Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

25.10.2012р. між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро» на [PERSON] укладений кредитний договір № 2203751448501-А-UAH. За умовами договору [PERSON] отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 96\~000,00 грн. на 60 місяців з відсотковою ставкою 0,01% річних. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику, з урахуванням його платоспроможності споживчий кредит на придбання автомобілю, а також непоновлювальну відкличну кредитну лінію на оплату страхових платежів у випадку і в порядку передбачених в п.3.3.10 даного договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати, та повернути кредит та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п.2.4 та 2.5 кредитного договору. Відповідно до п.2.4.2 Кредитного договору, у разі прострочення повернення кредиту діюча відсоткова ставка за користування одержаним кредитом, зазначена в м.2.4.1 або часткою кредиту в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, збільшується на 10 відсотків річних. Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячні комісійні винагороди за видачу та супроводження кредиту у розмірі 0,99 % від початкової суми кредиту. Відповідно до п.3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит згідно встановленого графіку погашення кредиту щомісячно з 1-го по 10-те число місяця включно, з остаточним погашенням 24.10.2017 року сплатити нараховані відсотки та комісії за цим договором шляхом внесення готівки в касу, або перерахування банку грошових коштів на рахунки, визначені п.2.10.1 відповідно до встановлений строків. Погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування згідно встановленого графіку погашення кредиту, що встановлюється в сумі рівній 1/12 сумі страхового платежу, розмір якого буде визначатися Договором страхування або додатковою угодою до Договору страхування або платіжною вимогою від страховика, щомісячно з 1-го по 10-те число місяця включно з остаточним 24.10.2017р. Згідно з ч. 1ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 25.10.2012р. між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро» на [PERSON] укладений кредитний договір № 2203751448501-А-UAH. За умовами договору [PERSON] отримав кредит на придбання автомобіля в сумі 96\~000,00 грн. на 60 місяців з відсотковою ставкою 0,01% річних. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 01.06.2019р. заборгованість за кредитом складає 110\~385,02 грн., з яких: 54\~284,25 грн. заборгованість за кредитом, 27,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 56\~073,60 грн. заборгованість за комісією. Суд погоджуєтсья з розрахунком заборгованості за тілом кредиту 54\~284,25 грн., та по процентам за користування кредитом 27,17 грн. і вважає, що позовні вимоги, в цій частині, підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення комісії в сумі 56\~073,60 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Крім того, за змістом статей\~11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цьогоЗакону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 27.12.2018р. по справі 695/3474/17 від 27.12.2018р. справа № 695/3474/17. Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). На підставі вищенаведеного, суд вважає, що вимоги банку в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 56\~073,60 грн. задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 01.06.2019р. у розмірі заборгованості за кредитом 54\~284,25 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 27,17 грн. У відповідності з вимогами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подачу позову Банком покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 04.06.2019 року (а.с.4), а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню судовий збір у розмірі 945,17 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial