Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

03 листопада 2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2002 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], видане 01 лютого 2003 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За частиною 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів щодо наявності у нього інших неповнолітніх дітей або непрацездатних членів сім'ї не надав. Підстав про звільнення відповідача від обов'язку утримувати неповнолітню дитину судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved