Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 листопада 2003 року вона вступила до реєстрованого шлюбу з відповідачем, [PERSON]. Реєстрація шлюбу була проведена у Хильківській сільській раді Хорольського району Полтавської області, свідоцтво про одруження серія [NUMBER], видане у Хильківській сільській раді Хорольського району Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 08 листопада 2003 року зроблено запис за № 3. До шлюбу сторони вступили вперше. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], після одруження їй було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], уродженця села Хильківка Хорольського району, свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане у Хильківській сільській раді Хорольського району Полтавської області про що в Книзі реєстрації народжень 24 березня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №2. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що в сімї почали виникати сварки, вони перестали розуміти одне одного, між ними склалися негативні стосунки. Кожний з сторін має свої погляди на життя. Однією сім'єю сторони проживали до початку листопада місяця 2015 року, коли відповідач залишив сім'ю і не проживає з ними. В сім'ю повертатися ні позивачка, ні відповідач не мають наміру, на розірвання шлюбу згідні обоє. Питання про розподіл майна, що відноситься до спільної сумісної власності подружжя, у сторін не виникає. Малолітній син [PERSON] проживає і буде проживати разом із позивачкою і знаходиться на повному її утриманні і вихованні. Батько їхнього сина [PERSON] не надає, в добровільному порядку, відповідної матеріальної допомоги на його утримання. За таких обставин збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, сім'я розпалась з вини відповідача, сторони не проживають разом більше року. Між ними припинені шлюбні відносини, загальне господарство не ведеться, а тому поновлення подружнього життя виключається, а тому, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Прізвище після розірвання шлюбу позивачці залишити - [PERSON]. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, але в заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступного. З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі наведеного,

Outcome: approved