Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2017 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Згурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 01, від якого дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя сторін не склалось, шлюбні відносини між ними припинилися з 20 вересня 2017 року, вони втратили взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети та різні погляди на життя, взагалі не спілкуються. Відповідач відмовляється розлучатися через органи рацсу, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем «[PERSON]», в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, копію позовної заяви з додатками отримав, заперечень та відзиву на позов не подав. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Крім того зазначила, що вона має іншого чоловіка та намір створити нову сім»ю. Оцінюючи кожен аргумент, наведений позивачем, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з'ясованих обставин, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 січня 2017 року, який був зареєстрований Згурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 01 (а.с.4 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved