Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2002 року по 2018 рік він перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають двоє спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Також обґрунтовує тим, що відповідач мешкає в смт Есмань Глухівського району, має іншу родину та не приймає участі в житті дітей. Тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідача. Просив звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з позивача згідно судового наказу від 20.04.2018 року, виданого Глухівським міськрайонним судом Сумської області, на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання своїх позовних вимог, розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без участі відповідача. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6, 7), яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на „ [PERSON] " (а.с. 24). Відповідно до ч.ч. 1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати (далі - СК України), батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За ст. 180 батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовим наказом, виданим Глухівським міськрайонним судом Сумської області від 20.04.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5). Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України), якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно довідки виконавчого комітету Глухівської міської ради № 2310 від 03.12.219 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: дружину [PERSON] , сина [PERSON] , доньку [PERSON] , пасинків [PERSON] , [PERSON] та падчерку [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки Глухівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 № 01-12/586 від 29.11.2019 року [PERSON] має доньку [PERSON] , ученицю 5-Г класу, та сина [PERSON] , учня 9-Б класу, однак їх мати [PERSON] не бере участі у вихованні дітей - не відвідує батьківські збори, не цікавиться їх шкільним життям, не спілкується з вчителями (а.с. 9). З огляду на вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також з урахуванням того, що на час розгляду справи судом діти мешкають разом із батьком, отже, після набрання рішенням суду про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, змінилися обставини, що впливають на звільнення від аліментів, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід звільнити від сплати аліментів, які стягуються з нього згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду від 20.04.2018 року. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн (а.с. 1). У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384,20 грн. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, решта сплаченого судового збору в сумі 384,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved