Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з дійсним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20.02.2016 року помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить: житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Набережна, буд. №49 Лохвицького району Полтавської області. Це майно перейшло у володіння позивача за заповітом. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 20.02.2016 року помер дід позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть від 22.02.2016 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільскої ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №08), а.с.11. Після його смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Лука, вул. Набережна, буд. №49 Лохвицького району Полтавської області. Вказаний житловий будинок належав померлому 20.02.2016 року [PERSON] відповідно до запису в погосподарській книзі № 5 за 2016-2023 роки, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №718 від 29.08.2016 року (а.с.8). Спадкодавець [PERSON], [INFO], по день смерті 20.02.2016 року був зареєстрований і проживав за адресою с. Лука (вул. Набережна, буд. 49) Лохвицького району Полтавської області, проживав одиноко, що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №625 від 07.11.2017 року. За життя спадкодавець склав заповіт, посвідчений 09.09.2014 року [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області, за реєстром № 83, на все майно на користь [PERSON] (а.с.10). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 06.07.2016 року заведена спадкова справа за № 264/2016. 04.11.2016 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження на користь [PERSON], що убачається з відповіді №1449/01-09 Першої Лохвицької ДНК від 08.11.2017 року. Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлого, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.9). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 2422 від 05.09.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Лука по вул. Набережній, №49 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.7). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 05.09.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (цегла) загальною площею 48,8 м?, житловою площею 31,5 м?, Б - погріб (цегла), в - прибудова (шлакоблоки), В- сарай-літня кухня (шлакоблоки), №1 колодязь (бетонні кільця). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1990-1991 роки. Як убачається з акту обстеження домогосподарства № 628 від 07.11.2017 року, будинок № 49 по вул. Набережна в с. Лука Лохвицького району Полтавської області, який належить померлому 20.02.2016 року [PERSON], не аварійний та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved