overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

15.05.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своїх дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано в 2006 році рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. При цьому відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на їх утримання, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

15.05.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебував в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року. Шлюбні відносини припинили в січня 2015 року. 23 червня 2016 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області шлюб було розірвано. Відповідач 23 червня 2016 року народила доньку [PERSON], в актовому записі про її народження його записано батьком. Однак, він не є батьком [PERSON], тому просить суд виключити з актового запису №112 від 12 липня 2016 року, здійсненого Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відомості про його батьківство відносно [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статтей 122,124,126 і 127 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред"явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. [PERSON] записаний батьком [PERSON] в актовом записі про її народження № 112 від 12 липня 2016 року, здійсненого Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, що вбачається з свідоцтва про народження серія І-ОЛ № 209770. Однак, позивач дане батьківство оспорює, відповідач в порядку ст. 60 ЦПК України, не надала докази, що позивач є біологічним батьком її дитини, позов визнала, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

\~\~15.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини\~ - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини\~\~з усіх\~\~видів\~\~його\~\~заробітку (доходу), але не менше\~ 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи\~\~з дня подання заяви. Вона зіслалась на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її\~ утримання\~\~не надає, хоча зобов»язаний це робити та взмозі. У судове засідання позивачка та її представник не з»явились та звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують повністю, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач до суду не з'явився з невідомої суду причини, хоча повідомлявся двічі про судовий розгляд у порядку ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання. Відповідно до положень ч.2\~ст. 158 ЦПК України,\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд визнав можливим, за згодою позивача, проводити заочний розгляд справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, шлюбні відносини між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19.02.2016 року, яке набрало законної сили 01.03.2016 року. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], батьком дитини зазначено відповідача ( свідоцтво про народження серії І-ФП № 164855). Дитина разом з матір»ю проживають за адресою [INFO] та знаходиться на її утриманні (довідка про склад сім"ї № 308 від 10.05.2017 року, акт обстеження умов проживання від 10.05.2017 року). Відповідач проживає пров. Екіпажний, 20 м. Миколаїв, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини кожного місяця не надає, хоча має таку змогу, так як є здоровою, працездатною особою. Стан здоров»я відповідача є задовільний. Стан здоров»я дитини є задовільний. Відповідач інших дітей або утриманців, на утримання яких сплачує аліменти, немає. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітніх дітей, тому при прийнятті рішення керується ст.. 51 Конституції України та ст.. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши та встановив обставини справи, стан здоров»я та матеріальне становище дитини і відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

15.06.2015 р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] і після уточнення позовних вимог прохала стягнути з нього аліменти на утримання доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитей відповідного віку щомісяця починаючи з дня подачі заяви до їх повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] є батьком дітей, але належним чином не утримує їх. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача і дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які за домовленістю сторін проживають з матір"ю. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. [PERSON] належним чином не утримує дітей. Згідно статті 181 СК України з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідач взмозі виплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

15.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її його опікуном. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що [PERSON] є її сином, який хворіє на ДЦП та є інвалідом першої групи безстроково. За психічним станом здоров'я [PERSON] потребує постійної сторонньої допомоги і контролю. Визнання [PERSON] недієздатним необхідно для встановлення над ним опіки. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], син заявника [PERSON], є інвалідом першої групи "А безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ № 369955. Згідно висновку № 346 судово-психіатричного експерта від 26.09.2016 року [PERSON], [INFO], страждає слабоумством глибокою розумовою відсталістю, в зв'язку із чим не має можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поданням № 6373/02.02.01-20/14/16 опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 03.06.2016 року запропоновано кандидатуру [PERSON] для призначення її опікуном [PERSON] у разі визнання його недієздатним. Таким чином, суд вважає доведеними твердження заявника про те, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є недієздатною особою та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Суд вважає, що подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном відповідає вимогам ст.ст. 55,60 ЦК України та інтересам недієздатного [PERSON], а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88, ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

15.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував його тим, що приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] - [PERSON] в зв'язку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що про існування заповіту на його користь він дізнався лише в 3 липня 2014 року, що є поважною причиною пропуску строку, позивач прохав визначити додатковий строк - два місяці, для подачі ним до приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщини померлої. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу у його відсутності, вказав, що позов підтримує. Представник відповідача - Глобинської міської ради, ІІІ особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в заявах на адресу суду прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 27 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] померла [INFO]. За життя - 16 вересня 2004 року, вона склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2731, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON]. Шестимісячний строк для прийняття позивачем спадщини сплив 25 червня 2014 року. Приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину майна, належного [PERSON], в зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач мотивував пропущення строку тим, що про наявність заповіту дізнався лише 3 липня 2014 року. За інформацією приватного нотаріуса Глобинського нотаріального округу [PERSON] спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, а отже, в установлений законом строк жодна особа не звернулася із заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з об»єктивної та поважної причини. Відповідно до статті 1272 Цивільного Кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на встановлені обставини позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

15.07.2014 року голова правління "Бойківщина" Л.Качкинович звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що 25.04.2013 року [PERSON] за кредитним договором №РД-146 отримала у банку 40000 гривень зі сплатою 0.11% за кожен календарний день, строком на 24 місяці. У відповідності з договором відповідач зобов'язалася погашати борг, проте належним чином погашення у встановлені договором строки не здійснювала, в зв'язку з чим виникло право на дострокове повернення кредиту. На забезпечення виконання зобов"язання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договір поруки. У відповідності зі ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, тому виникла необхідність стягнути з відповідачів борг у сумі 34 844.36 гривень та судові витрати. У судовому засідання представник КС «Бойківщина» Мудрик М.Ф. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечила та пояснила, що в зв'язку з відсутністю коштів не має можливості сплачувати борг по кредиту. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідачі були належно повідомлені про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору № РД - 146 від 25.04.2013 (а.с.3) [PERSON] отримала у КС «Бойківщина» кредит у розмірі 40000 (сорок) тисяч гривень під 0.11% за кожен день від суми залишку кредиту, строком на 24 місяці. Відповідно до договорів поруки № РД-146 від 25.04.2013 року [PERSON] (а.с.4), № РД-146/1 від 25.04.2013 року [PERSON] (а.с.5), № РД-146/2 від 25.04.2013 року [PERSON](а.с.6) солідарно відповідають перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № РД-146 від 25.04.2013 року. У відповідності з видатковим касовим ордером від 25.04.2013 року кредитна спілка "Бойківщина" видала [PERSON] 40000 (сорок) тисяч гривень за кредитним договором №РД-146 від 25.04.2013 року (а.с.8). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'я-зується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором № РД-146 від 25.04.2013 року (а.с.7) борг [PERSON] перед позивачем складається із - 31454.11 гривень - борг по кредиту, 3390.25 гривень - борг по відсоткам, всього 34844.36 гривні. За таких обставин із відповідачів в користь позивача солідарно слід стягнути борг у сумі 34844.36 гривні та документально підтверджені судові витрати в сумі 348.44 гривень (а.с.12, 19). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

15.07.2015року позивач КП "Бахмут - Вода" звернувся до суду з заявою, в якій вказував, що відповідачам, який проживає за адресою: [ADDRESS] підприємство регулярно надає послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляються від сплати за надані їм послуги і, не зважаючи на попередження, добровільно заборгованість не погашають. В результаті цього вона має борг, який виник за період з 01.01.2008року по 31.05.2015року і складає суму у розмірі 6794,41грн. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 243,60грн. У судовому засіданні представник позивача підтвердив заявлені позовні вимоги та проси їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в строках позовної давності у сумі 1405.04грн. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач проживають в квартирі за вказаною адресою і отримують зазначені послуги. Позивач дійсно надає послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод. Відповідно до п. 33 „ Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 року №1497, які є обов'язковими для виконання усіма споживачами та виконавцями послуг незалежно від форм власності і підпорядкованості, споживач зобов'язаний своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги (у разі наявності засобів квартирного обліку холодної і гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати їх показники та сплачувати вартість надання послуг за цими показниками і встановленими тарифами). Згідно зі ст. 32 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по водопостачанню та водовідведенню стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 160 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну майнову відповідальність за користування водопостачанням та водовідведенням. При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що як вказано в ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню за три роки до звернення до суду ,тобто в межах позовної давності у розмірі 1405.04грн. В задоволенні інших вимог треба відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки причина пропуску цього строку не може бути визнана судом поважною. Крім того, позивачем були сплачені витрати по сплаті судового збору , ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

15.08.2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20.10.2001 р.у Нетеребській сільській раді Корсунь - Шевченківського району Черкаської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], 2008 р. н. Свій позов позивачка мотивує тим, що їх сім'я розпалася у червні 2014 року, оскільки одруження з відповідачем виявилося невдалим,бо відповідач безвідповідально відносився до виконання своїх обов'язків в сім'ї. В судове засідання позивачка не з»явилася, але направила заяву, в якій свій позов підтримала, просить слухати справу у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи двічі належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать 2 повідомлення про вручення повісток, у судове засідання не з»явився, не повідомив причини неявки, не направив заяви про відкладення розгляду справи, а тому така розглядається у відсутність відповідача. Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження та вивчивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, ухвалює заочне рішення про задоволення позову на підставі наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], а/з № 8, виданим Нетеребською сільською радою Корсунь - Шевченківського району Черкаської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 22.12.2008 року, серії [NUMBER], актовий запис № 01, по ВРАЦС Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції. Дитина проживає разом з позивачкою (а.с. 8) Судом встановлено, що дійсно сім»я сторін розпалася у червні 2014 року і з того часу вони живуть окремо, кожен своїм життям, миритися не бажають. Таким чином, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася, подальше їх спільне життя, як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, що у даній ситуації має істотне значення, а тому позов задовольняється і суд розриває шлюб між сторонами. Спору про поділ майна та місце проживання дитини сторони на момент розгляду даної справи не мають. Оскільки відповідачка у заяві просить прізвище не змінювати з шлюбного на дошлюбне, то суд таке не змінює. Суд стягує з відповідача в користь позивачки понесені нею по справі судові витрати в сумі 243.60 грн., відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved