Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи на те, що між ним та [PERSON] 22 травня 2017 року було укладено договір позики, згідно з яким він передав відповідачу 147 670 грн. 32 коп., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становило 5600 доларів США, за умови повернення йому окремими частинами визначеним графіком боргу згідно п.4.2 договору, починаючи до 01 червня 2017 року і до 22 листопада 2018 року, про що було укладено письмовий договір позики від 22 травня 2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та власноручно підписаний позичальником [PERSON]. На неодноразові вимоги повернути заборгованість по боргу [PERSON] не реагує, а тому позивач просить стягнути із відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 146 832 грн. 00 коп., що становить 5600 доларів США. Після внесення змін до ЦПК України від 15.12.2017 року, за згодою сторони позивача судом винесено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але у наданій суду заяві просить справу розглянути за його відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, у наданій заяві просить суд справу розглянути за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, де відповідно до умов договору позивач передав відповідачу, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 147670 грн. 32 коп., що еквівалентно 5600 доларів США, які відповідач без нарахування відсотків від суми боргу зобов»язується повернути позивачу готівкою або шляхом перерахування суми грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] у грошовій одиниці - гривні, окремими частинами згідно графіку починаючи до 01 червня 2017 року і остаточною датою повернення позики є 22 листопада 2018 року, який підписаний сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с.6-9). П.6 договору передбачено, що у випадку невиконання зобов»язань позичальником за цим договором, в тому числі при порушенні графіку повернення боргу згідно графіку, позикодавець вправі буде пред»явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України. [PERSON] умови договору виконав та передав [PERSON] грошові кошти в сумі 147670 грн. 32 коп., що підтверджується п.2 цього договору, а також відповідачем, який визнав позов повністю. На підставі зазначених доказів та відповідно встановлених обставин справи, суд вважає, що між сторонами по справі виникли правовідносини внаслідок укладання та виконання договору позики, передбачених умовами договору. Спірні правовідносини регулюються наступними нормами права, які і застосовує суд при вирішенні даної справи. Згідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший документ, що є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. На день розгляду справи по суті відповідач умови договору не виконав, отже вимоги позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 146832 грн. підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 1468 гривень 32 копійок судового збору. Тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, бо позов задовольняється.

Outcome: approved