Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

15.02.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користування власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власницею двокімнатної ізольованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 12 серпня 2011 року, договір № 357657. (Витяг з державного реєстру правовідносин № виписки 10255249, виписка про державну реєстрацію прав КП «БТІ» від 05.09.2011 року, номер виписки 31186746). Відповідачка по справі рідна дочка, яку позивач відразу після придбання квартири зареєструвала за даною адресою. Однак, не дивлячись на реєстрацію в квартирі [PERSON] не проживала в ній жодного дня, вона останні вісім років постійно проживає в Італії. 20 грудня 2018 року [PERSON] підписала довіреність і завірила її консулом генерального консульства України в [PERSON] . Вказану довіреність прислала для того, щоб позивач могла її виписати з квартири, де вона зареєстрована в місті Харкові . Проте, оскільки відсутній оригінал паспорта громадянина України відповідача у справі, у знятті з реєстрації було відмовлено. Приїхати в Україну, для того, щоб виписатися з квартири відповідачка не має можливості. Відповідач не користується житлом та не приймає участь в спільному побуті. Відповідач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки відсутня за адресою реєстрації понад 1 рік, а саме 8 років. Зазначила, що реєстрація відповідача в квартирі впливає на розмір оплати комунальних послуг, що підвищує її витрати та значно обмежує законні права. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 березня 2019 року ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 25 червня 2019 року підготовче провадження по зазначеній цивільній справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали відповідні пояснення. Також зазначили, в зв`язку з неявкою в судове засідання Відповідача, від якого не надійшло заяви про причини неявки та заперечень на позов, на підставі ст. 280 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у лютому 2018 року, на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що "розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Департаменту реєстрації Харківського міської ради до судового засідання не з*явився про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надали заяву, якою просили розглянути справу за позовом [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю у відповідності до норм матеріального та процесуального права без участі представника Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Під час розгляду справи були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем по справі вона знайома. Свідок зазначила, що відповідачка їй племінниця, тому добре її знає. В квартирі не мешкає, постійно проживає в Італії приблизно 16 років. Про будь-які конфлікти в сім*ї їй не відомо, в квартирі дві кімнати та вона часто буває в гостях у позивача. Речі відповідачки в квартирі відсутні. Свідок [PERSON] , пояснив, що з позивачем по справі він знайомий, це його бабуся, а відповідачка - мати. [PERSON] мешкає в Італії та він постійно з нею спілкується телефоном. Проти зняття її з реєстрації вонанезаперечує, але за браком часу та можливостей не може приїхати особисто. Конфліктів в сім*ї не було, на теперішній час в квартирі відповідачка не буває. Суд, заслухавши думку позивача, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі -продажу від 12.08.2011 року посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі № 4531 - [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта від 04.08.2011 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , квартира складається з двох кімнат, знаходиться на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, має житлову пощадь 33,1 кв. м., в тому числі одну кімнату - 15,9 кв. м., другу кімнату-17,2 кв. м., кухню площею - 5,4 кв. м., вбиральня 1,1 - кв. м., ванна - 2,2 кв. м., коридор - 5,5 кв. м. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , [INFO] , виданого Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області, остання зареєстрована в [ADDRESS] з 05.10.2011 р. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , [INFO] , виданого Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області, остання також зареєстрована в [ADDRESS] з 28.09.2011 р. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.02.2019 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 05.10.2011 року та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивачем в якості доказу було надано довіреність від 20.12.2018 року посвідчену в м. Мілан, Італійської Республіки консулом Генерального консульства України в [PERSON] [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 4363н, згідно якої [PERSON] , [INFO] „ паспорт громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER], виданий 08.04.2014 р. реєстраційний номер облікової картки платника податків № [NUMBER] , зареєстрована за адресою в Україні: [ADDRESS] , тимчасово проживаю в Італійській Республіці, уповноважила [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; зареєстрована за адресою в Україні: [ADDRESS] правами, діяти від її імені, серед яких і - в органах реєстрації актів цивільного стану, в ДМС України для оформлення всіх необхідних документів, зокрема, реєстрації її (прописки) та зняття її з реєстрації (виписки). Позивачка 05.04.2019 р. звернулася на підставі наданої їй довіреності до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради з вимогою про зняття [PERSON] , [INFO] з реєстрації. 05.04.2019 р. [PERSON] отримала роз*яснення підстав відмови у знятті з реєстрації місця проживання, а саме, що [PERSON] , в особі представника [PERSON] . відповідно до абзацу 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 207, не подала необхідних документів або інформації, а саме: всупереч абзацу 13 пункту 26 Правил, відсутній документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується також відповіддю Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 22.02.2019 р. № 908/119-59/01-2019 згідно якої за результатами вжитих заходів встановлено, що гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично не мешкає, а перебуває закордоном. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, реєстрація відповідача порушує його права, створює для нього матеріальні складнощі, бо він змушений переплачувати вартість комунальних послуг, факт реєстрації відповідача у квартирі позбавляє його можливості розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратили право користування квартирою. Крім того, суд роз*яснює, що в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, наступають наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. Тобто, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved