Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

09.08.2018 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на\~24\~серпня 1991\~рокута належності до громадянства України. В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на те, що встановлення факту\~його постійного\~проживання на\~території України\~намомент\~проголошення незалежності\~України 24 серпня 1991 року необхідне йому для оформлення паспорта громадянина України. Ухвалою від 10.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 27.09.2018 року. 26.09.2018 представник заінтересованої особи [PERSON] направила до суду відзив на заяву [PERSON], відповідно до якого заперечувала проти задоволення його заяви, посилаючись на те, що заявником не надано до суду доказів на підтвердження наявності фактів, з якими законодавство України про громадянство пов'язує належність особи до громадянства України, а саме: не надано належних доказів щодо його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року, оскільки картка прописки, яка зберігається в архіві Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна дільниця №2» за адресою: м. Полтава, вул. Героїв Сталінграда. 30, не засвідчена належним чином. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник зацікавленої особи не заперечувала проти задоволення заяви заявника. Заслухавши заявника, представника зацікавленої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює правовідносини між сторонами, суд дійшов висновок про задоволення заяви з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] народився 27 липня 1970 року в с. Судіївка Полтавського району Полтавської області, УРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЯК № 430122, виданим 22.08.1970 Мачухівською сільською радою Полтавського району (а.с.6). 25 вересня 1986 року [PERSON] отримав паспорт громадянина СРСР серії УІІ-КЕ № 673248, виданий Октябрським РВВС м. Полтави, шо підтверджується відміткою у свідоцтві про народження, карткою прописки форми А (графа 8), адресним листком вибуття форми № 20 (графа 13) (а.с.6-7, 9). З 22 лютого 1991 року до 03 квітня 2000 року заявник був зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується копією картки прописки форми А (графа 13) (а.с.7), оригінал якої був досліджений судом в судовому засіданні. Після проголошення Україною 24 серпня 1991 року незалежності паспорт громадянина України заявник не отримував. У 2016 році заявник звернувся до Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМСУ в Полтавській області із заявою про видачу паспорта громадянина України замість втраченого. Громадянства інших країн заявник не має. Згідно статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України: 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України: 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт: 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу: 10) посвідчення особи на повернення в У країн). Відповідно до статті 3 вищевказаного Закону України «Про громадянство України» громадянство України набули: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2)особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" ( 1636-12 ) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3)особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подати заяви про оформлення належності до громадянства України; 4)особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Як встановлено Указом Президента України від 27.03.2001 №2015 «Про затвердження Порядку провадження за заявами та поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень» (пункт 124 Порядку), особам, які мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, замість паспортів громадян колишнього СРСР видаються залежно від місця проживання паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон. Громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, відповідно до вимог пунктів 7, 117, 118 зазначеного Порядку, отримують паспорти громадянина України після прийняття Міграційною службою України рішення про встановлення належності такої особи до громадянства України. Для встановлення належності до громадянства України особа подає до підрозділу міграційної служби за місцем проживання: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) паспорт громадянина колишнього СРСР; в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Таким чином, оскільки станом на 24 серпня 1991 року заявник постійно проживав на території України, він набув громадянство України та має право на отримання паспорта громадянина України. Згідно з роз"ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов»язується з наступним вирішенням спору про право. Ураховуючи те, що факт постійного\~проживання заявника\~на території\~України станом\~на 24.08.1991\~року -\~на момент проголошення незалежності України впливає на можливість оформлення ним паспорта громадянина України, заява підлягає задоволенню. Судові витрати на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення не підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved