Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в обґрунтування якої вказав, що [INFO] в селищі міського типу Гурзуф АР Крим померла його двоюрідна сестра [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Отримати свідоцтво про смерть спадкодавця у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. З метою оформлення спадкових прав заявник звернувся до відділу РАЦС про реєстрацію смерті [PERSON] , однак йому було відмовлено з тих підстав, що заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в селищі міського типу Гурзуф Ялтинської міської ради АР Крим. У судовому засіданні заявник заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. [INFO] у смт. Гурзуф Ялтинської міської ради АР Крим померла [PERSON] . Зазначена обставина підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 травня 2015 року Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Селище міського типу Гурзуф Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим знаходиться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII. Ізяславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 23 серпня 2019 року за № 479/15.7.4-36 відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у смт. Гурзуф Ялтинської міської ради Автономної Республіки Крим, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено копію свідоцтва про смерть, яке видане Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі в частині встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до вимог українського законодавства є джерелом права. Згідно рішень ЄСПЛ у справах проти Туреччини ("Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Суд наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у відповідності до сформульованого Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Факт родинних відносин заявника та [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується свідоцтвами про народження заявника та померлої, свідоцтвом про одруження батьків заявника [PERSON] та [PERSON] , актовим записом про народження матері заявника [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), свідоцтвом про народження матері померлої [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу між батьками померлої [PERSON] та [PERSON] . З вищезазначених доказів встановлено, що померла [PERSON] являлася двоюрідною сестрою заявника. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , для реалізації спадкових прав заявника, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved