Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на аліменти, на своє утримання, в розмірі по 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] - трирічного віку. В обґрунтування пред`явлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбу, однак спільно не проживають близько року, шлюб носить формальний характер. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини та її утримання не надає, тому вона вимушена звертатися до суду із даним позовом. Ухвалою суду 21.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с. 18-19). Відзив відповідачем не подано. В судове засідання позивачка не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, справу розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує . Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі з 17.02.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9) Позивачка, згідно довідки Управління соціального захисту населення Корольовського району №1341 від 23.03.2021 року, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини в сумі 860,00 грн. щомісячно ( а.с.10). Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ст. 182 СК України). За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, те, що відповідач є молодою, працездатною людиною, інших утриманців немає, оскільки суду не надано протилежної інформації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 3000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дітей. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним молодим чоловіком, має гарний стан здоров"я, інших утриманців немає. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі по 3000,00 грн., щомісячно. Доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка подала позов до суду 22.04.2021 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 22.04.2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved