Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

В жовтні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просила здійснити поділ в натурі спільного сумісного майна, яке було придбане в період перебування в шлюбі з відповідачем, а саме житлового будинку, земельної ділянки, автомобіля та рухоме майна згідно переліку. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що з 04.03.2005 року перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням суду 10 червня 2014 року. З відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому виникла необхідність здійснити поділ майна, придбаного в шлюбі. Позивач просила виділити їй в натурі автомобіль, а відповідачу - житловий будинок, земельну ділянку та рухоме майно згідно переліку. Рішенням Корюківського районного суду від 16 лютого 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, виділено та визнано за позивачем право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою [ADDRESS], а також на рухоме майно, всього на суму 65204 грн. 44 коп.; виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на автомобіль „Ореl Vіvаrо", 2006 року випуску; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3058 грн. 05 коп. різниці у виділеному сторонам майні; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Корюківського районного суду від 29 лютого 2016 року виправлено описку в рішенні суду від 16 лютого 2016 року, зазначивши в його резолютивній частині про виділення позивачу бетономішалки вартістю 4753 грн. замість 44753 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким виділити їй в натурі у власність автомобіль, а решту нерухомого та рухомого майна залишити у власності відповідача. Позивачка наполягає на виділенні їй саме автомобіля, який необхідний їй як для забезпечення потреб двох дітей, такі і для здійснення в майбутньому підприємницької діяльності. Вказує, що одна дитина хворіє, їй не рекомендовано їздити в транспорті. Відповідач забезпечений автомобілем, який придбав до шлюбу з нею. В письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просить відхилити апеляційну скаргу [PERSON] та залишити в силі рішення суду першої інстанції, вважаючи його законним та обгрунтованим. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги [PERSON], апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в період шлюбу сторонами було набуто рухоме та нерухоме майно, вартість якого була визначена судовими експертизами, яке підлягає поділу, шляхом виділення у власність позивача житлового будинку та земельної ділянки, рухомого майна, а у власність відповідача -автомобіль "Ореl Vіvаrо", 2006 року випуску. Заперечення сторін щодо переліку майна, що становить спільну сумісну власність як подружжя, його вартості відсутні. Позивач [PERSON] не погоджується із варіантом розподілу майна, наполягаючи на тому, що їй з метою забезпечення прав та інтересів двох неповнолітніх дітей необхідно виділити у власність автомобіль. Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині обраного варіанту поділу спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON], який відповідає принципам розумності та справедливості. Відповідач [PERSON] є власником спірного автомобіля з 2012 року, державна реєстрація транспортного засобу здійснена на його ім'я, автомобілем відповідач користується постійно, здійснює його обслуговування, тому суд першої інстанції обгрунтовано виділів автомобіль відповідачу. Судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги, що постановою державного виконавця від 20 жовтня 2014 року на автомобіль "Ореl Vіvаrо", 2006 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], накладено арешт з метою забезпечення своєчасного та повного виконання [PERSON] зобов'язань по сплаті аліментів на утримання дитини. Даною постановою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] (а.с.56). Загальна вартість майна, що заявлено сторонами як спільне сумісне майно подружжя становить 139 913 грн. 17 коп.; вартість майна, що виділена позивачу [PERSON] становить 71750 грн. 68 коп., а не 65 204 грн. 44 коп., як зазначено в судовому рішенні, що на 1694 грн. 10 коп. більше від вартості ідеальних часток в майні кожного з подружжя (139913,17 : 2 - 71750,68). Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 1694 грн. 10 коп. (3388 грн. 19 коп. : 2) різниці у вартості виділеного сторонам майні. На підставі ст. 88 ЦПК України також належить здійснити перерозподіл судових витрат по справі. Враховуючи загальну вартість майна в сумі 139913 грн. 17 коп. та часткове задоволення позовних вимог [PERSON], з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 583 грн. 50 коп. у повернення сплаченого нею судового збору при зверненні з позовом до суду, залишивши за позивачем [PERSON] 716,50 грн. сплачених як 1% від загальної вартості майна, що їй виділено; стягнути з [PERSON] на користь держави недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 99 грн. 13 коп. (1399,13 -1300); стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1400 грн. у повернення 1/2 частини сплачених витрат за проведення по справі судових експертиз по вартості спільного подружнього майна сторін; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 500 грн. у повернення сплачених витрат на юридичну допомогу при зверненні з позовом до суду, згідно квитанції та акту виконаних робіт. У зв'язку з наведеними обставинами, рішення суду першої інстанції належить змінити, шляхом викладення його резолютивної частини в іншій редакції.

Outcome: partial