Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів мотивуючи свої вимоги тим, що 16.04.2014 року її матір [PERSON] у Лубенському відділенні №20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті» №331832/63144/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у її матері на вкладний рахунок «2630.1.070476.002 гроші в сумі 46202 грн на строк до 16.07.2014 року. В подальшому її матір продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Це підтверджується договором №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року. Також 16.04.2014 року її матір у Лубенському відділенні №20 філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті» №331832/63154/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у її матері на вкладний рахунок «2630.0.070476.003 гроші в сумі 5478 доларів США на строк до 16.07.2014 року. В подальшому її матір продовжила строк дії вказаного договору до 17.10.2014 року. Це підтверджується договором №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року. 08.10.2014 року її матір померла. Вона, як донька померлої, вступила у спадщину, яка відкрилась після смерті матері, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАН №106428 від 21.04.2015 року. Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, вона має право власності на 1/2 частку грошових заощаджень її матері, які знаходяться на банківських рахунках відповідача. В процесі оформлення спадщини за запитом нотаріуса стало відомо, що у звязку із смертю матері та закінченням строку банківських вкладів, грошові кошти матері з її банківських рахунків у відповідача ним були переведені: - з вкладного рахунку №2630.1.070476.002 (договір №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок №2620.5.375017.001 у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 73780,28 грн. - з вкладного рахунку №2630.0.070476.003 (договір №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року) переведені на вкладний рахунок №2620.5.375017.001 у Придніпровський регіональний департамент ПАТ Банк «Фінанси та кредит». Станом на 20.04.2015 року залишок рахунку становив 6054,64 доларів США. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона 21.04.2015 року звернулася до відповідача та повідомила про те, що вона, як спадкоємець і власник коштів спадщини, закриває банківські рахунки матері і вимагає сплатити належну їй 1/2 частку депозитів. Листом №453 від 25.05.2015 року надійшла відповідь відповідача, у якій про повернення гривневого вкладу її матері взагалі нічого не повідомлялось, а стосовно валютного вкладу було рекомендовано чекати своєї черги і намагатись кошти отримувати в еквіваленті по 15000 грн щодня у місцевому відділенні у Лубнах, якщо і коли у них на це будуть кошти. 25.05.2015 року вона подала заяву у Лубенське відділення 180-ї філії «Придніпровське РУ» відповідача щодо виплати їй валютний заощаджень матері, але відповіді до цього часу не отримала. Вважала дії відповідача щодо неповернення їй грошових коштів депозитних банківських вкладів її матері незаконними. Станом на 20.04.2015 року відповідач мав їй повернути 1/2 частину банківських вкладів її матері , що становить 36890, 14 грн. та 3027, 32 доларів США, а також пеню, інфляційні та 3% річних. Період прострочення відповідача з повернення коштів позивач визначила з 20 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року, а всього 66 днів прострочення. Згідно розрахунку позивача за двома договорами банківського строкового вкладу пеня відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» становить 199 263, 90 грн.; інфляційні 16 605,34 грн., 3 проценти річних 545,93 грн. Крім того, вважала , що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода , яку вона оцінює в 20 000 грн. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд : стягнути з відповідача на її користь : суму неповернутого банківського строкового вкладу (депозиту) по договору № 331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року в розмірі 36890,14 грн.; суму неповернутого строкового вкладу по договору № 331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року в розмірі 3027,32 доларів США; пеню за прострочення надання послуги в сумі 199263,90 грн.; моральну шкоду в розмірі 20000 грн.; 16605,34 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобовязання та 3% річних в сумі 545,93 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та прохали його задовольнити, не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання повторно не з"явився, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки свого представника відповідач суд не повідомляв. Тому, враховуючи, що позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності представника відповідача, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 16.04.2014 року матір позивача [PERSON] [PERSON] уклала із ПАТ Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в національній валюті» №331832/63144/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у [PERSON] на вкладний рахунок 2630.1.070476.002 гроші в сумі 46202 грн на строк до 16.07.2014 року. (а.с. 6, 10, 13, 14). Також 16.04.2014 року матір позивача [PERSON] [PERSON] уклала із ПАТ Банк «Фінанси та кредит» уклала договір «про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяці в іноземній валюті» №331832/63154/3-14. Відповідно до п.1 умов даного договору банк прийняв у [PERSON] на вкладний рахунок 2630.0.070476.003 гроші в сумі 5478 доларів США на строк до 16.07.2014 року. (а.с. 6, 11, 13,14). Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. 08.10.2014 року [PERSON] померла. (а.с. 12). 21.04.2015 року приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на ? частку грошових заощаджень , що належали [PERSON], а саме на грошові заощадження з відповідними відсотками, виплатами, компенсаціями, що знаходяться на рахунках : №2620.5.375017.001 (залишок на рахунку станом на 20.04.2015 року становить 73 780, 28 грн.), відкритому 16.04.2014 року, депозитний договір №331832/63144/3-14 від 16.04.2014 року; №2620.5.375017.001 (залишок на рахунку станом на 20.04.2015 року становить 6056,64 доларів США), відкритому 16.04.2014 року, депозитний договір №331832/63154/3-14 від 16.04.2014 року (а.с. 15). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Ч.5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином позивачу належить до виплати від ПАТ Банк «Фінанси та кредит» ? частина грошових заощаджень за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 36 890 грн. 14 коп. (73 780, 28 грн. / 2) та ? частина грошових заощаджень за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 3028,32 доларів США (6056,64 доларів США /2). 21.04.2015 року [PERSON] звернулася до відповідача та повідомила про те, що вона, як спадкоємець і власник коштів спадщини, закриває банківські рахунки матері і вимагає сплатити належну їй 1/2 частку депозитів. (а.с. 16). Відповідачем не доведено, що вказані грошові кошти згідно заяви позивача від 21.04.2015 року, були їй виплачені. Таким чином з 21.04.2015 року відповідачем допущено прострочку виплати позивачу ? частини грошових заощаджень за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 36 890 грн. 14 коп. та ? частини грошових заощаджень за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 3028,32 доларів США, тобто порушено своє грошове зобов'язання перед спадкоємцем вкладника. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, які позивач під час розгляду справи не збільшував, вважає, що , відповідачем допущено прострочку повернення коштів позивачу згідно договору заяви від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 36 890 грн. 14 коп. та договору заяви від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 3028,32 доларів США за період з 21 квітня 2015 року по 25 червня 2015 року, тобто за 66 днів. Таким чином, з ПАТ Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] необхідно стягнути також 3 % річних за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 200 грн. 12 коп. (36890,14 грн. х 3% річних х 66 днів / 365 дні у 2015 році). Крім цього, з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] необхідно стягнути інфляційні за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 2656 грн. 09 коп., виходячи з наступних розрахунків. Інфляційні за 10 днів квітня 2015 р. : (36890,14 грн. х 114%)- 36890,14 грн. = 5164,62 грн. (інфляційні за місяць) ; 5164,62 грн. х 10 днів квітня 2015 р. / 30 днів у квітні 2015 р. = 1721,54 грн. Інфляційні за травень 2015 р. : (36890,14 грн. х 102,2 %)- 36890,14 грн. = 811,58 грн. Інфляційні за 25 днів червня 2015 р. : (36890,14 грн. х 100,4 %)- 36890,14 грн. = 147,56 грн. (інфляційні за місяць); 147,56 грн. х 25 днів червня 2015 р. / 30 днів у червні 2015 р. = 122,97 грн. Всього інфляційні за 66 днів прострочки за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 - 2656 грн. 09 коп. (1721,54 грн. + 811,58 грн. + 122,97 грн.). Також, з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] необхідно стягнути 3% річних за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 356 грн. 51 коп. (3028,32 доларів США х 3% річних х 66 днів /365 дні у 2015 році = 16,43 доларів США; 16,43 доларів США х 21,698655 (курс гривні до долара США згідно курсу НБУ (100 доларів США- 2169.8655 грн.) станом на 14.09.2015 року) = 356 грн. 51 коп. Разом із тим, суд вважає, що позивачем безпідставно нараховано інфляційні за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на суму боргу в розмірі 3028,32 доларів США, враховуючи наступне. Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, оскільки відповідно до ст. 99 Конституції України і Указу Президента України від 25 серпня 1996 року N 762/96 «Про грошову реформу в Україні» грошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Аналіз вказаних норм права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом депозитного договору від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14, індексації не підлягає. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача в частині стягнення пені відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 199 263, 90 грн. за договорами від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 та від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14, враховуючи наступне. Так, частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві, сплачується пеня у розмірі трьох відсотків від вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Зазначена вимога, обґрунтована позивачем на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не може бути задоволена з огляду на те, що відносини між сторонами договорів були врегульовані умовами договору банківського вкладу, якими було визначено права, обов'язки та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання договору, серед яких відсутня відповідальність банку за прострочення виконання зобов'язання у вигляді пені у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказана норма закону визначає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Проте правовідносини сторін за договорами банківських вкладів врегульовано законодавцем у параграфі 3 глави 71 ЦК України. Крім цього, не підлягають задоволенню також і позовні вимоги позивача в частині стягнення із відповідача 20 000 грн. моральної шкоди у зв»язку з неповерненням грошових коштів. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України та глави 71 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань по договору банківського вкладу однією із сторін таких договірних зобов'язань. Також не передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання умов договорів від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 та від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14. Закон України «Про захист прав споживачів» не містить норми про відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов'язань за договором банківського вкладу (депозиту), а також не передбачає відшкодування моральної шкоди у зв»язку з порушенням банком грошового зобов»язання перед спадкоємцем вкладника. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне при стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 3028,32 доларів США, зазначити, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ (100 доларів США- 2169.8655 грн.) вказана сума станом на 14.09.2015 року становить 65 710 грн. 47 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне : стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] заборгованість за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 36 890 грн. 14 коп.; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] 3 % річних за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 200 грн. 12 коп.; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] інфляційні за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63144/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 2656 грн. 09 коп.; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] заборгованість за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 3028,32 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ (100 доларів США- 2169.8655 грн.) станом на 14.09.2015 року становить 65 710 грн. 47 коп. ; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] 3% річних за договором заявою від 16.04.2014 року №331832/63154/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в розмірі 356 грн. 51 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, згідно якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв»язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні із даним позовом до суду, а позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір в розмірі 1058 грн. 13 коп. (стягнуто всього грошових коштів, з урахуванням гривневого еквіваленту стягнення боргу в іноземній валюті : 36890,14 грн. + 65710,47 грн. + 200,12 грн. + 356,51 грн + 2656,09 грн. = 105813,33 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Вирішуючи питання щодо стягнення понесених позивачем судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судові витрати, понесені [PERSON] складаються з витрат на правову допомогу в сумі 4600 грн. ( а.с. 30), що відповідає п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України. Так, відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій. З журналів судового засідання вбачається, що адвокат [PERSON] брав участь у судових засіданнях як представник позивача [PERSON] та особа, що надає їй правову допомогу : 07.08.2015 р. 15 хв., 28.08.2015 р. 2 хв., 14.09.2015 р. 17 хв., а всього 34 хв. Разом із тим, пунктом 48 постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 передбачено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З матеріалів справи вбачається, що адвокатом [PERSON], який брав участь у справі як представник позивача та особа, що надає йому правову допомогу, надано суду розрахунок вартості наданих послуг з консультування позивача, підготовки та складання позову тривалістю 6 годин, що становить 360 хв. Суд знаходить вказаний розрахунок обґрунтованим, враховуючи зміст позовної заяви, проведення відповідних розрахунків, необхідність консультування позивача з приводу надаваної правової допомоги. При проведенні судових засідань під час розгляду справи та вчинення [PERSON] інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги позивачу розмір мінімальної заробітної плати становив 1218 грн. 40% від 1218 грн. становить 487,20 грн. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу [PERSON] у даній справі становить : 394 хв. (360 хв. +34 хв.) /60 хв. х 487,20 грн. = 3199,28 грн. Розмір же реально понесених витрат [PERSON] на правову допомогу 4600 грн. перевищує вище обрахований граничний розмір витрат 3199,28 грн., а тому при вирішенні питання щодо стягнення витрат на правову допомогу , понесених [PERSON], суд виходить із розміру граничних витрат, обрахованих згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тобто виходячи із суми 3199,28 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами, суд враховує положення постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10. Так згідно п. 36 даного Пленуму вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Таким чином, з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 998 грн. 62 коп. відповідно до розміру задоволених позовних вимог (заявлено позовних вимог на суму : 36890,14 грн. + 65 688,77 грн. (3027,32 дол. США х 21.698655) + 199263,90 грн. + 20000 грн. + 16605,34 грн. + 545,93 грн. = 338994,08 грн. ; стягнуто позовних вимог на суму 36890,14 грн. + 65710,47 грн. (3028,32 дол. США х 21.698655) + 200,12 грн. + 356,51 грн + 2656,09 грн. = 105813,33 грн.; 105813,33 грн. х 3199,28 грн. / 338994,08 грн. = 998 грн. 62 коп.).

Outcome: partial