Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

02.02.2017 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу понесені витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 4 053,73 грн., та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2014 між [PERSON] та ТОВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» було укладено поліс обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів №АІ/0553509. 29.04.2015 о 13 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Dacia Logan» з д.н.з. [NUMBER], по вул. Кільцева - вул. Ватутіна в м. Києві, не дотримуючись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.04.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], згідно Звіту № 12196 від 19.05.2015, становить 4 553,73 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan» з д.н.з. [NUMBER] застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АІ/0553509, власник пошкодженого автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП. Позивач зазначає, що 25.11.2015 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4 053,73 грн. з урахуванням франшизи. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 02.02.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 02.02.2017 судом направлено запит до відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві. 24.02.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 24.02.2017 в справі відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної, останній просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.04.2015 о 13 год. 00 хв., [PERSON], керуючи автомобілем «Dacia Logan» з д.н.з. [NUMBER], по вул. Кільцева - вул. Ватутіна в м. Києві, не дотримуючись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 29.04.2015, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.9) Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 15.05.2015 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON], п.13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan» з д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № АІ/0553509, строк дії якого з 27.05.2014 року до 26.05.2015 включно (а.с.5). Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito 109 CDI» з д.н.з. [NUMBER], згідно Звіту № 12196 від 19.05.2015, становить 4 553,73 грн.(а.с.10-15). Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 22.06.2015 з метою отримання відшкодування, звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з відповідною заявою (а.с.8). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи. Відповідно до страхового акту № ЦВ/15/0724 та платіжного доручення №16510 від 25.11.2015 ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатила на користь потерілого страхове відшкодування в сумі 4053,73 грн. (а.с.26, 28). Згідно п. г) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Доказів того, що відповідачем виконано вказані вище вимоги закону, останнім суду не надано. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 4053,73 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню.

Outcome: approved