overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою і просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, житловий будинок та господарські споруди, інвентаризаційною вартістю 50123 грн., що знаходяться по [ADDRESS]. Позивач посилається на ті обставини, що [INFO] померла її тітка, [PERSON]. Ще за життя її тітка на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все майно заповіла їй, [PERSON] Цей заповіт не змінювався і не скасовувався про що свідчить відмітка на ньому. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадковим майном є житловий будинок та господарські споруди інвентаризаційною вартістю 50123 грн, які знаходяться по [ADDRESS]. Вона бажає користуватись житловим будинком і господарськими спорудами та зареєструвати право власності на вказану нерухомість. Однак перешкодою є те, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи, які засвідчують право власності, і тому змушена звертатися з позовом до суду. [PERSON] подала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник Сапогівської сільської ради також подала до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника Галицької міської ради. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені доводи позивачки та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла тітка позивачки, [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть. З копії заповіту посвідченого 28 жовтня 2005 року виконавчим комітетом Сапогівської сільської ради вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла позивачці, [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. В даний час остання бажає оформити свої права на спадкове нерухоме майно після смерті тітки. Однак через те, що відсутні необхідні правовстановлюючі документи, які засвідчують право власності, вона не може цього зробити і змушена звертатися з позовом до суду. Виконком Сапогівської сільської ради щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно не заперечує, про що свідчить письмова заява. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 317, 319, 392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, яка розташована на території Качалівської сільської ради. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 24 листопада 1997 року помер - [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис за № 92, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ № 083511, виданим Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 24 листопада 1997 року. За життя [PERSON], працював у КСП «Агрофірма Мурафська» с. Качалівка Краснокутського району Харківської області. Відповідно до Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" члени КСП «Агрофірма Мурафська», були включені до списку додатку до державного акту про право колективної власності на землю по КСП „Агрофірма Мурафська Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, проте [PERSON] до вказаного додатку до списку не було включено з невідомих причин, проте в подальшому Краснокутською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження №14 від 20 січня 2000 року «Про надання дозволу на виготовлення земельних сертифікатів на земельну частку (пай) пропущеним членам КСП «Агрофірма Мурафська» Качалівської сільської ради. Згідно вказаного розпорядження,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрований 17.11.2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, запис за № 1259. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву про можливість розгляду справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів відповідно до ст. 224 ЦПК України з винесенням заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім"ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою, і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.11.2007 року в Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1259, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). За твердженням позивача спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, на примирення позивач не згодна та наполягає на розірвання шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.08.2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 261. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутні довіра, взаєморозуміння в сім'ї. Сторони припинили спільне проживання з березня 2017 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім'ї між ними не можливо, шлюб носить лише формальний характер. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що сторони перебувають з 16.08.2012 року у зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області шлюбі, актовий запис № 261. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та виховується позивачем. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Майнового спору сторонами не заявлено. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачу, за її заявою, відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 06.03.2004 року. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з [PERSON] припинені з грудня 2015 року через наявність різних характерів, різних поглядів на життя та виховання дітей. Вважає, що через втрату почуття любові та поваги , збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . В судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки вважав за необхідне зберегти родину. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться у шлюбі з 06 березня 2004 року (а.с.7). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] , 09.02. [INFO] (а.с.8,9). Сторонами не оспорювалося, що останній час сімейне життя погіршилося, через різні погляди на життя. В ході розгляду справи судом, відповідно до ухвали від 05 жовтня 2016 року, було вжито заходи до примирення подружжя, які виявилися безрезультатними. Позивачка , відповідно до її пояснень наданих в судовому засіданні , наполягала на тому , що вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з відповідачем через втрату почуття любові та наявність різних поглядів на шлюб та сім"ю. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька-[PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження доньки батьком зазначений [PERSON] Відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню дитини, донька повністю перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу відповідач не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти. Позивач подала до суду заяву , в якій зазначила, що просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує,просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 вересня 2004 року . Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька-[PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Донька проживає з позивачем. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів і задовольняє позов, стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з [PERSON], в обгрунтування своїх вимог пояснила, що від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Відповідач проживає окремо від неї та донька, донька знаходиться повністю на її утриманні. З 25.08.2011 року по 30.06.2016 року вона навчається та навчатиметься на денному відділенні Херсонського національного технічного університету, стипендію не отримує. Так як донька проживає з нею та продовжує навчання, просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього дочки [PERSON], 1993 р.н. на період її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з 01.04.2014 року по 30.06.2016 року включно. В судовому засіданні представника позивача не з"явилася, однак надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог, справу просив розглядати у його відсутності. Суд вважає можливим у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв"язку із неявкою сторін судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1992 року, який у 2010 році року було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З довідок виданих Федорівською сільською радою Білозерського району Херсонської області вбачається, що [PERSON] на території сільської ради майнового, земельного паю, ділянки для ведення особистого сільського господарства не має. Згідно довідки виданої Херсонським національним технічним університетом [PERSON] дійсно навчається на денному відділенні на ІІІ курсі. Зарахована до навчального закладу згідно Наказу №397 від 25.08.2011 року з терміном навчання з 25.08.2011 року по 30.06.2016 рік. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки сторони не досягли згоди про добровільне утримання, суд вважає стягнути кошти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання (аліменти) в судовому порядку у частці від доходу її батька. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів ) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. [PERSON] вказує , що діти перебувають на його утриманні, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить його в тяжкі матеріальні умови. Підтримавши позов в суді [PERSON] просить вимоги задоволити в повному обсязі, оскільки діти, перебуваючи на його утриманні, потребують матеріальної допомоги з боку матері. Зазначає , що він є пенсіонером і його дохід складається з призначеної пенсії по інвалідності та тимчасових заробітків. Дружина в жовтні 2015 року виїхала на роботу в м. Київ , однак матеріальної допомоги на двох дітей , які перебувають на його повному утриманні, не надає . На даний час [PERSON] приїхала додому, однак не опікується дітьми , не дбає про їх матеріальне забезпечення , невідомо скільки вона пробуде дома до чергового від"їзду. Відповідачка, яка була повідомлена про час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явилася, не подала заяву про причини неявки, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення . Вислухавши пояснення позивача, оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими, обумовлені ст. ст. 180- 183 СК України і підлягають до задоволення, оскільки як вбачається з свідоцтв про народження [PERSON] ( 1-ГЮ № 000466 від 01. 04. 2005 ), [PERSON] (1-ГЮ № 039065 від 25.10. 2006 ) [PERSON] дійсно є їх матір'ю і тому зобов'язана надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини заробітку. На підставі ст. 180- 183 , 191 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 30. 06. [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів ) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказує, що діти перебувають на її утриманні, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ставить її в тяжкі матеріальні умови. Позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач , не будучи працевлаштованим , матеріальну допомогу на утримання дітей надає на власний розсуд , тоді як їй необхідно щодня вирішувати питання утримання дітей , придбання продуктів харчування та утримання госоподарства . Також пояснила , що в травні 2016 року шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням суду у позові , який ініціював [PERSON] Відповідач [PERSON] не визнаючи позовних вимог , просить в задоволенні позову відмовити , зазначаючи , що він повністю взяв на себе матеріальні витрати на утримання дітей . Працюючи неофіційно , отримує заробітну плату , купує дітям все необхідне , відїжджаючи на заробітки до Росії влітку цього року , залишив дітям значну суму для їх потреб , оскільки позивачка не переймається цими питаннями . Разом з тим , надати будь - які письмові докази того , про що вказав в суді , відповідач не зміг . Позивачка заперечила факти отримання від відповідача матеріальної допомоги , вказуючи на те , що [PERSON] говорить неправду . Вислухавши пояснення позивачки, оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими, обумовлені ст. ст. 180- 183 СК України і підлягають до задоволення, оскільки як вбачається з свідоцтв про народження [PERSON] ( серії 1-АП № 277776 від 16. 12. 2004 року ), [PERSON] ( серії 1-ГЮ № 096827) [PERSON] дійсно є їх батьком і тому зобов'язаний надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходів ) , оскільки суду не надано доказів того , що матеріальна допомога на утримання обох дітей надається відповідачем регулярно , або того , що позивачка неналежно виконує свої обов"язки по утриманню та вихованню дітей. На підставі ст. 180- 183 , 191 СК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі , а саме по 2000 грн. щомісячно . Пояснила свою вимогу тим , що відповідач проживає окремо, офіційно не працевлаштований , однак , працюючи по найму , має високі доходи , що відомо їй з часу сумісного проживання. Під час спільного проживання відповідач , отримуючи великій заробіток , витрачав його на власні розваги , утримання автомобіля та вживання спиртних напоїв . Діти перебувають на її утриманні , однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає , чим ставить її в тяжкі матеріальні умови . Підтримавши позовні вимоги в суді [PERSON] просить вимоги задовольнити в повному обсязі , оскільки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає . Пояснила , що діти проживають з нею, перебувають повному її утриманні. Відповідач не має офіційного місця роботи , однак не позбавлений обов»язку надавати матеріальну допомогу на дітей. Він працює по найму , має значний заробіток і тому повинен допомагати матеріально . Вважає , що розмір аліментів в 2000 грн. задовольнятиме потреби дітей , оскільки вона отримує лише державну допомогу на сина [PERSON] . Відповідач, який був повідомлений про час розгляду справи належним чином , в судове засідання не з»явився , не подав заяву про причини неявки,, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення . Вислухавши пояснення позивачки , оцінивши докази у справі , суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими , обумовлені ст. ст. 180- 183 СК України і підлягають до задоволення, оскільки як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( свідоцтва про народження [NUMBER] від 24. 01. 2012 року та [NUMBER] від 12. 03. 2013 ) відповідач [PERSON] дійсно є їх батьком і тому зобов"язаний надавати матеріальну допомогу . Суд , приймаючи пояснення позивачки щодо джерела доходу відповідача , знаходить , що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на двох дітей відповідатимуть їх інтересам та є тією сумою , яку спроможний сплатити батько на їх утримання . На підставі ст. 180- 183 , 184, 191 СК України ,

Outcome: approved