Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

04.12.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу та процентів за договором позики в сумі 126894,20грн. 30.01.2014р. [PERSON] звернулась до суду з уточнюючою позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] суму боргу 120000грн., три процента річних за прострочення виконання зобов"язань в сумі 6894,20грн. та судові витрати в розмірі 1268,94грн., зазначивши в обґрунтування свого позову наступне. В 2010р. вона позичила [PERSON] 120000 грн. строком до 26 грудня 2011 року, на підтвердження чого відповідач власноручно написала розписку. У встановлений строк [PERSON] борг не повернула. Посилаючись на ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, ст. 88 ЦПК України, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму боргу в розмірі 120000 грн., а також три проценти річних від простроченої суми зобов'язання за договором позики, що становить 6894 грн. 20 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та підтвердила обставини викладені вище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки [PERSON] одержала у борг у [PERSON] 120000 грн., які зобов'язалася повернути до 26.12.2011 року /а.с.6/. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка, яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить розписка, договір позики був укладений між фізичними особами. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Оригінал вищезазначеної розписки був наданий до суду позивачем, отже знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання за розпискою [PERSON] повина була повернути [PERSON] оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Ніяких підтверджень про виконання зобов'язання [PERSON] за розпискою до суду не надано. Отже, до теперішнього часу відповідач не виконав свого зобов'язання щодо повернення боргу позивачу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, суд погоджується з розрахунком 3% річних від простроченої суми зобов'язання за договором позики за період 3 26.12.2011р. по 24.11.2013р., що становить 6894 грн. 20 коп. /а.с.4-5/. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 61 ЦПК України судом не встановлено. Відповідач, всупереч процесуального обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України, не надав суду ніяких заперечень та доказів того, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству або не відповідають дійсності чи порушують його права, правильність розрахунку відповідачем також не оспорюється. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені /а.с.1/.

Outcome: approved