Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], про стягнення грошової компенсації за частку майна у спільній частковій власності. В своєму позові позивачі посилаються про те, що їм та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить [ADDRESS]. Кожному з позивачів належить по 1/6 частині та 23 частини зазначеної квартири належить відповідачці. Спільне користування вказаною квартирою є неможливим оскільки відповідачка не визнає законні права позивачів на їх частину у спільній частковій власності, перешкоджає у доступі до квартири. За таких обставин, а також через те, що за думкою позивачів виділ їх 16 частин квартири в натурі є неможливим, позивачі просили стягнути з співвласника - [PERSON] грошову компенсацію вартості їх часток в сумі 60 000 грн. кожному. 24.04.2014р. позивачі через свого представника надали суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою остаточно визначили розмір грошової компенсації вартості їх часток в сумі 66 297 грн. 60 коп. кожному, а також просять стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Представник позивачів позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнають, посилаючись на його необґрунтованість та просять у задоволенні позовних вимог [PERSON] і [PERSON] відмовити. Вивчивши обставини справи, заслухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного: Правовідносини між сторонами спору є цивільно-правовими, регулюються нормами діючого ЦК України. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 29.11.2011р. належить на праві спільної часткової власності по 1/6 частині [ADDRESS]. Інші 23 частин квартири належить відповідачці [PERSON], з яких 12 частина - на підставі договору дарування від 29.01.2008р. та 16 частина - на підставі договору купівлі - продажу від 11.04.2008р. Відповідно п. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Відповідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається за законом або є неможливим, співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Одеської філії ТОВ „ СУДОВА НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА УКРАЇНИ ", виділ в натурі по 16 частині [ADDRESS], не є можливим. При цьому ринкова вартість 16 частини квартири [ADDRESS], з урахуванням загальної площі квартири, вказаної у правовстановлюючих документах, визначена в сумі 5760 доларів США. Згідно довідки Національного банку України про офіційний курс долара США до гривні від 23.04.2014р., 5760 доларів США складає в національній валюті України - 66 297 грн. 60 коп. Відтак суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] в частині вимог щодо стягнення на їх користь грошової компенсації за частку майна у спільній частковій власності доведеними належними доказами та відповідними чинному законодавству України. Доводи представника відповідачки про те, що через поганий матеріальний стан [PERSON] не спроможна сплатити позивачам грошову компенсацію за їх частку майна у спільній частковій власності, оцінюються судом критично. З витребуваної судом довідки реєстраційної служби головного управління юстиції в Одеській області вбачається, що у власності відповідачки поміж частки спірної квартири перебувають ще декілька об'єктів нерухомого майна. Таким чином позивачка, як власник наявного в неї нерухомого майна, не позбавлена можливості здавати його в оренду, продати, тощо та отримати необхідні кошти щодо розрахунку з позивачами. Позовні вимоги про стягнення судових витрат на думку суду підлягають задоволенню в частині стягнення судового збору в сумі 1200 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення судових витрат з проведення судової експертизи на думку суду необхідно відмовити, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачами не доведено суду належними доказами сплату цих витрат із зазначенням конкретної суми.

Outcome: partial