Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивує тим, що 17.11.1997 року позивач разом з [PERSON] придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 38,1 у тому числі житловою 25,1. Позивач і [PERSON] одружилися 21.10.1998 року. Шлюб було розірвано 21.04.2003 року, але з липня 2003 року [PERSON] і [PERSON] почали проживати однією сім'єю. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири [ADDRESS]. Позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з липня 2003 року по день смерті [PERSON], померлого [INFO] року та надати [PERSON] право на спадкування квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно: 1 / 2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивач надала письмову заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 21 жовтня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Палаці урочистих подій Олександрійської міської ради Кіровоградської області, актовий запис №149. Прізвище після укладення шлюбу - [PERSON], згідно свідоцтва про одруження, яке видане 21.10.1998 року. Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 21.04.2003 року. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказують, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного з квітня 2003 року по березень 2014 року, по день смерті [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON]. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім"ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пленумом Верховного Суду України за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у чертверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Чертверту чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім'єю, на час відкриття спадщини має пройти принаймні 5 років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Слід зауважити, що у ст. 1264 ЦК України йдеться про проживання однією сім'єю зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, відтак умовою закликання до спадкування таких осіб є сплив п'ятирічного строку ще до дати смерті спадкодавця, а не в один день з нею. Важливою ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, що вказує на основну ознаку - проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України, згідно якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом із [PERSON], то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що спадщину в установленому законом порядку прийняла. Померлий [PERSON] заповіту не залишив. Після смерті останнього відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Судом враховано також права відповідача, як спадкоємця, зокрема. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] сумісно проживали однією сім'єю з 01 січня 2004 року, у розумінні статті 3 СК України. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Сімейним кодексом України в редакції, яка набрала чинності з 01.01.2004 року, а тому такий факт може бути встановлений судом лише з моменту набрання чинності зазначеної норми закону, тобто з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. З огляду на що, відсутні правові підстави для встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без укладення шлюби за період з квітня 2003 року по 01.01.2004 року. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: dismissed