Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заявник, [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задоволити. Із змісту вимог заяви вбачається, що [PERSON] народився та проживає в [ADDRESS]. В зв"язку із досягненням пенсійного віку він звернувся із заявою до управління Пенсійного Фонду України в Косівському районі для призначення пенсії. Однак під час перевірки представлених ним документів було виявлено розбіжність в написанні року його народження, а саме: в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] від 25.06.1975 року та трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] від 30.05.1986 року та військовому квитку [NUMBER] вказано його рік народження 1954, тоді як відповідно до паспортних даних та свідоцтва про народження фактично він є [INFO]. Саме такі розбіжності у вказаних документах в даний час унеможливлють для нього оформлення пенсії. Представник зацікавленої особи Управління Пенсійного фонду України в Косівському районі в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви визнає та не заперечує в її задоволенні . Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що заявник, [PERSON] згідно свідоцтва про народження ( а.с. 6) та паспортних даних (а.с.4) значиться [INFO]. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявника [PERSON] із [INFO] року народження було прийнято на роботу в Чернівецьку художньо-виробничу майстерню, однак при оформленні трудової книжки помилково вказано рік народження [PERSON] 1954 замість правильного 1955. Аналогічну помилку в зазначенні року народження заявника [PERSON] допущено також і в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] від 30 травня 1974 року , колгоспу імені «Перше Травня» та в військовому квитку [NUMBER] . Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд має право розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також до ч.2 ст. 256 ЦПКУкраїни у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява є підставною та її слід задовольнити - встановити факт належності правовстановлюючих документів, що видані на ім"я [PERSON] [INFO] такими, що фактично належать [PERSON] [INFO]. Разом із тим не підлягає до задоволення заява [PERSON] в частині встановлення факту належності йому військового квитка [NUMBER], що виданий на ім»я [PERSON] [INFO]. Оскільки в силу вимог ч.3 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. На підставі наведеного, п.1. ч.1 ст. 234, та п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України

Outcome: partial