Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

22.07.2013 р., уточнено 14.11.2013 р., 17.03.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя: автомобіля ВАЗ-21104, Реєстр.№[NUMBER], визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіля, та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22.02.2012 р. яким [PERSON] без її згоди як дружини продав спірний автомобіль [PERSON], визнати недійсним договір комісії №394 реалізації вказаного транспортного засобу від 22.02.2012 р. укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] Просить також визнати недійсною довідку-рахунок та зобов'язати Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Кривий Ріг та Криворізького району УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області /далі Центр/ скаксувати державну реєстрацію автомобіля за [PERSON] Вказує що автомобіль згідно довідки-рахунку наданої Центром проданий 22.02.2012 р. через комісійний магазин вказаного підприємця [PERSON] та зареєстрований за [PERSON] Вона перебувала в шлюбі з [PERSON] по 19.11.2012 р., тому авто було продано за 47000 грн. в період зареєстрованого шлюбу без її письмової згоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вказує, що автомобіль був переданий [PERSON] в користування за довіреністю 14.06.2011 р., проданий 22.02.2012 р. [PERSON] ще в період спільного проживання з дружиною, вона давала усну згоду на продаж, залишившись без авто, вони спільно користувалися за довіреністю автомобілем ВАЗ-2101 який він брав за довіреністю у [PERSON] з червня 2011 р. Крім того при припинення шлюбних відносин, та наявності спору про розподіл спільного майна, він сплатив [PERSON] 50000 грн. компенсації за її частку, що посвідчується розпискою, та рішенням суду. Вислухавши сторони, свідків, витребувавши та дослідивши письмові докази, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.ст.60, 61, 71 ч.1-5 Сімейного Кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вони мають рівні права на вказане майно. Якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором, є також об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При укладанні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Майно подружжя ділиться між ними в натурі, якщо домовленості не досягнуто, спір про поділ майна вирішується судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.65 ч.3 СК України передбачено обов'язковість письмової, нотаріально посвідченої згоди другого подружжя на укладання договорів які потребують державної реєстрації. Судом встановлено, що авто ВАЗ-21104, Реєстр.№[NUMBER], яке просить поділити позивач [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя. Сторони не заперечували, що авто продано 22.02.2012 р. [PERSON] - [PERSON] через комісійний магазин ФОП [PERSON] за 26556, 04 грн., без письмової згоди дружини. Зазначені обставини визнаються сторонами, відповідно до ст.61 ЦПК України, та не потребують доказуванню. Зазначене підтверджується довідкою Центру, довідкою-рахунком, договором комісії від 22.02.2012 р., актом оформлення купівлі-продажу а.с.42, 61-63. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.11.1995 р. по 19.11.2012 р. а.с.8,13, та купили автомобіль в період шлюбу 20.06.2006 р. а.с.9. При розірванні шлюбу судом сторони погоджувалися про припинення спільного проживання в червні 2012 р., існування спору про поділ майна подружжя яке мали намір вирішувати окремим спором а.с.13. Згідно розписки від 24.12.2012 р. а.с.25, [PERSON] після припинення спільного проживання, та розірвання шлюбу - 24.12.2012 р. отримала від [PERSON] 50000 грн., факт отримання грошей у зазначеній сумі позивач підтвердила, вказуючи що гроші були отримані в рахунок розподілу майна, за половину частки в квартирі. Викладене підтверджується і текстом розписки. Відповідач зазначає, що гроші сплачувались за частку майна подружжя, в тому числі і спірний автомобіль, оскільки квартира отримана ним у спадщину, та не є спільним майном. Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 р. було задоволено позов [PERSON] про визнання вказаної угоди про поділ майна, та сплату [PERSON] грошей в сумі 50000 грн. недійсною. Стягнуто з [PERSON] на корсть [PERSON] 50000 грн. отриманих від недійсйної угоди. Судом встановлено, що гроші були отримані [PERSON] за майно яке є особистою власністю [PERSON] Таким чином беззаперечним є той факт, що гроші були отримані позивачем [PERSON] від розподілу майна, колишньому чоловікові не повернуті і не стягнуті примусово за рішенням суду, що підтвердили сторони. Оскільки позивач пред'явила до розподілу лише один автомобіль, який на час продажу коштував згідно оцінки 26556,02 грн., то суд приходить до висновку, що грошову компенсацію за вказане майно позивачем отримано, майно було поділено подружжям до звернення до суду. Відповідно майнові права позивача не були порушені, підстави для розподілу та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину автомобіля відсутні; в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки вимоги про визнання угод недійсними, скасування державної реєстрації залежать від права позивача на майно. На підставі ст.ст.60, 61,, 65, 71 ч.1-5 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed