Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

25.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за затримку сплати аліментів. 16.09.2015 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити і відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили в задоволенні первинного позову відмовити, у зв'язку з його необґрунтованістю, просили задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Під час судового розгляду справи змінили позовні вимоги за зустрічним позовом, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2015 року і до закінчення дитиною навчання до 30 червня 2017 року . Представник третьої особи Відділу ДВС Казанківського РУЮ в Миколаївській області в судове засідання не з"явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС на підставі копій виконавчого провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволені первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 20.01.1995 року. Від цього шлюбу мають дітей? сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 20.08.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. \~ 22.09.2009 року Казанківський районний суд Миколаївської області виніс рішення про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання дітей у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки від 11.09.2015 року, виданої виконкомом Казанківської селищної ради видно, що дійсно до складу сімї [PERSON] входить син [PERSON], [INFO], який зареєстрований за місцем проживання в [INFO] А з 02.09.2011 року по теперішній час. Фактично проживає за даною адресою з 24 січня 2011 року. Відповідно до акта на предмет фактичного проживання від 11.09.2015 року видно, що депутатом Казанківської селищної ради [PERSON] проведено обстеження на предмет фактичного проживання [PERSON] та встановлено, що [PERSON], [INFO] фактично проживає за адресою [INFO] А з батьком [PERSON] [INFO] з січня 2011 року. Відповідно до довідки Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 14.09.2015 року за №376 видно, що [PERSON] дійсно навчається на контрактній основі і являється студентом 3 курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» першого рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. Відповідно до договору №54 про платне навчання у відокремленому структурному підрозділі Гірничий коледж Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 31.08.2015 року видно, що [PERSON] є замовником освітніх послуг для студента [PERSON] у Гірничого коледжа Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» і загальна вартість освітньої послуги на 01.09.2015 року становить 5150 грн. на рік. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 29.07.2015 року складеного головним державним виконавцем відділу ДВС Казанківського районного управління юстиції [PERSON] загальна сума боргу з 2009 року по 01.07.2015 року становить 13143,60 грн. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.07.2015 року видно, що накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], [INFO] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Відділу ДВС Казанківського районного управління юстиції від 15.09.2015 року за №4220/3 видно, що згідно квитанцій наданих боржником [PERSON], боржником здійснювалася добровільна сплата боргу в розмірі ? частини заробітку за виконавчим документом №2-596 від 05.10.2009 року, який видано Казанківським районним судом Миколаївської області на рахунок стягувача [PERSON], за кожен місяць в період з 22.09.2009 року по 15.09.2015 року. Відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи від 24.09.2015 року видно, що [PERSON] є фізичною особою-платником податку, який не має стабільної заробітної плати. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні відповідач пояснив, що надані позивачем до суду розрахунки заборгованості по аліментам не відповідають дійсності, оскільки в них умисно не зазначено його сплати за деякі місяці з метою його скомпрометувати і показати періодичність сплати ним аліментів. Також пояснив, що їх син [PERSON], [INFO] фактично проживає за адресою [INFO] А разом з батьком із січня 2011 року. Не зважаючи на це, він продовжував сплачувати позивачу на нього аліменти. На даний час [PERSON] навчається на контрактній основі і являється студентом 3 курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», і всі витрати стосовно нього здійснюються виключно ним. Виходячи з наведеного, [PERSON] вважає, що з 24.01.2011 року він має право платити меншу суму аліментів, а до закінчення навчання сина [PERSON] вони з позивачем повинні солідарно утримувати свою дитину та надавати їй матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що про наявність заборгованості зі сплати аліментів відповідач [PERSON] дізнався лише після винесення постанови головного державного виконавця від 22.07.2015 року та накладення арешту на його майно, оскільки ні позивач, ні Відділ ДВС Казанківського районного управління юстиції не попереджали його про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Після чого, він 29.07.2015 року звернувся до Відділу ДВС Казанківського районного управління юстиції із заявою про перерахунок заборгованості по аліментах станом на 01.07.2015 року та про розрахунок заборгованості в період з 22.09.2009 року по 15.09.2015 року. Відповідно до довідки Відділу ДВС Казанківського районного управління юстиції від 15.09.2015 року за №4220/3, з якої видно, що згідно квитанцій наданих боржником [PERSON], боржником здійснювалася добровільна оплата боргу в розмірі ? частини заробітку за виконавчим документом №2-596 від 05.10.2009 року, який видано Казанківським районним судом Миколаївської області на рахунок стягувача [PERSON], за кожен місяць в період з 22.09.2009 року по 15.09.2015 року. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Обставини щодо наявності вини платника аліментів у виникненні заборгованості, а також обставини щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, які дозволяють його повністю або частково звільнити від заборгованості та зменшити розмір неустойки, є фактичними обставинами справи, які підлягають встановленню під час розгляду справи. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до статті 199\~Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] не виконує рішення Казанківського районного суду від 22.09.2009 року про сплату аліментів не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні за необґрунтованістю. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують те, що боржником [PERSON] здійснювалася добровільна оплата боргу в розмірі ? частини заробітку за виконавчим документом №2-596 від 05.10.2009 року, який видано Казанківським районним судом Миколаївської області на рахунок стягувача [PERSON], за кожен місяць в період з 22.09.2009 року по 15.09.2015 року. Також встановлено, що [PERSON], [INFO] фактично проживає за адресою [INFO] А разом з батьком із 24.01.2011 року. Не зважаючи на це, відповідач продовжував сплачувати позивачу на нього аліменти. На даний час [PERSON] навчається на контрактній основі і являється студентом 3 курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», і всі витрати стосовно нього здійснюються виключно батьком [PERSON]. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за затримку сплати аліментів\~задоволенню не підлягає. Зважаючи на те, що на утриманні [PERSON] знаходяться двоє дітей? син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], суд вважає, що зустрічний позов [PERSON]\~ до [PERSON] про стягнення\~ аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання підлягає частковому задоволенню. Враховуючи наведене, частка заробітку (доходу) [PERSON], яка буде стягуватись щомісяця позивачу [PERSON], як аліменти на дитину, що продовжує навчання, визначається у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2015 року і до закінчення його навчання до 30 червня 2017 року . На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial