Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

25 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року вказану цивільну справу, в порядку територіальної підсудності, передано на розгляд до Рокитнянського районного суду Київської області, оскільки відповідач зареєстрована на території Рокитнянського район Київської області. Зазначена цивільна справа надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 16 липня 2020 року. Однак, відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2020 року, призначення не відбулось, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Відповідно до розпорядження керівника апарату Рокитнянського районного суду Київської області №05-01-2 від 05 січня 2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №753/5357/20. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2021 року судова справа №753/5357/20 передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 02 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] про зменшення розміру аліментів залишено без руху та позивачеві надано час для усунення недоліків. Зокрема, позивач мав долучити до матеріалів позовної заяви докази на обґрунтування зменшення розміру аліментів на утримання дитини (копію рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, копію свідоцтва про народження сина, довідку про склад сім`ї та наявність інших осіб, які перебувають на його утриманні, довідку про доходи та інші наявні у нього докази) та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Крім того позивач мав додати копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Упродовж наданого судом строку для усунення недоліків позовної заяви, позивач зазначені недоліки усунув та надав суду відповідні підтверджуючі документи. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Свої вимоги про зменшення розміру аліментів позивач обґрунтовує тим, що аліменти, які стягуються з нього на даний момент є непосильними, так як змінився його майновий стан, зокрема значно зменшився дохід, оскільки на даний час він отримує заробітну плату в середньому 4000 - 5000 гривень у місяць. Його заробітна плата є стабільною, та її розмір дозволяє зменшити розмір аліментів на утримання дитини з визначеної твердої суми на одну чверть від його заробітку. Частка у розмірі однієї чверті його заробітку становитиме приблизно 1250 гривень, що складає не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, буде не меншим мінімального, гарантованого законодавством, розміру аліментів та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При стягненні з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, визначеному рішенням суду, а саме: 7000 гривень та додаткових витрат у розмірі 2532 гривні, він фактично сам утримує дитину. А це суперечить принципу рівних обов`язків матері та батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, позивач зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, який є інвалідом третьої групи та отримує мінімальну пенсію по інвалідності. За своїм станом здоров`я батько потребує постійного підтримуючого лікування. Разом з тим позивач наголошує, що відповідно до положень Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Він має стабільну заробітну плату, хоча на даний час його матеріальне становище значно погіршилося. Зважаючи на викладене, вважає, що є підстави для застосування положень частини 1 статті 192 СК України і зменшення розміру аліментів на утримання сина та рішенням суду має бути зменшено розмір аліментів, які з нього стягуються у твердій грошовій сумі до однієї чверті від його заробітної плати. Представником відповідача адвокатом Жебраткіною Т.С. подано відзив на позовну заяву [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. У відзиві зазначається, що позов є необґрунтованим, а викладені у ньому факти не відповідають дійсності. Зокрема, [PERSON] достовірно знаючи про стягнення з нього аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, рішення суду умисно не виконував та допустив заборгованість по сплаті аліментів. Наявність у батька [PERSON] - [PERSON] ІІІ групи інвалідності також не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки не надано доказів утримання ним батька, який є інвалідом. Натомість на утриманні у відповідачки перебуває ще й друга дитина від попереднього шлюбу - неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з мамою. Окрім цього, відповідачка винаймає житло для проживання своєї сім`ї, оскільки нерухомого майна у власності не має, що також є істотною обставиною. Розмір стягуваних з позивача аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України і є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що на даний час у нього виникли підстави для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених рішенням суду у твердій грошовій сумі. Зокрема, що у нього відбулися зміни у матеріальному чи сімейному стані, погіршилося чи поліпшилося здоров`я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. З огляду на викладене просить у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, посилаючись на факти, викладені її представником у запереченні на позов та надані суду документи. Під час судового розгляду справи судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується відповідним актовим записом №995 від 16 серпня 2011 року. Позивач [PERSON] і відповідачка [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Спільне сімейне життя у подружжя не склалось, а тому рішенням Білоцерківського міскрайонного суду Київської області від 08 січня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з мамою - [PERSON] . Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень, щомісячно з індексацією, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягуються додаткові витрати на його утримання в розмірі 2532 (дві тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні, періодично щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. З довідки, виданої Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією №16-б від 16 лютого 2021 року, відповідно до якої з 02 червня 2020 року [PERSON] працює на посаді провідного інспектора та його заробіток з червня 2020 по січень 2021 включно складає: нарахованої заробітної плати - 116122,89 гривень та виплаченої заробітної плати - 87253,70 гривень. З копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2007 року Пенсійним фондом України в Яготинському районі Київської області судом встановлено, що батько позивача [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Разом з тим під час судового розгляду встановлено, що у провадженні Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження по виконанню двох виконавчих листів №375/985/19 виданих 23 вересня 2019 року Рокитнянським районним судом Київської області відповідно до рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року, про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Станом на листопад 2020 року, відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 72125,71 гривень та 33732,77 гривні боргу по сплаті додаткових витрат на дитину. Також судом встановлено, що твердження позивача про те, що про наявність рішення Рокитнянського районного суду Київської області про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на дитину він дізнався після звернення стягнення на його заробітну плату не відповідає фактичним обставинам, оскільки при розгляді справи про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину [PERSON] був присутнім в судовому засіданні, де з позивачкою узгодили суму аліментів та додаткових витрат. Так, [PERSON] був присутній при розгляді судом позову про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та подавав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву [PERSON] заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному позовною заявою розмірі. В подальшому, при поданні [PERSON] уточненого позову зі зменшеним розміром аліментів, [PERSON] позов визнав та прийняте судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у трердій грошовій сумі і додаткових витрат не оскаржував. Факт, що [PERSON] достовірно знав про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, наданого головним державним виконавцем Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Цимбал Н.В. Відповідно до зазначеного розрахунку, останній, починаючи з 13 травня 2019 року, періодично сплачував кошти у різному розмірі на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Зокрема, у листопаді 2019 року ним сплачено аліменти у розмірі 7000 гривень, у лютому 2020 року - у розмірі 2010,05 гривень, у червні 2020 року - 5260,45 гривень, у липні 2020 року - 9000 гривень. Наявність у батька позивача - [PERSON] ІІІ групи інвалідності також не враховується судом як підстава для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не надано доказів того, що його батько потребує додаткового стороннього утримання чи догляду. Також позивачем не зазначено які саме витрати на утримання батька здійснював він особисто. Крім того, представником відповідача у справі адвокатом Жебраткіною Т.С. подано клопотання про долучення до матеріалів справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, доказів про придбання позивачем автомобіля AUDI A4, 2016 року випуску, який був зареєстрований на позивача 08 грудня 2020 року. Зазначений факт підтверджується інформацією, наданою начальником Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 22 березня 2021 року №31/26-225Аз. Також адвокатом Жебраткіною Т.С. надано суду докази про отримання [PERSON] додаткових доходів, оскільки останній є футбольним арбітром Першої ліги та приймає участь у футбольних матчах, яка є оплатною. При вирішенні спору суд враховує такі норми чинного законодавства. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічне положення норм законодавства передбачено частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. У відповідності до положень частини 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічну позицію викладено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом враховано, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень, щомісячно з індексацією, починаючи з 13 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з нього стягуються додаткові витрати, в розмірі 2532 (дві тисячі п"ятсот тридцять дві) гривні, періодично щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При розгляді судом позову про стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON] був присутнім, подавав відзив на позов та визнав уточнені позовні вимоги. Винесене судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] не оскаржував. Крім того, на час розгляду позову про стягнення аліментів [PERSON] був безробітнім та отримував доходи від тимчасових заробітків. На даний час позивач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід у виді заробітної плати, а отже суд доходить висновку про покращення матеріального становища позивача у порівняні з його матеріальним становищем під час прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Також судом враховано, що позивач має додатковий дохід від суддівства футбольних матчів, оскільки є арбітром Першої ліги. Покращення матеріального становища позивача та отримання ним додаткових доходів також підтверджується фактом придбання ним автомобіля, вартість якого значно перевищує його офіційний річний дохід за основним місцем роботи. Доводи позивача про наявність у нього на утриманні батька-інваліда також судом не беруться до уваги, оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували потребу батька в додатковому утриманні чи догляді. Також позивачем не доведено суми витрат, понесених ним на утримання батька. Крім того, позивачем належними та достатніми доказами не спростовано наявність у нього достатнього додаткового доходу від виконання обов`язків футбольного арбітра, що надало йому змогу придбати дороговартісний автомобіль. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed