Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

06.09.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього в свою користь грошову компенсацію в розмірі 59681,27 грн., замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] , з номером кузова (VIN) [NUMBER] , який зареєстрований 28.01.2015 року за відповідачем [PERSON] та понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого ними був придбаний автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] , з номером кузова (VIN) [NUMBER] , який зареєстрований 28.01.2015 року за відповідачем [PERSON] . Зазначає, що з метою визначення реальної вартості спірного майна звернулась до судового експерта, в результаті чого отримала висновок № 82/19 від 17.07.2019 року, в якому зазначено, що середня ринкова ціна вказаного автомобіля становить 119362,53 грн., а тому вважає, що сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача складає 59681,27 грн. Враховуючи те, що між ними відсутня згода щодо добровільного розподілу спільно нажитого майна подружжя, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути половину вартості придбаного ними за час шлюбу автомобіля. 09.09.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який отримано судом 24.09.2019 року. Ухвалою від 30.09.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 28.10.2019 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 30.09.2019 року ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області повернено заяву про забезпечення позову. 16.10.2019 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Коцан Р.М. подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що станом на 08.10.2019 року за його довірителем згідно комп`ютерного обліку бази даних НАІС не зареєстровано жодних транспортних засобів, що підтверджується довідкою № с-77 від 08.10.2019 року, виданою [PERSON] . Територіальним сервісним центром № 4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області. А тому, вважає вимоги позивачки безпідставними, необґрунтованим та недоведеними. 28.10.2019 року ухвалою судді та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 18.11.2019 року. 12.11.2019 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій відзначено, що відповідачем не спростовано факт придбання ними у шлюбі спірного майна, оскільки останній, маючи намір уникнути виплати належної їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, в процесі відкриття провадження в даній справі, вчинив без її згоди правочин по відчуженню спільного майна, що в свою чергу не звільняє його від виплати. Зазначає, що на адвокатський запит, з метою встановлення часу, коли спірний транспортний засіб був зареєстрований на ім`я [PERSON] і коли був знятий з нього з реєстрації та перереєстрований на іншу особу, 30.10.2019 року з Територіального сервісного центру МВС № 4642 було отримано відповідь, в якій зазначено, що така інформація «є інформацією з обмеженим доступом і може надаватись виключно власникам транспортного засобу, а також за запитами судів», а тому змушена звернутись до суду з клопотанням про витребування з Територіального сервісного центру МВС № 4642, вказаної інформації. 15.11.2019 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Коцан Р.М. подано клопотання про відкладення справи, у зв`язку із його зайнятістю в судовому засіданні Львівського апеляційного суду. 06.12.2019 року позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про витребування з Територіального сервісного центру МВС № 4642 інформації стосовно часу коли автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] , з номером кузова (VIN) [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] та коли він був знятий з останнього з реєстрації. Ухвалою судді 06.12.2019 року розгляд даної справи відкладено на 26.12.2019 року та витребувано з Територіального сервісного центру МВС № 4642 інформацію про час, коли автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] , з номером кузова (VIN) [NUMBER] , був зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] і коли був знятий з реєстрації з останнього. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Додатково вказала, що транспортний засіб був придбаний за час їхнього з відповідачем шлюбу в кредит. Грошові кошти на сплату першого внеску по кредиту були отримані відповідачем від її матері, яка перебуває в Канаді, в готівковому вигляді через систему грошових переказів. Решту грошових коштів, які також надавала її мати, були внесені нею особисто в рахунок погашення кредиту, про що свідчать квитанції, долучені до матеріалів справи. Жодної згоди на відчуження автомобіля відповідачу не надавала. Ствердлиа, що відповідач дійсно їздив за кордон, проте, їй не відома причина таких поїздок і чи він там був працевлаштований, оскільки грошей відповідач їй не давав. Також не заперечила, що спірний автомобіль був придбаний для того, щоб відповідач міг займатись послугами з перевезення пасажирів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Жаворонюк В.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коцан Р.М. щодо задоволення заявлених позивачем вимог заперечив, оскільки транспортний засіб, хоча і був придбаний за час перебування [PERSON] у шлюбі з позивачкою, проте за його особисті кошти, оскільки він тривалий час перебував на роботі за кордоном. Зазначив, що кредит був оформлений на його ім`я, відтак всі грошові кошти внесені в рахунок погашення кредиту здійснювались від його імені, а тому доводи позивачки про те, що він не здійснював проплату по кредиту є безпідставними та недоведеними. Крім того, вказав, що позивачці було відомо про його намір відчужувати автомобіль, на що вона погодилась та жодним чином не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02.02.2008 року до 04.11.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 30.04.2015 року вбачається, що відповідачем по справі було змінено своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що 03.06.2008 року складено відповідний актовий запис № 36. В той же час, відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області за № 31/13-4642-868 від 13.12.2019 року вбачається, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo», з державним номерним знаком [NUMBER] , був зареєстрований 22.12.2011 року за [PERSON] та 24.09.2019 року транспортний засіб було перереєстровано у ТСЦ 4642 на іншого власника. Згідно висновку експерта № 82/19 від 12.07.2019 року вбачається, що середня ринкова ціна на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2011 року випуску, з реєстраційним номером [NUMBER] , з номером кузова (VIN) [NUMBER] , виходячи з наданих документів та даних про нього, які можна встановити з його ідентифікації номеру, в цінах на 17.07.2019 року становить 119362,53 грн. Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). Суд приймає до уваги твердження позивача та її представника про те, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo», з державним номерним знаком [NUMBER] , був придбаний в кредит в період перебування сторін по справі в зареєстрованому шлюбі за їхні спільні кошти та в інтересах сім"ї - з метою здійснення відповідачем діяльності пов`язаної з перевезенням пасажирів (таксі). Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували про наявність у нього особистих грошових коштів сплачених ним за покупку транспортного засобу, натомість позивачем надано квитанції про неодноразові отримання грошових переказів на своє ім`я в період перебування у шлюбі. А відтак, суд приходить до переконання про недоведеність відповідачем підстав необхідних для спростування презумпції спільної власності подружжя на майно. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (висновок щодо застосування відповідних норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 27.04.2016, справа №6-486цс16 /ч. 4 ст. 263 ЦПК України/). Знайшли своє підтвердження доводи позивача і такі не заперечені представником відповідача про те, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo» перебував у користуванні відповідача, оскільки останній займався перевезенням пасажирів (таксі). Поряд з цим, враховуючи наведену правову позицію, суд приходить до переконання про недобросовісність дій відповідача, пов`язаних з відчуженням транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», з державним номерним знаком [NUMBER] без згоди позивача та в період перебування даної справи в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, про що свідчить довідка Територіального сервісного центру № 4642 Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області за № 31/13-4642-868 від 13.12.2019 року. Суд вважає голослівними доводи представника відповідача про те, що позивач надала згоду відповідачу на відчуження транспортного засобу, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достовірних доказів, які б підтверджували даний факт. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу представника позивача на те, що позивач звернулась до суду з даним позовом 06.09.2019 року, автомобіль же був відчужений відповідачем 24.09.2019 року, а тому надання згоди позивачем апріорі не могло відбутись, оскільки позивачем при подачі позову також було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення будь яких дій стосовно автомобіля марки «Chevrolet Aveo». Частиною 4 ст. 71 СК України передбачено присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Рівність громадян у своїх правах, забезпечення усім власникам рівних умов здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності закріплено приписами ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсними та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Враховуючи те, що автомобіль марки автомобіль марки «Chevrolet Aveo», з державним номерним знаком [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя, не може бути поділений в натурі, оскільки відчужений одним з подружжя без згоди іншого подружжя, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за належну їй частину автомобіля. Що стосується доводів представника відповідача з приводу того, що вартість транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», яка вбачається з висновку експерта №82/19 від 17.07.2019 року є завищеною та не може бути взята до уваги з тих підстав, що експертом при складенні даного висновку не проводився огляд спірного транспортного засобу, а його вартість встановлена згідно ринкових цін, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог надано висновок судової авто- товарознавчої експертизи від 17.07.2019 року, який відповідає вимогам належності, допустимості та достовірності доказів, містить інформацію щодо предмету доказування та жодним чином не ґрунтується на припущеннях. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у наданому відповідачем висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] не зазначено, що такий оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. З урахуванням вище встановленого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації половини вартості транспортного засобу є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах суми позову. У відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В даному випадку до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати понесені позивачем на оплату судового збору в сумі 768,40 грн. та за проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до рахунку № 1207/19 від 12.07.2019 року вбачається, що позивачем сплачено 1200 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «Chevrolet Aveo», з державним номерним знаком [NUMBER] . Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1968,40 грн. (768,40 + 1200) понесених судових витрат. Враховуючи наведене та

Outcome: approved