Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

03.12. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання. Позивач у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача у свою користь 64 900 грн. основного боргу; 3 % річних в сумі 4 543,00 грн.; 2 920, 50 грн. інфляційних; судові витрати покласти на відповідача. Позивач, у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог, покликається на наступні обставини: 22.05.2012 року відповідач [PERSON] позичив у позивача 5 000 дол. США., зобов'язавшись повернути борг до 28.05.2012 року. У вказаний термін борг повернуто не було. На вимоги позивача повернути суму боргу відповідач відмовляється від повернення. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за результатом розгляду заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що 30.08. 2012 року [PERSON] дана розписка [PERSON] /а.с. 2/ із рукописним текстом наступного змісту: "Я, [PERSON], зобов'язуюсь перед [PERSON] про повернення 5 000 тисяч доларів США в строк до 31 серпня 2012р.» За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 30.08. 2012 року [PERSON] від [PERSON] коштів у розмірі 5 000,00 дол. США доведений повністю. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 5 000, 00 дол. США. були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 30.08. 2012 року сторонами де дотримано форми такого договору. Проте на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлена розписка відповідача зазначена вище. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов'язання. Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 30.08. 2012 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документа - розписки відповідача від 30.08. 2012 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 5 000, 00 дол. США підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Сума заборгованості в іноземній валюті у відповідності, ч. 2 ст. 533 ЦК України, підлягає стягненню у гривневому еквіваленті. Тому, відповідно до Розпорядження від 17.09. 2014 року № 260/1. LVA1 заборгованість відповідача перед позивачем у гривневому еквіваленті складає 64 000 грн. (5 000 х 12,8). Відтак, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Заявлені позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача в користь позивача 3 % річних в сумі 4 543,00 грн.; 2 920, 50 грн. інфляційних задоволенню не підлягають, виходячи з наступного: згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем та його представником всупереч зазначених вище процесуальних норм закону не доведено перед судом розмір 3 % річних та інфляційних від основної суми боргу та не надано суду розрахунку зазначених сум. У відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved