Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

30.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна та визнання права власності. В обґрунтування позову вказала, що з 14 листопада 1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період подружнього життя на їх спільні кошти було збудоване домоволодіння [ADDRESS], яке зареєстроване на ім'я відповідача, що підтверджується «Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно», яке було видане на підставі рішення виконавчого комітету Надеждевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 48 від 20.05.2004 року. До його складу входять: - житловий будинок «А-1» загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 59,1 кв.м., літня кухня «Б», гараж «В», вбиральня «Г», душ літній «Д». Навесні 2014 року їх сім'я розпалась і вони припинили спільне проживання. Вона звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про розірвання шлюбу. У зв'язку з викладеними обставинами виникло питання про розподіл спільного майна, яке було надбане за період перебування у шлюбі. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважає, що на підставі ст.69 Сімейного Кодексу України має право на розділ вказаного домоволодіння і на визнання за нею права власності на його половину. Згідно висновку спеціаліста з оцінки нерухомого майна вартість садиби складає - 275 943,0 грн. Просить розподілити спільну сумісну власність, а саме: домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входять: житловий будинок «А-1» загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 59,1 кв.м., літня кухня «Б», гараж «В», вбиральня «Г», душ літній «Д», визнавши за нею право власності на 12 частину зазначеного домоволодіння, а також стягнути з відповідача на її користь - 2 779,71 грн. судових витрат ( 800 грн. за надання правової допомоги + 1 379,71 грн. витрати на сплату судового збору + 600 грн. витрати за оцінку будинку) Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Оскільки відповідач - позов визнав, відповідно до ст.. 130 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.. 61 ЦПК України. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 63 СК України, згідно якої, чоловік та дружина мають рівні права на майно ,що належить їм на праві спільної сумісної власності , якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1992 року по теперішній час(а.с.4). Згідно ст. ст.. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до Глави 8 Сімейного Кодексу України ( ст.ст. 60-71) майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. І об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин спір між сторонами про поділ спільно нажитого сумісного майна може йти тільки про те майно та речі які вони набули у власність під час шлюбу для сім'ї та в інтересах сім'ї. Також майно яке має спеціальний порядок реєстрації права власності може бути предметом спору між подружжям, якщо цей порядок був виконаний, це стосується транспортних засобів. Вартість майна яке підлягає розподілу сторонами не оспорюється. Згідно норми Сімейного Кодексу України розмір часток майна дружини та чоловіка про поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнаються рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і якщо вони недомовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини. Що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, при цьому іншому присуджується грошова компенсація. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного із подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або у порядку спадкування, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному із подружжя особисто, речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Вклад до статутного фонду господарського товариства не с об'єктом права спільної власності подружжя, також майно приватного підприємця чи фізичної особи підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя хто не є учасником товариства, і не приймає участі у підприємницької діяльності мас право тільки на частку одержаних доходів. Відповідно до положень ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , за взаємною згодою. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ сумісного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. Таким чином, поділу між сторонами підлягає вказане майно придбане ними за час спільного проживання. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі ст.. ст..60, 65, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України (2004 року),

Outcome: approved