Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

12 березня 2019 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.03.1996 року її свекруха [PERSON], склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла їй, [PERSON]. 08.10.2001 року [PERSON] померла, про що Камківською сільською радою видано свідоцтво про смерть від 08.10.2001 року серія І-ЕЛ F 126237 та зроблено актовий запис за F 9. Факт належного спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 10.01.1990 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Корюківської районної ради народних депутатів F 164 від 21.11.1989 року. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року F 885- XII введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до законодавства вона прийняла спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала з нею, що підтверджується довідкою Камківської сільської ради від 08.04.2001 року F 26. У видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в с. Камка, вул. Пролетарська, 4 їй було відмовлено на підставі того, що майно відноситься до колгоспного типу. Оскільки дане питання не можливо вирішити поза судовим шляхом вона вирішила звернутись до суду та просить: визнати за нею право власності на майно колгоспного двору та в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, с. Камка, вул. Пролетарська, 4. У судове засідання позивач [PERSON] не зFявилась, надала заяву про слухання справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача, Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, не зFявився, надав заяву про слухання справи без його участі, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. У судове засідання представник третьої особи, Корюківської державної нотаріальної контори Чернігівської області, не зFявилась, надала заяву про слухання справи без її участі, в рішенні покладається на думку суду. Як встановлено судом, домоволодіння за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, с. Камка, вул. Пролетарська, 4, що складалося з житлового будинку та господарських будівель, належало до типу колгоспного двору, головою якого була свекруха позивача [PERSON], [INFO]. 11.03.1996 року [PERSON], склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла їй, [PERSON]. 08.10.2001 року [PERSON] померла, про що Камківською сільською радою видано свідоцтво про смерть від 08.10.2001 року серія І-ЕЛ F 126237 та зроблено актовий запис за F 9. Факт належного спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 10.01.1990 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Корюківської районної ради народних депутатів F 164 від 21.11.1989 року. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року F 885- XII введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до законодавства вона прийняла спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала з нею, що підтверджується довідкою Камківської сільської ради від 08.04.2001 року F 26. У видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в с. Камка, вул. Пролетарська, 4, їй було відмовлено на підставі того, що майно відноситься до колгоспного типу. Відповідно до ст.ст. 120-121, 123 ЦК України 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспного двору». Дане положення регулювалося відповідними положенням ЦК Української РСР, які були виключені у 1993 році (Закон від 16.12.1993 року F 3718-ХІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 18.01.1994 року). Відповідно до 4.1,2 ст.5 Цивільного кодексу України" від 16.01.2003 року, F 435-ІУ, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помFякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предFявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовFязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовFязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання права власності на майно колгоспного двору та в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила при зверненні з позовом до суду судовий збір, то ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved