно визначився з початком перебігу строку позовної давності та строком пред'явлення вимоги до поручителя. [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись за адресами, які вони вказали (а.с.43, 60). Представник [PERSON] [PERSON] (а.с.43) повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст.76 ЦПК України, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. Клопотання представника [PERSON] про відкладення розгляду справи апеляційний суд визнав безпідставним. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2007 року ЗАТ КБ „ПриватБанк" (на даний час це ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] уклали кредитний договір № 90594-CRED на суму 2000 доларів США з кінцевим терміном погашення 18.09.2009 року зі сплатою 25 відсотків річних в порядку, розмірах і строки, встановлені Графіком погашення кредиту і процентів та п.п. 2.2.2, 2.3.8., 2.3.9., 3.1., 3.2., 3.3. договору. На забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, 26.09.2007 року банк уклав з [PERSON] договір поруки №_cred-1. У зв'язку з невиконання умов договору, 06.01.2010 року банк звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості і заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.03.2010 року його вимоги були задоволені і стягнуто з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 17.11.2009 року у сумі 1539,63 доларів США, яка складалась з: заборгованості за кредитом розміром 1037 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом розміром 399,05 доларів США, штрафу (фіксованої частини) розміром 31,29 доларів США, штрафу (процентної складової) розміром 71,83 доларів США. 08.07.2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" знову звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 16.04.2014 року у сумі 3871,65 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом розміром 1037 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом розміром 2628,91 доларів США, штрафу(фіксована частина) розміром 21,95 доларів США, штрафу (процентна складова) розміром 183,32 доларів США. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції застосував строки позовної давності за клопотанням [PERSON] і пославсь на припинення договору поруки у зв'язку з непред'явленням вимоги поручителю протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Апеляційний суд погоджується з висновками суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] у зв'язку з припиненням поруки. Доводи апеляційної скарги про дію договору поруки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не ґрунтуються ні нормах права, ні на умовах договору. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами п. 1.4. кредитного договору, строк повного погашення кредиту визначений 18.09.2009 року. Отже, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів боржником має обчислюватися саме з 18.09.2009 року. Умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може вважатись строком дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, про що мотивовано зазначено в рішенні суду першої інстанції. Твердження апелянта про те, що поручителю направлялась вимога про погашення заборгованості, не спростовує висновків суду про припинення поруки, так як за матеріалами справи (а.с.10-14) така вимога направлялась тільки у серпні 2013 року, а дані про направлення вимоги поручителю до 18.04.2010 року відсутні. Що стосується висновків суду про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то ці висновки зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В порушення зазначеної норми, суд першої інстанції поза увагою залишив умови кредитного договору, зокрема п.5.7., згідно до якого строк позовної давності встановлюється сторонами у 5 років. Як убачається з заочного рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.03.2010 року та цивільної справи № 2-1989/10 з [PERSON] стягнута заборгованість за цим кредитним договором, яка утворилась станом на 17.11.2009 року. Позовні вимоги, які заявлені в даній справі стосуються заборгованості і після 17.11.2009 року. Таким чином, строк позовної давності у 5 років для вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором після 17.11.2009 року закінчується 17.11.2014 року і підстав для відмови у задоволенні позову через сплив строку позовної давності не має. Оскільки зобов'язання за кредитним договором від 26.09.2007 року ще досі не виконані, то, відповідно до ст.526 ЦК України, є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. При визначенні суми заборгованості, суд апеляційної інстанції бере до уваги заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19.03.2010 року, за яким вже стягнута заборгованість за кредитом у сумі 1037 доларів США та заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 17.11.2009 року у сумі 399,05 доларів США. Оскільки подвійне стягнення є недопустимим, то підлягає стягненню лише заборгованість за процентами за користування кредитом, яка утворилась після 17.11.2009 року, що буде становити станом на 16.04.2014 року 2229,86 доларів США (2628,91 доларів США - 399,05 доларів США). Крім того, підлягають і стягненню передбачені п.5.10. кредитного договору штрафи за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів, яке призвело до звернення у суд, а саме: фіксована частина у сумі 250 грн та процентна складова у розмірі 5% від ціни позову що становить 111,49 доларів США. У позовній заяві позивач просив стягнути фіксовану частину штрафу у доларах США (21,95 доларів США за курсом НБУ станом на 16.04.2014 року 11,39 грн.), проте вказана вимога може бути задоволена лише у гривнях оскільки так передбачено кредитним договором. За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягаю скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування відсутні. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст.88 ЦПК України, тобто пропорційно до задоволених вимог, а тому поверненню позивачу підлягає судовий збір у сумі 269,18 грн., сплачений за подачу позову, та судовий збір у сумі 134,59 грн., сплачений за подачу апеляційної скарги.

Outcome: partial