Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого у них народилася одна дитина. Позивачка самостійно матеріально забезпечує, доглядає та виховує сина. Відповідач більше пяти років матеріальної допомоги не надає, працює за кордоном, більше дітей не має, здоровий та працездатний. А тому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач та адвокат позивача в судове засідання не зявилися. Від адвоката позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки та її адвоката, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, просять збільшити розмір аліментів на утримання дитини (а.с.16). Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.12). У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, цивільного процесуального кодексу України, кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 04 грудня 2017 року Свалявським районним судом було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с.4). 21 грудня 2017 року було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі( а.с.11). Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 ЗУ Про охорону дитинства визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 028141 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 598, батьком-Дорош [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], а мати є [PERSON] (а.с. 8). Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, відповідач визнає позов, а тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.367 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved