Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

В березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2015 р. в сумі 60 594 грн. 09 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 24 636,27 грн., відсотки за користуванням кредитом - 7 588,46 грн., пені та штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 25 007,74 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 2 861,62 грн. Також, просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн., сплачені при подачі заяви до суду. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що між сторонами 24.06.2015 р. був укладений кредитний договір (Заявка), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% (42% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківським послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2013-6776448 від 19 вересня 2013 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також зазначив, що відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, а також що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, та що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальником шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не надав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто не виконав належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 02.03.2018 рік має заборгованість у розмірі 60594,09 грн. 29.03.2018 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Гребенюку В.В. Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 16.05.2018 р. відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 20.08.2018 р. судом через канцелярію суду отримано виписку за рахунком відповідача. В своїх поясненнях та поданих 14.12.2018 р. відповідачем через канцелярію суду контр-розрахунку, останній заперечував проти задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідач не був ознайомлений з фінансовими умовами тарифу, до нього не може бути застосовано жодних фінансових санкцій (відсотки, пеня, штраф), тому, контр розрахунок, який подано до суду, здійснювався відповідно до тих доказів які містяться в матеріалах справи без застосування комісій, пені, відсотків та ін. фінансових умов з якими відповідач не був ознайомлений. У анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку та виявив бажання оформити на своє ім`я карту "Універсальна". У позовній заяві зазначено, що відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що підтверджується підписом у заяві. Як доказ до позовної заяви були надані «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Проте, з наданих доказів не вбачається ні дати їх видання, ні дати ознайомлення з ними відповідача, ні підпису відповідача. У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, зазначено 4 типа карток «Універсальна»: Універсальна, 30 днів пільгового періоду» або «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», або «Універсальна Contract» або «Універсальна голд», проте відсутні відомості, які саме тарифи діяли на кредитну карту, що отримав відповідач, як і відсутній підпис про їх ознайомлення. Зазначений Витяг з Тарифів, як і Умови та Правила надання банківських послуг, не підписані відповідачем, а відтак, відсутні підстави вважати, що він був ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитної картки "Універсальна Голд". У заяві позичальника від 24 червня 2015 року процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), комісії, судових витрат за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також комісію та заборгованість по судовим штрафам. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку , що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, чотири різні Тарифів, які між собою відрізняються, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також відповідач вказує, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24 червня 2015 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (2018 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. А відтак, на думку відповідача, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24 червня 2015 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та комісії. Спирається також на позицію висвітлена в Ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц). Дана позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Відповідач також вказує на те, що безпідставно нараховані штрафи у зв`язку з зверненням банку до суду та встановлено подвійну цивільно правову відповідальність за одне і те саме порушення. Так, позивач просить стягнути: штраф - 500 гривень (фіксована частина); 2861,62 гривень - штраф (процентна складова). Штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення є порушенням ст. 61 Конституції України, якою зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. 14.01.2019 року судом через канцелярію суду від АТ КБ «Приватбанк» отримано відповідь на відзив, в якому останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначив на наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % (42% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Тарифи розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною Договору. Перелік може змінюватись і доповнюватись, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Щодо одночасного нарахування штрафу та пені, пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій, та у межах одного виду відповідальності можуть застосовуватись різний набір санкцій. Стосовно розміру нарахованої заборгованості, із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо виникнення боргу позивач зазначає, що відповідачу було перевипущено кредитну карту відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком дії пере випущеної картки до останнього дня 05.2019 р. Щодо нарахування пені, нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1 % від суми заборгованості, але не менше 30 грн. В подальшому розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 грн. 19.09.2013 року внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн., у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 грн. При нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів Клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав, зазначених у запереченнях на позов. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Як встановлено судом, 24.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту, що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.06.2015 року (а.с. 9). За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, позивач визначив розмір заборгованості, який станом на 02.03.2018 р. становить 60594,09 грн., яка складається з наступного: 24636,27 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7588,46 грн - відсотків за користування кредитом; 25007,74 грн. - пеня а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2861,62 грн. - штраф (процентна складова). Тобто, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути такі складові кредиту як зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, відсотками, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. В заяві позичальника від 24.06.2015 р. процентна ставка не зазначена, крім того, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Представником позивача подано до суду копії наступних документів: розрахунок заборгованості відповідача станом на 02.03.2018 р., який підписаний від імені представника банку без зазначення прізвища, імені та по батькові останнього та його посади ( а.с. 6-7); анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.06.2015 ( а.с. 8); Витяг із Умов і правил надання банківських послуг ( а.с. 10-24); копію паспорта відповідача ( а.с. 25), виписку з особового рахунку відповідача (а.с. 63-71). Будь-яких інших документів суду не надано, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Незрозуміло, на яких підставах позивачем нараховано відсотки, сума яких є нереально завищеною та неспівмірною із самою сумою кредиту. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі. Виписки із особового рахунку відповідача про рух коштів був наданий до суду, проте, незрозуміло яким чином списувалась комісія та інші штрафні санкції з особового рахунку відповідача. Подана позивачем анкета - заява позичальника також не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків, виду та номеру платіжної картки. Також не надано доказів та не обґрунтовано, яке відношення до даного кредиту має наданий витяг з тарифів на обслуговування кредитних карт «Універсальна», який містить характеристики різних видів кредитних карток, які різняться між собою. Крім того, анкета-заява відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій не заповнені всі графи, зокрема: не зазначено також, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки тощо. Також, суду не надано даних про направлення банком відповідачу вимоги про виконання ним зобов`язання по поверненню кредиту, що свідчить про невиконання самим банком умов договору, а факт невиконання боржником умов договору за таких обставин є недоведеним. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Так, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено Постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03.07.2019 р. (справа №342/180/17), висловила позицію, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду (Постанова від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17) дійшла висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2015 р. шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, Велика Палата Верховного Суду в даній Постанові зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Так, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (надалі за текстом - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах Верховний Суд у вищезазначеній постанові зауважив, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивачем дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За зазначених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві конкретних домовленостей, тоді як Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача у справі відносяться на його рахунок. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed