Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

26 грудня 2016 року завідуючий 5 відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації у психіатричному закладі [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2013 року та йому призначено опікуна [PERSON]. [PERSON] госпіталізований до КЗ СОР 1 ОСЛ м.Ромни Сумської області 08.06.2015 року за рішенням законного представника. 20.12.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу , який не дає йому змоги розуміти значення своїх дій і не може керувати ними. Не здатен задовольнити життєві потреби на мінімально - достатньому рівні. Є реальна загроза його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Подальше лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Тому просив продовжити примусову госпіталізацію [PERSON] строком на 6 місяців. У судовому засіданні завідуючий 5 відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни, підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] заперечував проти заяви. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти заяви. Особа, що надає правову допомогу - [PERSON] не заперечувала проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна [PERSON] ( а.с.4-6). Постановою Глухівського районного суду Сумської області від 28.11.2001 року застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом у місті Дніпропетровські ( а.с.25). 01 серпня 2008 року постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ [PERSON] було змінено примусові заходи медичного характеру і переведено його для подальшого лікування в психіатричну лікарню з посиленим наглядом ( а.с.26). 01 лютого 2012 року постановою Київського районного суду м.Полтави [PERSON] змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді лікування у психіатричній лікарні з посиленим наглядом на лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом ( а.с.27). Постановами Роменського міськрайонного суду [PERSON] неодноразово продовжували примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування в умовах психіатричного нагляду із звичайним наглядом ( а.с.28-33). Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 5 травня 2015 року [PERSON] припинені примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у спец лікарні зі звичайним наглядом (а.с.34). 19 липня 2016 року рішенням Роменського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року [PERSON] було продовжено примусову госпіталізацію на шість місяців ( а.с.35). Згідно довідки 1 ОСЛ від 03.01.2017 року [PERSON] лікується з 1981 року в умовах Глухівської обласної спеціалізованої лікарні, в 1 ОСЛ з 2012 року ( а.с.24). Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.12.2016 року [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу». Виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді розгорнутого параноїчного синдрому, який не дає йому змоги розуміти значення своїх дій і керувати ними. По своєму стану є безпорадним, не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні. Такий стан є постійним ( а.с.3). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» , особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.3 ст.17 Закону України „Про психіатричну допомогу", у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що висновок лікарів-психіатрів належним чином не обґрунтований, і в судовому засіданні вказаний висновок також не був належним чином конкретизований та обґрунтований лікарем психіатром. В судовому засіданні [PERSON] вільно орієнтувався в часі та просторі. Пояснював, що в даній лікарні він перебуває з 2012 року, його за цей час не виписали, але він бажає поїхати додому, де в нього є родичі і займатися господарством. Критично відноситься до скоєного злочину. В ухвалі Роменського міськрайонного суду від 5 травня 2015 року, якою [PERSON] було припинено примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у спец лікарні зі звичайним наглядом , вказано, що [PERSON] не являє собою небезпеки для оточуючих, у нього значно знизився ступінь його суспільної небезпечності, тому необхідності подальшого утримання і лікування в умовах психіатричного закладу відпала (а.с.34). В той же час [PERSON] виписаний з лікарні не був , а його госпіталізовано до 1 ОСЛ в примусовому порядку. Лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні також підтвердив в судовому засіданні,що [PERSON] небезпеки для себе чи оточуючих не виявляє. У висновку комісії лікарів-психіатрів від 20.12.2016 року зазначено, що [PERSON] по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні, але вказане суд розцінює критично. Лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що [PERSON] працює на господарських роботах, що спростовує висновок комісії лікарів-психіатрів, що [PERSON] є безпораднім та не може задовільнити свої життєві потреби. Крім того, [PERSON] має опікуна , яка відповідно до чинного Законодавства зобов'язана дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням та вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. В порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником спецлікарні в судовому засіданні не було доведено та не надано доказів , що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможній самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Не надано доказів на підтвердження того, що розлади , вказані в експертизі, не можна лікувати амбулаторно, а потрібно лише в умовах стаціонару. Згідно частини першої статті 29 Конституції України,- кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Суд вважає, що примусова госпіталізація [PERSON] при таких обставинах призведе до порушення ст. 29 Конституції України. Потреби в подальшій примусовій госпіталізації [PERSON] не має. Психіатричну допомогу [PERSON] може отримувати амбулаторно , поза межами психіатричного закладу , та перебувати під наглядом опікуна. Тому заяву завідуючого 5 відділенням Комунального закладу «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON], заінтересовані особи: [PERSON] про продовження госпіталізації у психіатричному закладі [PERSON], суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed