Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] 15.08.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні спільним сумісним майном, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Її сусіди - [PERSON] та [PERSON], власники квартири [ADDRESS], самовільно, без відповідних дозволів, побудували гіпсокартонну конструкцію в приміщенні загального користування - міжквартирному коридорі за вказаною адресою. 10.07.2014 року комісія Старосамбірської міської ради зобов'язала відповідача до 01.08.2014 року демонтувати самовільно збудовану гіпсокартонну конструкцію в спільному коридорі. Однак останні не реагують на вимоги органу місцевого самоврядування та на його вимоги демонтувати гіпсокартонну конструкцію. Оскільки, відповідачі без відповідних дозволів здійснили переобладнання спільного приміщення, що є порушенням прав співвласників допоміжних приміщень будинку, а тому дані порушення мають бути усунуті шляхом зобов'язання власників сусідньої квартири №7 власними силами і за власний рахунок привести приміщення загального користування - міжквартирний коридор у початковий стан відповідно до технічної документації, виданої Самбірським МБТІ. Просить зобов'язати солідарно відповідачів звільнити самовільно зайняте приміщення загального користування (міжквартирний коридор) за адресою: [ADDRESS] від гіпсокартонної конструкції, будівельних матеріалів та привести дане приміщення загального користування у початковий стан, відповідно до технічної документації. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і дав суду пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві, додатково пояснив, що відповідачі самовільно забудували прохід, залишивши йому з поворотом лише 70 см., що унеможливлює виносити та заносити меблі в його квартиру. Позивач також підтвердив, що ним також забудовано частину коридору, проте він готовий дану загороду розібрати, по розмірах вона менша за забудову відповідачів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, додатково пояснили, що вони дійсно забудували частину коридору, проте позивач також самовільно забудував частину. Пробували мирно розв'язати спір, проте позивач не йде на контакт, до органів місцевого самоврядування з питанням переобладнання не зверталися. Готові демонтувати самовільну забудову за умови демонтажу своєї забудови позивачем [PERSON]. Представник Комунального підприємства «Міське виробниче управління житлово-комунального господарства м. Старий Самбір» в судовому засіданні позов підтримав та додатково пояснив, що власником даного багатоквартирного будинку є міська рада, а балансоутримувачем є комунальне підприємство. В даному будинку є прибудови з порушенням чинного законодавства з обидвох сторін. Можна було б узаконити, проте сторони не дійшли спільної згоди. Представник третьої особи - Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. 30.09.2014 року за підписом першого заступника Старосамбірського міського голови Цепенди М.В. до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника Старосамбірської міської ради. Представник відділу містобудування та архітектури Старосамбірської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. 18.11.2014 року за підписом начальника відділу Поповича В. до суду надійшов лист про розгляд даної цивільної справи без участі відділу, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого 30.11.2004 року Старосамбірською міською радою Старосамбірського району Львівської області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації за №5646100 від 30.11.2004 року (а.с.4-5). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по ? часток квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації за №8467736 від 27.09.2005 року (долучений до матеріалів справи). Згідно акту обстеження будинку від 10.07.2014 року, складеного комісією Старосамбірської міської ради, [PERSON] та [PERSON] обов'язано в термін до 01.08.2014 року демонтувати самовільно облаштовані ними гіпсокартонні конструкції в спільному коридорі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6, 25). Проте самовільно облаштовані гіпсокартонні конструкції в спільному коридорі демонтовані не були, через що [PERSON] був змушений звернутися до суду. Також згідно листа Головного інспектора Старосамбірського РВ ГУДСНС України у Львівській області Ковальчука І.Г. про те, що в результаті проведення перевірки протипожежних норм щодо закриття виходу із квартири позивача, встановлено, що згідно вимог НАПБ А.01.001-2004 п.4.3.1 розділу 4.3 «Утримання евакуаційних шляхів і виходів» та ДБН В.1.1-7-2002 «Державні будівельні норми» п.5.1 розділу 5 «забезпечення безпечної евакуації людей», вихід із квартири повинен бути вільним, нічим не забудований чи зменшений. Оскільки вихід із квартири [PERSON] зменшений, тобто вимоги нормативних актів не дотримані (а.с.26). Згідно ч. 2 ст. 24 ЖК УРСР житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Рішенням Конституційного суду України від 02.03.2004 року № 1-2/2004 у справі за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»(справа про співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) встановлено наступне : 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир ( кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об*єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. 1.3. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, який визначають правовий режим власності. Згідно абзацу 4 п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Відповідно до п. 1.4.4 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Враховуючи викладені обставини справи та зазначені положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позову у повному обсязі, оскільки відсутня згода всіх власників квартир, які користуються коридором, на його переобладнання, відсутній дозвіл виконавчого комітету міської ради на таке переобладнання, та самовільне переобладнання приміщення коридору, що має бути у користуванні всіх мешканців багатоповерхового будинку, не допускається, тому власник квартири - відповідач, який здійснив ці переобладнання, повинен усунути ці порушення шляхом приведення коридору загального користування в попередній стан. Таким чином, позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Визнання відповідачами пред"явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved