Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до\~ [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що 06.03.2017 року помер дід позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Широке, вул.Миру, 132 Виноградівського району, на який в позивача відсутні належним чином зареєстровані правовстановлюючі документи. Заповітом, посвідченим 02.12.2008 року секретарем Широківської сільської ради Виноградівського району дід позивача все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів позивачу його внучці [PERSON], [INFO]. Станом на 01.09.2017 року заповіт не змінений і не скасований. Позивач вказує, що після смерті діда вона прийняла спадщину, так як на протязі встановлено законом шестимісячного строку подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також прийняла спадщину і на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем в спадковому житловому будинку. Державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно надати правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У випадку відсутності документа звертатись до суду. Однак оригінал правовстановлюючого документа загублений, тому позивач змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадковий будинок. Відповідачами по справі є бабуся позивача та дружина спадкодавця [PERSON], яка від спадщини відмовилась, а також батько позивача і син спадкодавця [PERSON], який заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Інших спадкоємців немає. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявилися, однак подали через канцелярію суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивача визнають, проти задоволення таких не заперечують та просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.03.2017 року помер дід позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинку в с.Широке, вул.Миру, 132, Виноградівського району, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, видане Виноградівською районною державною адміністрацією 11.07.2000 року. Заповітом, посвідченим 02.12.2008 року секретарем Широківської сільської ради Виноградівського району дід позивача [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів позивачу - своїй внучці [PERSON] ( дівоче прізвище [PERSON]), [INFO]. Станом на 01.09.2017 року заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відповідною відміткою на тексті заповіту. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є бабуся позивача та дружина спадкодавця відповідач по справі [PERSON], яка від спадщини відмовилась, а також батько позивача і син спадкодавця відповідач по справі [PERSON], який заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд констатує, що позивач після смерті свого діда спадщину прийняла так як на протязі встановлено законом шестимісячного строку подала до Виноградівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також прийняла спадщину і на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем в спадковому житловому будинку, що стверджується довідкою Широківської сільської ради Виноградівського району від 26.12.2017 року № 395. Відповідачі по справі спадщину не прийняли, претензій до спадкового майна не мають, що стверджується письмовими заявами відповідачів. В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3\~що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає\~ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті діда позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Разом з тим листом № 515/01-16 від 15.12.2017 року Виноградівською державною нотаріальною конторою позивача було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до суду. Оригінал правовстановлюючого документа на будинок втрачено. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за\~заповітом\~і\~за законом\~можуть бути\~фізичні особи, які є живими на час\~відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки. Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до довідки КП «Виноградівське РБТІ» № 973 від 19.12.2017 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Широке, вул.Миру, 132, Виноградівського району будівництвом завершений та згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва по право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією від 11.07.2000 року, інвентаризаційна вартість будинку становить 323 822 грн., такий побудований в 1974 році. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved