Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача гонорару та відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з [PERSON] суму гонорару 4000 грн. оплати праці адвоката за невиконаною угодою про надання юридичних послуг від 22 листопада 2014 року та 4000 грн за спричинену йому моральну шкоду, в обгрунтування яких послався на те, що адвокат [PERSON], отримавши гонорар у розмірі 4 000 грн., взяті на себе зобов'язання за адвокатською угодою щодо захисту законних прав та інтересів його брата [PERSON] у кримінальному провадженні належним чином не виконував, позицію захисту не обговорював, жодні клопотання не заявляв, на конфіденційне побачення в СІЗО не приїздив, хоча був обізнаний з незаконним затриманням підзахисного та його невиновністю, чим порушив вимоги чинного законодавства, умови договору про надання правової допомоги та права підозрюваного, що стало причиною відмови [PERSON] від участі в справі відповідача та звернення до інших адвокатів. Потуранням прав та інтересів [PERSON] фактично порушені права і самого позивача,чим спричинена моральна шкода. Протягом судового розгляду позивач збільшив вимоги щодо розміру відшкодування моральної шкоди до 12000 гривень. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідач не лише не захистив його брата, що було необхідним в інтересах сім»ї, а й нашкодив їх спільним інтересам. Він вимагав звіту про виконання доручення, вжити заходів щодо медичного освідування брата, зібрання доказів його непричетності до злочину, однак відповідач лише надав йому копії документів, отримані від слідчого. Після звільнення брата з-під варти він звернувся до відповідача з вимогою повернути частину гонорару з урахуванням виконаної роботи, розмір якого визначити на власний розсуд, однак той відмовив. Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення проти позову, в яких послався на наступне. Дійсно, 22.11.2014 між ним та позивачем була укладена угода про надання правової допомоги брату позивача [PERSON], якого притягували до відповідальності за ст. 258-3 КК України, та обумовлена сума гонорару - 4000 гривень, які позивач добровільно передав. Однак умови повернення сплаченого гонорару або його частини не обговорювались. 22,23,24 листопада 2014 року він на виконання доручення був на побаченні з затриманим, надав консультацію, був присутнім при допиті в якості підозрюваного, готувався до судового засідання, приймав участь в судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, а 16 грудня 2015 року дізнався від слідчого, що позивач змусив написати підзахисногог заяву про відмову від його послуг та уклав угоду з іншим адвокатом. Вважає, що позивач сам відмовився від послуг з захисту його брата, він сумлінно виконував свої обовязки, моральну шкоду йому не спричинив. Представник відповідача адвокат Маросін М.О. в суді позов не визнав, посилаючись на відсутність угоди між сторонами щодо умов повернення та розміру гонорару за кожен вид правової допомоги, фактичне виконання роботи за угодою адвокатом, відсутність прийнятого слідчим рішення про заміну адвоката за заявою [PERSON] у кримінальному провадженні, у якому не прийнято рішення про його закриття. Вислухав учасників процесу, дослідив письмові докази та показання свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 22 листопада 2014 року укладено договір без номеру про надання юридичної допомоги брату позивача [PERSON] у кримінальному провадженні, за ордером адвоката - в УСБУ Донецької області в м. Маріуполі. Відповідач здійснює адвокатську діяльність в м. Маріуполі, має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1548 від 29.10.2003 року, видане Донецькою ОКДКА. За угодою вона набирає чинності з дня укладення та діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань, умови та порядок повернення гонорару не зазначені. За угодою відповідач отримав від позивача 4000 гривень, що визнано сторонами. Постановою слідчого від 22.11.2014 на підставі укладеної угоди за письмовою згодою (заявою) [PERSON] адвокат [PERSON] залучений у кримінальному провадженні в якості захисника підозрюваного [PERSON] 22 листопада 2014 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 258 -3 КК України, йому та захиснику вручені копія клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, 24 листопада 2014 року відповідач брав участь у судовому засіданні при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, висловлював сумніви щодо доведеності ризіків у справі, просив обрати запобіжний захід, не пов'язаний з триманням під вартою.Сам підозрюваний заявив, що нікуди тікати не збирається. 16 грудня 2014 року підозрюваний [PERSON] надав на адресу слідчого заяву про відмову від адвоката [PERSON] та допуск в якості захисника адвоката [PERSON], з якою укладено договір про правову допомогу його братом, про що слідчий повідомив відповідача. Рішення щодо відсторонення адвоката [PERSON] за заявою підозрюваного слідчим не приймалось, однак після 16 грудня 2014 року відповідач не приймав участь в якості захисника у цьому кримінальному провадженні, хоча його участь при проведенні слідчих дій відповідно до вимог ст. 52 КПК України є обовязковою, що визнано сторонами, і свідчить про фактичну згоду відповідача на розірвання укладеного договору. 25 грудня 2014 року до участі у кримінальному провадженні в якості захисника допущена адвокат [PERSON], яка приймала участь в судововому засіданні в розгляді клопотання слідчого про скасування запобіжного заходу [PERSON] Як вбачається з тексту ухвали слідчого судді, підозрюваний вину у висунутій проти нього підозрі визнав в повному обсязі. Після 25 грудня 2014 року слідчі дії у кримінальному провадженні не проводились, [PERSON] був переданий в порядку обміну «всіх на всіх» представникам організації «ДНР» і на теперішній час, за свідченнями свідків, перебуває в Росії у родичів. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду засвідчили, що [PERSON] був невдоволений роботою адвоката [PERSON], про що казав їм особисто після скасування запобіжного заходу, зазначав, що [PERSON] його не захистив. Вони особисто бачили в приміщенні суду [PERSON] 24 листопада 2014 року до судового засідання з приводу застосування запобіжного заходу, він мав хворобливий вигляд, однак наявних та очевидних тілесних ушкоджень на ньому не було, в їх присутності прохання до адвоката щодо подачі скарг чи заяв, у тому числі і з приводу незаконного затримання та тримання протягом кількох днів без складання відповідних документів, він не висловлював. Правовідносини сторін регулються ст. 638,901, 1212 ЦК України, а також Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Так, статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа зобовязана повернути майно у випадку, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі Закон), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 Закону визначено, що адвокатська діяльність має серед іншого такий вид як представництво інтересів фізичних осіб під час здійснення кримінального судочинства. Статтями 26,27 Закону передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ст. 29 Закону дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням; договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором; при цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що відповідач здійснював захист підозрюваного [PERSON] при врученні повідомлення про підозру, допиті підозрюваного, врученні клопотання про застосування запобіжного заходу, розгляді слідчим суддею цього клопотання, всього 2 дні - 22 та 24 листопада 2014 року, після чого підозрюваний відмовився від послуг цього захисника, проти чого не запереував відповідач, і слідчим була прийнята відповідна заява, яка фактично задоволена, про що свідчить подальша участь у провадженні в якості захисника іншого адвоката. Доказів того, що захист [PERSON] було здійснено адвокатом [PERSON] неякісно, з порушенням законних прав та інтересів клієнта, суду не надано. Доводи позивача в цій частині суд вважає необгрунтованими, оскільки від особи, в інтересах якої був укладений договір між сторонами, жодних скарг з приводу ненадання послуг в достатньому обсязі чи надання їх неналежної якості, невчинення дій в інтересах клієнта, не надходило. Більш того, як вбачається з судових рішень, [PERSON] не заявляв в суді про застосування до нього насильства, тортур з боку працівників правоохоронних органів чи інших осіб, незаконного затримання чи позбавлення свободи, тримання під вартою, визнав свою провину у вчиненому за обставин, викладених в повідомленні про підозру. Таким чином, суд приходить до висновку, що, виконуючи доручення позивача, відповідач діяв в інтересах клієнта, брата позивача, що відповідає вимогам Правил адвокатської етики та ст. 21 Закону. Та обставина, що обрання саме такої лінії захисту не відповідало інтересам позивача, не має правового значення, оскільки позивачем був укладений договір не в своїх інтересах, а в інтересах іншої особи. Зважаючи на форму участі відповідача у кримінальному провадженні, кількість процесуальних дій, проведених за його участю, ті обставини, що відповідачем не виконане доручення повністю через розірвання договору за ініціативою клієнта - відмову клієнта від захисту та запрошення іншого адвоката, а кримінальне провадження в органі досудового розслідування (УСБУ в Донецькій області) не закінчене з прийняттям остаточного рішення, що визнане сторонами, суд приходить до висновку, що підлягає поверненню позивачу частина гонорару в розмірі 3000 гривень за невиконану відповідачем роботу, оскільки відпали правові підстави для його подальшого утримання. При цьому суд не бере до уваги заперечення представника відповідача стосовно невизначення сторонами підстав повернення гонорару та його розміру за окремий вид послуг, оскільки за договором сторонами було визначено надання юридичної допомоги з захисту законних інтересів [PERSON] у кримінальному провадженні, місцем виконання доручення - УСБУ в Донецькій області в м. Маріуполі, обсяг прав та обов»язків захисника передбачений ст. 46,47 КПК України, до закінчення виконання договору його фактично розірвано на вимогу клієнта. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000 грн.задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди відповідачем; договором про надання правової допомоги, законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог належить стягнути 182,70грн. На підставі ст.ст. 638, 901,1212 ЦК України, ст. ст. 1, 19, 26, 27, 29, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,

Outcome: partial