Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

12 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовом про усунення перешкод в користуванні майном та просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: Рівненський район, смт.Оржів, вул.Центральна, 41, шляхом зобовязання Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненскої області у десятиденний термін, з дня набрання рішення законної сили, зняти паркан на земельній ділянці, яка була виділена рішенням Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 07.10.2016 року за № 203, та не чинити йому перешкоди у користуванні, вільному проході та проїзді до житлового будинку, який належить йому на праві приватної власності, також просить стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 31.10.2016 року біля його земельної ділянки зі сторони виїзду з його двору Оржівською селишною радою, без дотримання вимог добросусідства, розпачалося встановлення бетонних секцій паркану на земельній ділянці, що є суміжною до його земельної ділянки та закриває йому виїзд з його будинковолодіння. Зазначає, що Оржівською селищною радою Рівненського району було прийняте рішення від 07 жовтня 2016 року за № 203 «Про виділення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», в наслідок чого він не може заїхати та виїхати із свого подвіря на дорогу, виїзд на котру йому передбачив районний архітектор в 1993 році, оскільки на сьогодні вона (дорога) перегороджена парканом Оржівською селищною радою Рівненського району. 02 березня 2017 року представником відповідача [PERSON] подано заперечення на позовну заяву [PERSON], в якому вказано, що відповідач вважає, що позовні вимоги позивача являються незаконними, безпідставними та необгрунтованими, оскільки до плану земельної ділянки позивача самостійно зроблений проїзд, і він не є дорогою загального користування. Вказують, що згідно Генеральних планів смт.Оржів станом на 1971 рік і станом на 2015 рік дороги, на яку посилається позивач не було та немає, оскільки, навколо земельних ділянок позивача існують дві дороги загального користування (вул.Центральна). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та підтвердила всі обставини, описані в позовній заяві. Представник Оржівської селищної ради Рівненського району в судовому засіданні повністю заперечила позовні вимоги [PERSON], вказали, що в Генеральному плані смт. Оржів Рівненського району від 1971 року та від 2015 року, визначені дороги загального користування, відтак в даних планах дороги (вулиці), на які посилається позивач немає, а з двох протилежних сторін його будинковолодіння та землекористування знаходиться дві дороги загального користування по вул. Центральній. Представник відповідача звернула увагу суду на те, що 21 серпня 2007 року було розглянуто заяву [PERSON] на сесії Оржівської селищної ради Рівненського району про відведення земельної ділянки для проїзду до власної присадибної ділянки та не було відведено земельної ділянки для проїзду до будинковолодіння. Рекомендовано [PERSON] зробити заїзд з вулиці Центральної, так як усі сусідні жителі мають заїзди із вулиці Центральної. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. В судовому засіданні залучений до розгляду справи спеціаліст [PERSON], яка працює начальником госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро при головному архітекторі Рівненського району, пояснила, що на Генеральному плані селища Оржів спірної дороги немає, але фактично вона була і нею користувалися, оскільки ця дорога слугувала для доїзду до новобудов, а в період затвердження нового Генерального плану селища Оржів [PERSON] необхідно було звернутися у селищну раду з заявою про затвердження дороги біля вїзду до його будинку. [PERSON] як свідок, в судовому засіданні показав, що він побудував житловий будинок та господарські будівлі, зробивши вїзд до будинку згідно затвердженого архітектором плану забудови земельної ділянки. Просив суд звернути увагу на те, що на затвердженому плані забудови земельної ділянки дорога була., так само ця дорога зазначена в Державному акті на право власності на земельну ділянку. З огляду на ці обставини, він не вбачав необхідності участі в громадських слуханнях по затвердженню нового Генерального плану селища Оржів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін, суд прийшов до наступних висновків. \~ [PERSON] відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №\~287875, належить земельна ділянка площею 0,1395 га цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Центральній, 41 смт. Оржів та до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 287876 земельна ділянка площею 0,1315 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно плану забудови земельної ділянки смт. Оржів, вул. Центральна, 41, який виконано на підставі рішення Оржівської селищної ради народних депутатів та погоджено районним архітектором в 1993 році, на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 грудня 2012 року та проходить вулиця (дорога) загального користування. Згідно плану забудови земельної ділянки смт. Оржів, вул. Центральна. 41 та державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 287875 та серія ЯД № 287876, по земельній ділянці, що виділилася рішенням Оржівської селищної ради від 07.10.2016 року за № 203, має проходити дорога (вулиця), на яку районним архітектором ще в 1993 році було передбачено\~ виїзд з подвіря власного будинку позивача, що і відповідає державним актам на землю, оскільки відповідно до опису меж вказаної ділянки, від точки «А» до точки «Б», від точки «А» до точки «Г», та плану забудови земельної ділянки там має бути вулиця (дорога). На земельній ділянці виділеній рішенням Оржівської селищної ради від 07.10.2016 року за № 203 збудований паркан, і ворота будинку [PERSON] виходять у дір даної земельної ділянки. На даний час позивач не може належним чином користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки йому вчиняються перешкоди у вільному доступі до воріт будинку, що є порушенням його права власності. Судом встановвлено, що позивачем з дотриманням вимог плану забудови земельної ділянки було здійснено будівництво житлового будинку та дотримано визначені норми. Житловий будинок та господарські будівлі на земельній ділянці в смт.Оржів по вул.Центральній, 41 Рівненського району Рівненської області будувалися та розміщувалися відповідно до вимог плану забудови земельної ділянки, виїзд з будинку передбачався на вулицю, як того вимагав районний архітектор. Зробити виїзд на вулицю Центральну на даний час неможливо, оскільки там проходять комінікації (колишня теплотраса з тепловим вузлом, напірний каналізаційний колектор, тощо). Інша дорога, на яку посилається відповідач, є дорогою, яка суміжна до земельної ділянки з сільськогосподарським призначенням та належить [PERSON], зробити з неї заїзд до будинковолодіння [PERSON] є неможливим. Представник відповідача вказала, що на одинадцятій сесії Оржівської селищної ради від 21.08.2007 року [PERSON] було відмовлено у відведенні земельної ділянки для проїзду до власної присадибної ділянки, але чому було відмовлено і з яких підстав не повідомила і даного рішення не надала. На даний час [PERSON] з боку Оржівської селищної ради вчиняються перешкоди у вільному доступі до його земельної ділянки, оскільки дорогу, котрою він користувався для заїзду до власного будинку було загороджено бетонним парканом. [PERSON] не може належним чином користуватися своєю земельною ділянкою, що є порушенням його права власності, оскільки йому вчиняються перешкоди у вільному доступі до воріт його власного будинку. Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень'" його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. \~ Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття паркану є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved