Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 02 березня 2008 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, трудові обов'язки виконує належним чином. Позивач не отримує заробітну плату своєчасно та у повному розмірі. Невиплата заробітної плати спричиняє позивачу моральні страждання, оскільки він хвилюється про забезпечення своєї сім'ї, змушений шукати додатковий заробіток, не може розпоряджатися заробленими коштами. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 28822,30 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом №12-к від 29.02.2008 р. позивача прийнято на посаду сторожа пожежно-сторожової охорони Дочірнього підприємства державної акціонерної компанії "Хліб України" "Павлоградський комбінат хлібопродуктів" /а.с.6/. Згідно довідки відповідача, заборгованість по заробітній платі позивача станом на 06 грудня 2016 року становить 28822,30 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України Про оплату праці заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У відповідності зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Оскільки відповідач не виплатив позивачу заробітну плату у встановлені законом строки, суд приходить до висновку наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Як встановлено п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки відповідач не виплатив позивачу зазначену належну йому суму заробітної плати у строки, передбачені ст.115 КЗпП України, у зв'язку з чим порушив його законні права, що призвело до моральних страждань позивача, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, з урахуванням принципів справедливості та розумності, приймаючи до уваги тривалість періоду невиплати заробітної плати, розміру заборгованості, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000 грн. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що судом задоволено одну вимогу майнового характеру та одну вимогу не майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1102,4 грн.

Outcome: partial