Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк ( далі- ПАТ КБ « ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що згідно кредитного договору б/н від 30.05.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач взяті на себе зобов»язання не виконав та заборговував банку станом на 31.12.2015 року - 13149,10 грн. Прохав стягнути з відповідача вказану суму та сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача не з»явився , подав заяву , в якій прохав слухати справу у відсутність представник ,позов підтримав , позов прохав задовольнити . Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок. Відповідно до довідки Краснокутської селищної ради від 16.06.2016 року, [PERSON] постійно зареєстрована [INFO]. Згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб , які беруть участь у справі , за такою адресою, вважається , що судовий виклик або повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до ст.ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 244 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору б/н від 30.05.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини, врегульовані ЦК України, а саме: ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зовязується повернути кредит та сплатити проценти. Розрахунком заборгованості за договором ПАТ КБ « ПриватБанк» підтверджується , що заборгованість по кредитному договору станом на 31.12.2015 року складає 13149,10 грн. , з них : заборгованість за кредитом 1297,02 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8049,74 грн., заборгованість за пенею та комісією 2700,00 грн. , штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова)- 602,34 грн. Позовні вимоги підтверджуються : анкетою заявою [PERSON], довідкою про умови кредитування; умовами правил надання кредиту. В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до п.1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем договірних зобовязань знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. На цих підставах суд визнає, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved