Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

01 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 13 червня 2018 року в Будьонівському районі м. Донецька помер її чоловік [PERSON],\~[INFO]. На даний час органи ДРАЦС на території м.\~Донецька діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть чоловіка відповідного державного зразка вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м.\~Донецьку також немає. У звязку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, помер 13 червня 2018 року в Будьонівському районі м. Донецька. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі ордеру серія ДН № 028053 від 31 жовтня 2018 року (а.с. 16), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник заінтересованої особи [PERSON] районного ВДРАЦС, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Суд,\~дослідивши надані\~документи та\~матеріали,\~всебічно і\~повно зясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються заявлені\~вимоги,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи,\~приходить до\~висновку,\~що вимоги\~[PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серія: ІІ-НО № 354380, 26 червня 1976 року заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON] та здобула таким чином прізвище [PERSON] (а.с. 7). Згідно із копією лікарського свідоцтва про смерть № 266 та довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 266,\~виданими 13 червня 2018 року медичним закладом в м. Донецьку, [PERSON], [INFO], помер 13 червня 2018 року в Будьонівському районі м. Донецька. Причиною його смерті стала ракова інтоксикація, рак прямої кишки (а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON]: ДНР № 103343, виданим Будьонівським ВДРАЦС м. Донецька 13 червня 2018 року, [PERSON], [INFO], помер 13 червня 2018 року в Будьонівському районі м. Донецька (а.с.11). Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] районного ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 3015/15.23-20 від 01 листопада 2018 року, заявниці було відмовлено у проведенні реєстрації смерті [PERSON] у звязку із тим, що на підтвердження його смерті було предявлено документи форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року № 1150/13024 (а.с. 14). Згідно із повідомленням [PERSON]\~районного ВДРАЦС\~№ 3021/15.23-24 від 02 листопада 2018 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про смерть [PERSON], [INFO], відсутні. Судом були\~досліджені також фотокартки із зображенням могили на імя [PERSON], де зазначено дату народження померлого - 08 червня 1951 року та дату смерті - 13 червня 2018 року (а.с. 12-13). Згідно із\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9\~цього\~Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За розясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст.\~17\~Закону\~України\~«Про державну\~реєстрацію\~актів\~цивільного стану»\~від\~01\~липня\~2010\~року\~№\~2398-VI державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі:\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров'я\~або судово-медичною\~установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання\~щодо допустимості\~та належності\~доказів у\~сенсі глави\~5\~ЦПК України,\~суд приймає\~до уваги\~досліджені у\~судовому засіданні\~копію лікарського\~свідоцтва про\~смерть,\~довідку про\~причину смерті\~та свідоцтво\~про смерть\~[PERSON]які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак у сукупності із фотокартками із зображенням могили на імя [PERSON], на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть [PERSON]дійсно настала 13 червня 2018 року за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги копію лікарського свідоцтва про смерть та довідку про причину смерті, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, а отже, у тому становищі, в якому опинилась заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо смерті своєї матері, а тому звертаючись до суду, надала усі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться\~ у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд також зазначає, що вказані копія лікарського свідоцтва про смерть, довідка про причину смерті, свідоцтво про смерть, фотокартки із зображенням могили на імя [PERSON], не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми для того щоб дійти висновку, що [PERSON]помер саме 13 червня 2018 року в м. Донецьку. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст.\~81\~ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового слідства. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved