Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

23 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Вирівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] загальною площею 29,6 метрів квадратних та господарських будівель, яку позивач має намір прийняти. Позивач разом з спадкодавцем на момент смерті не проживав, з заявою про прийняття спадщини у шести місячний строк до нотаріальної контори не звернувся, в зв'язку з чим просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. [PERSON] пояснила, що на даний час позивач має намір прийняти спадщину, яка залишилась після матері, а саме : житловий будинок, розташований по [ADDRESS] загальною площею 29,6 метрів квадратних та господарських будівель, в зв'язку з чим є необхідність визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який позивачем пропущено. Крім того, зазначила, що позивач, як єдиний спадкоємець фактично вступила в управління і володіння майном, оскільки підтримує спадковий будинок в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку. В обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку [PERSON] пояснила, що позивач пропустив встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини з різних причин, ймовірно, через відсутність коштів. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав письмову заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Надані позивачем копії свідоцтва про народження на ім'я [PERSON] та свідоцтва про укладення шлюбу між нею та [PERSON] , доводять, що матір"ю позивача є [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] року на підтвердження чого позивачем надана копія свідоцтва про смерть. Таким чином, позивач дійсно є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті матері . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 525 ЦК України 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадщина в зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася [INFO] року. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок, розташований по [ADDRESS] загальною площею 29,6 метрів квадратних та господарські будівлі. Як встановлено судом, [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном, несе всі витрати по будинку, підтримує спадковий будинок в належному стані, обробляє присадибну ділянку, користується врожаєм, який нею вирощується на присадибній земельній ділянці. Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Поряд із цим, із змісту ст. 590 ЦК України 1963 року, в якій зазначено, що спадкоємці можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, вбачається, що дана норма не містила обов'язку спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно і залежало від їх розсуду. При цьому, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, що прийняли спадщину, строком не обмежена. Таким чином, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене, оскільки позивач прийняла спадщину в один із способів встановлених ст.549 ЦК України 1963 року (вступ в управління та володіння спадковим майном), суд вважає позовні вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Вказана позиція підтверджується також Листом ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому зазначено, що: «У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні». Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. На підставі наведеного, ст.ст. 525,548,549,590 ЦК України 1963 року,

Outcome: dismissed