Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, застосування Прикінцевих та перехідних положень нині діючого Цивільного кодексу України та визнання права власності на земельну частку (пай) за спадкоємцем за заповітом, мотивуючи його тим, що він [PERSON], [INFO], уродженець і зареєстрований за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер: [NUMBER]. У свідоцтві про народження позивача батьками записані, відповідно, батько [PERSON], і мати [PERSON], свідоцтво про народження, серія [NUMBER], видане в м. Харків 21 серпня 1990 року і зроблено запис за № 965. 09 лютого 1999 року, позивача прабаба по лінії батька, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження і все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON], тобто, позивачу. Заповіт був оформлений у Вишняківській сільській раді Хорольського району Полтавської області. 21 листопада 2017 року секретарем виконавчого комітету Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області позивач отримав Дублікат заповіту замість втраченого заповіту, посвідчуваного секретарем виконавчого комітету Вишняківської сільської ради 09 лютого 1999 року і зареєстрований в реєстрі за № 144. [INFO] померла [PERSON] в селі Павленки Хорольського району Полтавської області, свідоцтво про смерть, серія [NUMBER], видане(повторно) 14 лютого 2018 року у Хорольському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 29 серпня 2000 року у виконавчому комітеті Вишняківської сільської ради Хорольського району було складено відповідний актовий запис за № 88. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], на території Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області. На час оформлення [PERSON] заповіту на ім'я позивача та на час її смерті - він був малолітньою дитиною. Отримавши дублікат заповіту в листопаді місяці 2017 року, позивач звернувся в Хорольську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, але в заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В Хорольській державній нотаріальній конторі позивачу було роз'яснено, як особі, що бажає спадкувати за заповітом майно померлої [INFO] [PERSON], що спадщина відкрилась, коли діяв Цивільний кодекс України в редакції від 18.07.1963 року, в якому статтею 549 цього кодексу визначались дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1) якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкоємець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України від 18.07.1963 року вищевказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При перевірці по обліку спадкових справ Хорольської державної нотаріальної контори та по Спадковому реєстру встановлено, що спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась. Це означає, що для відкриття спадкової справи до майна [PERSON] ніхто із спадкоємців за заповітом чи за законом до нотаріальної контори не звертався. З 01 січня 2004 року набрав чинності нині діючий Цивільний кодекс України. У п. 5 зазначено, що правила книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Позивачу, як спадкоємцю, який бажає прийняти спадщину за заповітом [PERSON], відповідно до Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України, за наявності достатніх та необхідних підстав, необхідно в судовому порядку встановити факт проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] була людиною похилого віку, часто хворіла, як позивачу розповідала його мати, [PERSON]. [PERSON] була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS], а влітку 2000 року позивача мати перевезла [PERSON] в село Д. Балку Хорольлського району в будинок, де проживала [PERSON], позивача баба, мати позивача матері, що підтверджується копією сторінок паспорта [PERSON]. Так як позивача мати на той час ніде не працювала, то вона, разом із позивачем , влітку проживала в селі Д. Балка Хорольського району в будинку своєї матері і здійснювала догляд за прабабою [PERSON] Позивача батько [PERSON], внук [PERSON], помер [INFO]. Позивач з мамою постійно проживав в [ADDRESS] до дня смерті [INFO],спадкодавця, [PERSON]. Позивача мати допомагала здійснювати поховання [PERSON] та відбування по ній поминок. Вищевказаний факт, постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджують у своїх письмових заявах свідки: [PERSON], [INFO], жителька села Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області, та [PERSON], [INFO], жителька села Вишняки Хорольського району Полтавської області. Заяви свідки оформляли у Вишняківській сільській раді Хорольського району і секретарем засвідчено справжність їх підписів 19 квітня 2018 року. Встановлення вищевказаного факту, що позивач, [PERSON] разом із своєю матір'ю, постійно проживав із спадкодавцем, [PERSON] на час її смерті [INFO] в селі Д. Балка Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних інтересів. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 15.02.2018 року за № 158 в тім, що [PERSON] дійсно була зареєстрована в [ADDRESS] по день смерті її [INFO]. На день смерті разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 18.04.2018 року за № 341 в тім, що земельна частка (пай), яка належала померлій [INFO] [PERSON] не визнавалася відумерлою спадщиною, ні у Вишняківській сільській раді по даному питанню, ні в судовому порядку - рішень не приймалось. В зв'язку з тим, що позивач не має можливості пред'явити в оригіналі правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), йому необхідно звернутися до суду з позовною заявою і вирішити питання про визнання за ним права на спадкову земельну частку (пай), що вказано у відповіді зав. Хорольської державної нотаріальної контори від 03.03.2018 року за № 385/01-16. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) , як вияснилось, був втрачений [PERSON], з необережності при її житті. Позивач звернувся із заявою в редакцію газети «ВІСТІ ХОРОЛЬЩИНИ» про опублікування його повідомлення. В газеті було надруковано повідомлення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Вишняківської сільської ради, серія [NUMBER], на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Після цього, позивача представник звернувся із відповідною заявою до начальника Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області про проведення перевірки для підтвердження факту втрати [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) з необережності. 22 березня 2018 року позивача представник отримав висновок про результат розгляду заяви, в якому вказано, що факти, викладені у заяві вважати такими, що знайшли своє підтвердження. Відповідно до довідки від 03.04.2018 року за № 342/176-18, виданої начальником відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про те, що відповідно до місцевого фонду документації із землеустрою (який ведеться відділом) станом на 01.01.2013 року [PERSON] дійсно належав сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хорольською районною державною адміністрацією по КСП «Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради за № 91. Відповідно до довідки від 30.03.2018 року за № 373/116-18, виданої начальником цього ж відділу про те, що станом на 01.01.2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] на [PERSON] по Вишняківській сільській раді не видавався. Крім того, в довідці вказано, що по КСП «Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради проведено уточнення розміру і вартості земельної частки (паю), згідно якого розмір земельної частки (паю) становить - 2,59 га, а уточнена вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року, з урахуванням коефіцієнтів, становить - 99730,99 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сімсот тридцять гривень 99 коп.). Тому позивач і змушений звертатися до суду з позовною заявою про застосування Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай) за спадкоємцем за заповітом. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved