Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

24.01.2017 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник КРИВОРІЗЬКОГО ПІВНІЧНОО ОБ'ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ з позовом до [PERSON] про стягнення сум пенсій , виплачених над міру внаслідок зловживання боку одержувача. В позовній заяві зазначено, що з 01.12.2014 року відповідачеві [PERSON] було призначено та виплачувалась пенсія по втраті годувальника .З метою призначення пенсії [PERSON] подав до УПФУ відповідну заяву від 03 листопада 2014 року в який зобов'язався своєчасно повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що впливають на пенсійне забезпечення та надав довідку Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 27.10.2014 р. № 431 про підтвердження його навчання за денною формою з 01.09.2013, передбачувана дата закінчення технікуму 30.06.2017р. Під час оформлення пенсії [PERSON] були вручені пам'ятки, роз'яснено його право на отримання пенсії за втратою годувальника та повідомлено про обов'язок своєчасного повідомляти управління про настання обставин, що спричиняють припинення її виплати (припинення навчання тощо). 19.10.2016 р. [PERSON] звернувся до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою, в якій просив закрити пенсійну справу у зв'язку з відрахуванням його з коледжу, до якої додав довідку Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 18.10.2016 р. № 820, яка підтверджує відрахування студента з 30.06.2016р. Тобто з 01.07.2016р. [PERSON] втратив право на отримання пенсії, передбаченої ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» а повідомив про це лише 19.10.2016 року. Оскільки [PERSON] в порушення вимог Закону своєчасно не повідомив про втрату права на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, це призвело до отримання ним за період з 01.07.2016 по 31.08.2016 р. зайвої суми пенсії в розмірі 2460,00 грн. При отриманні заяви відповідач [PERSON] був ознайомлений з розміром наданої йому переплати (розмір безпідставно отриманих сум пенсійних виплат) та зобов'язався відшкодувати ці кошти добровільно. Представник позивача зазначив, що 25.10.2016р. в рахунок погашення переплати до управління надійшло 200,00 грн. та після того грошові кошти більше не надходили. Через відмову відповідача відшкодувати зазначену суму коштів у добровільному порядку представник позивача звернувся до суду із цією заявою. Представник позивача за довіреністю - [PERSON] до судового засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, а сааме: пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму [PERSON] ([PERSON]), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Так, з 01.12.2014 управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, правонаступником якого є Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області була призначена та виплачувалась пенсія по втраті годувальника [PERSON], в даному разі померлим годувальником є [PERSON], батько відповідача, який помер. Для призначення пенсії [PERSON] подав заяву від 03 листопада 2014 року з проханням призначити пенсію, в який зобов'язався своєчасно повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію про обставини, що впливають на пенсійне забезпечення та надав довідку Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 27.10.2014 р. № 431 про підтвердження його навчання за денною формою з 01.09.2013, передбачувана дата закінчення технікуму 30.06.2017р. Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року пенсія по втраті годувальника [PERSON] була призначена. На підтвердження продовження свого навчання [PERSON] надав довідку Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 07.09.2015 р. № 250. При поданні заяви та довідки [PERSON] були вручені пам'ятки, відповідачу було роз'яснено право на отримання пенсії за втратою годувальника та обов'язок своєчасного повідомляти управління про настання обставин, що спричиняють припинення її виплати (припинення навчання). 19.10.2016 р. [PERSON] звернувся до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою, в якій просив закрити пенсійну справу у зв'язку з відрахуванням з коледжу, до якої додав довідку Гірничо-електромеханічного технікуму Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» від 18.10.2016 р. № 820, яка підтверджує відрахування студента з 30.06.2016р., тобто з 01.07.2016р. [PERSON] втратив право на отримання пенсії, передбаченої ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Стаття 102 Закону України „Про пенсійне забезпечення" закріплює обов'язок пенсіонерів повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Оскільки, [PERSON] в порушення статті 102 Закону своєчасно не повідомив про втрату права на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, це призвело до отримання відповідачем за період з 01.07.2016 по 31.08.2016 р. зайвої суми пенсії в розмірі 2460,00 грн. що підтверджується відповідним розрахунком. При отриманні заяви відповідач був ознайомлений з розміром переплати у розмірі 2460,00 грн., яка виникла за період 01.07.2016-31.08.2016р. (розмір безпідставно отриманих сум пенсійних виплат [PERSON] було виведено протоколом від 19.10.2016 року) та зобов'язався її відшкодувати. Так, 25.10.2016р. в рахунок погашення переплати до управління надійшло 200,00 грн. та після того грошові кошти більше не надходили. За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду або в судовому порядку. Також, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Відповідно до ч.1, 3 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. З метою відшкодування над міру виплаченої суми пенсії управлінням було направлено на адресу відповідача повідомлення по залишок переплати пенсії та проханням добровільної сплати боргу, яке залишилося проігнорованим. З метою досудового врегулювання спору 22.12.2016р. на адресу відповідача була направлена претензія №6 від 22.12.2016р., яка також залишилася проігнорованою. Тому, Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вимушене звертатися до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За викладених обставин, переплата пенсії, на стягненні якої наполягає Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, фактично є матеріальною шкодою, що завдана [PERSON], а тому доцільно до даних правовідносин застосовувати норми та строки, передбачені Цивільним кодексом України. Крім того, частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно частини 2 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Як передбачено пунктом 3 цього Положення основним завданням Пенсійного фонду України є збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення, повне і своєчасне фінансування витрат на виплату пенсій та інших соціальних виплат, які здійснюються з коштів фонду, відтак органи Пенсійного фонду України уповноважені державою на виконання відповідних функцій, в тому числі у спірних відношеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved