Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Радомишльської міської ради Житомирської області, третя особа без самостійних вимог - [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі земельної ділянки. Позовні вимоги обгрунтував тим, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого [INFO] [PERSON] , яка зареєстрована та проживала у спадковому житловому будинку на час смерті спадкодавця та проживає у ньому на теперішній час. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] та самовільно збудований ним частково на чужій земельній ділянці гараж по [ADDRESS] . [PERSON] відмовляється у добровільному порядку звільнити частину його земельної ділянки по [ADDRESS] розміром 6,15 м х 1,00 м, яка становить 0,00615 га і відновити межу самовільно зайнятої [PERSON] земельної ділянки під гаражем, яка належить йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 2127-0021, виданого 01 листопада 1995 року Радомишльською міською радою Житомирської області. З іншого боку від будинку [ADDRESS] , зі сторони річки Мика , розташована земельна ділянка площею 0,1000 га по [ADDRESS] , яка належить третій особі на стороні позивача - [PERSON] . 07 жовтня 2009 року [PERSON] самовільно переніс свій забор зі своєї сторони на ділянку [PERSON] по всій ширині ділянки, таким чином захопив у неї 0,0008 га (8 кв.м.). 26 січня 2010 року [PERSON] пред`явила до [PERSON] цивільний позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відновлення межі земельної ділянки. 08 листопада 2011 року Радомишльським районним судом Житомирської області винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Радомишльська міська рада Житомирської області, про відновлення межі земельної ділянки, яким позов задоволено. Після розгляду даної справи і проведення судової будівельно-технічної експертизи по даній справі стало відомо, що житловий будинок № [ADDRESS] і господарські будівлі, що належали [PERSON] по [ADDRESS] побудовані ним самовільно і є самочинними. Архівними витягами із рішень третьої особи та кадастровою документацією встановлено, що [PERSON] виділялась земельна ділянка по [ADDRESS], а не по [ADDRESS] . [PERSON] не був законним користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] , тому його дочка [PERSON] не може бути законним користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] . [PERSON] самовільно побудував свій гараж на не виділеній жодній особі земельній ділянці по [ADDRESS] , захопивши частину належної йому земельної ділянки по [ADDRESS] , чим відібрав у позивача 0,000615 га (6,15 м2) землі, здвинувши на один метр по всій довжині гаража по межі його земельної ділянки на відстань 6,15 метрів зі сторони [ADDRESS], (довжина порушеної межі - 6,15 метра, глибина вторгнення - 1,0 метра), причипив його до існуючого гаража позивача, який побудований до 1995 року і зазначений державними органами та органами місцевого самоврядування у Плані зовнішніх меж земельної ділянки його державного акту, виданому 01.11.1995 р. та у Інвентаризаційному плані БТІ. Відповідачка користується спірною нерухомістю на свій розсуд, пересунувши таким чином межу його ділянки, вона як спадкоємиця безпідставно почала користуватися належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою. Позивач не має змоги вільно і доступно користуватись частиною земельної ділянки, яка самовільно зайнята спірним гаражем, обслуговувати свій гараж, від якого відстань до межі має становити відповідно до норм 1,0 метр х 6,15 метрів. Ці порушення розпочав [PERSON] і вони продовжуються [PERSON] та бездіяльністю територіальної громади міста Радомишля. Позивач просив відновити межу земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] , що належить йому на праві приватної власності, беручи за основу дані земельно-кадастрової документації Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 2127-0021 та державної реєстрації прав, шляхом звільнення від самовільно побудованого гаража (від будівельних матеріалів) спадкодавця [PERSON] та його спадкоємиці [PERSON] , з належної йому земельної ділянки (довжиною порушеної межі 6,15 метра і глибиною вторгнення - 1,0 метр), яка розташована у [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] та примикає до земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] , яку не було виділено жодній особі. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву зазначивши, що [PERSON] на підставі рішення №307 від 14.11.1975 року набув право на особисте житлове будівництво та отримав в безстрокове користування земельну ділянку [ADDRESS] площею 600 кв.м., що відповідало нормам діючого на той час законодавства. На цій земельній ділянці [PERSON] побудував у 1976 році будинок, до якого згідно технічного паспорту входить також і гараж. На вказаний житловий будинок з надвірними будівлями [PERSON] отримав 16 листопада 2004 року свідоцтво про право власності. За життя [PERSON] земельну ділянку не приватизував. Доводи позивача про незаконність будівництва [PERSON] житлового будинку та гаража повністю спростовуються поданими доказами. Натомість, позивач протиправно виготовив технічну документацію та захопив у власність частину земельної ділянки, яка знаходиться під гаражем та перебувала у користуванні [PERSON] . Жодного доказу на підтвердження наведених доводів позовної заяви про те, що [PERSON] здійснив захват земельної ділянки (довжиною порушеної межі 6,15 метра і глибиною вторгнення - 1,0 метр), яка знаходиться під гаражем, позивач не надав. Доказом порушення меж зі сторони позивача та захват позивачем земельної ділянки в ході виготовлення технічної документації та внесення даних про земельну ділянку в ДЗК в 2015 році свідчить те, що розміри меж та площа належної позивачу земельної ділянки не відповідає площі та розмірам меж земельної ділянки, які містяться в технічній документації та внесені в ДЗК. Згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 2127-0021, виданого [PERSON] 01.11.1995 року на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , йому було передано земельну ділянку площею 1000 кв.м. згідно з планом. Однак на плані помилково не зазначено збудований [PERSON] гараж довжиною межі 6,15 метра і глибиною вторгнення - 1,0 метр, тобто 6,15 кв.м., які оспорює позивач. Згідно опису меж, вказаних у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЖТ 2127-0021, довжина межі з вулиці становить 20,0 метра, бокові межі довжиною 47,65 метра, межа тильної сторони має довжину 22,0 метра. Таким чином, помноживши середню довжину фронтальної і тильної сторони ділянки (20,0+22,0:2 = 21 м.) на середню довжину бокової сторони (47,65 м.) отримуємо площу ділянки, яка становить 1000,65 кв.м. Тобто вже є очевидні неточності в даних самого Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЖТ 2127-0021, який за вказаних обставин без технічної документації не може вважатися належним та допустимим доказом. Виготовляючи технічну документацію в 2015 році позивач не узгодив межі земельної ділянки з відповідачем, зазначивши в акті передачі межових знаків на зберігання лише те, що суміжник [PERSON] помер, однак на даний час це не заважає йому позиватися до [PERSON] , як спадкоємця. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач [PERSON] подав до суду письмову відповідь на відзив, де вказав, що[PERSON] та його правонаступниці [PERSON] ніколи ніяка площа землі по [ADDRESS] рішенням органу місцевого самоврядування не виділялась. Ділянка № [ADDRESS] знаходиться на відстані більш, як 40 метрів, від захопленої площі розміром 6,15 м2 по [ADDRESS] , яка перебуває у його власностію. [PERSON] самовільно захопив у користування дану ділянку, з одного боку захопив землю площею 0,000615 га зі сторони річки Мила по [ADDRESS] у гр. [PERSON] , та з іншого боку захопив 0,000615 га по [ADDRESS] у нього, а [PERSON] , як правонаступник, уникає відновлення встановлених законом меж, як з одного так і з іншого боку. Крім того, в архівному витязі від 15.10.2010 року, виданому Державним архівом Житомирської області зазначено, що відповідно до рішення № 307 від 14.11.1975 р. виконавчого комітету Радомишльської міської ради депутатів трудящих Житомирської області [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , було надано право на особисте житлове будівництво, виділивши йому в безстрокове користування земельну ділянку [ADDRESS] площею 600 кв.м. Відомостей про виділення земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] не виявлено. Житловий будинок [PERSON] побудований у 1976 році незаконно, гараж був побудований на частково захопленій без його згоди землі. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з"явився. В суді представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Додатково пояснив, що гараж [PERSON] було побудовано більше 20 років назад, про що було відомо позивачу і лише тепер, через декілька років після смерті [PERSON] у позивача виникли вимоги , щодо вказаного гаража. Просив відмовити у задоволенні позову, та вказав , що однією із підстав для відмови є пропуск строку позовної давності. Представник Радомишльської міської ради Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] рішенням Радомишльської міської ради Житомирської області № 163 від 15 березня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 2127-0021, виданого 01 листопада 1995 року Радомишльською міською радою Житомирської області, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить на праві приватної власності 0,1000 га земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначенням якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку ( т. 1 а.с.9-10 ). Позивачем на підтвердження позовних вимог було надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1298 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства гр. [PERSON] , що розташована в [ADDRESS] на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області. У вказаній технічній документації міститься акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 25.08.2015 року, в якому зазначено, що громадянин [PERSON] претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має, а власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, при цьому в акті відсутня підпис суміжного землекористувача [PERSON] та замість підпису вказано " помер"( т.1 а.с. 11-23). Відповідно до Архівного витягу виконавчого комітету Радомишльської міської ради депутатів трудящих Житомирської області від 15.10.2010 року №М/2185-1, наданого позивачем, виконкомом Радомишльської міської ради депутатів трудящихся Житомирської області рішенням № 307 від 14.11.1975 року надано [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , право на особисте житлове будівництво, виділивши йому в безстрокове користування земельну ділянку № 40 (так в документі) по [ADDRESS] площею 600 м2... (т.1 а.с.25). Відповідно до витягу з рішення №307 виконавчого комітету Радомишльської міської Ради народних депутатів трудящих, Радомишльського району Житомирської області від 14 листопада 1975 року [PERSON] виділено в безстрокове користування земельну ділянку [ADDRESS] площею 600 кв.м. ( т. 1 а.с.87). Згідно акту від 27.11.1975 року [PERSON] представником районного техбюро було проведено в натурі відвід земельної ділянки площею 600 кв.м., що розташована в [ADDRESS] ( т.1 а.с.88). 22.06.1976 року районним архітектором було затверджено план земельної ділянки в [ADDRESS] , відведеного рішенням виконкому Радомишльської міської ради № 307 від 14.11.1975 року під будівництво площею 600кв.м. забудовнику [PERSON] ( т. 1 а.с. 89). Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 16.11.2004 року Радомишльською міською радою на підставі рішення виконкому № 310 від 13.10.2004 року, витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5460055 від 16.11.2004 року, житловий будинок № [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності ( т. 1 а.с.86). Технічні паспорта на садибний (індивидуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 30.06.1983 року та 16.11.2004 року свідчать, що будинок побудований у 1976 року ( т.1 а.с.91-96). Радомишльською міською радою Житомирської області 14.05.2015 року було проведено обстеження межі земельних ділянок по [ADDRESS] та встановлено, що неможливо провести встановлення межі земельних ділянок, що розташовані в [ADDRESS] [ADDRESS] , та визначити їх порушення, оскільки відсутні межові знаки зазначених земельних ділянок ( т.1а.с.97). Після смерті [PERSON] спадкоємцем є його донька [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 88/2013. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] на підставі рішення № 307 від 14.11.1975 року виконавчого комітету Радомишльської міської ради депутатів трудящих Радомишльського району Житомирської області отримав право на особисте житлове будівництво та отримав в безстрокове користування земельну ділянку [ADDRESS] площею 600 кв.м., на вказаній земельній ділянці побудував у 1976 році будинок та гараж. На вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в 2004 році [PERSON] отримав свідоцтво про право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] здійснено захват земельної ділянки( довжиною порушеної межі 6,15 метра і глибиною вторгнення -1,0метр), яка знаходиться під гаражем, позивач суду не надав. Технічна документація на земельну ділянку позивача виготовлялась в 2015 році, після смерті [PERSON] , межі земельної ділянки з спадкоємцями [PERSON] не погоджувались, не враховані межі фактичного користування, розміри меж та площа належної позивачу земельної ділянки не відповідає площі та розмірам меж земельної ділянки, які містяться в технічній документації та внесені в ДЗК Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ2127-0021, виданого 01 .11.1995 року на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] було передано земельну ділянку площею 1000кв. м. На плані помилково не зазначено збудований [PERSON] гараж ( довжина межі 6,15м. і глибиною 1,0 м.), так як сам позивач визнає, що слідує з позовної заяви та заперечення на відзиву, що гараж був побудований багато років назад. Згідно опису меж у вказаному Державному акті ( 20,0м.,47,67м. та 22,0м.), то площа земельної ділянки не відповідає площі вказаній в Державному акті, а є більшою. Відповідно до положень Земельного кодексу України власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов"язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, та не порушувати права один одного ( ст.ст. 91,96,103 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що позивач став власником земельної ділянки по [ADDRESS] після того, як земельна ділянка по [ADDRESS] була виділена [PERSON] і на ній був збудований будинок та гараж. Відповідно до повідомлення заступника начальника відділу у Радомишльському районні Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 24.06.2019 року, документація із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відсутня у місцевому фонді Державного фонду документації із землеустрою (а.с.77). Частиною 1 статтів 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно- кадастрової документації. Відповідно до ч.2 ст. 107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної земельної ділянки. Провести судову земельно-технічну експертизу по справі є неможливим через відсутність відповідної документації із землеустрою ( т. 1 а.с.114-115). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] здійснено захват земельної ділянки( довжиною порушеної межі 6,15 метра і глибиною вторгнення -1,0метр), яка знаходиться під гаражем. На підставі ст.ст. 91,96,103,107 Земельного кодексу України та

Outcome: dismissed