Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

13.09.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів від 02.02.1971 року №71 надано згоду громадянам на будівництво гаражів для особистих автомашин по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську у відповідності до проекту, погодженому з управлінням головного архітектора міста. Відповідно до рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 16.07.1982 року №920 гараж по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську, який належав [PERSON] згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 25.11.1977 року №2193, за заявою його дружини [PERSON] переоформлено на [PERSON]. Згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 10.11.1989 року №620 гараж по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську з [PERSON] переоформлено на його матір [PERSON]. Згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 27.07.1990 року №608 надано згоду [PERSON] на переоформлення гаража по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську на [PERSON] Оскільки він з серпня 1990 року відкрито та безперервно володіє гаражом, який на даний час розташований по вул. Князя Володимира Великого (Плеханова), 17, в м.Дніпро (Дніпропетровськ), то є підстави для визнання за ним право власності на гараж за набувальною давністю. Позивач просить суд визнати за ним право власності на гараж літ. В-1", загальна площа 17,6 кв.м., по вул. Князя Володимира Великого (Плеханова), 17 в м.Дніпро (Дніпропетровськ). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те що, позивач нікуди не звертався, обгрунтованої відмови щодо реєстрації права власності у позивача немає, а тому представник відповідача вважає, що позивач передчасно звернувся до суду. Вислухавши осіб які зявились, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради депутатів від 02.02.1971 року №71 надано згоду громадянам на будівництво гаражів для особистих автомашин по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську у відповідності до проекту, погодженому з управлінням головного архітектора міста. Відповідно до рішення виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 16.07.1982 року №920 гараж по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську, який належав [PERSON] згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 25.11.1977 року №2193, за заявою його дружини [PERSON] переоформлено на [PERSON]. Згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 10.11.1989 року №620 гараж по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську з [PERSON] переоформлено на його матір [PERSON]. Згідно з рішенням виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 27.07.1990 року №608 надано згоду [PERSON] на переоформлення гаража по вул. Плеханова, 17, в м.Дніпропетровську на [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. На підставі п.18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~12,\~81 ЦПК України,\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не надано будь-яких доказів, що він звертався до відповідних органів з метою оформлення права власності на гараж, і в реєстрації права власності йому було відмовлено. Тобто, не надано доказів порушення його прав відповідачем, тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають На підставі викладеного,

Outcome: dismissed