Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

[PERSON] , третя особа без самостійних вимог - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.06.2016р. відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 8000дол.США, 05.07.2016р. - 2500дол.США, 24.09.2016р. - 27000дол.США, 14.01.2017р. -8000дол.США. Вказані обставини підтверджують розписки. 28.08.2018р. [PERSON] відступив право вимоги за борговими зобов`язаннями, які виникли на підставі договорів позики з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором або законом [PERSON] . Таким чином, заборгованість за вказаними договорами із врахуванням 3 % річних та процентів становить: за договором позики від 22.06.2016р. - тіло кредиту -8000дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -463дол.США, проценти за користування кредитом - 2371дол.США, за договором позики від 05.07.2016р. - тіло кредиту -2500дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -0,54центи, проценти за користування кредитом - 725дол.США, за договором позики від 24.09.2016р. - тіло кредиту -2700дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -1229дол.США, проценти за користування кредитом - 6054дол.США, за договором позики від 14.01.2017р. - тіло кредиту -8000дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -2дол.США, проценти за користування кредитом - 1938дол.США. А тому, просить стягнути з відповідача заборгованість по укладених договорах позики по курсу, що буде діяти на момент винесення рішення, а також судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивачки подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Третя особа, без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з"явився. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 28.05.2019 року про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст.526 ЦК України). Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] 22.06.2016р. позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 8000дол.США та зобов`язався повернути їх до 22.07.2016р., 05.07.2016р. - 2500дол.США, 24.09.2016р. - 27000дол.США та зобов`язався повернути до 01.02.2017р., 14.01.2017р. -8000дол.США. Вказані обставини підтверджують долучені до матеріалів справи копії власноручно написаних розписок [PERSON] . Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З цього приводу Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17 висловлений правовий висновок, де зазначено, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки. Згідно, ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав грошові кошти та зобов`язався їх повернути, зазначаючи конкретні дати в своїх розписках. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1,2 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проте, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договорами позики від 22.06.2016р., 05.07.2016р., 24.09.2016р., 14.01.2017р., тобто не повернув отримані ним грошові кошти у терміни вказані у розписках. Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, розрахована сума заборгованості за договором позики від 22.06.2016р. становить: тіло кредиту -8000дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -463дол.США, проценти за користування кредитом - 2371дол.США, за договором позики від 05.07.2016р. тіло кредиту -2500дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -0,54центи, проценти за користування кредитом - 725дол.США, за договором позики від 24.09.2016р. тіло кредиту -2700дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -1229дол.США, проценти за користування кредитом - 6054дол.США, за договором позики від 14.01.2017р. тіло кредиту -8000дол.США, 3%річних за користування запозиченими грошими -2дол.США, проценти за користування кредитом - 1938дол.США. Долучений до матеріалів справи договір №121/1 від 28.08.2018р. свідчить про те, що [PERSON] відступив право вимоги за борговими зобов`язаннями, які виникли на підставі договорів позики з правом нарахування всіх штрафних санкцій, передбачених договором або законом [PERSON] . Відповідно до виписки НБУ офіційний курс дол.США станом на 28.05.2019р. встановлений - за 100 одиниць 2632.5682грн. А тому, враховуючи наведені обставини вимоги [PERSON] . являються підставними, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] заборгованість по укладеному договорі позики від 22.06.2016р. у сумі 10 834дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2019р. становить 285 212,439грн., заборгованість по укладеному договорі позики від 05.07.2016р. у сумі 3 225,054 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2019р. становить 84 901,75грн., заборгованість по укладеному договорі позики від 24.09.2016р. у сумі 34 283дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2019р. становить 902 523,36грн., заборгованість по укладеному договорі позики від 14.01.2017р. у сумі 9 939,91дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2019р. становить 261 674,91грн. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір, який у даній справі становить 8810грн. Згідно поданої квитанції «ПриватБанк» позивачкою оплачено судовий збір в сумі 3960грн., які слід стягнути з відповідача на її користь та на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 4 850грн. Також згідно долученої до матеріалів справи квитанції №99 від 12.10.2018р. плата за правничі послуги згідно договору №121/1 від 18.08.2018р. становить 5200грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі наведеного, ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 1046-1050 ЦК України та

Outcome: approved