Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

04.04.2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 30.11.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір № AN3QRX98770370, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4176,64 грн., в обмін на зобовязання відповідача погашати кредит у строки та порядку, передбаченими Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний Договір складається із Заяви Позичальника та [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифів, згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві. В порушення умов зазначеного договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України [PERSON] належним чином не виконала покладених на неї зобовязань по погашенню кредиту, у звязку з чим, станом на 21.03.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 17 298,75 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 4176,65 грн. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом 5,23 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом 3007,20 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 8809,73 грн., та штрафів, відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - фіксована частина 500,00 грн. - процентна складова 799,94 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмового клопотання в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.3). Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Судову повістку про виклик до суду на 30.05.2016 року відповідач отримала особисто 14.05.2016 року, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 31), також на адресу суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою про виклик до суду на 13.07.2016 року з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 33), що свідчить про неможливість вручення відповідачу судового виклику на вказану дату, однак він вважається таким, що вручений їй належним чином в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений кредитний договір № AN3QRX98770370 (далі, - Договір), що складається із Заяви Позичальника та [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі, - [PERSON]) (а.с. 6,8-14), згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві позичальника. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Заяви позичальника позивач надав відповідачу споживчий кредит в загальному розмірі 4176,65 грн. на придбання товарів строком на 24 місяці з 30.11.2012 року по 29.11.2014 року включно, в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 0,12 % річних та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 121,65 грн. У Заяві позичальника вказано, що погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в сумі 299,55 грн. в період спати з 20 по 24 число кожного місяця. Згідно п. 5.1. [PERSON] при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 [PERSON] має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (а.с.13). При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 5.3. [PERSON], а.с.13). Матеріалами справи встановлено, що відповідач усупереч умовам спірного договору, взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 21.03.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 17 298,75 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 4176,65 грн. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом 5,23 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом 3007,20 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 8809,73 грн. та штрафів, відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - фіксована частина 500,00 грн. - процентна складова 799,94 грн. Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4,5) та відповідачем належними доказами не спростований. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Системний аналіз наведених вище норм Закону, приводить суд до переконання, що при здійсненні будь-яких кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі і в частині формулювання назв таких нарахувань, що забезпечило б прозорість і однозначність вимог банку. Але матеріали справи свідчать про існування неузгодженості між умовами спірного кредитного договору та пред'явленими позивачем вимогами. Умовами спірного кредитного договору не передбачений такий платіж як «комісія», що спростовує правомірність вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості саме за комісією у сумі 3 007,20 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом враховано те, що окремим щомісячним платежем, обов'язок по сплаті якого покладений на відповідача за договором, виступає «єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту» у розмірі 121,65 грн. та «щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту» в розмірі 125,30 грн. Але дану винагороду позивач не просить стягнути з відповідача на користь позивача, будь-яких застережень стосовно тотожності даного платежу з «комісією», про яку представник позивача зазначає у своєму позові та розрахунку заборгованості - не надає, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, зважаючи на положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України та п. 3 постанови Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, в силу чого можливість задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача винагороди за надання фінансового інструменту - виключається. Разом з тим, в ході судового розгляду судом встановлено, що станом на 21.03.2016 року розмір заборгованості за пенею складає 8809,73 грн., в той час як заборгованість за основною сумою кредиту складає 4 176,65 грн. Очевидним є те, що заявлений позивачем до сплати розмір неустойки є неспівмірним з розміром боргу відповідача та не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права (Рішення Конституційного Суду України, викладеною в абз.2 п.3.2 Рішення від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13). Враховуючи встановлену неспівмірність, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір заявленої до сплати пені до 5000,00 грн., що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-1120цс15 та від 03.09.2014 року у справі 6-100цс14. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов кредитного договору № AN3QRX98770370 від 30.11.2012 року, у звязку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 21.03.2016 року у загальному розмірі 10 481,82 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 4176,65 грн. - заборгованості по процентам за користуванням кредитом 5,23 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 5 000,00 грн. та штрафів, відповідно до п. 5.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг - фіксована частина 500,00 грн. - процентна складова 799,94 грн. Враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 10 481,82 грн. замість заявленої позивачем 17 298,75 грн., що складає 60,59 % від розміру позовних вимог (10 481,82 грн. * 100% / 17 298,75 грн. = 60,59%), тому відповідно до правила пропорційності, встановленого ч.1 ст.88 ЦПК України, в рахунок часткового відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат у вигляді судового збору (а.с.1) з [PERSON] на користь ПАТ „АКЦЕНТ-БАНК підлягає стягненню сума 615,70 грн. (1378 грн. * 60,59 % задоволених вимог / 100 % = 834,93 грн.).

Outcome: approved