Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по вул. [ADDRESS] У даному будинку крім неї зареєстрований також її онук [PERSON], відповідач по справі, який в даному господарстві не проживає з 2011 року. Вказує, що відповідач будь-які витрати по утриманню будинку, сплаті комунальних послуг не несе, особистих речей в будинку не зберігає, а тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по вул. [ADDRESS] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак 21.12.2017 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності (а.с.15). Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся конверт з відміткою, що відповідач за зазначеною у позові адресою не проживає. Відповідно до п.4 ч.7 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19423697 від 04.07.2008 року [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння з двох житлових будинків 1900 року та 2007 року побудови за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Даний факт також підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.06.2008 року [NUMBER] (а.с.6). У довідці №2328 від 07.12.2017 року, виданій виконавчим комітетом Шипинецької сільської ради Кіцмнаського району Чернівецької області зазначається, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований в [ADDRESS] проте з 2012 року не проживає за даною адресою, спільного господарства із власником будинку [PERSON] не веде. (а.с.9) Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Як встановлено в судовому засіданні такої домовленості між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не існувало. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2011 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved