Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка за життя заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняла позивачка. До спадкового майна, зокрема, входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на який померлі [PERSON] та [PERSON] за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 28 серпня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 31 серпня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 05 жовтня 2020 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 18 листопада 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій перший заступник селищного голови Калашник С. І. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 226/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та № 106/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.7). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 1024 від 17 серпня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] (а.с.16). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 1956 року (а.с.10). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] було побудовано в 1960 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 226/2011 вбачається, що за життя [PERSON] залишив заповіт, яким будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , а також земельну ділянку (пай) заповів дочці - [PERSON] , а все інше майно заповів дочці - [PERSON] . Заповіт складений 27 квітня 2011 року, посвідчений секретарем Горбівської сільської ради та виконкому Андряник М. В., зареєстрований у реєстрі за № 20 (а.с. 97). 21 жовтня 2011 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON] (а.с.74) 01 листопада 2011 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON] (а.с.81). 01 листопада 2011 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті свого чоловіка - [PERSON] (а.с.82). 06 грудня 2011 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про відкликання раніше поданої заяви про прийняття спадщини, а також надала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька - [PERSON] (а.с.86). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на сім земельних ділянок, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та на грошовий вклад з відповідними відсотками та компенсаціями, які належали померлому [PERSON] (а.с.122, 124, 126, 128,130, 132, 155, 157, 159). Таким чином спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно з копією довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 1025 від 17 серпня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). З матеріалів спадкової справи № 106/2020 вбачається, що 18 червня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті матері - [PERSON] (а.с.37). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] (а.с. 42-43). Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.20). Згідно з копією довідки КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 160 від 11.08.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 18). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб під частиною будівлі а2-1, погріб з шийкою Г-1, веранда а-1, прибудова а1-1, сараї Б-1, В-1, рік побудови будинку - 1960 (а.с. 21-23). У витягах з погосподарських книг Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 1996-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] (а.с.11-14). У витягу з погосподарської книги Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2016-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] (а.с.15). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований батьками позивачки під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла його дочка - [PERSON] , а після смерті матері [PERSON] спадщину прийняла позивачка та звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними будівлями та спорудами. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial