Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

13.12.2018 позивач звернулась до суду із позовом до відповідача та просила змінити розмір аліментів стягнутих за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.08.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 23112 грн. 00 коп. В обґрунтування позову вказала, що утримання дитини подорожчало, а тому попередньо встановлений розмір аліментів в сумі 800 гривень не достатній, а тому підлягає збільшенню. Також вказала, що необхідно стягнути додаткові витрати на утримання дитини, що включають навчання в Комп'ютерній академії «Шаг», спортивній школі клубу тхеквондо «Мангуст», відпочинок у таборі «Я-Українець!» та психологічну консультацію. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні. Відповідач подав відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки в даний час ніде не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі ј частки заробітку та додаткових витрат. Одночасно представник відповідача вказав, що належним чином обґрунтовані лише витрати на навчання в Комп'ютерній академії «Шаг», а здійснення інших витрат належним чином не підтверджено. Просив стягнути лише додаткові витрати в розмірі 2160 грн. 00 коп. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що повинні забезпечувати обоє батьків. У відповідності до статей 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.08.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., починаючи з 12.06.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, а також економічна ситуація в державі зазнала змін, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають зміні в розмірі шляхом стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. . Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У даній справі, позивач на підтвердження додаткових витрат на дитину, надає копії квитанції про сплату за навчання в ТОВ Комп'ютерна академія «Шаг» за серпень, вересень, жовтень та листопад на загальну суму 4320 грн. 00 коп., квитанції за грудень 2018 року на загальну суму 5460 грн., копію путівки до табору «Я-Українець!», копію довідки, виданої керівником СК «клуб тхеквондо Мангуст» про вартість занять та екіпірування із зазначенням вартості за рік - 6750 грн. 00 коп., довідку психолога про вартість його послуг в розмірі 800 грн., довідку КП «Шкільне» Чернігівської міської ради про вартість харчування в 2018 році в сумі 982 грн. 00 коп., а також копії квитанції про сплату харчування дитини. Суд, враховує лише надані квитанції про сплату за навчання в ТОВ Комп'ютерна академія «Шаг» на загальну суму 10980 грн. 00 коп., оскільки вказаний доказ обумовлений розвитком здібностей дитини, та встановлює обставини зазначені в частині першій статті 185 СК України. Позивач не надає квитанції про оплату занять та екіпірування в СК «клуб тхеквондо Мангуст», путівки до табору «Я-Українець!». Одночасно судом не враховується довідку психолога про вартість його послуг в розмірі 800 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні направлення та рекомендації лікаря, виписки з історії хвороби, які вказували б на необхідність такої консультації. Окрім цього, позивач не надав належний доказ сплати послуг психолога. Витрати на харчування в КП «Шкільне» Чернігівської міської ради не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки є першочерговою необхідністю не зумовленою хворобою дитини, каліцтвом дитини, розвитком її здібностей та іншими обставинами, які зазначені в частині першій статті 185 СК України. Саме аліменти за своєю природою покликані забезпечити дитину одягом, харчуванням, шкільним приладдям та іншими необхідними речами. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням можливості участі батька у зазначених додаткових витратах на дитину, зокрема стану здоров'я, матеріального становища обох батьків, відсутності у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо, відсутності інших аліментних зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягненню з відповідача на користь позивача половини вартості додаткових витрат понесених на навчання дитини в ТОВ Комп'ютерна академія «Шаг» в розмірі 5490 грн. 00 коп. У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн. за вимогу про зміну розміру аліментів та 704,80 грн. за вимогу про стягнення додаткових витрат, а всього 1409 грн. 60 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання відзиву та подання його до суду, участі в судових засідання та значенням справи для сторони. Таким чином, в зв'язку з частковим задоволенням позову позивача, на користь відповідача з останньої підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 24.01.2019 року, актом виконаних робіт від 22.02.2019 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 22.02.2019 року на суму 500 грн. 00 коп.

Outcome: partial