Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

09.04.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки сімейне життя у батьків дитини не склалося, тому рішенням Святошинського районного суду міста Києва шлюб між ними було розірвано. Батьки не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, а дитина проживає разом зі своєю матір`ю. Батько дитини не надає фінансову допомогу у достатньому обсязі на їх утримання добровільно. Мати утримує дитину самостійно, що їй здійснювати вкрай важко. Позивач зазначає, що вона щомісячно витрачає близько 6000,00 грн. на продукти харчування для дитини та просить суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 24.05.2021. У судове засідання 24.05.2021 представник позивача з`явилася, відповідач не з"явився. Розгляд справи відкладено на 23.06.2021. 22.06.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він погоджується щодо задоволення позовних вимог лише в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач щомісячно надає та продовжує надавати кошти на утримання дитини у сумі, у якій може це зробити. Відповідач офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, у зв`язку з чим відповідач не згоден з розміром аліментів, які позивач просить з нього стягнути. На даний момент відповідач також змушений матеріально піклуватися про двох батьків похилого віку, які є пенсіонерами. У судове засідання 23.06.2021 учасники справи з`явились, розгляд справи відкладено на 02.09.2021 за клопотанням представника позивача. 09.07.2021 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначається, що кошти, які перераховувались відповідачем є недостатніми та ніяким чином не можуть задовольнити потреби дитини в повному обсязі. До того ж, Позивач володіє інформацією, що мати відповідача, окрім пенсії отримує заробітну плату, оскільки працює на заводі, Відповідач має ще 2 повнолітніх братів, які у рівній мірі з ним мають нести витрати на утримання працездатних батьків у разі необхідності. Відповідач у відзиві на позов погоджується на сплату аліментів у розмірі 1 500 грн., однак така сума є меншою навіть за мінімальний рекомендований розмір аліментів, встановлений ст. 182 СК України (мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (станом на 07.07.2021 - 2510 грн.) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Окрім цього, здійснивши розрахунок фактичного розміру прожиткового мінімуму з врахуванням існуючих цін у розрахунку на місяць на одну особу, Міністерство соціальної політики України дійшло до висновку, що такий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 4 422 грн. Тому, запропонований Відповідачем розмір аліментів не забезпечить основних потреб дитини і не може бути прийнятним та достатнім. У судове засідання 02.09.2021 учасники справи з`явились. Представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача визнали позовні вимоги частково, а саме погодились на стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/3695/18 від 26.06.2018. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої від 30.10.2013 серії [NUMBER] , в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 395,00 гривень, з 1 липня - 2 510,00 гривень, з 1 грудня - 2 618,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, дитини та платника аліментів, водночас, враховуючи те, що обов`язок з утримання дітей покладено на обох батьків, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання: неповнолітньої доньки - [PERSON] у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України, та який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на день ухвалення рішення у даній справі становить 2510,00 грн. щомісячно, починаючи з 09 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що аліменти у зазначеному розмірі не є завищеними та не будуть порушувати майнові права відповідача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial