Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Гідросила АПМ» в якій просить поновити [PERSON] на посаді слюсара-сантехника служби головного механіка ПрАТ «Гідросила АПМ» з 09.11.2020 року,скасувати наказ № 10-с від 09.11.2020 р. «Про звільнення за появу на роботі в нетверезому стані» виданий відносно [PERSON] , стягнути з Приватного акціонерного товариства "Гідросила АПМ" середній заробіток, за час вимушеного прогулу, починаючи з 09.11.2020 року на користь [PERSON] ,стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень з Приватного акціонерного товариства "Гідросила АПМ" на користь [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Наказом № 10-с від 09.11.2020 р., [PERSON] , був звільнений за появу на роботі в нетверезому стані. Підставою видачі наказу є акт знаходження на підприємстві особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння від 09.11.2020 p., службова записка головного інженера Сокура С А., доповідна записка майстра служби головного механіка [PERSON] . Вказаний наказ є незаконним, оскільки позивач був звільнений з порушенням чинного законодавства виходячи з наступного; в наказі не вказаний час, коли виявлено нетверезий стан. Позивач є інвалідом III групи і за станом здоров`я, не міг виконувати свої посадові обов`язки його повинні були перевести на легшу роботу. Саме тому останнім часом його вимушували написати заяву про звільнення але він відмовлявся, і продовжував працювати. Спиртних напоїв він не вживав. Того ж дня, він був вимушений пройти медичний огляд в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», де підтвердили, що ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Потрібно зазначити, що він не вживає спиртних напоїв за станом здоров`я. Крім того, під час медичного огляду, зафіксовано підвищення тиску, до 190/110. Представник відповідача позовні вимоги не визнав пояснивши, що 09.11.2020 року його повідомили, що позивач по справі знаходиться на роботі в стані алкогольного сп`яніння, були надані доповідні записки співробітників, перевірено на стан алкогольного сп`яніння [PERSON] що було підтверджено, ввечері був вручений наказ про звільнення. Заслухавши пояснення позивача його представника. представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] працював на посаді слюсара-сантехника служби головного механіка ПрАТ «Гідросила АПМ». Наказом № 10-с від 09.11.2020 року [PERSON] був звільнений за появу на роботі в нетверезому стані. Підставою видачі наказу є акт знаходження на підприємстві особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння від 09.11.2020 pоку, службова записка головного інженера [PERSON] , доповідна записка майстра служби головного механіка [PERSON] . Того ж дня, позивач був вимушений пройти медичний огляд в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер», де підтвердили, що ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Наказу про відсторонення від роботи адміністрацією підприємства видано не було. Відповідно до відповіді комунального підприємства «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної Ради» від 31.03.2021 року №196/1.2-2 спиртні напої 09.11.2020 року [PERSON] не міг вживати (а.с.50). У ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України зазначається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п.3 інструкції про порядок відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння передбачено, що керівники усіх рівнів у разі виявлення випадків пияцтва, алкогольного сп`яніння чи вживання наркотичних або токсичних речовин працівниками закладу, установи зобов`язані відповідно до статті 46 КЗпП України негайно відсторонити працівника від роботи. З пояснень представника відповідача вбачається, що [PERSON] було усно повідомлено, про відсторонення від роботи ніякої роботи йому не надавалося в той день, але наказ про відсторонення від роботи не було видано. Відповідно відповідач не міч покинути територію підприємства , робоче місце. Верховний Суд України у п. 25 зазначеної постанови № 9 роз`яснив, що нетверезий стан, наркотичне або токсичне сп`яніння можуть підтверджуватися як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст. 27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку. А це означає, що для підтвердження цього достатньо показань свідків, які не суперечать один одному і викликають довіру. Стан сп`яніння слід засвідчити у той само день. На підприємствах, в установах, організаціях вдаються до складання актів, які підписують свідки-очевидці. Така практика не суперечить закону, але в акті слід відмітити, чи бачили свідки особисто працівника, який перебував у нетверезому стані, які ознаки сп`яніння вони спостерігали. У який день було складено акт - у день появи працівника у нетверезому стані чи згодом . У п. І.Т.1. "Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в-заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 р. №114/38/15-36-18 передбачено, що ознаками знаходження особи у стані сп`яніння є таке: запах алкоголю з рота, нестійкість пози, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Треба враховувати як доказ вживання спиртних напоїв і визнання особи. Можна також у разі потреби направити працівника і до закладу охорони здоров`я. Направлення на огляд здійснюють працівники міліції, слідчі, прокурори, судді, а також службові особи підприємства, установи і організації за місцем роботи особи, яка направляється на огляд. Якщо особа направляється з підприємства, установи чи організації, у неї має бути письмове звернення, завірене відповідною печаткою. Допускається проведення огляду за особистим зверненням громадянина на підставі його письмової заяви. Особа, яка направлена на огляд за письмовим зверненням підприємства, установи чи організації, може прибути в заклад охорони здоров`я як самостійно, так і у присутності уповноважених працівників цих підприємств. Особи, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, повинні бути доставлені до місця проведення огляду не пізніше двох годин із моменту встановлення підстав для його проведення. Під час проведення огляду працівники закладів охорони здоров`я або міліції повинні діяти тактовно, не принижувати честі, гідності особи, яка оглядається. Направлення [PERSON] з підприємства для проведення огляду на стан сп`яніння не видавалося. В судовому засіданні свідки пояснили : свідок [PERSON] зазначив, що 09.11.2020 року о 9 годині він прийшов надати роботу [PERSON] і побачив, що [PERSON] знаходиться ніби то в стані алкогольного сп`яніння. У нього було червоне обличчя, збуджений, голосно розмовляв. Він повідомив начальника охорони і відвели [PERSON] до медсестри; свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знаходився у збудженому стані, червоне обличчя, повели його до начальника служби охорони, потім до медсестри, де зробили тест на вживання алкогольних засобів, що показало алкогольне сп`яніння. Пропонували поїхати в наркодиспансер, але [PERSON] відмовився; свідок [PERSON] пояснив, що 09.11.2020 року його повідомили, що [PERSON] знаходиться в нетрезвому стані, його відвели до медпункту, до зробили тест на вживання алкогольних напоїв, який показав позитивний результат, їхати до наркодиспансеру останній відмовився. Окрім того [PERSON] , [PERSON] написали доповідні записки на ім`я голови правління (а.с.39-40) про знаходження [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння. Як доказ\~представником відповідача\~надана копія\~акту про\~знаходження [PERSON] \~ в\~стані алкогольного\~сп`яніння,\~при застосуванні\~алкотестера «Алофон\~105»,\~який показав\~наявність алкоголю\~в крові\~0,7\~проміля (а.с.35). Медична сестра, що проводила перевірку на стан сп`яніння позивача, має свідоцтво щодо перевірки стану після рейсових оглядів лише водіїв, пройшла семінар з цього питання; але на підставі яких нормативних документів, внутрішніх актів відповідача вона проводила огляд на стан сп`яніння позивача є незрозумілим та відповідних документів про це представник відповідача не надав, позивач сам до неї не звертався. В її посадових обов`язках також відсутнє право, обов`язок перевірки на стан сп`яніння інших, крім водіїв, працівників. Окрім того був складений акт про затримання особи, яка має ознаки алкогольного сп`яніння , де в копії зазначено, що позивач відмовився від пояснень (а.с.34). Виявлені ознаки нетверезості бувають настільки очевидними, що піддавати працівника ще й медичному огляду немає потреби. У вказаному випадку явних ознаків алкогольного сп`яніння не було, тому позивача було запрошено на освідоцтво до медичної сестри. Окрім того вказані документи створені на підставі пояснень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які є співробітниками ПАТ «Гідросила АПМ» і відповідно зацікавлені в справі і на думку суду не можуть з цієї причини об`єктивно оцінювати ситуацію. Симптоми які зазначили свідки на можуть бути безспірними при визначенні алкогольного сп`яніння. Тому як їх пояснення так і акти які складені на підставі їх пояснень суд оцінює критично і не може розцінювати як належні та допустимі докази. Як протилежність зазначеним доказам на думку суду є довідка в якій у суду сумніву не виникає і стороною відповідача вказана довідка та відповідь складена спеціалистом від 31.03.2021 року №196/1.2-2 під сумнів не поставлена, що спиртні напої 09.11.2020 року [PERSON] не міг вживати (а.с.50) . Доводи представника відповідача проте ,що позивач відмовився від освідоцтва і наркодиспансеру безпідставні, оскільки направлення від підприємства до наркодиспансера до суду не надано і позивач тне міг покинути робоче місце, оскільки його не було відсторонено від роботи. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Також відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 5 вищезазначеної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п. 8 Постанови За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості тому суд стягує моральну шкоду в розмірі 4\~000 грн. КЗпП не визначено ознак сп`яніння, однак п. 2 інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735 визначено ознаки сп`яніння. Відповідно до інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Зазначених ознак в позивача не було, що випливає з медичної довідки, та відповіді від 31.03.2021 року, що позивач 09.11.2020 року [PERSON] не міг вживати спиртні напої. Вказана довідка спростовує всі докази які навів представник відповідача. Доводи представника відповідача про те, що позивача мав можливість покинути територію підприємства , суд розцінює як позицію захисту своїх доводів, але позивач не мав можливості покинути територію підприємства, оскільки були відсутні підстави , а саме наказ про відсторонення від роботи. Суд стягує середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку ( 15 днів листопада 2020 року, 22 дня грудня 2020 року,19 днів січня 2021року, 20 днів лютого 2021року, 22 дня березня 2021року , 22 дня 2021року квітня , 14 днів травня 2021року, всього 134 дня * 354,67(середньоденна заробітна плата)= 47\~525 грн.78 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 КЗпП України суд звертає рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання ,а стягнення заборгованості по заробітній платі до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі та у відповідності до кількості заявлених вимог в розмірі 840 грн.80 коп. *4 = 3\~363 грн.20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 235 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди

Outcome: partial