Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

05.12.2013 року позивач ОСВББ «Град 2011» звернувся до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого вказала, на їх балансі перебуває гуртожиток за адресою: [ADDRESS] перебуває відповідач [PERSON] з її малолітньої дитиною [PERSON] Фактично вказані особи з моменту передачі гуртожитку на баланс позивача, тобто з січня 2011 року, у гуртожитку не проживають, їх речей у кімнаті [NUMBER] немає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]; зобов»язати [PERSON] провести зняття з реєстраційного обліку себе та свого сина, [PERSON]; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача [PERSON] 20.04.2011 року [PERSON], діючи у своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина, [PERSON], звернулася до суду з зустрічним позовом, на обґрунтування якого вказала, що вона з травня 2005 року перебувала у цивільному шлюбі та вела спільне господарство з [PERSON]. Проживали вони в кімнаті [ADDRESS], де були зареєстровані з 24.05.2006 року. На початку 2009 року [PERSON] змінив замки в зазначеній кімнаті, внаслідок чого для неї виникли перешкоди у проживанні за вказаною адресою. Наприкінці липня 2013 року [PERSON] зовсім перестав її пускати до зазначеної оселі, а сам виїхав з неї, віддавши ключі своїй сестрі, [PERSON], яка там проживає зараз зі своїм чоловіком. Посилаючись на положення ст. ст. 64, 71, 72, 125, 132 ЖК України, [PERSON] просить суд зобов»язати ОСББ «Град 2011» надати їй разом з неповнолітнім [PERSON] іншу кімнату у гуртожитку для проживання, у зв»язку з відсутністю іншого місця проживання; зобов»язати ОСІБ «Град 2011» виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS], стягнути з відповідачів понесені судові витрати. У судовому засіданні представники позивача ОСББ «Град 2011» позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. У задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити через їх необґрунтованість. Відповідач [PERSON] свої зустрічні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові. У задоволенні первісного позову ОСББ «Град 2011» просила відмовити за необґрунтованістю вимог. Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, до його початку надали суду заяву / а. с. 92/, в якій просили справу розглянути без їх участі, оскільки вони у кімнаті [ADDRESS], не проживають та не зареєстровані, тому до них не може бути пред»явлено вимогу про виселення. У гуртожитку проживає рідний брат [PERSON], якого вони іноді відвідують. Вказані особи вважають претензії з боку [PERSON] до їх сім»ї безпідставними. Від третьої особи Жовтневого районного відділу служби у справах дітей Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім»ї до початку судового засідання надійшла заява / а. с. 79/ про розгляд справи за відсутності їх представника. Просили вирішити справу на користь інтересів малолітньої дитини. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, до його початку надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги ОСББ «Град 2011» підтримав у повному обсязі / а. с. 118/. У судовому засіданні 07.05.2014 року поясняв,що дійсно проживав з [PERSON] до 2009 року. Сімейного бюджету у них не було, оскільки всі затрати ніс він одноосібно. [PERSON] у той період навчалася в університеті. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи вказана установа була повідомлена належним чином, причину неявки представника суду не повідомила. Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України, якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено наступне. Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Град 2011» зареєстровано як некомерційна організація, що обслуговує домашні господарства / а. с. 10- 12 - копії статутних документів/. Рішенням виконавчого комітету Луганської міської ради від 11.01.2012 року №13/16 гуртожиток [ADDRESS] було передано на баланс об»єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Град 2011» /а. с. 4 - копія рішення, а. с. 5 - 9 - копія акту від 03.03.2012 року прийому передачі житлового комплексу /будівлі гуртожитку [ADDRESS]/ з балансу МКП «Луганськ-Житло» на баланс ОСББ «Град 2011». 15.05.2006 року ВАТ ХК «Луганськтепловоз» було видано ордер №2399 / а. с. 52/ на право зайняття сім»єю з двох осіб житлової площі у гуртожитку [ADDRESS]. Ордер було видано [PERSON] / з зазначенням його квартиронаймачем/ та його дружині [PERSON] Згідно довідок ОСББ «Град 2011» від 06.07.2012 року №55 / а. с. 54/, від 02.12.2013 року №319 / а. с. 14/ за адресою: [ADDRESS], зареєстровано [PERSON] /наймач/, [PERSON] - з 13.04.2005 року та [PERSON], [INFO], - з [INFO]. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] / а. с. 50 - копія свідоцтва про народження/. З акту від 02.12.2013 року, який було складено членами правління ОСББ «Град 2011» / а. с. 13/, вбачається, що в кімнаті [ADDRESS], зареєстровані, однак фактично не проживають з січня 2009 року [PERSON]. Її особистих речей в кімнаті [NUMBER] немає. Рішення про виселення [PERSON] приймала самостійно, добровільно. Після виселення з реєстраційного обліку не знялася. 03.03.2012 року між ОСББ «Град 2011» та [PERSON] було укладено договір відносин наймачів житлових приміщень у гуртожитку та правління ОСББ «Град 2011» / а. с. 69/, предметом якого є регулювання правовідносин між вказаним об»єднанням та [PERSON] щодо користування кімнатою [ADDRESS]. Зазначеним договором передбачено, що за вказаною адресою фактично проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З відповіді Жовтневого РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 06.08.2013 року №7912 / а. с. 55/ на звернення [PERSON] вбачається, що в ході перевірки, що проводилася за її заявою з приводу конфліктної ситуації з родичами її співмешканця, ознак кримінального чи адміністративного правопорушення виявлено не було. 04.02.2014 року членами комісії УКМ Луганської міської ради було складено акт /а. с. 110/ обстеження кімнати [ADDRESS], в ході якого було встановлено, що за вказаною адресою проживає одна особа - [PERSON]. Згідно довідок УДПС в Луганській області від 21.03.2014 року / а. с. 87, 88/ [PERSON] з 23.07.2008 року постійно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] з 21.03.2014 року постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Луганської міської ради від 28.08.2013 року №36/20 / а. с. 67/ було визначено, що вирішення питань, зокрема, щодо ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій та на обмін жилих приміщень, щодо обміну житлових приміщень, - передано до компетенції Управління комунальним майном Луганської міської ради. Суд не приймає як доказ акт від 18.12.2013 року, оскільки він не посвідчений належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони проживають у кімнаті [ADDRESS]. [PERSON] проживає в кімнаті [NUMBER], часто їздить у відрядження. [PERSON] почснила, що разом з [PERSON] проживають його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. Раніше [PERSON] проживав з відповідачем [PERSON], однак 5 останніх років вона у гуртожитку не проживає. Свідок [PERSON] за цей період відповідача взагалі не бачила у гуртожитку, свідок [PERSON] бачила її 1 - 2 рази, у цьому році бачила її 1 раз - днів за 10 до 07.05.2014 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони є батьком та братом відповідача [PERSON] / відповідно/. Коли [PERSON] надавалася спірна кімната у гуртожитку, йому спочатку хотіли надати кімнату у чоловічому гуртожитку, а потім надали цю кімнату, оскільки він тоді проживав з відповідачем [PERSON]. Разом вони проживали [ADDRESS], з 2006 по 2009 роки. У 2009 році [PERSON] вигнав [PERSON] посеред ночі, після цього вона проживає з ними на кв. Южному. Потім вони забрали усі речі [PERSON] Після 2009 року [PERSON] намагалася повернутися до гуртожитку, однак її не пустили. [PERSON] одружився на іншій жінці, проживав в іншому місці, а в спірній кімнаті у гуртожитку проживали його сестра [PERSON] та [PERSON], які не пустили [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживає по-сусідству з ним разом зі своїми батьками та братом в квартирі на кв. Южному приблизно 2 роки, оскільки її не пускають до її кімнати у гуртожитку. 29.04.2014 року свідок разом з нею приїжджав до гуртожитку, однак її не пустили до кімнати. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому /гуртожиток, готель тощо/, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків /усиновлювачів/ або одного з них, з ким вона проживає… Відповідно до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно зі ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік… реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У своїй постанові від 11.07.2012 року, яку було ухвалено у цивільній справі №6-60 цс, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вказала на те, що під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. При цьому слід керуватися положеннями ст. ст. 64, 65 ЖК УРСР, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виниклі в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шусть місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1085 р. №2 „ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" / із змінами і доповненнями/ у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Якщо відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Згідно ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Стаття 116 Житлового кодексу України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виниклі в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність первісного та зустрічного позовів діючому законодавству України, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову ОСББ «Град 2011» та необґрунтованість зустрічного позову [PERSON], оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] якого зареєстровано відповідача [PERSON] та її неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], які, як було встановлено протягом розгляду справи за вказаною адресою не проживають понад 6 місяців, їх речей в кімнаті немає, оплату комунальних послуг [PERSON] не оплачує. Тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у кімнаті [ADDRESS]. Що стосується зауважень відповідача [PERSON] стосовно того, що їй чинилися перешкоди у користуванні кімнатою [ADDRESS], суд вважає цю обставину такою, що не заслуговує на увагу, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2009 року, що не оскаржується відповідачем. Суд вважає встановленим факт, що після 2009 року вона знов стала проявляти інтерес до цієї кімнати лише у січні 2012 року, коли зверталася до МКП «Луганськ-житло» з метою отримання довідки про склад сім»ї / а. с. 53/, тобто по закінченню шестимісячного строку, який передбачений ст. 71 ЖК України, протягом якого при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення. Доказів наявності обставин, які б слугували підставами для суду для продовження цього строку, протягом розгляду справи відповідачем [PERSON] суду надано не було. Клопотань про витребування додаткових доказів не заявлялося. Ухвалюючи таке рішення суд звертає увагу на те, що до міліції з заявою про порушення її права на проживання в спірній кімнаті [PERSON] звернулася лише у серпні 2012 року / а. с. 55/, з позовом до суду про визнання за нею права на проживання у гуртожитку [PERSON] звернулася 20.04.2014 року шляхом подачі зустрічного позову в рамках цієї справи лише після того, як балансоутримувач гуртожитку ОСББ «Град 2011» звернувся до суду з позовом про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням в кімнату [ADDRESS], її та її дитини, яка народилася після того, як [PERSON] припинила своє проживання в цій кімнаті - [INFO]. При цьому у своєму зустрічному позові [PERSON] не заявляє вимог про визнання за нею права на проживання у спірній кімнаті, примусове вселення до неї тощо. Малолітнього [PERSON], [INFO], було зареєстровано за вказаною адресою за місцем реєстрації його матері [PERSON]. Доказів того, що дитина фактично проживала у спірній кімнаті у гуртожитку протягом будь-якого часу, суду надано не було. Фактичним постійним місцем проживання дитини з моменту її народження є квартира за адресою: [ADDRESS], що було підтверджено в судовому засіданні, зокрема, як відповідачем [PERSON], так і свідками з її боку [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відділами (секторами) Державної міграційної служби України на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набуло чинності, вимога позивача ОСББ «Град 2011» в частині зобов»язання [PERSON] провести зняття з реєстраційного обліку себе та [PERSON] задоволенню не підлягає. Даючи оцінку ступеню обґрунтованості зустрічних позовних вимог [PERSON], суд зважає на те, що діючим законодавством України / ст. 61 ЖК України/ передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. В даному випадку [PERSON], заявляючи вимоги про зобов»язання ОСББ «Град 2011» надати їй та її дитині іншої кімнати у гуртожитку для проживання у зв»язку з відсутністю іншого місця проживання, - не надає суду достатньо доказів отримання нею ордеру на проживання в іншому приміщенні гуртожитку окрім спірної кімнати, ордер на яку було свого часу надано [PERSON] з зазначенням її в цьому правовстановлюючому документі членом сім»ї [PERSON] Стосовно вимог [PERSON] про зобов»язання ОСББ «Град 2011» виселити [PERSON] та [PERSON] з кімнати [ADDRESS], суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки в даному випадку, як було встановлено протягом розгляду справи, взагалі відсутній спір, оскільки згідно акту від 04.02.2014 року, який було складено членами комісії УКМ Луганської міської ради, в кімнаті [ADDRESS], проживає [PERSON]. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, в яких підтвердили, що не проживають у спірній кімнаті. На підставі викладеного,

Outcome: partial