Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

15.05.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики грошей. 05.06.2018 на адресу суду надійшла уточнююча позовна заява [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.07.2017 відповідно до домовленості між ними на умовах договору позики грошей, [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 1500 доларів США для придбання останнім будівельних матеріалів, що підтверджує власноручна розписка відповідача від 14.07.2017. Умовами позики коштів між сторонами було зобов'язання позичальника повернути кошти в строк до 01.05.2018, що зазначено в розписці. На даний час відповідач відмовляється виконувати умови договору позики. Позичених коштів до цього часу не повернув, що і стало приводом для звернення [PERSON] до суду з вимогою про стягнення на його користь з [PERSON] 39 288, 24 грн. боргу, що дорівнює на день звернення до суду сумі 1500 доларів США, а також судових витрат в розмірі 704,80 гривень. Станом на 11.05.2018 - на день звернення до суду з позовом офіційний курс НБУ гривні до одного долара США складає 26 грн. 19216 коп. Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову про стягнення боргу. Крім того 26.06.2018 [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів за договором побутового підряду. Ухвалою суду від 27.06.2018 відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення грошових коштів за договором побутового підряду та повернуто [PERSON] його зустрічну позовну заяву. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача - [PERSON] та представник відповідача - [PERSON] не заперечували стосовно розгляду справи без участі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Представник позивача [PERSON] позов підтримав повність та просив задовільнити його в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] висловив узгоджену з відповідачем позицію про не визнання позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами 14.07.2017 відповідач отримав у борг грошові кошти від позивача в сумі 1500 доларів США терміном до 01.05.2018 року. Даний договір відповідає формі договору позики, передбаченої ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-63цс13) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Укладений між сторонами договір відповідає формі договору позики, передбаченої вказаною нормою закону. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України). Про той факт, що борг за договором позики [PERSON] не повернутий свідчить наявний у позивача оригінал розписки. Доказів на підтвердження виконань умов договору суду не надано. А отже, стягненню з відповідача [PERSON] підлягає сума боргу в розмірі 39 288 грн. 24 коп. (1500 доларів США х 26 грн. 19216 коп. по курсу НБУ станом на 11.05.2018). За таких обставин, вимоги про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню у повному обсязі із стягненням, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved