Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що рішенням Старосамбірської районної ради народних депутатів за № 235 від 15.11 1984 року йому було надано земельну ділянку загальною площею 0, 12 га. для будівництва індивідуального жилого будинку. На даній земельній ділянці позивач збудував житловий будинок [ADDRESS], який належить йому на праві приватної власності. 5 квітня 2011 року Тершівською сільською радою було прийнято рішення про передачу позивачу безоплатно у власність земельну ділянку площею - 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0, 27 га. - для ведення особистого селянського господарства в урочищі "цигани" у селі Сушиця. Наприкінці квітня 2011 року сусід позивача, [PERSON], з яким у позивача спільна межа, встановив огорожу поза межами визначеними у його державному акті , захопивши 0,120 кв. м. земельної ділянки , якою фактично користувався позивач та на якій росли фруктові дерева позивача, та зрізав 5 фруктових дерев. Комісією був проведений обмір присадибних ділянок гр. [PERSON] та [PERSON] та встановлено , що [PERSON] після приватизації своєї земельної ділянки самовільно захопив та обгородив земельну ділянку приблизною площею 0, 017 га. , якою користувався позивач. Позивач звертався до сільської ради неодноразово із заявами з проханням вирішити спір між сусідом , проте його звернення сільською радою ігнорувалися. Тому позивач звернувся до Старосамбірського районного суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою до [PERSON]. 18.09.2013 року Лавриком у даній справі було подано заперечення проти позову та в процесі розгляду даної справи ним було подано до матеріалів справи рішення сільської ради від 17 січня 2007 р. згідно якого йому було передано у власність " земельну ділянку /рів/ площею 120 кв.м. Про рішення Тершівської сільської ради від 17.01.2007 року позивачу раніше нічого не було відомо та вперше він ознайомився з даним рішенням в процесі розгляду даної цивільної справи. 25 вересня 2008р. Тершівською сільською радою Старосамбірського району було прийнято рішення №6 про передачу безоплатно у власність земельну ділянку площею - 0, 2376га. для будівництва та обслуговування житлового будинку [PERSON] та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею - 0, 1469 га, яка розташована в урочищі "цигани". Та на підставі даного рішення було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER]. Проте земельна ділянка площею 120 кв.м. /рів/ не була включена [PERSON] в приватизацію ні для обслуговування житлового будинку, ні для ведення особистого селянського господарства. Оскільки між позивачем та [PERSON] давно існує спір відносно земельної ділянки, по якій проходить рів , що слугує вже багато років для, відводу паводкових вод із двох сусідніх земельних ділянок. Проте про заяву [PERSON] та тим більше про вирішення спору Тершівською сільською радою 17.01. 2007 року позивачу нічого не було відомо. Він не був присутній під час розгляду заяви [PERSON] та його інтереси сільська рада не врахувала при прийнятті даного рішення від 17.01 2007 року. Позивач дізнався про рішення Тершівської сільської ради від 17.01.2007 року лише під час розгляду цивільної справи про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки 19.09.2013 року під час розгляду цивільної справи № 2/455/20/2014 , отже перебіг строку позовної давності повинно розпочинатися 19.09.2013 року. Вважає, що даним рішенням Тершівської сільської ради від 17.01.2007 року було порушено право позивача на користування земельною ділянкою, оскільки на даній земельній ділянці /розміром 120 кв.м./ знаходиться рів , який слугував для відведення паводкових (талих) вод із земельних ділянок позивача та його сусіда [PERSON] Крім того дане рішення Тершівської сільської ради від 17.01 2007 року було прийнято з порушенням ст. 159 Земельного Кодексу України, а тому просить визнати таке рішення незаконним та скасувати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримала з обставин викладених у позовній заяві та просили їх задоволити. Представник відповідача Тершівської сільської ради - Казмірчук І.Я. у судовому засіданні проти позову заперечив, покликався на пропуск строку позивачем позовної давності та просив застосувати до даного позову наслідки спливу позовної давності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили з мотивів вказаних в запереченні проти позову та подали заяву про застосування до даного позову наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності з наступних підстав: Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд критично оцінює доводи позивача наведені у позовній заяві про те, що останній дізнався про рішення Тершівської сільської ради від 17.01.2007 року яким [PERSON] надано у власність спірну земельну ділянку, лише під час розгляду цивільної справи про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки 19.09.2013 року під час розгляду цивільної справи № 2/455/20/2014, оскільки у матеріалах справи є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.06.2007 року за результатами розгляду письмової заяви [PERSON] на неправомірні дії [PERSON], в якій згадано, що рів площею 120 м. кв. рішення Тершівської сільської ради від 17.01.2007 року переданий у власність [PERSON] Крім того, як в казано в даній постанові, про вжиті заходи за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомлено зацікавлених осіб, а отже і [PERSON], що свідчить про те, що останній був поінформований про існування такого рішення ще у 2007 році. З огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, про застосування наслідків пропуску якого просять відповідачі у поданій до суду письмовій заяві, в позові слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed