Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

01.08.2016 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживали позивачі, а саме: дочка [PERSON], [PERSON] та її чоловік [PERSON] Спадкоємці звернулися до державного нотаріуса про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу. Також позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Проте, у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину на будинок було відмовлено, оскільки позивачами не було надано відповідних правовстановлюючих документів. У зв'язку з вищенаведеним позивачі просять суд визнати за ними право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в порядку спадкування, по 1/3 частині за кожним.. В судове засідання позивачі не з'явилися, до початку розгляду справи через канцелярію суду надали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Бориспільської міської ради Київської області до суду не з'явився, до початку розгляду справи через канцелярію суду надав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, при вирішенні справи покладаються на думку суду та просять прийняти рішення по наявним матеріалам справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову позивачів з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть від 25.04.2014 року 1 серії [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області та зроблений відповідний актовий запис № 220 (а.с.19). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]., що підтверджується державним актом серія [NUMBER] (а.с.17) та технічною документацією (а.с.31-36). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців). Спадкоємцями 1 черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі по справі, дочка [PERSON], [PERSON] та її чоловік [PERSON], які на день смерті з нею були зареєстровані та проживали. (а.с.37-40). Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування в суді не встановлено. Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, [PERSON] заповіт складено не було. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі спадщину прийняли у встановлений шестимісячний термін шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі( а.с.7) та копією спадкової справи № 236/2015. Позивачам було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а.с.8). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок було відмовлено, оскільки позивачами не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок, належний померлій. В суді встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належав на праві особистої власності [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 4259 30.08.1979 року державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори Фартушною Н.К. та технічного паспорту, виготовленого на ім.»я [PERSON] [INFO] року. ( а.с.30-36). Житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться на приватизованій земельній ділянці, площею 0.1000 га., кадастровий номер [NUMBER], на яку позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом.( а.с. 8,17). Отже, вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та не здійснив його державну реєстрацію в відповідних органах, що стало перешкодою для позивачів при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивачів підлягає визнанню в судовому порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як зазначено в ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Пунктами 2.1, 10 додатку №1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 та пунктом 5 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень. Права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном позивачів порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент смерті. Сам факт наявності технічного паспорту на житловий будинок свідчить, що об'єкт спадщини не є самочинним будівництвом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved