Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

03 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської облсті від 30 червня 2004 року по цивільній справі №2-314/2004 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі - 75 грн. щомісяця на утримання їхньої неповнолітньої доньки. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року по справі №172/314/16ц збільшено розмір аліментів, та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дитини повноліття, тобто до 09.04.2021 року. Відділом ДВС Васильківського РУЮ 30 червня 2004 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-314 виданого на підставі вищевказаного судового рішення. Однак відповідач на протязі дії виконавчого провадження не сплачував встановленого судом розміру аліментів у зв"язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10795, 16 грн. Оскільки відповідач вчасно аліменти не сплачував, хоча мав можливість їх сплачувати позивач посилаючись на ст. 196 СК України вказує, що має право на стягнення з відповідача 70795,16 грн. з яких заборгованістьб по аліментам в сумі 10 795,16 грн., та неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 60 000,00грн. До розгляду справи позивачка надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 14 082,41 грн., з яких заборгованість по аліментам в сумі 10795,16 грн., та неустойка (пеня) в сумі 3287,25 грн. за несвоєчасну сплату аліментів. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві на ім'я суду позивачка підтримала свої уточнені позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В заяві на ім'я суду відповідач визнав уточнені позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність. Не заперечував проти стягнення з нього судових витрат. На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2016р., згідно розрахункового листа виданого відділом ДВС Васильківського РУЮ, за виконавчим листом №2-314 від 30.06.2004 року, становить 10 795,16 грн. (а.с.5-6). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута особою-одержувачем аліментів при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Тому суд вважає, що зобов'язання платника аліментів слід вважати простроченим з червня 2004 року по червень 2016 року у розмірі 3287,25грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів в спростування своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів відповідач, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, суду не надав. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з наявністю чи відсутністю у відповідача роботи. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на кристь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 707,95 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved