Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку зі [PERSON]. В своїй заяві вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 25 січня 2013 року, який за рішенням суду від 19 вересня 2014 року розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач, являючись батьком дитини, не утримує її матеріально, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу як дитині так і дружині. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України "У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». Оскільки позивачка у своїй заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. В зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються СК України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 25 січня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6), який за рішенням суду від 19 вересня 2014 року розірвано (а.с. 8). Мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження записаний саме відповідач [PERSON] (а.с.7). Як вбачається зі змісту довідки за № 3506, виданої 07 листопада 2014 року виконавчим комітетом Бахмацької міської ради Чернігівської області, неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір»ю [PERSON] за адресою : [ADDRESS] і перебуває на її утриманні (а.с.9). Відповідач, являючись батьком [PERSON], не утримує ні його, ні своєї дружини матеріально. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України «Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу». Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач працює на посаді водія Бахмацької районної санепідемстанції. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, оскільки, на думку суду, саме в такому розмірі він в змозі надавати матеріальну допомогу своїй дружині, з якою проживає дитина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився та не спростував доводів позивачки. Одночасно з відповідача на користь держави слід стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору та на користь позивачки 150 гривень в рахунок повернення коштів по сплаті витрат за надання правової допомоги, які підтверджені документально (а.с. 4).

Outcome: approved