Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення коштів. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 21.05.2013 між позивачем та НАСК «Оранта» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу 100-37 № 341 (далі - Договір) Форма № 83 серія УБ номер 0976244, яким був застрахований транспортний засіб ВАЗ 11193, д.р.н. [NUMBER]. Страхові платежі за Договором були сплачені позивачем в повному обсязі на загальну суму 2071,09 гривень. 21.11.2013 відбувся страховий випадок - ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль позивача - ВАЗ 11193, д.н.з. [NUMBER]. У встановленому законом та Договором порядку він повідомив страхову компанію про цей страховий випадок шляхом подачі Заяви на страхову виплату. Внаслідок цього було відкрито Страхову справу № 15273 від 21.11.2013. 13.12.2013 було складено Страховий акт № СТО-13-15273/1, згідно з яким, відповідно до ,звіту про оцінку від 11.12.2013, НАСК «Оранта» зобов'язалася виплатити страхове відшкодування в сумі 5800,84 гривень. Відповідно до положень пункту 13.2. Договору, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в строк до 15 (п'ятнадцяти) робочих днів після прийняття рішення (складання страхового акта) про виплату страхового відшкодування. Таким чином, Страховик повинен був здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] до 10.01.2014року включно, з врахуванням вихідних та неробочих днів (14, 15, 21, 22, 28, 29 - вихідні у 2013 році; 1-7 січня 2014 - святкові дні). Але він цього не зробив, внаслідок чого з 11.01.2014 включно НАСК «Оранта» є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання. Після складання відповідачем страхового акту, неодноразово в усній формі звертався з вимогою про виплату мені страхового відшкодування, але виплати не відбувалися. Згодом позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення йому виплати, у відповідь на яку він отримав лист № 09-02-09/9334 від 21.05.2014, яким відповідач пообіцяв здійснити виплату страхового відшкодування найближчим часом. Але ще тривалий час виплата відповідачем не здійснювалася. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена лише 25.02.2015, зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування було прострочено відповідачем у період з 11.01.2014 по 24.02.2015 включно. Строк прострочення зобов'язання загалом склав 410 днів. Таким чином, НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 195,48 гривень та збитки від інфляції в сумі 2063,00 гривень, що розраховані наступним чином: *3% річних: 5800,84 х 0,03 х 410/365 = 195,48 гривень. *Збитки від інфляції: 5800,84 х (1,002 * 1,006 * 1,022 * 1,033 * 1,038 * 1,01 * 1,004 * 1,008 * 1,029 * 1,024 * 1,019 * 1,03 * 1,031 * 1,053 - 1) = 2063,00 гривень (цифри в лапках є відповідними індексами інфляції у період з січня 2014 року по лютий 2015 року). Крім того, НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1436,31 гривень. Всього НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] відшкодування за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (3% річних, збитки від інфляції та пеня загалом) у загальній сумі 3694,79 гривень. 03.04.2015 позивач звернувся до відповідача з Листом-вимогою (вхідний номер 1-03/372), у якому просив здійснити йому виплату зазначеної суми коштів в рахунок відшкодування за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а саме: за прострочення здійснення виплати страхового відшкодування. Але відповідач своїм листом № 09-02-09/5647 від 10.04.2015 відмовився здійснити виплату відшкодування, зазначивши, що грошові зобов'язання ним виконані в повному обсязі. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Також, 03.08.2015року до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про розподіл судових витрат, в якій проситьстягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат, пов"язаних з оплатою правових послуг адвоката на загальну суму 9744,00грн. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень пункту 13.2. Договору, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в строк до 15 (п'ятнадцяти) робочих днів після прийняття рішення (складання страхового акта) про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (Стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до положень пункту 10.4.3. Договору, Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику (Вигодонабувачу) пені у розмірі 0,1 % суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.05.2013 між позивачем та НАСК «Оранта» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу 100-37 № 341 (далі - Договір) Форма № 83 серія УБ номер 0976244, яким був застрахований транспортний засіб ВАЗ 11193, д.р.н. [NUMBER]. Страхові платежі за Договором були сплачені позивачем в повному обсязі на загальну суму 2071,09 гривень. 21.11.2013 відбувся страховий випадок - ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль позивача - ВАЗ 11193, д.н.з. [NUMBER]. У встановленому законом та Договором порядку він повідомив страхову компанію про цей страховий випадок шляхом подачі Заяви на страхову виплату. Внаслідок цього було відкрито Страхову справу № 15273 від 21.11.2013. 13.12.2013 було складено Страховий акт № СТО-13-15273/1, згідно з яким, відповідно до ,звіту про оцінку від 11.12.2013, НАСК «Оранта» зобов'язалася виплатити страхове відшкодування в сумі 5800,84 гривень. Відповідно до положень пункту 13.2. Договору, Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в строк до 15 (п'ятнадцяти) робочих днів після прийняття рішення (складання страхового акта) про виплату страхового відшкодування. Таким чином, Страховик повинен був здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] до 10.01.2014року включно, з врахуванням вихідних та неробочих днів (14, 15, 21, 22, 28, 29 - вихідні у 2013 році; 1-7 січня 2014 - святкові дні). Але він цього не зробив, внаслідок чого з 11.01.2014 включно НАСК «Оранта» є боржником, що прострочив виконання грошового зобов'язання. Після складання відповідачем страхового акту, неодноразово в усній формі звертався з вимогою про виплату мені страхового відшкодування, але виплати не відбувалися. Згодом позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення йому виплати, у відповідь на яку він отримав лист № 09-02-09/9334 від 21.05.2014, яким відповідач пообіцяв здійснити виплату страхового відшкодування найближчим часом. Але ще тривалий час виплата відповідачем не здійснювалася. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена лише 25.02.2015, зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування було прострочено відповідачем у період з 11.01.2014 по 24.02.2015 включно. Строк прострочення зобов'язання загалом склав 410 днів. Таким чином, НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 195,48 гривень та збитки від інфляції в сумі 2063,00 гривень, що розраховані наступним чином: *3% річних: 5800,84 х 0,03 х 410/365 = 195,48 гривень. *Збитки від інфляції: 5800,84 х (1,002 * 1,006 * 1,022 * 1,033 * 1,038 * 1,01 * 1,004 * 1,008 * 1,029 * 1,024 * 1,019 * 1,03 * 1,031 * 1,053 - 1) = 2063,00 гривень (цифри в лапках є відповідними індексами інфляції у період з січня 2014 року по лютий 2015 року). Крім того, НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 1436,31 гривень. Всього НАСК «Оранта» має сплатити [PERSON] відшкодування за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (3% річних, збитки від інфляції та пеня загалом) у загальній сумі 3694,79 гривень. 03.04.2015 позивач звернувся до відповідача з Листом-вимогою (вхідний номер 1-03/372), у якому просив здійснити йому виплату зазначеної суми коштів в рахунок відшкодування за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а саме: за прострочення здійснення виплати страхового відшкодування. Але відповідач своїм листом № 09-02-09/5647 від 10.04.2015 відмовився здійснити виплату відшкодування, зазначивши, що грошові зобов'язання ним виконані в повному обсязі. Таким чином вимоги позивача щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов"язання в сумі 1436,31грн.; трьох процентів річних в розмірі 195,48грн. та збиткі від інфляції в розмірі 2063,00грн., а всього на загальну суму 3694,79грн. підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користьпозивача вартість судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 243,60 грн. Що стосується вимоги про розподіл судових витрат, а саме стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у вигляді витрат, пов"язаних з оплатою правових послуг адвоката на загальну суму 9744,00грн., такі вимоги позивача підлягають задоволенню частково, оскільки на думку суму є значно завищеними. На підставі викладеного,

Outcome: partial