Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду про визнання права власності на земельну ділянку та визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування\~позову,\~зазначають,\~що 17\~вересня 2008\~року [PERSON] \~було видано\~Державний акт\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~серії ЯЕ\~№ 230185 на підставі якого йому було виділено у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1.75 га, в тому числі 1.61 га рілля та 0.14 га сінокоси, яка розташована на території Бочаницької сільської ради Гощанського району. У лютому 2012 року право власності на земельну ділянку було переоформлено в порядку спадкування за законом на [PERSON] та [PERSON] . Зазначають,\~що у\~2018\~році звернулися\~до відділу\~у Гощанському\~районі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Рівненській\~області із\~заявою щодо\~надання інформації\~з Державного\~земельного кадастру\~про земельну\~ділянку площею\~1.61\~га/рілля/\~право власності\~на яку\~посвідчено за\~и Державним\~актом на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЕ № 230185 від 17.09.2008 року кадастровий номер 5621280800:03:008:0127. У відповіді відділу у Гощанському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області зазначено, що розробленою ДП Рівненська регіональна філія «Центр Державного земельного кадастру» технічної документацією, земельну ділянку № [NUMBER] в маси №5 площею 1.61 га помилково закріплено за двома громадянами [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та посилаючись на норми права, які закріплені в ст. ст. 14 Конституції України, 152,154 Земельного кодексу, Постанову Пленум Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» №7 просять визнати частково незаконним в частині передачі у власність земельної ділянки розміром 1.61 га Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 230185 кадастровий номер 562180800:03:008:01127 виданий 17 вересня 2008 року Гощанською райдержадміністрацією на ім`я [PERSON] ; Визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1.61 га, яка розташована на території Бочаницької сільської ради Гощанського району; Зобов`язати Бочаницьку сільську раду Гощанського району виділити [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1.61 га, яка розташована на території Бочаницької сільської ради Гощанського району; зобов`язати ДП Рівненська регіональна філія «Центр Державного земельного кадастру» виготовити технічну документацію із землеустрою без оплати послуг за угодою і стягнути на користь позивачів 5840.80 гривень. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 30 березня 2020 року вказану вище позовну заяву залишено без руху надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 02 червня 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2020 року замінено відповідачів - [PERSON] , ДП «Рівненська регіональна філія «Центр Державного земельного кадастру», на належного відповідача - Бочаницьку сільську раду Гощанського району. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про підтримання позовних вимог повністю та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову повністю та просить розглянути справу без їх участі. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ГУ Держгеокадастру у Рівненській області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивачі посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Згідно ч.3ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 вересня 2008 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 230185 на підставі якого йому було виділено у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1.75 га, в тому числі 1.61 га рілля та 0.14 га сінокоси, яка розташована на території Бочаницької сільської ради Гощанського району. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер та на підставі ст. 1261 ЦК України, видано свідоцтво про право на спадщину в рівних долях [PERSON] та [PERSON] на таке майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1.75 га з кадастровим номером 56212808:00:03:008:0127 та кадастровим номером 56212808:00:03:010:0432, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 29 лютого 2012 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Рівненської області. Згідно свідоцтва про право на шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №199395596 та №199395731, вбачається, що за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано спільна часткова власність на земельну ділянку за кадастровим номером 56212808:00:03:010:0432 по Ѕ кожній. Згідно відповіді відділу у Гощанському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 12.12.2018 № П-61/0-0.20-51/134-18 зазначено, що розробленою ДП Рівненська регіональна філія «Центр Державного земельного кадастру» технічної документацією, земельну ділянку № [NUMBER] в маси №5 площею 1.61 га помилково закріплено за двома громадянами [PERSON] та [PERSON] . Вказана інформація\~підтверджується також\~відомостями Державного\~акта на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЕ № 230185\~виданого на\~ім`я [PERSON] \~та Державного\~акта на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЕ № 230182 на ім`я [PERSON] , в який зазначений однаковий кадастровий номер, а саме: 56212808:00:03:008:0127 розміром 1,61 га. Вказана помилка не дає позивачам реалізувати свої права як власника, не можуть належним чином зареєструвати земельну ділянку, присвоїти їй кадастровий номер і як наслідок здати землю в оренду, чим порушується її право власності, передбачене\~ст. 328 ЦК України. Згідно\~ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до\~ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Оскільки оскаржувані рішення прийнято з порушенням закону, вони є незаконними і підлягають скасуванню. Згідно зі\~ст.59 ч.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до\~ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст.ст.3,15\~ЦК\~України кожна особа, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод і інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових відносин. Згідно ст.16ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, що пов`язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. До того ж, видача державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (ч. 1\~ст. 116 Земельного кодексу України\~(ЗК)) підстави є неправомірною, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей\~116,\~118 ЗК України,\~недійсним. Відповідно до ч. 2 ст.152Земельного Кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.2.9наказу Держкомзему\~України №43\~від 04.05.1999\~року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі" заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Відповідно до положень п. 4.1 наказу Держкомзему України №325від 22.06.2009року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів направо власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою»\~виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Виправити вказані помилки у позасудовому порядку у позивачів немає можливості з огляду на те, що відділи Держземагенства (Держгеокадастру) вже втратили свої повноваження щодо видачі, посвідчення, та виправлення помилок у державних актах. Так, Законом України\~«Про державний\~земельний кадастр» припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, раніше видані правовстановлюючі документи на землю залишаються чинними, а відповідно до наказу Держкомзему України №325 від 22.06.2009 року, який діяв до 01.01.2013 року виправлення в державному акті не допускаються. Таким чином, позивач не може належним чином розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Оскільки внести зміни до державного акта про дані щодо розміру земельної ділянки, переданої Позивачу у власність, неможливо, а без державної реєстрації неможливе подальше використання земельної ділянки Позивачем за призначенням, чим порушується її право власності, тому за позивачами слід визнати право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 1,61 га, що розташована на території Бочаницької сільської ради. Щодо визнання визнати частково незаконним в частині передачі у власність земельної ділянки розміром 1.61 га Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 230185 кадастровий номер 562180800:03:008:01127 виданий 17 вересня 2008 року, суд звертає увагу, право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Якщо буде встановлено, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Як встановлено судом, чинним законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як визнання акта незаконним. Таким чином, в цій частині позову слід відмовити. Як вбачається із позовної заяви, саме помилково закріплення за двома особами права власності на земельну ділянку перешкоджає в оформлення права власності на вказану ділянку, а тому у випадку визнання права\~власності на\~вказану земельну\~ділянку судовим рішенням [PERSON] \~та [PERSON] матимуть\~змогуоформити\~право власності\~на вказану\~земельну ділянку\~у встановлений\~законом порядку. На підставі викладеного,

Outcome: partial