overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві, що 27 липня 2006 року розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двоє дітей дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], [INFO] року дочці [PERSON] виповнилося 18 років, однак з 01 вересня 2012 року вона продовжує навчання в Березнівському вищому професійному училищі і знаходиться на не повному державному забезпеченні. Позивачка вказує, що на даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 4 років, але отримуваною допомоги не вистачає на утримання і навчання двох дітей без матеріальної підтримки з боку відповідача. Просить стягнути з відповідача аліменти на час навчання дочкі [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісячно. У судове засiдання позивач не з"явилася- подала до суду заяву , в якій просить розглянути справу у її відсутність, змінила позовні вимоги, просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень. Відповідач у судове засідання не з»явився- подав до суду заяву , в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає згідний сплачувати аліменти в розмірі 350 гривень. Вивчивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає до задоволення. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку з врахуванням обставин, викладених у ст. 182 СК України. З довідки, виданої ДПТНЗ «Березнівське вище професійне училище» № 219 від 02.09.2015 року відомо, що [PERSON] навчається на денній формі навчання і знаходиться на не повному державному забезпеченні з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Родинні відносини відповідача з дитиною, що навчається, доведені свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (актовий запис № 8 від 26.03.1997 року на а. с.5). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 400 гривень щомісячно, але не більше як до досягнення нею віку 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві, що 29 вересня 2014 року розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають троє дітей сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. [INFO] року сину [PERSON], виповнилося 18 років, однак з 01 вересня 2013 року він продовжує навчання в Березнівському лісотехнічному коледжі. Позивачка працює бухгалтером в ДП «Соснівський лісгосп», але отримуваної заробітної плати не вистачає на утримання і на навчання сина без матеріальної підтримки з боку відповідача. Просить стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку щомісячно. У судове засідання позивач не з"явилася- подала заяву , в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо його задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає до задоволення. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку з врахуванням обставин, викладених у ст. 182 СК України. З довідки, виданої Березнівським лісотехнічним коледжом НУВГП № 239 від 17 липня 2015 року відомо, що [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Лісове господарство» з 01.09.2012 року на державній формі навчання. Повний курс навчання закінчує 30.06.2016 року. Родинні відносини відповідача з дитиною, що навчається, доведені свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (актовий запис № 33 від 14.08.1997 року на а. с. 6). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на період навчання , але не більше як до досягнення ним віку 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] вказує в заяві, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який з 01 вересня 2013 року навчається в Березнівському лісотехнічному коледжі Національного університету водного господарства та природокористування, на денному відділенні за спеціальністю «лісове господарство» У зв»язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги для сина позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на час навчання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. У судове засідання позивач не з"явилася- подала заяву , в якій просить розглянути справу у її відсутність, \~позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача аліменти на час навчання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідач у судове засідання не з»явився- подав заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку.. Вивчивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає \~до \~задоволення. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку з врахуванням обставин, викладених у ст. 182 СК України. З довідки, виданої Березнівським лісотехнічним коледжом НУВГП № 106 від 16.03. 2016 року відомо, що [PERSON], навчається на третьому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Лісове господарство» з 01.09.2013 року по 30.06.2017р.(а.с.6). Родинні відносини відповідача з дитиною, що навчається, доведені свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], ( а. с. 4). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не більше як до досягнення ним віку 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] в квітні 2014 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] р.н . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейного життя сторони проживають як сторонні люди, сімейне життя поступово погіршувалося, що в результаті призвело до відсутності взаєморозуміння, довіри та поваги. Чоловік нехтує сімейними цінностями. Протягом останнього часу спільне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, через що подальше спільне життя є неможливим. Постійні сварки між сторонами негативно впливають на психологічний стан дітей. Позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу не відповідає інтересам, як обох з подружжя, так і інтересам дітей. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Суд надав сторонам строк на примирення Позивач повідомила суд, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, просить суд позов задовольнити. Також повідомила суд та надала копію нотаріально посвідченого Договору про визначення мсця проживання дітей та щодо здійснення батьківских прав та обов"язків від 07.11.2014 року. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив суд розірвати шлюб між ним та позивачкою. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованим, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] в квітні 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося, що призвело до того, що сторони тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства, позивач втратив до відповідача почуття любові та поваги, тому вважає, що примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, а також просила відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі з 01 листопада 2003 року, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 2121. Сімейне життя не склалося, що призвело до того, що сторони тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства., позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач - не заперечує, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим . А тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. Враховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON], [INFO], суд вважає за доцільне залишити її на проживання та виховання при матері. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому вимога про відновлення дошлюбного прізвища також підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] в квітні 2015 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона народилася [INFO] та на даний час не досягла повноліття. Однак, вона зустрічається з [PERSON], від якого завагітніла та має намір народити дитину. Оскільки вона не досягла шлюбного віку, а вступ у шлюб відповідає її інтересам та інтересам [PERSON], просить суд надати право на шлюб з останнім. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовільнити. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON], батьки заявниці, до суду не з"явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити заяву (а.с. 14 ). Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні просив заяву задовольнити, посилаючись на те, що надання права на шлюб відповідає його інтересам та інтересам заявниці. Суд заслухав пояснення заявниці та зацікавленої особи, дослідив матеріали справи і приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 23 СК України за заяво особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON], 1998 р.н., вагітна терміном 5-6 тижнів (а.с. 16), [PERSON] підтвердив той факт, що має намір одружитися з заявницею, яка від нього чекає дитину. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявниці та зацікавленій особі. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] в квітні 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом та просив встановити порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] по фактичному користуванню, визначеному угодою від 08.05.2015 між ним та [PERSON], з правом спорудити внутрішню розподільчу огорожу між виділеним у користування земельними ділянками та окремим доступом на свою частину земельної ділянки з вул. Корольова. В обгрунтування позову вказав, що він та [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS] в рівних частках - по 50/100 кожен. Однак, між ними не досягнуто згоди щодо розподілу частини земельної ділянки, яка необхідна позивачеві для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розмежування спільного проходу (проїзду) частини двору. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позову та просили відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень Земельного кодексу України, права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Разом з тим, пунктами г) і е) частини 1 статті 96 вказаного кодексу передбачено обов'язки землекористувачів, серед яких зобов"язання не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками [ADDRESS], в рівних частинах, по 50/100 ід.частин кожний. Однак, між сторонами не досягнуто згоди стосовно користування земельною ділянкою, на якій розміщено будинок та господарські споруди. Позивач просить встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідно до Угоди про встановлення користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні було досліджено вказану Угоду та встановлено, що вона підписана лише позивачем [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона дійсно відмовилася підписувати цю Угоду, оскільки вважає, що її права та інтереси як землекористувача будуть порушені. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою по вказаній вище Угоді, оскільки вона не укладена. Відмовляючи в позові суд також бере до уваги, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК України сторони не заявляли клопотань про проведення судово - технічної експертизи для визначення інших можливих варіантів встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, а тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість вимог [PERSON] і відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] в квітні 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати укладений між сторонами шлюб, та постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] підтримав доводи свого довіретеля, послався на норми закону, що відповідають спору. [PERSON] заперечив проти позову і заявив, що не зважаючи на те, що з початку поточного року з сім"єю не проживає, все ж вважає за можливе зберегти шлюб, розмір заявлених аліментів вважав необгрунтованим, при цьому послався на те, що на його утриманні також перебуває непрацездатна матір, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від доходів. Представник відповідача [PERSON] підтримала доводи свого довірителя. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2006 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. В цьому шлюбі, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2014 року, сторони усиновили [PERSON], [INFO]. За поясненнями сторін, суд приходить до висновку, що сторони, щонайменше з початку поточного року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина залишилась з матір'ю, між сторани існує спір, щодо утримання та участі батька у вихованні дитини. Ухвалою суду сторонам надавася строк на примирення, проте такого примирення у визначений строк не досягнуто. Той факт, що сторони усиновили дитину, сам по собі не може вказувати на необхідність збереження шлюбу. Інші доводи відповідача не підкріплені обєктивними даними. Тому, з урахуванням обставин, що спонукали позивача заявити вимоги про розірвання шлюбу, суд знаходить існування шлюбу таким, що суперечить її інтересам, а відповідно він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Що стосується вимог позову про стягнення аліментів, то вони правильно позивачем засновані на приписах ст.ст. 180, 181, 183 СК України. Проте, суд не може погодитись з заявленим розміром аліментів. Тому, виходячи з приписів ст. 182 СК України, та відповіних їм обставинам, як вони встановлені з огляду на пояснення сторін та надані докази, суд важає, що визначення аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] в квітні 2018 року заявила позов до [PERSON], за яким просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін [PERSON], [INFO], в сумі 1000 грн., щомісячно, з квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Ухвалою суду від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 17.09.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій на вимогах позову наполягала, просила справу слухати за її вісутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав відзив на позов. Судом встановлено таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2004 року. В цьому шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON] (див. свідоцтво про народження). Шлюб розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва 07.07.2011 року. Відповідачем не заперечується, що після розірвання шлюбу, дитина залишилась разом з матір'ю. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивач в заяві вказує, що відповідач відмовляється регулярно надавати допомогу на утримання дитини. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Отже, позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов'язань. Заявлений розмір аліментів, з огляду на вказані позивачем дані про її особу, особу відповідача та їх дитини, є виваженим та реальним до виконання. При цьому, аліменти підлягають стягненю за загальними правилами, тобто з дня заявлення позову. Що стосується, вимог позову про стягнення аліментів за минулий час (з квітня 2015 року), то суд знаходить їх необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків. Як зазначено в п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 гривень, які були нею сплачені на підставі Договору про надання правової допомоги від 28.03.2018 року № 48/ф та підтверджуються копіями квитанцій та актом № 04-24 від 24.04.2018 року. Зазначені вимоги є обґрунтованими, витрати на надання правової допомоги підтвердженими, а тому підлягають задоволенню. Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141ЦПК України.

Outcome: partial