Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що вона з 18 червня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, причиною розпаду сім'ї стали різні життєві позиції та погляди на майбутнє, вони не можуть знайти спільної мови та взаєморозуміння, через що у них виникають сварки, свідком яких стає їх дитина. Тому вона вважає, що сім'я з відповідачем розпалася остаточно, не підлягає поновленню, і просить розірвати шлюб між ними. До суду позивач [PERSON] надала заяву, згідно якої просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2011 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізкого міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 229 (л.с.7 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (л.с.8 - копія свідоцтва про народження). Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу-одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась цим правом та звернулася з цим позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач по справі не має намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача, після розірвання шлюбу, змінивши їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved