Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком по [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що вона являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину від 02.12.1981р. Відповідач [PERSON] являється її зятем та з 1984р. в будинку не проживає та не знявся з реєстрації по місцю колишнього проживання. Та обставина, що останній значиться зареєстрованим у будинку, перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати його право володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки без зняття його з реєстрації вона не може оформити соціальну допомогу з боку держави (субсидію). Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про зняття його з реєстрації по вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави, адже відповідач відсутній за місцем свого колишнього проживання уже більше року. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку більше одного року, то він згідно ст. 405 ЦК України втрачає право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому просила суд усунути їй перешкоди у користуванні будинком шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 08.10.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, де наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 02.12.1981р., реєстр № 3804 та Свідоцтва про право на спадщину від 02.12.1981р. [PERSON] належить будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки голови квартального комітету від 21.06.2019р. вбачається, що дійсно, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою фактично не проживає. Згідно довідки виконкому Золотоніської міської ради № 4504 від 26.06.2019р. вбачається, що [PERSON] , 1957р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою фактично не проживає з 1984 року. Із Актів обстеження проживання сім`ї [PERSON] від 15.05.2018р. та від 15.06.2019р. вбачається, що [PERSON] , 1957р.н. зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але по місцю реєстрації не проживає з 1984 року по даний час, його речі в будинку відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом. Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, але не знімається добровільно з реєстрації, чим порушує право позивача на власність. За таких обставин суд вважає, що позов, підлягає до задоволення, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключав та відсутній за місцем свого колишнього проживання більше одного року, то він згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням -будинком по [ADDRESS] .

Outcome: approved