Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

11.10.2021 року позивач звернувся з позовної заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача Миколаївської міської ради в якому просив визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на спадкове майно - житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивуючи позов тим, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] , після смерті тітки позивача відкрилась спадщина, яка складається із цілого житлового будинку із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за правом представлення, його мати - [PERSON] , рідна сестра спадкодавці померла [INFO] . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Іваненко С.В. із заявою про прийняття спадщини, проте позивачу було надано відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду. На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову. Представник відповідача - Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, просила винести рішення на розсуд суду за наявними у справі доказами. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, не заперечували щодо задоволення позову, просила винести рішення на розсуд суду за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] , після смерті тітки позивача відкрилась спадщина, яка складається із цілого житлового будинку із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за правом представлення, його мати - [PERSON] , рідна сестра спадкодавці померла [INFO] . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Іваненко С.В. із заявою про прийняття спадщини, проте позивачу було надано відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду. Судом встановлено, що на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих «Про відведення земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку» № 8 від , 11.01.1957 року та договору «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності», посвідчений 04.03.1957 року державним нотаріусом Гусаренко І.М. Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстровим № 188, [PERSON] у безстрокове користування була відведена земельна ділянка площею 900 кв.м. по [ADDRESS] ) для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. В подальшому спадкодавцем було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та відповідно до технічних документів на будинок, будівництво було завершено в 1958 році, проте в експлуатацію [PERSON] його не здала і не отримала у зв`язку з цим правовстановлюючих документів на будинок. Спадковий житловий будинок не є об`єктом самочинного будівництва, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації № 2-630 від 07.07.2020 року щодо проведення інвентаризаційної роботи житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Так, житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Б не є самочинним будівництвом, не підлягають прийняттю в експлуатацію відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України №304 від 13.06.2012 року, вбиральня літ. Д -відповідно до постанови Кабінету міністрів України 07.06.2017 року за № 406 є тимчасовою будівлею - не підлягає прийнятно в експлуатацію. Згідно довідки Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 15.10.2020 року № 696/12.01-45/20-3 житловому будинку літ. «А» загальною площею - 58.2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (згідно рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23.05.2013 року справа № 1414/6805/2012) пропонується присвоїти поштову адресу: [ADDRESS] (підтвердження адреси). Відповідно до будинкової книги, для прописки громадян, проживаючих в домі [ADDRESS] позивач був зареєстрований разом зі спадкодавицею з 15 червня 1999 року. Відповідно до звіту з незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 06.09.2021року, станом на 06 вересня 2021 року, оціночна (ринкова) вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 290758 гривень (двісті дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Спадкодавця не перебувала у шлюбі, своїх дітей не мала, тому спадкоємців за заповітом та за законом першої черги немає. Позивач є єдиним спадкоємцем за правом представлення, його мати - [PERSON] , яка була рідною сестрою спадкодавці, померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Іваненко С.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згодом позивач звернувся до суду та отримав рішення про переведення на себе в порядку спадкування за законом після смерті його рідної тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] , всі права та обов`язки забудовника житлового будинку із господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки, від 17.01.1957 року, посвідченого Державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області за реєстр, №188 (рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23.05.2013 року справа №1414,6805/2012). Позивач 09.03.2021 року звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою про реєстрацію права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований [ADDRESS] , і разом з вказаною заявою були подані відповідні документи для державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко О.С. від 14.06.2021року № 58723978 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, в державній реєстрації прав власності на нерухоме майно, форма власності: приватний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] - відмовлено. Позивач є спадкоємцем за законом у відповідності до ст. ст. 1262. 1266 ЦК України, за правом представлення. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що іншим способом окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту у суді, шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постанова Пленуму ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст, 1217 ЦК України. Статтею 30 ЦПК України визначено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або його основної частини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved