Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

17 квітня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що з 31.10.2009 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , про що виконкомом Чапаєвської сільської ради Пологівського району Запорізької області було зроблено відповідний актовий запис №27. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припиненні з січня 2019 року, проживають у різних квартирах та у різних містах. До Василівського районного суду Запорізької області позивачкою [PERSON] подано позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу по цій справі винесено, але наразі не набрало законної сили. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що вона проживає у [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] мешкає у їх спільній квартирі у [ADDRESS] , а їх спільна дитина проживає разом з нею, та відвідує ДНЗ комбінованого типу № 221 «Пілот». Також як зазначає позивачка [PERSON] , вона працює КНП «Міська дитяча лікарня №5» на посаді завідувачем відділенням, ніяких інших доходів вона не отримує, земельних ділянок у своїй власності, грошових вкладів у банках, у тому числі і на депозитних рахунках не має. Вказує, що спільна дитина знаходиться на її повному утриманні та на даний час позивачка [PERSON] відчуває певні матеріальні труднощі, оскільки не може утримувати дитину самостійно. Відповідач [PERSON] працює за кордоном та регулярно за свою роботу отримує прибутки, у тому числі має можливість та зобов`язаний допомагати фінансово своїй неповнолітній доньці, проте у добровільному порядку цього не робить. Тому позивачка [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на її, [PERSON] , [INFO] користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи від дня подання нею позовної заяви до суду і до досягнення повноліття дитино. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте в п.4 позовної заяви міститься прохання розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає, будь-яких заперечень проти позову не має та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.19). Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 жовтня 2009 року виконкомом Чапаєвської сільської ради Пологівського району Запорізької області, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] , відповідач у справі (а.с.10), що відповідачем не оспорюється. Як вбачається з Довідки за вих.№02-10/05 від 07.04.2020 року, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №221 «Пілот» Запорізької міської ради Запорізької області, дитина [PERSON] , 2017 року народження з вересня 2019 року відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №221 «Пілот», який закрито на карантин з 16.03.2020 року по 24.04.2020 року, згідно наказу МОН України від 12.03.22020 року за №392 «Про забезпечення виконання профілактичних та протиепідемічних заходів» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.202 року за №239 (а.с.7). Відповідно до Довідки за №76 від 03.04.2020 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча лікарня» №5» Запорізької міської ради, вбачається, що [PERSON] працює на Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча лікарня» №5» Запорізької міської ради (за сумісництвом) на посаді завідувач відділенням, лікар-педіатр, загальна сума доходу за період з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року складає 21261,28 гривень (а.с.9). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Як вбачається зі змісту позовної заяви, на теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання малолітньої дитини не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст..ст.198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, визначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, проте на теперішній час не працевлаштований, хронічними хворобами відповідач [PERSON] не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на теперішній час на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних документів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем в судовому зсіданні належними та допустимими доказами не доведено, а тому суд вважає, що відповідач на теперішній час має можливість сплачувати аліменти у визначеній позивачкою [PERSON] розмірі, а саме 1/4 частці від заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] повноліття. Та враховуючи ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про матеріальне забезпечення доньки між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітню доньку [PERSON] та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне заявлений [PERSON] позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду, тобто з 17 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2020 року становить 840,80 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved