Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

09.03.2017 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку особи [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим що, 03.03.2017 року о 07:40 год. за направленням лікаря-фельшера [PERSON] швидкої медичної допомоги ,яке видано 03.03.2017 року, [PERSON] був доставлений до диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня». Вказував, що підставою для його госпіталізації є наявність у хворого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, про що свідчить висновок комісії лікарів - психіатрів від 03.03.2017 року. В судовому засіданні представник КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» заяву підтримав, просив задовольнити. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. Опікун [PERSON] просила заяву задовольнити та госпіталізувати недієздатного до психіатричного закладу. Заслухавши пояснення представника комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», законного представника особи, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступного. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до психлікарні в судовому порядку. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 03.03.2017 року [PERSON] потребує стаціонарного лікування з приводу загострення психотичної симптоматики. В судовому засіданні представник психічного закладу [PERSON] (за довіреністю), який є лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він уявляє небезпечність оточуючих та безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася за направленням, оскільки за останні місяці пацієнт відчуває погіршення психічного стану. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON] присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, не заперечувала проти госпіталізації, погодилась, що він потребує лікування. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просив надати дозвіл на госпіталізацію її сина, та пояснила, що син тривалий час страждає на психічну хворобу. Останній час син став вести себе дуже неадекватно, іноді агресивно, не спить по ночам. В зв'язку із загостренням стану здоров'я сина, який вже став небезпечний, він потребує направлення для госпіталізації. Згідно рішення Кіровського райсуду м.Кіровограда від 22.01 2016 року [PERSON] визнаний недієздатним і опікуном визначено [PERSON] Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з висновку лікарів від 03.03.2017 року, [PERSON] страждає на ДЦП,правосторонній геміпарез зі стійкими рухомими порушеннями. Доліхосігама в ст.. коменсації . За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved