overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

04.08.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.02.2010 року між ПАТ КБ " ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Станом на 30.06.2016 року по даному договору відповідач заборгував 16097 грн. 14 коп.. Просять суд стягнути з відповідача за кредитним договором від 05.02.2010 року заборгованість в сумі 16097 грн. 14 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 05.02.2010 року між ПАТ КБ " ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з поверненням кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12, умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Внаслідок порушення відповідачем строків сплати боргу та відсотків за користування даним кредитом у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2016 року становить 16097 грн. 14 коп., з яких 936 грн. 39 коп. основний борг, 10868 грн. 03 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 3050 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи ( фіксована частина)-500 грн., штраф ( процентна ставка)- 742 грн. 72 коп.. Відповідно до ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Суд погоджується з розрахунками позивача, відповідач не виконав умови кредитного договору, позивач має право вимагати погашення заборгованості за кредитним договором, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В зв"язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

04.08.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2011 року між ПАТ КБ " ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. Станом на 31.05.2016 року по даному договору відповідач заборгував 24 892 грн. 82 коп.. Просять суд стягнути з відповідача за кредитним договором від 28.02.2011 року заборгованість в сумі 24 892 грн. 82 коп. та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 28.02.2011 року між ПАТ КБ " ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3100 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з поверненням кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 1.1.7.12, умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Внаслідок порушення відповідачем строків сплати боргу та відсотків за користування даним кредитом у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2016 року становить 24892 грн. 82 коп., з яких 2916 грн. 74 коп. основний борг, 17 414 грн. 52 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2900 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи ( фіксована частина)-500 грн., штраф ( процентна ставка)- 1161 грн. 56 коп.. Відповідно до ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Суд погоджується з розрахунками позивача, відповідач не виконав умови кредитного договору, позивач має право вимагати погашення заборгованості за кредитним договором, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В зв"язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

04.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову пояснив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Шлюб між ними розірвано. Він проживає з матір"ю, яка його утримує. Батько сплачував аліменти на його утримання до повноліття. На даний час він навчається на бюджетній основі третього курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет". Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на його утримання аліменти у розмірі 30 % з усіх видів доходу на період навчання до 30.06.2017 року. За заявами сторін справа розглянута без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається на бюджетній основі третього курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" з 01.09.2013 року, відповідач працює, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина до закінчення дитиною навчання тобто до 30.06.2017 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

04.08.2017 року заявник звернулася із заявою до суду та просить встановити факт належності правовстановлюючих документів - державних актів серії ЖТ [NUMBER] та ЖТ [NUMBER] від 23 грудня 2002 року, виданих Овруцькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON], їй - [PERSON]. Мотивує це тим, що у державних актах було неправильно зазначено її ім»я, а саме вказано - «[PERSON]», замість - «[PERSON]». Заявник просить справу розглядати без її участі. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання нею судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, ім»я заявника в паспорті серії [NUMBER] вказано як "[PERSON]", в той час, як в державних актах на право власності на землю серії ЖТ [NUMBER] та серії ЖТ [NUMBER], її ім»я зазначено як „[PERSON]". Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних державних актів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним. Заявником сплачено судовий збір в розмірі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

04.09.2014р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що після померлої [INFO] матері [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із гаража [NUMBER] в кооперативі гаражів №3 по вул. Вирівська №50 а м.Конотоп. Вона, як донька померлої, є спадкоємцем першої черги за законом, але отримати таку не має можливості, оскільки гараж не зареєстрований за померлою. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач Конотопська міська рада та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Конотопська міська державна нотаріальна контора, КП Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації, реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції головного управління юстиції у Сумській області, кооператив гаражів №3 просили справу розглядати у відсутність їх представників, проти задоволення вимог не заперечують.(а.с.22-25, 28-29) Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважаєтся набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а згідно ч.2 ст.331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди, тощо/ виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 0З жовтня 2013 року за [PERSON] в порядку спадкування за законом визнане право власності на гараж [NUMBER], який знаходится за адресою: м.Конотоп, кооператив гаражів № 3 по вул. Вирівська, 50а. (а.с.11). У Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію об"єкта нерухомого майна - гаража [NUMBER], кооператив гаражів № 3 м. Конотоп. (а.с.30-31) [INFO] [PERSON] померла. (а.с.12) Після померлої відкрилася спадщина, яка складаєтся із гаража [NUMBER], вартістю 10491грн. розташованого у кооперативі гаражів №3 по вул. Вирівська, 50а м.Конотоп.(а.с. 32-34) Позивачка є донькою померлою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, реєстрацію шлюбу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с.6) Згідно повідомлення Конотопської міської державної нотаріальної контори після померлої [INFO] [PERSON] заяви про прийняття або про відмову від спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась. (а.с. 28) Отже, згідно зі ст.1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом. За таких підстав суд і приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, законні, а тому і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

04.09.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 21.01.2011 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені в 2014 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимогу визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21.01.2011 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04 (а.с.5). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з 2007 року працювала на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посадіначальника відділу. У зв"язку з систематичною невиплатою заробітної плати та тривале порушення строків оплати праці, вона 22.08.2011 року була змушена звільнитися з підприємства. Заборгованість по заробітній платі становить 19386,94 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 19386,94 грн. Позивач своєю заявою просить розглядати справу в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Філатов Ю.В. заявою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно до наказу № 06-7/84 від 11.02.2007 року прийнята на роботу до ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаду начальника відділу та зроблена відповідна запис в трудовій книжці. Згідно до наказу № 06-7/46 від 22.08.2011 року [PERSON] звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 07.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.09.2014 року складає 19386,94 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованність по заробітній платі в сумі 19386,94 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

04.09.2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2006 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в суді позов визнав, погодившись сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2006 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільної матеріальної допомоги їй не надає. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В суді встановлено, що стан здоров я та матеріальне становище відповідача задовільні, у нього відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, він працює. Інших обставин, які б впливали на можливість сплати аліментів та їх розмір, не встановлено. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі ? частки на утримання дитини, так як відповідач має можливість та зобов язаний їх сплачувати. З відповідача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.180-184 СК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

04.10.2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання їх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], просить стягнути аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], та малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження. В порушення вимог ст.180 СК України, відповідач не допомагає утримувати своїх дітей, добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері та проживають біля неї, що підвтерджується довідкою, виданою Новогригрорівською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

04.10.2017 року [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22.11.2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 2271. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Причиною для розірвання шлюбу є різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені та сторони мешкають окремо. Позивач вважає , що примирення є не можливим . Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з"явився , про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї не явки суду не повідомив та відзив проти позову до суду не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що з 22.11.2002 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстровано у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 2271. Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами сімя розпалась. Позивач стверджує, що родини фактично не існує, оскільки шлюбні відносини між ними припинені. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved