Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

13.11.2014 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просять скасувати постанову державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Шкоденко Т.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену 28.08.2009 року та зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 05.02.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва у кримінальній справі № 1-983 [PERSON] було засуджено до 5 (п'яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності. В забезпечення виконання даного рішення 28.08.2009 року державним виконавцем ВДВС РУЮ у м. Києві Шкоденко Т.О. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даною постановою було накладено арешт на ? частину квартири [ADDRESS] Вказана квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві приватної власності, внаслідок приватизації на підставі відповідно до Свідоцтва про право власності від 31.10.2002 року, виданого відділом приватизації Святошинської районної у місті Києві ради. 29.10.2003 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане 31.10.2002 року, було визнане недійсним, внаслідок чого позивачі втратили право власності на квартиру. [PERSON], маючи на меті спільно з іншими позивачами приватизувати зазначену квартиру, 12.08.2014 року звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про проведення державної реєстрації припинення арешту нерухомого майна на дану квартиру, оскільки накладений на квартиру арешт унеможливлює здійснення будь-яких дій щодо її приватизації, однак в задоволенні заяви йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документу - підстави для припинення арешту. Тому [PERSON] звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві із заявою, щодо вилучення запису з реєстру обтяжень майна, рухомого та нерухомого, та отримав відповідь про те, що за пошуком в. Єдиному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що у Відділі ДВС відсутні на примусовому виконанні документи, де боржник є [PERSON], [INFO] іден.код. [NUMBER], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Посилаючись на ст.ст.15, 16, 391 ЦК України просив заявлені вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення позовної заяви. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом [PERSON] до Святошинської у м. Києві ради, [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, від 29.10.2003 року, позов задоволено. Рішення набрало законної сили 01.12.2003 року.( а.с. 41-42). Згідно довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації від 03.10.2014 р. № 1322 Комунального підприємства дирекції з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, Єдиного районного розрахункового центру філії № 810, виданої гр.. [PERSON], по [ADDRESS], проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 12.08.2014 р. № 15082654, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON], відмовлено в державні реєстрації права власності на квартиру, з підстав не зняття арешту із квартири , що розташована [ADDRESS] ( а.с.8). Відповідно до листа державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, щодо вилучення запису з реєстру обтяжень, рухомого та нерухомого ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва від 15.08.2014 р. вбачається, що за пошуком в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень, відсутні виконавчі документи на примусовому виконані де боржником є [PERSON] (а.с 9). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 5 ст.. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про задоволення позовних вимог відповідачів[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved