Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

02.02.2016р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 15.08.2009р. у Залізничному відділі ДРАЦС Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим під актовим записом № 429. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивач вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з січня 2015р. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння, постійні сварки з різних побутових приводів. Сторони з січня 2015р. не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та з червня 2015р. стали проживати окремо. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 21.06.2016р. позивач просив шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 22). Відповідачка [PERSON] в судові засідання 04.04.2016р. , 16.05.2016р. та 21.06.2016р. тричі поспіль не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 01.03.2016р. (а.с. № 16). Крім того, повідомлялась і за адресою, яка зазначена як позивачем, так і самою відповідачкою (в заяві від 17.05.2016р. - а.с.№ 2) як адреса для листування (а.с. № 23). Відповідно до поштового повідомлення, відповідачка отримала судову повістку, позовну заяву (а.с. №27), проте у судове засідання 16.05.2016р. не заявилась, та після чого перестала звертатись до поштового відділення задля отримання судових повісток, про що свідчать дані пошукової системи сайту „Укрпошти", згідно яких конверт з судовою повісткою на 21.06.2016р. був повернутий до суду з позначкою «за минуванням терміну зберігання» (а.с. № 35), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.08.2009р. у Залізничному відділі ДРАЦС Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим під актовим записом № 429 (а.с. № 11). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, втрату почуття любові та поваги. Сторони хоча і проживали разом до червня 2015р., проте з січня 2015р. мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з січня 2015 р., тобто більше року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка ніяких заперечень не надала, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги, що позивач не наполягав на стягненні з відповідачки судових витрат, то суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с. № 2) На підставі викладеного,

Outcome: approved