Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина про стягнення аліментів просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач коштів на утримання дитини не дає, будь-якої участі у додаткових витратах не бере. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на утримання сина відповідач відмовляється та витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Вона постійно витрачає значні кошти на продукти харчування, одяг, взуття, книги для розвитку дитини, товари першої необхідності. Скрутне матеріальне становище змусило її звернутись до суду із позовною заявою. Ухвалою Рівненського міського суду від 23 червня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Позивач надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просив розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи заяву позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, встановив таке. З позовної заяви вбачається, що з 2004 року по 2015 року позивач, [PERSON] , проживала цивільним шлюбом з [PERSON] . Від спільного проживання в них народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Обарівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, серія [NUMBER] від 09 січня 2007 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №2. З 2015 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина зареєстрована спільно з позивачем, що підтверджується довідкою від 01.06.2020 р. №443, видана Обарівською сільською радою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, не є особою пенсійного віку, не має інших осіб на утриманні та може виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. За статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved