Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

23.12.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкодавець залишила заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON] , [PERSON] , позивачам по справі. Позивачі своєчасно не звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки не знали про існування заповіту. При зверненні до нотаріуса з наміром прийняти спадщину отримали відмову в зв`язку з пропуском строку передбаченого чинним законодавством. Після цього змушені звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засіданні позивачі не з`явилися, через канцелярію суду від їх представника надійшла заява в якій остання позовні вимоги своїх довірителів підтримала, справу просила розглянути в їх відсутність. Проти постановлення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. В підготовче судове засідання представник відповідача не з`явився, на електронну пошту суду надіслав листа в якій просив розгляд справи провести в їх відсутність, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивачів, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 781. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,6014 га, земельну ділянку площею 4,4300 га на території Пришивальницької сільської ради Фастівського району, земельну ділянку площею 0,25 га, земельну ділянку площею 0,2184 га, земельну ділянку , площею 0,382 га. Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений Довжук В.Ю., секретарем виконавчого комітету Пришивальницької сільської ради Фастівського району Київської області від 15.08.2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 16, яким заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] . Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі в передбачений ст.1270 ЦК України шести місячний строк не звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. При зверненні позивачів до нотаріальної контори для прийняття спадкового майна Бігіч С.Ю. , державним нотаріусом Фастівської районної нотаріальної контори Київської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. До аналогічного висновку також дійшла й Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Позивачі в іншому порядку, ніж судовий, не можуть захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд враховує, що позивачі на час відкриття спадщини не проживали із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на їх користь дізналася поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними обставинами для спадкоємців при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved