Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), щомісячно на строк до завершення ним навчання або досягнення 23-річного віку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу, який 27.04.2016 р. розірвано, вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Син навчається в Конотопському медичному училищі - комунального закладу Сумської обласної ради І рівня акредитації. Навчання потребує додаткових фінансових витрат. Поєднувати навчання і роботу син не має можливості в силу того, що є студентом денної форми навчання. У зв"язку з чим, їх матеріальний стан з сином скрутний, адже вони разом живуть на одну її заробітну плату. Добровільно сплачувати аліменти сину відповідач відмовляється, хоча має таку можливість, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечує задоволенню позовних вимог, згоден на стягнення аліментів лише в 1/6 частині заробітку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що потребує матеріальної допомоги, але при визначенні розміру аліментів покладається на розсуд суду. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а згідно ч. 1 ст. 200 цього Кодексу, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який навчається на 2 курсі в Конотопському медичному училищі - комунального закладу Сумської обласної ради І рівня акредитації по спеціальності "медсестринство", спеціалізація "лікувальна справа" на місцях державного замовлення, на денній формі навчання (а.с. 8, 9). Термін закінчення навчання 30.06.2020 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи свої доводи щодо необхідності стягувати з відповідача аліменти в 1/4 частині, посилається на те, що її матеріальний стан не дозволяє матеріально забезпечити всі потреби сина, оскільки вони разом проживають на одну її заробітну плату. При визначенні розміру аліментів суд, беручи до уваги, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги під час навчання на харчування, одяг, приладдя для навчання та технічне оснащення, а також враховуючи інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов'язком обох батьків є належне утримування своїх дітей, те, що відповідач має непрацездатну матір, яка хворіє, крім того, систематично здійснює матеріальне забезпечення сина, який проживає з ним та перебуває на його утриманні у вихідні дні та коли він перебуває у відпустці, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісяця, до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2020 р., але не більше як до досягнення ним 23 років. Доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісяця позивачка не надала. Крім цього з відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. на рахунок держави.

Outcome: partial