Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

06.11.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив стягнути з [PERSON] акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» на свою користь страхове відшкодування, що становлять витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 3665 грн. 55 коп., стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду (збитки), заподіяну йому внаслідок пошкодження транспортного засо\-бу в дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 2771 гривень, стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 28 серпня 2015 року в 10.00 годин водій [PERSON], керуючи власним автомобілем [NUMBER] по вул. Полтавській в м. Павлоград, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновків ДАЇ та суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] При цьому цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], як володільця джерела підвищеної не\-безпеки, автомобіля «Fiat» д/ц АЕ 7953 НН, була застрахована в [PERSON] акціонерно\-му товаристві CK «ПЗУ Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивіль\-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії AI за № 6934055, виданого 29.08.2014, строком на 1 (один) рік, з 30.08.2014 року по 29.08.2015 року включно, ліміт відповідальності страхови\-ка за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 100 000 грн., при цьому франшиза складає нуль гривень. 29.08.2015 року позивач звернувся до страхової компанії, яка напра\-вила його для оцінки пошкодження до ПП Коновалова. У даного приватного підприємця позивачу було нараховано кошти, які, з їх погляду, вистачало на ремонт автомобіля. Але навіть в даних коштах позивачу було відмовлено. Страхова компанія 30.09.2015 року сплатила даному підприємцю на ремонт автомобіля позивача кошти в розмірі 5500 гривень, яких недостатньо для ремонту. З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу як власнику транспортного за\-собу, автомобіля ВАЗ 21112 д/н АЕ 3749 BT, останній звернувся з відповідною заявою до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 109/2/15 від 11.05.2011 року вартість робіт для повного відновлення транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак АЕ 3749 BT, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 11486 грн. 55 коп. Вартість матеріального збитку спричи\-неного володільцю автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак АЕ 3749 BT, пошко\-дженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 9165 грн., 55 коп. Вказує, що на момент звернення до суду з цим позовом, страхова компанія сплатила позивачу оці\-нену шкоду в частині 5500 гривень, а тому з ПРАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування у розмірі 3665 грн. 55 коп. Оскільки вартість робіт для по\-вного відновлення транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак [NUMBER], пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 11486 грн. 55 коп., вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу, становить різницю витрат з відновлення транспортно\-го засобу з врахуванням зносу і без такого врахування, і складає 2321 грн., що пов'язано з необхідністю використання нових деталей, вузлів та агрегатів під час виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу. Вказані кошти, а також 450,00 грн., сплачені як витрати на експертні послуги оцінювача [PERSON], а всього 2771 грн., просить стягнути з відповідача [PERSON] Також вказує, що позивачу внаслідок винних та неправомірних дій відповідачів, було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушені права власності позивача, який внаслідок пошкодження транспортного засобу зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку завдану позивачу шкоду, позивач перебуває у постійній нервовій та психологічній напрузі, у пригніченому стані, крім того це був його перший і улюблений автомобіль. Від такого стану пост\-раждали крім позивача члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Позивач змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом по ро\-бочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в повному обсязі виконав вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вважає, що вкі збитки, що були спричинені позивачу, повинна відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,. Щодо позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди, то просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що не вважає, що спричинив своїми діями моральної шкоди позивачу,. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства ««Страхова компанія «ПЗУ Україна», в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Також направив до суду письмові заперечення на позов, у яких просив відмовити позивачу у задоволенні всіх позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна». В обґрунтування заперечень посилався на те, що 29.08.2014 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6934055. 28.08.2015 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фіат, державний реєстраційний номер [NUMBER] та транспортним засобом ВАЗ 21112, державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 28.08.2015 року позивач звернувся до ПрАТ СК „ПЗУ Україна" із заявою про настання страхового випадку. Дану заяву було прийнято Страховиком до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. 28.08.2015 Позивачем було надано Заяву, якою прохав здійснити виплату страхового відшкодування по транспортному засобу ВАЗ 21112, державний реєстраційний номер [NUMBER] на рахунок ФОП [PERSON]. Разом з заявою був наданий Рахунок-фактура №КВ-000203 від 28.08.2015 року. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно з Висновком №109/2/15 експертного авто товарознавчого дослідження від 18.10.2015 року коефіцієнт фізичного зносу становив - 0,43. 10.09.2015 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" було підготовлено Висновок за договором АІ/6934055, згідно якого розмір страхового відшкодування становив 5 508,50 грн. Позивач погодився на дану суму страхового відшкодування, свідченням чого є власна розписка позивача. ПрАТ СК "ПЗУ Україна", враховуючи Рахунок-фактури №КВ-0000203 від 28.08.2015 року склало страховий акт № и А 2013101700008/Ь01/01 від 27.11.2013 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі якого було проведено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 5 508,50 грн. Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як було встановлено при розгляді справи, 28 серпня 2015 року в 10 годин 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Полтавській в м. Павлоград, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 року винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], який порушив вимоги п. 10.1 ПДР України (а.с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті дії джерела підвищеної небезпеки, управління автомобілем [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який на праві власності належить позивачу (а.с.8). Відповідач [PERSON] відповідно до полісаАІ/6934055 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ««Fiat» д/н [NUMBER] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 11). Як вбачається із висновку за договором АІ/6934055, вартість відновлювального ремонту була визначена у сумі 7\~250 грн., а розмір страхового відшкодування, із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,43, становив 5 508,50 грн. Позивач погодився із вказаним висновком, про що свідчить його особиста розписка від 16.09.2015 р. на звіті «Із розрахунком ознайомлений, із сумою згоден» (а.с.48). Так сторонами визнано, що позивачем було надано ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву від 28.08.2015 р. та рахунок Рахунок-фактуру №КВ-0000203 від 28.08.2015 року (а.с.46,47). На підставі страхового акту № UА 201508280005/Д01/01 від 25.09.2015 року та розрахунку страхового відшкодування до нього ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було проведено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 5 508,50 грн., шляхом перерахування на рахунок рахунок ФОП [PERSON] (а.с.49-50). Відповідно до ч.1, 2, 5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Керування автомобілем, відповідно до ч.1\~ст. 1187 ЦК України, є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відтак, завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону №1961-ІУ обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Така правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4. Таким чином, відповідно до законодавства України, ПАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна» повинно було відшкодувати позивачу 5 508,50 грн.. матеріального збитку. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно з положеннями п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 36.1. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial