Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно на одну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 04 березня 2000 року перебуває у зареєстрованому Виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Сарненського району Рівненської області з відповідачем шлюбі. Під час подружнього життя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршилися, відсутні порозуміння та повага, подружні відносини не підтримують та не бажає їх налагоджувати. Відповідач залишив без належної батьківської уваги дітей, поклав утримання сім'ї на позивача, матеріально сім'ю не забезпечує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засідання позивач не зявилася, письмовою заявою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, враховуючи думку позивача, вважає можливим розгляд справи провести у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про одруження серія І-ГЮ №129763 судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Виконавчим комітетом Карпилівської сільської ради Сарненського району Рівненської області шлюбі з 04 березня 2005 року, актовий запис №7. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №047289 від 05 квітня 2007 року сторони дійсно є батьками [PERSON], [INFO]. Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №095215 від 01 квітня 2009 року сторони дійсно є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, вважає, що між сторонами не склались подружні відносини, сім"я існує формально, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, який не з"явився в судове засідання та не подав письмові заперечення, не аргументує можливості збереження сім`ї, в зв"язку з чим суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов"язки батьків і дітей випливає, що відповідач зобов"язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя та приходить до висновку про доцільність стягнення аліментів в розмірі 1200 грн. щомісяця на кожну дитину починаючи з 20 червня 2017 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Позивачем за подання позову про розірвання шлюбу було сплачено 640 грн., що підтверджується квитанцією № 1992 від 20.06.2017 року, які підлягають стягненню з відповідача, крім того з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 640 грн. за позовні вимоги щодо стягнення аліментів в дохід держави.. На підставі ст. 180- 183 , 184 СК України ,

Outcome: approved