Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі -банк) про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] був її сином, який помер [INFO]. За його життя він як свідчить довідка № 410/13 від 12 липня 2013 року був пацієнтом лікувальної установи - лікарні сучасної онкологічної допомоги (ЛІСОД), орієнтована вартість рекомендованого лікування склала 135 000 грн., але це тільки орієнтовна вартість. Вони з чоловіком довгий час з 2012 року намагалися вилікувати сина і на його лікування їм необхідно було вишукувати величезні суми грошей. А після того, як їм ніде було взяти грошей, то вони змушені були звернутися до банківських установ. 25 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір № 004 - 4507 - 251013. Зазначений договір укладений сторонами із визначенням його змісту на підставі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів - фізичних осіб. Згідно до п.1.2 договору банк відповідно до наданого клієнтом пакету документів, а також згідно з вимогами банку та чинного законодавства України, відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] з лімітом кредитної лінії 50 000 грн. (п.2.3 заяви № 004-04507-251013 тарифний пакет Готівочка 2013 Лояльна). За умовами надання кредитної картки тарифний пакет «Готівочка 2013 Лояльна» вона зобов'язалася сплачувати щомісячні платежі в розмірі 2 245 грн., а розмір переплати становитиме 62 250 грн. Вказала на те, що даний кредитний договір був укладений нею на вкрай невигідних умовах, чим скористався банк. Тому просить суд на підставі ч.1 ст.233 Цивільного кодексу України визнати недійсним споживчий кредитний договір із застосуванням реституції, укладений 25 жовтня 2013 року між нею та банком за № 004 - 4507 - 251013. На розгляд справи до суду позивачка [PERSON] не з»явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник позивачки [PERSON], при розгляді справи повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та доповнила їх тим, що якби не тяжка хвороба сина та необхідність значної суми грошей на його лікування, то позивачка ніколи б не уклала спірний кредитний договір. [PERSON] сплачувала кредит до літа 2014 року, однак на даний час у неї не має такої можливості. Тому вона згодна повернути надані їй грошові кошти, застосувавши реституцію разом з визнанням договору недійсним. Представник відповідача Ємельяненко І.В при розгляді справи позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, вказавши суду, що між сторонами добровільно був укладений кредитний договір, жодне з положень цього договору не перебачає мети, для чого ж саме позивачкою були взяті кредитні кошти. Для того, щоб суд визнав недійсним договір на підставі ст.233 ЦК України необхідна наявність двох умов - вплив тяжкої обставини та вкрай невигідні умови. Однак позивачкою виконувалися умови кредитного договору навіть після усунення тяжких обставин. Суд заслухавши пояснення сторін та перевіривши їх шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного висновку. 25 жовтня 2013 року між ПАТ „Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 004 - 4507 - 251013. Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору, банк відкрив позивачці [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні та надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 50 000 грн. (а.с.3-6). Як свідчить свідоцтво про народження [NUMBER], видане 29 серпня 1986 року відділом РАЦС Жовтневого райвиконкому м.Жданова, актовий запис № 1550, [PERSON] народився [INFO], в графі "батьки" зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.7). [PERSON] помер [INFO], про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області зроблено актовий запис № 1641 та видане відповідне свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.8). Причиною його смерті стало злоякісне новоутворення м»яких тканин потиличної ділянки (а.с.9). Як свідчать довідки лікарні сучасної онкологічної допомоги (ЛІСОД) від 12 липня 2013 року, дослідження та виписки з медичної картки стаціонарного/амбулаторного хворого, [PERSON] перебував на лікуванні у вказаній клініці та проходив відповідні курси лікування 20.05.2013 року, 10.06.2013 року, 12.07.2013 року, 19.07.2013 року, 02.08.2013 року, 09.08.2013 року, 23.08.2013 року, 02.09.2013 року (а.с.12-29). А як вбачається з копій наданих позивачкою фіскальних чеків, рахунків та накладних на підтвердження понесення витрат на лікування свого сина, нею дійсно придбавалися відповідні ліки та медичні препарати (а.с.29-49). Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За вимогами ст.ст.10, 57, 60,213 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А за вимогами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Тобто, під тяжкими обставинами слід розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, соціальне чи інше становище, а як його крайні форми. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися з урахуванням всіх обставин справи. Зокрема, потерпілий, який оскаржує правочин, повинен довести, що за відсутності тяжких обставин він взагалі або на зазначених умовах не уклав би правочин. При розгляді справи судом достовірно встановлено, що син позивачки - [PERSON] тяжко хворів і на його лікування вона протягом 2013 року витратила значну суму грошових коштів, що суд визнає беззаперечно тяжкою обставиною для позивачки. Разом з цим, в обгрунтування укладення спірного кредитного договору на вкрай невигідних умовах позивачка [PERSON] посилалася на значний розмір переплати за даним договором в цілому на суму 62 250 грн., проте, ця обставина нічим не підтверджена. І як вбачається з пояснень представника позивачки при розгляді справи її сім»я, зокрема чоловік, підшукували і інші банки для оформлення кредиту, але з поміж усих обрали саме банк відповідача. Тобто з поміж інших банківських установ обрали для себе банк найбільш сприятливий, більш того позивачка майже пів року сплачувала кредит і не мала ніяких претензій по розміру щомісячних внесків. Враховуючи це суд вважає, що сама по собі невигідність умов укладення кредитного договору тільки з урахуванням розміру переплати по кредиту не може бути підставою для визнання такого договору недійсними на підставі ст.233 ЦК України, адже положення даної статті чітко передбачають наявність причинно-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами та вимушеністю укладення саме конкретного договору на вкрай невигідних умовах. Не встановлено судом і тієї обставини, що друга сторона - відповідач скористався тяжкою обставиною позивачки. За встановлених при розгляді справи обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про добровільне прийняття позивачкою [PERSON] зобов'язань по виконанню оспорюваного договору за усіма істотними його умовами як в момент підписання, так і в процесі його виконання, тому її дії спрямовані на укладання такого договору є добровільними та вчиненими на підставі вільного волевиявлення, розуміння обсягу відповідальності у разі його невиконання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed