Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку та на утримання дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, син проживає біля неї та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере. Зазначила, що ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною. Коштів, що виплачують у Департаменті соціальної політики на утримання дитини не вистачає. Просить стягувати з відовідача аліменти на утримання сина [PERSON] , 2018 року народження, в твердій грошовій сумі - 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що на даний час ніде не працює, виконувати важку роботу не може за станом здоров"я, так як йому була встановлена інвалідність ІІІ групи. Крім того, на його утриманні знаходиться батько пенсійного віку, що підтверджується Пенсійним посвідченням Серія [NUMBER] та який постійно хворіє і переніс церебральний ішемічний інсульт. Просить позов задовольнити частково, стягувати з нього аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, визначеному законом - 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, а на утримання дружини [PERSON] стягувати аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно до досягненням сином [PERSON] трьохрічного віку. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 25.07.2015р. зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] . Із виписок №1826411 та №603412 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) [PERSON] слідує, що останній перебував на лікуванні в Івано-Франківській Обласній клінічній лікарні з 03.10.2011р. по 19.10.2011р. та з 26.03.2012р. по 06.04.2012р. з діагнозом: пост травматичний деформуючий артоз лівого ліктьового суглобу ІІ-ІІІ ступеня з вираженим болевим синдромом та порушення функції. Комбінована згинально-розгинальна контрактура лівого ліктьового суглобу. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] , 1988 року народження записані [PERSON] та [PERSON] Із виписок №230, №3866, №7838, №1500 вбачається, що [PERSON] протягом 2018р та 2019р. регулярно перебував на лікуванні у Коломийській ЦРЛ. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинногсті для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривні, з 1 грудня - 1779 гривень. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини справи та приходить до висновку, що розмір аліментів відповідачу слід призначити у твердій грошовій сумі, оскільки останній офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову, тобто з 29.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. А також, слід стягувати з відповідача на користь позивачки алменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 ЦПК України,

Outcome: partial