Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

12 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 22 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №32.. В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу у них 19 листопада 2013 року народилася дочка [PERSON] [PERSON]. На протязі подружніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Почуття любові та дружби втрачені, сім»я розпалася, шлюб носить лише формальний характер, подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе та суперечитиме її інтересам. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила постановити рішення про задоволення позовних вимог. В судове засідання відповідач, не зявився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с.20). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 22 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №32 (а.с.4). Від шлюбу у сторін по справі 19 листопада 2013 року народилася дочка [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження серії 1-СГ №384494 виданого 22.11.2013 року, яка в даний час проживає разом з матір"ю (а.с.5). Сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сімї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про присвоєння їй прізвища [PERSON], то такі на думку суду є безпідставними, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача та позивача.

Outcome: partial