Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

27 жовтня 2014 року, [PERSON], звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] р. на спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки, площею 0,1498 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер : 5123755100:02:001:0036), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] і належала померлій [INFO] р. [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2007 р. (реєстр. № 9474), мотивуючи це письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що вищевказаний державний акт, виготовлений на ім`я спадкодавця не зареєстрований у встановленому законом порядку. 29.10.2014 р. до суду звернулася [PERSON] із аналогічним зустрічним позовом до своєї сестри [PERSON], в якому з тих самих підстав, просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] р. на спадкове майно у вигляді ? частини земельної ділянки, площею 0,1498 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер : 5123755100:02:001:0036), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS]. В судове засідання представниця позивачки за своїм позовом [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, однак надала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов довірительки [PERSON] та визнала зустрічний позов [PERSON] і посилаючись на ст. 158 ЦПК України і просила суд, слухати справу без її участі (а.с. 17,50). Відповідачка і позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, але надіслала до суду заяву, в якій повністю підтримала свій зустрічний позов, просила його задовольнити, визнала первісний позов своєї сестри [PERSON] до неї, і просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 47). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що обидві позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У відповідності до приписів ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у томі числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Суд встановив, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. - яка є матір`ю сторін по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2013 р. та свідоцтвами про народження сторін, відкрилася спадщина у вигляді : житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2008 р., виданого на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 17.10.2007 р. (реєстр. № 9472) та земельної ділянки, площею 0,1498 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (кадастровий номер : 5123755100:02:001:0036), яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] і належала померлій [INFO] р. [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2007 р. (реєстр. № 9474) (а.с. 5-8,10,17-19,31-33). Після смерті своєї матері, сторони по справі своєчасно прийняли спадщину, шляхом подачі відповідних письмових заяв на ім`я нотаріуса та проханням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно від 25.09.2013 р. та кожна з них отримала свідоцтво про право на спадщину за законом по ? частці кожна вищевказаного спадкового будинку від 23.07.2014 р. (а.с. 23,24,42,44). Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, сторонам було відмовлено у зв'язку з тим, що вищевказаний державний акт, виготовлений на ім`я спадкодавця [PERSON] не був зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с. 10). З матеріалів позову вбачається, що спадкову земельну ділянку, спадкодавець [PERSON], яка померла [INFO] р. придбала за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2007 р. (реєстр. № 9474), на підставі якого, у встановленому законом порядку отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, який за життя, не зареєструвала належним чином. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки - дійсно підтверджується вищевказаним державним актом, виданим на ім`я спадкодавця, однак не зареєстрований належним чином, що відповідає вимогам ст. 1218 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рідні сестри [PERSON] та [PERSON] є законними спадкоємицями першої черги після смерті своєї матері в порядку ст. 1261 ЦК України, а тому, обидва позови слід задовольнити та за [PERSON] та [PERSON] - слід визнати право власності на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом по ? частці за кожною.

Outcome: approved