Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним вище позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500,00 грн., щомісячно, на кожну дитину окремо, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1000,00 грн. за надання правової допомоги. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.2019 року було розірвано шлюб між нею по відповідачем. Під час шлюбу в них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час вона працює, однак її заробітку на утримання дітей не вистачає, відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, хоча працює неофіційно, має змогу і можливість матеріально утримувати дітей, тому вона вимушена була звертатися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомлено. Відзиву на позовну заяву не подано. Суд, за письмовою згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.10.2019 року в цивільній справі № 274/3785/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами по справі було розірвано. Рішення суду набуло чинності 02.11.2019 року ( а.с. 4). Відповідач є батьком малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а..с 5-). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі Враховуючи вказане, та те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, свого відношення до заявлених вимог не висловив, тому вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягають до задоволення в повному обсязі. Водночас, не підлягає до задоволення вимога позивачки про стягнення на її користь з відповідача 1000,00 гривень, як вказує, понесених судових витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного. Так, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року справа № 751/3840/15-ц, мається наступний правовий висновок: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, всупереч вищенаведених положень ЦПК України, позивачкою не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надання правничої допомоги, крім квитанції про сплату 1000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі наведеного,

Outcome: partial