Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 березня 1991 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі є повнолітній син. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, втрату спільних\~інтересів.Шлюбні\~відносини припинені\~з лютого\~2018\~року і\~з цього\~часу сторони\~проживають окремо. У звязку з цим позивач просив суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки відповідача суду невідомі, у встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв"язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23 березня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 23 березня 1991 року серії ІІ-СР № 258157 (а.с. 7). Зі змісту позову вбачається, що сторони мають повнолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з лютого 2018 року, сторони проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved