Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] 28. 04. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що 16.09.2009 року відповідач [PERSON] позичив у нього гроші в розмірі 40 000 дол. США для потреб своєї підприємницької діяльності та потреб сім'ї строком до 31.12.2009 року. Даний договір позики був оформлений в простій письмовій формі, тобто письмовою розпискою позичальника, написаною ним власноручно. Вказував, що в період з 20.12.2009 року по 04.07.2013 року відповідач повернув йому лише 2000 дол. США. Решту суму боргу в розмірі 38 000 дол. США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ 22,542193 грн. за 1-н долар США становить 856 603,33 грн. відповідач на даний час не повернув. Крім того, зазначив, що він, як позикодавець, має право на одержання процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки НБУ України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. Сума боргу за користування позикою складає 7770,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ за 1 долар США - 22,542193 грн. складає 175 158,02 грн. грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 856 603,33 грн. та проценти від суми боргу у розмірі 175 158,02 грн., а всього 1 031 761, 35 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що він дійсно брав в борг у [PERSON] 40 000 дол. США, з яких повернув лише 2000 дол. США. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Представником позивача [PERSON] надано суду оригінал письмової розписки позичальника від 16 вересня 2009 року, у змісті якої зазначено наступне (далі - мовою оригіналу): «Я [PERSON], народився [INFO] паспорт серії [NUMBER] виданий Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 20 березня 1998 року, ІПН [NUMBER] позичив у [PERSON] паспорт [NUMBER] виданий Соснівським РВ УМВС України у Чекраській осбласті 14.02.2001 року, ІПН [NUMBER], 40 000 (сорок) тисяч доларів США для потреб своєї підприємницької діяльності та потреб сім'ї. Гроші я повинен віддати до 31.12.2009року. Гроші зобов"язуюсь привозити та віддавати у м.Черкаси додому до [PERSON], так як він інвалід. Якщо гроші не віддам то ми, я та [PERSON] домовилися у випадку судового спору справа буде розглядатися у Соснівському районному суді. 19.09.2009 г. Подпись». Зі змісту представленої письмової розписки убачається, що в ній зазначені: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів - саме у борг та зобов'язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розписки є особистий підпис позичальника [PERSON] У судовому засіданні відповідач визнав, що текст представленого представником позивачки оригіналу розписки написаний та підписаний ним власноручно. Факт передачі позивачем коштів відповідачу як позики та прийняття цих коштів відповідачем сторонами не заперечується. Надання позивачем суду оригіналу боргової розписки свідчить про продовження існування між позикодавцем та позичальником боргових зобов'язань. Згідно із положеннями частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. У судовому засіданні сторони визнали достовірність боргової розписки [PERSON] від 16 вересня 2009 року та суму залишку по боргу згідно розрахунку позивача, у зв'язку з чим зазначені обставини у відповідності до положень частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягають доказуванню. Зважаючи на наведене, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, й письмова розписка відповідача свідчить про його укладення 16.09.2009 р. відповідно до вимог чинного цивільного законодавства. Така його форма (у вигляді розписки) надана договору за бажанням і домовленістю сторін правочину. Оригінал зазначеної розписки знаходиться у позивача [PERSON] і є документом, який підтверджує передання грошей позикодавцем позичальнику з укладенням між ними договору позики, тому суд визнає її належним доказом по справі. За умовами даної угоди [PERSON] одержав в борг від позивача на потреби підприємниької діяльності грошові кошти в іноземній валюті - доларах США у розмірі 40 000 доларів США. Як вбачається з розписки, що також не заперечувалося відповідачем, відповідач за період з 20.12.2009 року по 04.07.2013 року здійснив лише чотири платежі загальною сумою 2000 дол. США, решта сума боргу в розмірі 38 000 дол. США ним повернута не була. Відповідно до п.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В даному випадку, в договорі позики не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, однак застереження щодо безпроцентної позики також відсутнє. Тому позивач, як позикодавець має право на одержання процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України, Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір процентів за користування позикою за період з 05. 07. 2013 року по 12. 08. 2013 року становить 38 000 дол. США *7% /100%*39/365= 284,22 дол. США, де 38000 дол. США сума боргу, 7% - облікова ставка НБУ, 39 - кількість днів прострочення, протягом яких діяла облікова ставка 7%, за період з 13.08.2013 по 14.04.2014 - 38000* 6,5 %/100%*245/365=1657,95 дол. США, за період з 15.04.2014 по 16.07.2014 -38000* 9,5%/100%*93/365=919,81 дол. США, за період з 17.07.2014 по 12.11.2014 - 38000* 12,5%/100%*119/365=1548,63 дол. США, за період з 13.11.2014 по 05.02.2015 - 38000* 14%/100%*85/365=1238,90 дол. США, за період з 06.02.2015 по 03.03.2015 - 38000* 19,5%/100%*26/365=527,84 дол. США, за період з 04.03.2015 по 23.04.2015 38000* 30%/100%*51/365=1592,88 дол. США, всього 7770,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ 22,542193 грн. за 1-н доллар США становить 175 158,02 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Таким чином, станом на дату подання позову, а саме: на 24.06.2014 року борг відповідача перед позивачем за договором позики від 16.09.2009 року складає 45 770,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ 22,542193 грн за 1-н долар США становить 1 031 761, 35 грн. в т.ч. 38 000 дол. США (856 603,33 грн.) - основний борг, проценти - 7770,23 дол. США (175 158,02 грн.). Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно п.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved