Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся\~з позовом\~до ПП «Українська виноробна компанія» про зміну підстав та формування звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.05.2019 року, [PERSON] був прийнятий на посаду менеджера з питань регіонального розвитку до ПП «Українська виноробна компанія», згідно з наказом № 8-к від 06.05.2019 року. 06.07.2020 року [PERSON] була написана заява про звільнення згідно ст. 38 КЗпП України, на ім`я директора ПП «УВК» Вугрова В.В., в якій, він просив звільнити його з займаної посади з 09.07.2020 року. 07.07.2020 року [PERSON] була відправлена вищезазначена заява по Укрпошті рекомендованим листом з описом, але 01.08.2020 року лист було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також [PERSON] була направлена заява на ім`я директора ПП «УВК» Вугрова В.В. від 10.07.2020 року на електронну пошту підприємства з проханням надіслати трудову книжку [PERSON] на вказану в зверненні адресу. В той же час, не отримавши відповіді на звернення до директора ПП «УВК» Вугрова В.В., [PERSON] написав заяву до Головного Управління держпраці Харківській області з проханням перевірки дотримання законодавства про працю ПП «УВК», стосовно [PERSON] . В ході позапланового заходу державного контролю встановлено, що по відношенню до [PERSON] складено акт «Про відсутність працівника на робочому на місці», за підписами головного бухгалтера [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] , директора ПП «УВК» [PERSON] , що [PERSON] відсутній на робочому місті з 09.07.2020 року 10.09.2020 року по Укрпошти, [PERSON] отримав лист від директора ПП «УВК» Вугрова В.В., датований 01.09.2020 роком, в якому зазначалось, 08.07.2020 року, [PERSON] було звільнено із займаної мною посади за прогул без поважних причин на підставі наказу № 43- к від 28.08.2020 року. Копію наказу про звільнення надіслано. Для отримання трудової книжки відповідачем було рекомендовано звернутися до відділу кадрів за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] було звільнено 08.07.2020 року із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі наказу № 43- к від 28.08.2020 року, а акт складено «Про відсутність працівниками робочому на місці», за підписами головного бухгалтера [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] , директора ПП «УВК» [PERSON] , що [PERSON] відсутній на робочому місті з 09.07.2020 року. Розрахунок на день звільнення зі [PERSON] Відповідач по справі не зробив, який мав би зробити нарахувавши йому заробітну плату починаючи за період із червня 2020 року по дату його звільнення. За вказаний період [PERSON] взагалі не отримував заробітної плати, а Відповідач в свою чергу лише обіцяв, що найближчим часом розрахується в повному обсязі, отже [PERSON] і не отримав взагалі заробітної плати за зазначений період. В судове засідання позивач подав клопотання, просив справу розглянути у його відсутності, а також не заперечував проти постановляння заочного рішення. Ухвалою суду\~від 15" січня 2021 р. було відкрито спрощене провадження по справі. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило.\~ Представники відповідача в судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 07.05.2019 року, [PERSON] був прийнятий на посаду менеджера з питань регіонального розвитку до ПП «Українська виноробна компанія», згідно з наказом № 8-к від 06.05.2019 року. 06.07.2020 року [PERSON] була написана заява про звільнення згідно ст. 38 КЗпП України, на ім`я директора ПП «УВК» Вугрова В.В., в якій, він просив звільнити його з займаної посади з 09.07.2020 року. 07.07.2020 року [PERSON] була відправлена вищезазначена заява по Укрпошті рекомендованим листом з описом, але 01.08.2020 року лист було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також [PERSON] була направлена заява на ім`я директора ПП «УВК» Вугрова В.В. від 10.07.2020 року на електронну пошту підприємства з проханням надіслати трудову книжку [PERSON] на вказану в зверненні адресу. Не отримавши відповіді на звернення до директора ПП «УВК» Вугрова В.В., [PERSON] написав заяву до Головного Управління держпраці Харківській області з проханням перевірки дотримання законодавства про працю ПП «УВК», стосовно [PERSON] . В ході позапланового заходу державного контролю встановлено, що по відношенню до [PERSON] складено акт «Про відсутність працівника на робочому на місці», за підписами головного бухгалтера [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] , директора ПП «УВК» [PERSON] , що [PERSON] відсутній на робочому місті з 09.07.2020 року 10.09.2020 року по Укрпошти, [PERSON] отримав лист від директора ПП «УВК» Вугрова В.В., датований 01.09.2020 роком, в якому зазначалось, 08.07.2020 року, [PERSON] було звільнено із займаної мною посади за прогул без поважних причин на підставі наказу № 43- к від 28.08.2020 року. Копію наказу про звільнення надіслано. Для отримання трудової книжки відповідачем було рекомендовано звернутися до відділу кадрів за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1. Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] було звільнено 08.07.2020 року із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі наказу № 43- к від 28.08.2020 року, а акт складено «Про відсутність працівниками робочому на місці», за підписами головного бухгалтера [PERSON] , юрисконсульта [PERSON] , директора ПП «УВК» [PERSON] , що [PERSON] відсутній на робочому місті з 09.07.2020 року. Розрахунок на день звільнення зі [PERSON] Відповідач по справі не зробив, який мав би зробити нарахувавши йому заробітну плату починаючи за період із червня 2020 року по дату його звільнення. За вказаний період [PERSON] взагалі не отримував заробітної плати, а Відповідач в свою чергу лише обіцяв, що найближчим часом розрахується в повному обсязі, отже [PERSON] і не отримав взагалі заробітної плати за зазначений період. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.995 р. №4 зазначає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. У зв`язку із вчиненням Відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення прав, [PERSON] завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст. 23, 216 Цивільного Кодексу України та яка полягає у наступному: -у спричиненому мені тяжкому психологічному шоці у момент, коли [PERSON] дізнався про своє звільнення минулою датою. -в переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень Відповідача, що передували невиконання ним своїх договірних зобов`язань; -у нехтуванні Відповідачем законних прав на відпустку, заробітну плату за договором; -у незаконності дій Відповідача щодо невиконання умов договору стосовно оплати праці, починаючи із червня місяця 2020 року по дату його звільнення; -у використанні Відповідачем свого домінуючого положення, що призводе до вчинення ним протиправних дій які він дозволяє собі здійснювати, з метою використання своїх можливостей для задоволення його власних потреб.

Outcome: approved