Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. Свій позов обґрунтовує тим, що 01.07.2006 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва за актовим записом № 1208. Від спільного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з ними та перебувають на утриманні відповідача. З кінця 2016 року вона з відповідачем почали проживати окремо один від одного, що стало наслідком неодноразового застосування відповідачем відносно неї насилля, за одним із фактів такого насилля, СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження за № 42016101020000246 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. В зв'язку з цим їх спільне життя і збереження укладеного шлюбу стало неможливим. З відповідачем вона припинила шлюбні стосунки та перестала вести спільне господарство. Вказала, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище чоловіка - [PERSON]. Крім того, вказала, що вони з відповідачем досягли згоди що їхні діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом з нею. Однак, угоди про добровільний поділ майна, що є їхньою спільною власність між ними не досягнуто. За час проживання у шлюбі ними було набуто таке майно: автомобіль легковий KIA SORENTO 2012, Універсал - В вартістю 451 585, 68 грн.; земельна ділянка площею 0,0980 га, кадастровий номер [NUMBER]вартістю 35 152, 60 грн.; земельна ділянка площею 0,1156 га, кадастровий номер [NUMBER] вартістю 116 443, 88 грн. Оскільки разом з нею залишаються проживати троє їхніх дітей, і в даний час вона не працює, а тому вважає, що автомобіль повинен належати їй та дітям; земельні ділянки повинні бути поділені між нею та відповідачем у рівних частках. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти задоволення позову в частині залишення автомобіля позивачу, вважає, що все майно придбане в період шлюбу, яке необхідно поділити порівну. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини першої ст. 50 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування". Судом встановлено, що між сторонами дійсно 01.07.2006 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1208 (а.с. 12). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дітей сторони записані їх батьками (а.с. 13-15). Під час розгляду справи з'ясувалося, що сторони однією родиною не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу та розірвати шлюб між сторонами, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1208. Стосовно вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя судом зазначається наступне. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжях; за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ. набута за час шлюбу крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Стаття 70 СК України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За час проживання у шлюбі між [PERSON] та [PERSON] було набуто таке майно: автомобіль легковий KIA SORENTO 2012, Універсал - В вартістю 451 585, 68 грн.; земельна ділянка площею 0,0980 га, кадастровий номер [NUMBER] вартістю 35 152, 60 грн.; земельна ділянка площею 0,1156 га, кадастровий номер [NUMBER] вартістю 116 443, 88 грн., що підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 16,22-35). Згідно роз'яснень даних в п.п. 19, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відтак, судом встановлено, що автомобіль придбано під час перебування сторін у шлюбі і для забезпечення потреб сім'ї, а тому в силу викладених вимог Закону він вважається спільним сумісним майном подружжя, також вказане стосується спірних земельних ділянок, щодо поділу яких в рівних частинах погодились під час розгляду справи і сторони. Враховуючи, що спірні земельні ділянки та автомобіль є неподільною річчю, і жодною із сторін не вчинено дій, передбачених ч.ч. 4, 5 ст.71 СК України, суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності, а тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно дост. 88 ЦПК України.

Outcome: partial