Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

23.06.2020 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що в належному йому будинку з господарськими спорудами залишилася зареєстрованою відповідач, хоча там не проживає більше трьох років, чим створює позивачу перешкоди в користуванні і володінні належним йому житлом. В односторонньому порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач не виявила бажання. А тому в порядку усунення перешкоди в користуванні власністю позивач змушений звернутися до суду. 01.07.2020 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, прийнято до розгляду судом, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 17.09.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] заявила письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити . Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, про час і місце судового розгляду вважається повідомленою вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Встановлено, що позивач у справі, [PERSON] з 02.03.2017 року є власником житлового будинку [ADDRESS] та належних ньому господарських будівель та споруд. Вказані обставини вбачаються з відповідного Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.11-12/. Як слідує з довідок відділу ведення реєстру територіальної громади ЦНАП Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 18.06.2020 року за № 1036, від 25.06.2020 року за № 1083 /а.с. 13,22/ в належному позивачу житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованою відповідач [PERSON] , [INFO] . Однак, як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 18.06.2020 року, складеного депутатом Новоград-Волинської міської ради, зареєстрована [PERSON] , відповідач у справі, більше 3-х років, починаючи з 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Дану інформацію встановлено згідно пояснень сусідів : [PERSON] , [PERSON] /а.с.14/. Також, судова поштова кореспонденція, адресована відповідачу за місцем її реєстрації, повернулася з відмітками "адресат відсутній"/а.с. 29/. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач значаться зареєстрованою в житловому будинку, що належить позивачу, однак не є членами його сім`ї та там не проживає там більше трьох років, в добровільному порядку знятися з реєстрації не виявила бажання, чим порушує право позивача як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. А тому є достатні підстави вважати, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню усі понесені ним витрати,зокрема, сплачений судовий збір.

Outcome: approved