Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

18 липня 2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудувала вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володіла ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Святилівської сільської ради, однак за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. По цій причині приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, прохав суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на вказане нерухоме майно. Заявами до суду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач: Святилівська сільська рада Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи: сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М в судове засідання не з"явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову заперечень не мають. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON] - мати позивача. ЇЇ спадкоємицею за законом є дочка - [PERSON] (позивач у справі). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який був збудований спадкодавцем і в якому вона проживала до дня своєї смерті. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 19 за 2015 рік, заведеної приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М., єдиною спадкоємицею першої черги спадкування за законом, яка в установлений строк прийняла спадщину, є дочка померлої - [PERSON] Спадкоємицею майна за заповітом є [PERSON] - онука померлої, яка відмовилася від усієї спадщини подавши 11 березня 2015 року до приватного нотаріуса відповідну заяву. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина від умерлою не визнана. Постановою від 01 червня 2016 приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Люба Ж.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А» - було побудовано в 1962 році, прибудову літ. «а» - у 1963 році, сарай літ. «Д» - у 1964 році, погріб з шийкою літ. «В» - у 1969 році, убиральню літ. «Е» - у 1973 році, літню кухню - сарай літ. «Г» -1979 році, сарай літ. «г» - 1980 році, сарай літ. «б» , гараж літ. «Б» - 1981 році, сарай літ. «д» - 1986 році . Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарській книзі Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 5 за номером 0343-1 за 2011-2015 роки, з 1962 року за [PERSON], значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 12.04.2016 року № 229 [PERSON], [INFO], дійсно на момент смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] в складі сім»ї: дочки [PERSON], [INFO], зятя [PERSON], [INFO]. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Глобинської РДА Полтавської області від 16.06.2016 року № 864/02-04, будівлі, які розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину, має право на успадкування названого майна за законом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved