Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 10 березня 2017 року вони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільно з відповідачем не проживають. Дитина проживає разом з нею. Відповідач не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача щомісячно на її користь аліменти в розмірі 1700 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі до суду заяви. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінила та просила стягнути з відповідача [PERSON] щомісячно на її користь аліменти в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі (а.с. 25 - 26). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2017 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 березня 2017 року виконавчим комітетом Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області(а.с.5). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 2017 року Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6). Відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою Вільшанською селищною радою Вільшанського району Кіровоградської області 08 січня 2020 року за №94, син [PERSON] , 2017 року народження, проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості за № 1452 - 269 від 20.02.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний у Первомайській міськрайонній філії Миколаївського ОЦЗ з 16 січня 2020 року (а.с.39). Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області за №1693 від 19.03.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації та їй призначена допомога при народженні дитини з 01.08.2018 року по 31.07.2020 року в розмірі 860 грн. 00 коп. (а.с.48). Довідкою управління соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області за №1672 від 13.03.2020 року, підтверджується, що [PERSON] з жовтня 2019 року по березень 2020 року отримує щомісячну одноразову допомогу в розмірі 860 грн. 00 коп. ( а.с.17). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, дана норма надає тому з батьків з ким проживє дитина право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, відповідач зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати власну дитину та сплачувати аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved