Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

02.09.2013 р. позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просить зобов'язати ДП МВС України «Інформ-Ресурси» повернути йому автомобіль марки «LIFAN» 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та відшкодувати моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач є власником автомобіля марки «LIFAN» 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. 19.07.2012 р. під час досудового розслідування по кримінальній справі на даний автомобіль накладено арешт та він поміщений на штрафний майданчик СФДП МВС України «Інформ-Ресурси». Вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 01.03.2013 року арешт, накладений на даний автомобіль, скасовано. 22.05.2013 р. позивач звернувся до директора СФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси» Грабовенка І.Б. із заявою про повернення йому автомобіля. Проте листом від 28.05.2013 р. позивача було повідомлено, що для отримання свого транспортного засобу йому необхідно звернутися до начальника майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів м. Сімферополя із заявою про видачу транспортного засобу і оплатити заборгованість за його зберігання із розрахунку 20 грн. за добу зберігання. Позивач вважає, що відмова відповідача повернути йому автомобіль, а також вимоги щодо оплати послуг за зберігання автомобіля незаконні, оскільки позивач не приймав рішення щодо передачі на зберігання його автомобіля, жодних договорів з відповідачем не укладав, а тому відсутні передбачені законом підстави для зобов'язання його сплачувати гроші за зберігання автомобілю. Вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди мотивовані тим, що позивач позбавлений можливості користуватися своєю власністю, що призвело до душевних страждань. 10.12.2013 р. ДП МВС України «Інформ-Ресурси» звернулось до суду із зустрічним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за зберігання належного йому транспортного засобу «LIFAN» державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 5300,00 грн. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що 19 липня 2012 року був тимчасово затриманий транспортний засіб «LIFAN» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], який був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового затримання за адресою: м. Сімферополь, вул. Балаклавська, 68. З моменту затримання зазначений транспортний засіб знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику тимчасового затримання. Відповідач був сповіщений щодо необхідності забрати транспортний засіб та оплатити витрати, пов'язані з його зберіганням, однак не вжив відповідних заходів стосовно повернення транспортного засобу. Позивач зазначає, що плата за зберігання транспортного засобу [PERSON] за період з 19.07.2012 р. по 19.03.2013 р. покривається за рахунок держави. Проте з дати набрання вироком Євпаторійського міського суду АРК від 01.03.2013 року законної сили, тобто з 19.03.2013 р., у ДП МВС України «Інформ-Ресурси» відсутні підстави безоплатного зберігання автомобіля [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених підстав. Зустрічний позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що у СФДП МВС України «Інформ-Ресурси» відсутні законні підстави для утримання його автомобіля та стягнення з нього коштів за його зберігання, так як він не по своїй волі передав їм машину. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, пояснила, що [PERSON] звернувся із заявою про повернення йому транспортного засобу лише 22.05.2013 року, проте як вирок Євпаторійського міського суду АРК від 01.03.2013 року набрав чинності 19.03.2013 р., тобто лише через два місяці, а тому ДП МВС України «Інформ-Ресурси» просить стягнути з [PERSON] завдані підприємству збитки. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі з викладених в ньому підстав. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] р. власником транспортного засобу марки «LIFAN» 2008 року випуску сірого кольору реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON].(а.с.14). 19 липня 2012 року слідчим військової прокуратури Євпаторійського гарнізону під час досудового розслідування по кримінальній справі стосовно начальника Євпаторійської КЕЧ району підполковника [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, накладено арешт та тимчасово затриманий транспортний засіб - «LIFAN» реєстраційний номер [NUMBER], який був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового затримання за адресою: м. Сімферополь, вул. Балаклавська, 68 (а.с.10, 61). Вироком Євпаторійського районного суду від 01.03.2013 року, що набрав законної сили 19.03.2013 року, скасовано арешт, накладений на автомобіль марки «LIFAN» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.15-24). 22.05.2013 року [PERSON] звернувся до директора СФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси» Грабовенка І.Б. із заявою про повернення йому автомобіля «LIFAN» 2008 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. Листом ДП МВС України «Інформ-Ресурси» від 28.05.2013 р. [PERSON] роз'яснено, що для отримання транспортного засобу йому необхідно звернутися до начальника майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів м. Сімферополя із заявою про видачу транспортного засобу і оплатити заборгованість за зберігання транспортного засобу із розрахунку 20 грн. за добу зберігання. Також [PERSON] повідомлено, що йому не потрібно сплачувати за зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів м. Сімферополя за період з 19.07.2012 року по 19.03.2013 року, оскільки автомобіль марки «LIFAN» реєстраційний номер [NUMBER] знаходився в цей час під арештом по кримінальній справі (а.с.11-12). Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1102 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках» (далі Порядок) підрозділам Державної автомобільної інспекції для доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів дозволено укладати договори з державними підприємствами, які належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України. 07.05.2012 року між ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та Управлінням державної автомобільної інспекції ГУМВС України в АР Крим було укладено договір про співпрацю № 12 (а.с.58,59). Відповідно до цього Договору сторони зобов'язуються забезпечити виконання вимог Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102. Як зазначено у п.12 Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних із транспортуванням за зберіганням такого транспортного засобу. Крім того, повернення транспортних засобів із спеціальних майданчиків для тимчасового зберігання транспортних засобів, переданих на обслуговування в рамках договору про співпрацю № 12 від 07.05.2012 року, здійснюється після повної оплати послуг зберігання відповідно до тарифів, які були затверджені директором Севастопольської Філії і погоджені з директором ДП МВС України «Інформ-Ресурси» (а.с.55). Згідно затвердженим тарифам вартість зберігання одного легкового автомобіля за 1-3 добу складає - 150,00 грн., від 3-х до 30 діб - 60,00 грн., більше 30 діб - 20,00 грн. за добу. Згідно спільного Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України № 1887/24419 від 10.10.2013 р. „Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)" з 22.11.2013 р. діють наступні тарифи за зберігання транспортних засобів: за першу-сьому добу включно - 144 грн. за добу, за кожну наступну добу - 24 грн. за добу. Згідно розрахунку заборгованість за зберігання даного транспортного засобу на спеціальному майданчику в період з 20.03.2012 року по 06.12.2013 року (на момент подання зустрічного позову) складає - 5 300, грн. (247 діб х 20 грн./доба-тариф + 15 діб х 24 грн./доба-тариф). З огляду на наведені обставини суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову [PERSON] немає, оскільки він без поважних причин своєчасно не забрав свій автомобіль зі спеціального майданчика. Як пояснив у судовому засіданні позивач, він був присутнім при проголошенні вироку, не оскаржував його, вирок набрав законної сили 19.03.2013 р. й лише 22.05.2013 р., більше ніж через 2 місяці, [PERSON] звернувся до підприємства відповідача за автомобілем. Дізнавшись від керівника СФДП МВС України «Інформ-Ресурси» про необхідність оплати за зберігання, та не погодившись із цим, він звернувся з позовом до суду лише 30.08.2013 р.(а.с.25), тобто більше ніж через три місяці. Увесь цей час автомобіль зберігався підприємством відповідача. Щодо законності арешту та вилучення автомобілю суд зазначає, що постанову слідчого по кримінальній справі про арешт автомобіля від 19.07.2012 р. та дії працівників правоохоронних органів щодо затримання автомобіля на виконання даної постанови (а.с.61) позивач не оскаржував, як він пояснив у судовому засіданні. Відповідно до КПК України слідчий має повноваження на арешт майна обвинуваченого, якщо санкція статті, за якою обвинувачується особа, передбачає конфіскацію майна. Доводи позивача [PERSON], що з ним не укладався договір зберігання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в даному випадку має місце зберігання за законом, оскільки уповноваженими органами виконувалась постанова слідчого. Також не приймається, як не доведений, довід позивача, що зберігання належного йому автомобілю не спричинило підприємству відповідача збитків. Приймаючи до уваги, що автомобіль не був визнаний речовим доказом у кримінальній справі, у відповідача немає підстав зберігати його безоплатно, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню. У задоволенні первісного позову має бути відмовлено, у тому числі й щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на позивача. Судові витрати за зустрічним позовом підлягають стягненню з [PERSON] На підставі ст. 387 ЦК України,

Outcome: approved