Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

17.08.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Під час перебування в шлюбі сторонами був придбаний житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.11.2010 шлюб між ним та [PERSON] розірвано, відповідачі виїхали зі спірного будинку. 20.06.2020 між ним та відповідачкою [PERSON] укладені договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, відповідно до яких позивач придбав у відповідачки житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Позивач є власником вказаного житлового будинку, однак всупереч домовленості між сторонами, відповідачі не скасували реєстрацію у добровільному порядку. Вважає, що відповідачі не є членами його сім`ї, а наявність їх реєстрації за адресою знаходження його житлового будинку перешкоджає у реалізації його права на володіння та користування цим житловим будинком. Ухвалою судді від 21.08.2020 вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 07.09.2020 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалися. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачів про розгляд їх справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про розгляд даної справи на офіційному веб-сайті судової влади України 5 жовтня 2020 року. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачі повідомлені в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~та відповідач\~ [PERSON] \~перебували у\~зареєстрованому шлюбі,\~який рішенням\~Охтирського міськрайонного\~суду від\~16.11.2010\~розірвано, що підтверджується паспортними даними позивача (а.с.6-7). [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження кої батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2013 позивач зареєстрував новий шлюб з [PERSON] , від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8, 10). Згідно договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 20.06.2020 відповідачка [PERSON] передала у власність покупцю, а покупець [PERSON] прийняв земельну ділянку площею 0,1000 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належну продавцю на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ408766, виданого Охтирською міською радою від 30.09.2008 та житловий будинок з господарчими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га в [ADDRESS] , належний продавцю на праві приватної власності та був отриманий ним згідно Договору купівлі-продажу від 15.01.2008 року (а.с.13,16). Як вбачається зі змісту будинкової книги в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , 1983 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2015 року народження (а.с.21-22). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої квартальним уповноваженим квартального комітету «Восьма сотня» від 11.08.2020 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 2001 року народження, але фактично не проживають з серпня 2010 року (а.с. 23). За відомостями Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 19.08.2020 та від 04.09.2020 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.30,40). Відповідно до відомостей Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради, відомостей Реєстру територіальної громади міста Охтирка та архівних карток реєстрації, станом на 01.09.2020 за адресою : [ADDRESS] зареєстровано чотири особи : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.38). Згідно ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 41 Конституції України\~визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями ст.\~310\~Цивільного кодексу\~України передбачено право фізичної особи на місце проживання. Зокрема, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в\~частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.\~Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 163 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1, п. 1, 5 ч. 3, 4 ст. 71 цього Кодексу. За ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України\~свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач [PERSON] , донька позивача, вселилася у спірне домоволодіння в якості члена сім`ї і набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Оскільки відповідачка [PERSON] - донька позивача, зареєстрована у спірному приміщенні як член сім`ї позивача,\~понад рік\~непроживає в зазначеному будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивача та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] , відповідно до положень\~ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу, власником будинку [ADDRESS] є позивач, правових підстав для проживання, користування та володіння спірним будинком відповідачкою [PERSON] суд не вбачає. Враховуючи наведене, реєстрація відповідачки [PERSON] за зазначеною адресою без наявних на те підстав є порушенням права власності власника будинку, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved