Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

22.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 02.04.2011р. У вищевказаному будинку зареєстрований його син [PERSON], який в червні 2012р. виїхав в м.Миколаїв та на теперішній час місце його перебування йому невідоме. Однак відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знімається, порушуючи права позивача як власника житла. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився. Його виклик проводився у відповідності із ст.74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надходило, причини неявки відповідачів суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.2011р. належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с6-7). Як вбачається із копії домової книги у житловому будинку за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] відповідач по справі (а.с.8-9). Як вбачається із акту обстеження від 21.11.2016 року, складеного депутатом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області Дуб І.О., під час перевірки за фактом реєстрації мешканців в житловому будинку [ADDRESS] встановлено, що на вищезазначеній житловій площі зареєстрований [PERSON], який з моменту реєстрації фактично не проживав в спірному будинку, що також підтверджено свідками-сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік, втратив зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved