Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення в подальшому доповненою заявою про уточнення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] та просить поновити [PERSON] строк для прийняття спадщини, яка належала [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує показами свідків-мешканців будинку [ADDRESS] , актами обстеження ЛКП. В судове засідання позивач не з`явився, однак подала до суду заяву у якій просить позов із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] від 26.04.1999 року та реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] від 02.08.1999 року [PERSON] на праві приватної власності належали по 1/3 та 1/3 частці в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] право власності на 1/3 частину вищезгаданої квартири належало [PERSON] , який був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.09.1966р. серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Сихівським районним у місці Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 16.08.2017р. серії [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] залишився [PERSON] , однак прийняти спадщину він не встиг, так як [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 21.08.2017р. серії [NUMBER] . 26 жовтня 2018 року позивачка отримала письмову відповідь від приватного нотаріуса Петельки І.В. про те, що отримати спадщину після смерті [PERSON] позивачка неправі у зв`язку із пропуском строків шести місячного терміну для прийняття спадщини з моменту смерті особи, а також те, що [PERSON] не є рідною людиною покійного. Однак, з вказаними твердженнями погодитись не можна, оскільки [PERSON] з 2005 року по [INFO] проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу у квартирі за адресою: [ADDRESS] . За час спільного життя вели спільне господарство, спільно утримували помешкання, несли витрати по сплаті комунальних послуг. Вказані обставини підтверджується акт ЛКП «Боднарівка» від 20.06.2018р. №797, а також письмовими зверненнями від [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] , [INFO] та від [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю чоловіки та жінки без шлюбу. У відповідності до вимог ст.315 ЦПК України, суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім`єю чоловіки та жінки без шлюбу. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови «Про судову практику у справах про спадкування»№7 від 30 травня 2008 року, роз"яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що зазначені позивачем [PERSON] причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] слід визнати поважними, так як наведені доводи щодо його пропуску знайшли своє відображення. На підставі вищевикладеного, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved