Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

29 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 25 червня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 52. Шлюб перший. Від шлюбу сторони по справі мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2013 року. Причиною цьому є те, що сторони по справі втратили почуття кохання та поваги одне до одного. Позивачка твердо вирішила шлюб розірвати з відповідачем, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка прохає розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 25 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 52. Залишити їй прізвище «[PERSON]», яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з»явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі уклали шлюб 25 червня 2005 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 52, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER].(а.с.9). Від шлюбу сторони по справі мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. (а.с.6,7,8). Позивачка та відповідач не проживають разом з 2013 року, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач з позовом згоден, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved