Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

08 жовтня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 4-6). Позивачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів в судове засідання, про що суду надали відповідну заяву (а.с. 50). Третю особу:\~орган опіки\~та піклування\~Лиманської міської\~ради Донецької\~області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; третьою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення заяви представником органом опіки та піклування Лиманської міської ради висловлено не було. Відповідач [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 53), в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про правона спадщину за законом від 22 червня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. та зареєстрованого в реєстрі на номером 1878 є власниками (1/2\~частки кожна) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), що також підтверджується наданими позивачами: копіями Витягів про державну реєстрацію прав КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ № 34722371 та № 34722314 від 05 липня 2012 року (а.с. 15, 21), та копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182513917 та № 182519325, сформованих 26 вересня 2019 року (а.с. 24, 26). Згідно довідки № 5040 від 19 вересня 2019 року, виданої відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради, у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачі: [PERSON] та [PERSON] , а також відповідач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Відповідач [PERSON] є дружиною, а малолітня [PERSON] , 2007 року народження, є донькою сина позивача [PERSON] та відповідно брата позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 28 квітня 1982 року (а.с. 37), копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 травня 2019 року (а.с. 41), копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2007 року (а.с. 42). Відповідач [PERSON] та її малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , у будинку за адресою: [ADDRESS] ,\~ з жовтня 2015 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають у будинку належне їм майно, їх особисті речі в будинку відсутні, про що 25 вересня 2019 року був складений відповідний акт (а.с. 29).. Вона разом з дитиною фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Поважними причинами відсутності члена сім`ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 22 червня 2019 року у позивачів виникло право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач з малолітньою дитиною протягом тривалого часу користувалася вказаним житловим приміщенням, але вже більше чотирьох років відсутні за адресою реєстрації. Власникам належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Що стосується прав малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід зазначити, що Органом опіки і піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради було надано суду висновок № 30 від 11 жовтня 2019 року "Про можливість визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням", в якому зазначено, що 10 жовтня 2019 року службою у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , в ході якого встановлено, що малолітня [PERSON] , 2007 року народження, за вказаною адресою не проживає, особисті речі малолітньої [PERSON] в будинку відсутні. Тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради вважає за можливе визнати малолітню [PERSON] , 2007 року народження, такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] \~та малолітньої\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved