Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

19 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. Просить ухвалити рішення про усиновлення ним дитини - [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про її народження: прізвище дитини [PERSON] змінити на [INFO], ім`я [PERSON] змінити на " [INFO] ", по батькові [PERSON] замінити на [INFO]. В актовому записі про народження дитини його записати батьком. В обґрунтування заяви [PERSON] вказав, що 26.02.2014 він одружився з матір`ю дитини- [PERSON] . До дитини він ставиться як до своєї дочки, займається її вихованням, дитина його сприймає як батька. Батько [PERSON] , визнаний безвісно відсутнім. Представник заявника - [PERSON] , в наданій суду заяві просив розглянути справу в його відсутності, та у відсутності заявника. Заяву підтримав. Представник органу опіки та піклування Бердичівської райдержадміністрації Житомирської області не заперечив проти задоволення заяви. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає вимоги заявника обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до статті 207 Сімейного Кодексу України(СК України), усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у с. Обухівка Бердичівського району Житомирської області (актовий запис в Книзі реєстрації народжень № 2 від 26 червня 2003 року, складений виконкомом Маркушівської сільської ради Бердичівського району. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження , виданим 26.06.2003 р. виконкомом Маркушівської сільської ради Бердичівського району(а. с. 9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 19.03.2013, [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Києва визнано безвісно відсутнім(а.с. 12-13). [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] [INFO] , після реєстрації шлюбу із [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] , померла [INFO] в м. Бердичеві Житомирської області, що підтверджується актовим записом про смерть№ 842(а.с.37) За життя [PERSON] , [INFO] , не заперечувала проти усиновлення [PERSON] , [INFO] , її чоловіком [PERSON] , про що свідчить її заява, посвідчена в.о.старости Маркушівського старостинського округу, [PERSON](а.с.10) Частиною першою, абзацом першим частини другої статті 211 Сімейного Кодексу України, встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Статтею 212 Сімейного кодексу України визначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до вказаних вище положень статей 211 та 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) [PERSON] бути усиновлювачем. У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] обмежений у дієздатності або визнаний недієздатним, позбавлений батьківських прав, і ці права не були поновлені, був усиновлювачем (опікуном, піклувальником, прийомним батьком, батьком-вихователем) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з його вини, був засуджений за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, а також того, що його інтереси суперечать інтересам дитини - [PERSON] . При цьому з досліджених доказів встановлено, що [PERSON] не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має у користуванні житло, має доходи, не страждає на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, непогашеної чи не знятої в установленому законом порядку судимості не має, у розшуку не перебуває, за станом здоров`я не потребує постійного стороннього догляду, є громадянином України(а.с. 5, 6, 7, 11). Таким чином [PERSON] може бути усиновлювачем. Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 217 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Згідно ст.219 СК України, усиновлення дитини без згоди батьків проводиться зокрема у разі визнання їх безвісно відсутніми. Згідно зі статтею 220 Сімейного кодексу України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Усиновлення дитини може бути проведене без згоди другого з подружжя, якщо він визнаний безвісно відсутнім, недієздатним, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частиною першою та другою статті 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Дитина надала згоду на її усиновлення, про що свідчить подана нею до суду. Орган опіки та піклування - Бердичівської райдержадміністрації Житомирської області на виконання частини другої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України надав висновок від 29.07.2019 №02-8/1425 про доцільність усиновлення неповнолітньої [PERSON] громадянином України - [PERSON] , у якому зазначив, що вважає усиновлення є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що [PERSON] здатен забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини - [PERSON] , а тому його заява в частині усиновлення підлягає задоволенню шляхом оголошення усиновлювачем дитини. Статтею 229 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до частини другої статті 231 Сімейного кодексу України, за заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. У відповідності до статті 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до частини другої та частини третьої статті 314 ЦПК України у разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Зважаючи на вказане, суд задовольняє заяву [PERSON] в частині запису його у Книзі реєстрації народжень батьком дитини та зміни прізвища дитини на [PERSON] зміну імені дитини на "[PERSON]" по батькові на [INFO].

Outcome: approved