Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] в березні 2020 року звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Служба у справах дітей та сім"ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON] та просив суд визнати незаконним та скасувати Розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації Київської області від 17.03.2020 року № 225 «Про затвердження висновку у службі дітей та сім`ї щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України. У заяві посилався на те, що позивач та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.05.2015 року до 18.11.2019 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . 19.03.2020 року позивач в приміщенні відповідача отримав Розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації Київської області від 17.03.2020 року № 225 «Про затвердження висновку у службі дітей та сім`ї щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України. Рішення, яке було прийнято відповідачем пред`являється під час перетину кордону України та діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили. При прийнятті рішення відповідачем не виявлено дійсних мотивів [PERSON] , які направлені на постійне вивезення дитини за кордон без повернення до України. Комісією Служби у справах дітей та сім"ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на засіданні не враховані письмові заперечення позивача проти виїзду дитини за межі України, у зв`язку з можливого вивезення дитини на постійне місце проживання до Російської Федерації. Крім того позивачем 10.03.2020 року подано до Служби у справах дітей та сім"ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області заяву про визначення порядку спілкування з донькою, яка на даний час не розглянута. Існування спору між батьками з приводу участі у вихованні дитини, погрози матері вивезти дитину на постійне місце проживання до Російської Федерації, отримання матір`ю спірного Розпорядження дає можливість безперешкодного виїзду матері та дитини до Російської Федерації, що призведе до порушення прав позивача, позбавить можливості спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 36-37). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи № 759/5592/20 в загальному порядку з викликом сторін. Перший заступник голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надав суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та зазначив наступне: 21 [INFO] . [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування (Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області) із заявою про підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України. До розгляду органом опіки та піклування вищезазначеного питання заявником було надано копію паспорта, копію свідоцтва про народження дитини, довідку виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.08.2019 № 7556 про реєстрацію місця проживання особи, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 16.03.2020 року, складений працівниками виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2019 року про розірвання шлюбу, копію виконавчого листа від 26.11.2019 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів з гр. [PERSON] . Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за результатами розгляду зазначених документів 06 березня 2020 року складено висновок щодо підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України. 10 березня 2020 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області рекомендовано органу опіки та піклування затвердити висновок служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - гр. [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України. Надавши оцінку наданим документам відповідач правомірно виніс Розпорядженням від 17.03.2020 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України». Підстав для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України, не було виявлено. Виконуючий обов`язки начальника служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надав суду відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та зазначив наступне: [INFO] . [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування (Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області) із заявою про підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України. До розгляду органом опіки та піклування вищезазначеного питання заявником було надано копію паспорта, копію свідоцтва про народження дитини, довідку виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.08.2019 № 7556 про реєстрацію місця проживання особи, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 16.03.2020, складений працівниками виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2019 про розірвання шлюбу, копію виконавчого листа від 26.11.2019, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів з гр. [PERSON] . Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за результатами розгляду зазначених документів 06 березня 2020 року складено висновок щодо підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України. Підстави для відмови у наданні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України, відсутні. 10 березня 2020 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області рекомендовано органу опіки та піклування затвердити висновок служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - гр. [PERSON] для її тимчасового виїзду за межі України. [PERSON] відзив на позовну заяву не наддала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.05.2015 року до 18.11.2019 року. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається зі ст. 3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За пп. 3 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 21 [INFO] . [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування (Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області) із заявою про підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю для її тимчасового виїзду за межі України. До розгляду органом опіки та піклування вищезазначеного питання заявником було надано копію паспорта, копію свідоцтва про народження дитини, довідку виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13.08.2019 № 7556 про реєстрацію місця проживання особи, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 16.03.2020 року, складений працівниками виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, копію рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2019 року про розірвання шлюбу, копію виконавчого листа від 26.11.2019 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення аліментів з гр. [PERSON] . Згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи: заяву; копію паспорта заявника; копію паспорта дитини (у разі наявності); довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання); довідку про реєстрацію місця проживання дитини; копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності); підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності). Як вбачається з матеріалів справи, зазначений перелік поданий [PERSON] до органу опіки. Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено позивачем у позовній заяві, останній був повідомлений про надходження такої заяви [PERSON] та розгляду даного питання, крім того, як зазначив позивач, він 06.03.2020 року надав комісії свої письмові заперечення, в яких просив відмовити заявниці у наданні висновку щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини для її тимчасового виїзду за межі України. Висновком служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06.03.2020 року підтверджено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 225 від 17.03.2020 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для її тимчасового виїзду за межі України» затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , для її тимчасового виїзду за межі України. Як вбачається з позовної заяви, позивачем 10.03.2020 року поданно до Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області заяву про визначення порядку спілкування з донькою. Тобто сторони мають спір з приводу участі батька у вихованні дитини, а не визначення місця проживання дитини. Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є: неподання заявником документів, передбачених цим пунктом; наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини. З матеріалів спарви вбачається, що третьою особою [PERSON] подано всі документи, передбачені п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини». На час затвердження зазначеного висновку відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено місце проживання дитини з іншим із батьків або ухвала про відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини. Посилання позивача щодо сприйняття інформації у листуванні, яке відбувалось між ним, третьою особою [PERSON] та її чоловіком, про наявність наміру вивезти дитину за кордон для постійного проживання є суб`єктивним та таким, що не може бути прийнято судом як підстава для задоволення позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, між батьками малолітньої дитини склались непрості взаємовідносини, незгода батька на надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі країни, спір про участь батька у вихованні дитини. Таким чином, наявність між даними особами конфлікту, також вплинуло на вирішення між ними питання пов`язаних з інтересами дитини. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 712/10623/17) вказала на те, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, того, що розпорядження є незаконним, оскільки на момент видачі оскаржуваного розпорядження дитина проживала за адресою: [ADDRESS] , що і було підтверджено Службою у справах дітей. Крім того позивач сам у позовній заяві вказує, що [PERSON] тимчасово орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з розлученням сторін. Тобто доказів, що в силу ст. 81 ЦПК України на підтвердження позовних вимог суду не надано, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed