Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку за [ADDRESS] У даному будинку зареєстрована 11.09.2013 року відповідач -[PERSON], однак остання не проживає за даною адресою з вересня 2015 року. [PERSON] являється дружиною сина позивача [PERSON], проте 26.01.2016 року шлюб між ними розірвано на підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області. Після розірвання шлюбу [PERSON] з реєстрації в будинку позивача не знялась, проте проживає із 07.09.2015 року в іншому місці, спочатку в м. Золочеві потім в м. Харкові. За таких обставин позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та дав пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 24.04.2018 року підтримав пояснення позивача, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про її виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала, причин неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON] пояснив, що є сином позивача, [PERSON] являється його колишньою дружиною. Підтвердив, що вона не проживає у будинку позивача з вересня 2015 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача, стверджує, що з вересня 2015 року відповідач [PERSON] не проживає [ADDRESS] Свідок [PERSON] є сусідкою позивача, підтвердила, що [PERSON] не проживає в будинку близько двох з половиною років. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за [ADDRESS] Вказане підтверджується реєстраційним посвідченням від 12.09.1995 року, зареєстрованим Золочівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації. З будинкової книги для прописки громадян, що проживають [ADDRESS] прописані : [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із актів обстеження умов проживання від 02.02.2017 року, 02.08.2017 року, 13.02.2018 року відповідач [PERSON] [INFO] з вересня 2015 року проживає окремо і спільного господарства не веде. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований, але протягом двох з половиною років не проживає у вищевказаному будинку, а позивач у зв'язку з її реєстрацією позбавлений можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищезазначеним будинком, чим обмежуються його права як власника згаданого об'єкта нерухомості. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved