Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою, що в м.Надвірна по вул. Франка,63. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Надвірнянського районного суду 15.03.2013 року на ним визнано право власності на 2/5 частини спадкового майна домоволодіння по вул. І.Франка, 63 в м.Надвірна. Інші 3/5 частини вказаного домоволодіння належать відповідачу [PERSON] Так як вони не могли погодити між собою порядок користування житловим будинком, він змушений був звернутися в суд з позовом про його реальний розподіл. Рішенням Надвірнянського районного суду 24.10.2014 року проведено реальний розподіл житлового будинку по вул. Франка,63 в м.Надвірна між ним та відповідачем. Будинок розташований на земельній ділянці загальним розміром 0,10 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,0178 га для ведення особистого селянського господарства. В даний час між ними виник спір щодо користування земельною ділянкою, оскільки відповідач чинить перешкоди в цьому, засмічує всю прилеглу територію, на дає вільного проїзду до його частини житлового будинку. З цього приводу він неодноразово звертався в Надвірнянську міську раді та правоохоронні органи, які і рекомендували йому звернутися з даним позовом в суд.\~\~ В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, наведених в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням по вул. І.Франка, 63 в м.Надвірна відповідно до 1 варіанту висновку земельно-технічної експертизи, так як даний варіант є найбільш доцільним та забезпечує сторонам нормальні умови для користування земельною ділянкою відповідно до їх часток у праві власності на будинок, а також стягнути в його користь 60% понесених ним судових витрат по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив по суті позову в цілому, вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки у випадку ухвалення судом рішення про визначення порядку користування, в тому числі і за першим варіантом, він буде позбавлений можливості вільного користування земельною ділянкою та можливості узаконити зведений ще їх спадкодавцем фундамент, який не був предметом судового розгляду і який не врахований експертом при визначенні варіантів розподілу земельної ділянки. Тому просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог, та зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності із ст.57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь -які фактичні дані ,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~\~ Судом встановлено, що згідно рішення Надвірнянського районного суду від 15.04.2013 року за позивачем по справі [PERSON], як спадкоємцем за законом, визнано право власності на 2/5 частини спадкового майна домоволодіння №63 по вул. І.Франка в м.Надвірна Івано-Франківської області, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За відповідачем [PERSON] визнано право власності відповідно на 3/5 частини зазначеного домоволодіння. Оскільки сторони по справі не дійшли згоди про добровільний порядок реального розподілу домоволодіння по вул. І.Франка,63 в м.Надвірна, рішенням Надвірнянського районного суду від 24.10.2014 року, яке на даний час є чинним, проведено реальний розподіл спірного домоволодіння. За позивачем [PERSON] визнано право власності на 2/5 часток будинковолодіння вартістю 80992 грн., а саме: підвал 1 площею 8 кв.м., кухню 1-2 площею 15,3 кв.м., передпокій 1-3 площею 8,4 кв.м., стайню літ.Г. За відповідачем [PERSON] визнано право власності на 3/5 часток будинковолодіння вартістю 100390 грн., а саме: веранду 1-1 площею 5,5 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 26,1 кв.м., гараж літ.Б, стодолу літ.В. В спільному користуванні сторін залишено огорожу №1 та колодязь №2. (а.с.8-9) За вказаним домоволодінням по вул. І.Франка,63 в м.Надвірна закріплена земельна ділянки: №1 площею 0.1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; та №2 площею 0,0178 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою Надвірнянської міської ради від 30.10.2015 року (а.с.14), та не заперечувалося сторонами. Стаття 3 Земельного кодексу України\~передбачає, що земельні відносини регулюються\~Конституцією, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. За\~статтею 2 Земельного кодексу України\~земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб'єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об'єктами - землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки). Статтею 120 Земельного Кодексу України, передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Із змісту\~ст.152 ЗК\~випливає, що захисту підлягають і порушені права землекористувачів. Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.19\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року\~„Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з"ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір"я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред"явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Оскільки в процесі користування земельною ділянкою у сторін виникають непорозуміння, суд вважає за необхідне вирішити питання визначення порядку користування цією земельною ділянкою. Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи складено висновок № 0063/12-2016 від 07 грудня 2016 року, яким запропоновано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: м.Надвірна, вул. І.Франка, 63. (а.с.61-74) Даний висновок експерта складений на підставі матеріалів справи, чинного земельного законодавства та з урахуванням державних будівельних норм, тому сумнівів у суду не викликає. Проводячи аналіз запропонованих варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою, суд вважає найбільш доцільним варіантом для користування сторонами земельною ділянкою є перший варіант висновку земельно-технічної експертизи, адже за таким варіантом приміщення житлового будинку та господарських споруд, що належать сторонам, знаходяться на земельних ділянках, які надаються їм у користування. За даним варіантом [PERSON], як власнику 2/5 частин домоволодіння, виділяється у користування площа земельної ділянки 0,0,0336 га, яка зображена червоним кольором в додатку №2 до висновку експертизи. [PERSON] виділяється у користування дві земельні ділянки: перша площею 0,0085 га, друга площею 0,0419 га, які зображені синім кольором в додатку №2 до висновку експертизи. У спільному користуванні сторін для забезпечення безперешкодного проходу та проїзду відокремлених вище зазначених земельних ділянок залишається земельна ділянка площею 0,0144 га і яка зображена зеленим кольором в додатку №2 до висновку експертизи. Перший варіант порядку користування спірною земельною ділянкою передбачає забезпечення проходу до городу, господарських будівель та відповідає порядку користування частинами земельної ділянки, який склався з часу отримання сторонами своїх часток. Також за наведених обставин, обираючи один із запропонованих експертом варіантів користування спірною земельною ділянкою, суд врахував те, що обидва землекористувачі мають рівні права щодо спірної землі. При цьому мають враховуватись інтереси кожного з них. Так, матеріали справи свідчать про те, що сторони дійсно перебувають у неприязних стосунках, що ними не заперечується в судовому засіданні. Окрім цього, визначений судом порядок користування земельною ділянкою по вул. Франка,63 в м.Надвірна надає можливість нормального користування будинком і господарськими будівлями, здійснення догляду за ними, відповідно до ДБН, а також з урахуванням вимог санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Тому, враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про під ставність позовних вимог в цій частині і їх задоволенні. Стосовно вимоги позивача про виділення йому частини земельної ділянки, в тому числі шляхом надання йому права встановлення межі та огорожі між ним і відповідачем, то в цій частині позов до задоволення не підлягає, так як встановлення меж земельних ділянок не входить до компетенції суду, а право встановлення огорожі позивачем ніким не порушено, він вправі сам вільно розпоряджатися належним йому майном. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що заявлений [PERSON] позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст.\~3,11,60,213,214,215 ЦПК України, на підставаі статею\~2,3,120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved