Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

19.12.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути на свою користь з відповідача частку суми матеріального збитку у розмірі 22776,14 грн., та витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2000 грн., а всього 24776,14 грн., та стягнути сплачений судовий збір. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на наступне. 30.07.2018 року о 15 год. 20 хв. відповідач, керуючи автомобілем TOYOTA Fortuner р.н. [NUMBER] в м. Харків по вул. Чернишевського в районі буд. №36, не вибрала безпечної шкидкості руху, не дотримала безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Kia Sportage р.н. [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2018 року відповідача визнано винною у здійсненій ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Kia Sportage р.н. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності. Відповідно до висновку №43С судової автотоварознавчої експертизи від 03.09.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобілю позивача складає 49467,76 грн., величина втрати товарної вартості - 18330,49 грн., вартість матеріального збитку складає 67798,25 грн. На момент ДТП автомобіль позивача був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) №ВВ-00101-А/18/ХВ від 18.04.2018р. у ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». На умовах цього договору позивачу було відшкодовано частину матеріального збитку у загальному розмірі 45022,11 грн. Таким чином, частина матеріальної шкоди, з урахуванням сплаченого страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача становить 22776,14 грн. Така різниця виникла, в зв`язку з відрахуванням франшизи у розмірі 5200 грн. (1% від страхової суми), а також у зв`язку з тим, що договором страхування не передбачено відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля, яка згідно експертизи складає - 18330,49 грн., і є складовою матеріального збитку. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати понесені ним по проведенню автотоварознавчої експертизи в розмірі 2000 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не надала до суду відзив на позов, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників судового розгляду в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами. 19.12.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 22.12.2018 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який повернувся до суду 22.12.2018 року. Ухвалою судді від 26.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом встановлено, що 30.07.2018 року о 15:20 год. в м. Харкові по вул. Чернишевського, буд. 26, водій [PERSON] , керуючи автомобілем TOYOTA Fortuner р.н. [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції руху та скоїла зіткнення з автомобілем Kia Sportage р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який стояв попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2018 року, яка набрала законної сили 03.09.2018 року, відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., та стягнуто судовий збір. Автомобіль Kia Sportage р.н. [NUMBER] належить на праві власності позивачу. В результаті ДТП, позивачу завдані матеріальні збитки в розмірі 67798,25 грн., що підтверджується наданим до суду висновком №43С судової автотоварознавчої експертизи від 03.09.2018 року, за виготовлення котрого позивач сплатила 2000 грн. Автомобіль позивача на момент ДТП застрахований ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту програма "ОПТИМА» № ВВ-00101-А/18/ХВ від 18.04.2018 року. Позивач звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки автомобіль відповідача на момент ДТП застрахований не був, та йому було сплачено в рахунок страхового платежу кошти на р/р СТО ПАТ «Завод Фрунзе» в розмірі 45022,11 грн. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення частини матеріального збитку за завдану шкоду з відповідача в розмірі 22776,14 грн., оскільки відповідач в добровільному порядку вказані кошти не сплачує позивачу. Статтею 11 ЦК України визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц(провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Зобов`язання страховиком перед позивачем виконані в повному обсязі з відрахуванням розміру франшизи в розмірі 1% від страхової суми, а саме 5200 грн., та величини втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 18330,49 грн. відповідно до п. 2.3.12 Договору, що входить до вартості матеріального збитку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року№ 142/5/2092(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог надано до суду висновок судової автотоварознавчої експертизи, відповідно до якого матеріальний збиток складає 67798,25грн. з урахуванням ПДВ. Підстав йому не довіряти у суду не має, та він є таким, що не спростований відповідачем в повному обсязі. За вказаних обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП в розмірі 24776 грн. 14 коп., а відтак позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати позивача, понесені у зв`язку з оплатою судового збору, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved