Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03.12.2007 року в Міському відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом № 2317. Позов обгрунтовано тим, що 06.12.2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Міському відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом № 2317. 07.10.2014 року у них народилася дочка [PERSON], а 08.06.2017 року дочка [PERSON]. Подружнє життя у сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причинами розпаду сім"ї стали відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та несумісність характерів. \~ \~ Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву , в якій позовні вимоги визнала повністю, просить слухати справу у його відсутність. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06.12.2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували в \~Міському \~відділ реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~управління юстиції\~ в\~Одеській області,\~за актовим\~записом №\~2317, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 070516. На час звернення до суду мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що спільне життя у сторін не склалося, через відсутність поваги і взаєморозуміння, що призвело до формального існування шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні ст. 56 СК України ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки у сторін відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, вони наполягають на розірванні шлюбу, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Крім того, зі змісту позову вбачається, що у сторін відсутній спір з приводу місця проживання та утримання неповнолітніх дітей, а також не заявлено вимог щодо поділу спільного майна подружжя. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved