Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

22 вересня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, в якому розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 11.11.2011 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1909. Позивач [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорузуміння один одного та постійні сварки. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Позивачка [PERSON] у відповідній письмовій заяв, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення , в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач до часу звернення позивача із позовом до суду в добровільному порядку не надав доказів, які б заперечували обставини, викладені у позові. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідачка зазначених обставин не оспорював. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 11.11.2011 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1909. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.2013 року. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося , в сім"ї постійно виникають сварки, між подружжям втрачено почуття поваги один до одного, і, як наслідок, намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. З червня 2013 року сторони разом не проживають, перестали вести спільне господарство. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у своєму позові просила залишити їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище «[PERSON]». Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON] ».

Outcome: approved