Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

05.08.2015 р. на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Андрушівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказав, що 14.11.2014 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 59, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області. Померлий [PERSON] склав заповітне розпорядження, яким заповів все своє майно [PERSON].\~ До спадщини входить житловий будинок №86 з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Ковпака, в с. Андрушівка, Погребищенського району, Вінницької області, який належав йому на підставі запису погосподарської книги №2. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обовязки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема майнові права на нерухоме майно, яке належало йому на праві власності. Позивач має намір прийняти спадщину, проте, нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, так як не було пред'явлено оригінали документів, які б посвідчували право померлого на вказане майно. Дані обставини змусили позивача звернутись до суду. Позивач просив розглянути справу за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Андрушівської сільської ради просив провести розгляд даної справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. З"ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 14.11.2014 р., свідоцтво про смерть серія 1-АМ № 327568 (а.с.7), був власником житлового будинку та господарських будівель, що розташовані по вул. Ковпака 86, в с. Андрушівка, Погребищенського району, Вінницької області, про що свідчить технічнийпаспорт на житловий будинок від 26.07.2015р. (а.с. 12-14) та довідка, видана виконкомом Андрушівської сільської ради (а.с. 16-18). Померлий [PERSON] склав заповітне розпорядження від 02.07.2012р., яким заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 9). Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, так як не було пред'явлено оригінали документів, які б посвідчували право померлого на вказане майно, про що свідчить відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій (а.с.8). Дані правовідносини регулюються: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок неможливості визначити склад спадкового майна, а саме який номер мала спадкова квартира, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене майно.

Outcome: approved