Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з листопада 2004 року по листопад 2013 року сторони проживали однією сім'єю, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. З осені 2013 року фактичні сімейні відносини припинились, сторони почали проживати окремо. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з цим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, повідомив, що на даний момент офіційно не працює, сплачувати аліменти зможе щомісячно в розмірі 1000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що з листопада 2004 року по листопад 2013 року сторони проживали однією сім'єю, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 28.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.8). З пояснень позивача встановлено, що дитина проживає разом з нею. З листопада 2013 року вона разом з відповідачем не проживає, спільного господарства не веде, матеріальної допомоги батько на утримання сина не надає та участі у його вихованні не приймає. Аліменти на утримання інших малолітніх чи неповнолітніх дітей відповідач не виплачує, на утриманні непрацездатних осіб не має, офіційно не працює. Відповідач позовні вимоги визнав та пояснив, що офіційно не працевлаштований проте має мінливий дохід, висловив бажання та готовність сплачувати аліменти та утримання сина в розмірі 1000 грн. Повідомив суду, що інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини, а саме [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено та про них не повідомили сторони. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] слід стягнути з батька [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial