Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

19.04.2021 року до суду звернувся представник позивача - адвокат Крайній О.В. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 12.12.2019 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 211440 д/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Т-0515 сполученням «Олександрівка Покровськ - Костянтинопіль», на ділянці даної автодороги 58 км - 250 м. між м. Родинське та м. Покровськ Донецької області, у напрямку м. Покровськ, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткненням з зустрічними легковими автомобілями (серед яких був автомобіль RENAULT FLUENCE, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , яким керував [PERSON] ), які рухалися зі сторони м. Покровська у бік м. Родинське, в результаті чого скоїв ДТП, чим порушив п.2.3,10.1,14.2 ПДР України, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 липня 2020 року встановлено провину [PERSON] у вказаній ДТП, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та стягнуто з нього штраф в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова набрала законної сили 01.08.2020 року. Встановлюючи можливу суму понесених збитків, [PERSON] звернулася до судового експерта Дегтяр О.І. для дослідження по визначенню величини матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT FLUENCE, реєстраційний номер [NUMBER] , на що отримала висновок експерта № 29 від 5 жовтня 2020 року, в якому зазначено вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля RENAULT FLUENCE, реєстраційний номер [NUMBER] на момент проведення дослідження, у розмірі 95105,55 грн., а вартість відновлювального ремонту - 162190,78 грн. Судовим експертом для проведення автотоварознавчого дослідження було проведено зовнішній візуальний огляд автомобіля. Огляд ТЗ проводився в світлу добу, при природному освітленні за адресою: Донецька область, м. Родинське, автостоянка, в присутності [PERSON] . При зовнішньому візуальному огляді встановлено: КТЗ в аварійному стані, не на ходу. Пошкоджено: передня частина, ліва сторона та дах КТЗ. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 153513490 у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130000 грн., франшиза - 2500 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 52249,26 грн., розраховане як різниця матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи та суми податку на додану вартість. Оскільки, згідно з висновком експерта за результатами автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 162190,78 грн., то позивач просить стягнути на її користь зі страхової компанії, з урахуванням сплаченого страхового відшкодування в розмірі 52249,26 грн., суму відшкодування - 77750,74 грн. (в межах ліміту 130000 грн.), а з відповідача просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) і лімітом відповідальності страховика - 32190,78 грн., а також суму франшизи у розмірі 2500 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., та солідарно із відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. 14.05.2021 року від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - адвоката Шиліна В.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» залишити без задоволення, посилаючись на те, що вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. 12.11.2019 року між страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» та страхувальником [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №153513490 (Поліс) за шкоду під час керування ВАЗ 21144 - ХТА211440С5098786 реєстраційний номер [NUMBER] зі страховими сумами 260000,00 грн. за шкоду, завдану життю та здоров`ю, та 130000,00 грн. за шкоду, завдану майну третіх осіб, франшиза 2500,00 грн. Страховиком ДТП, яка сталася 12.12.2019 року за участі [PERSON] , визнана страховим випадком, проведено огляд КТЗ, оцінку матеріальних збитків пошкодженого автомобіля RENAULT FLUENCE реєстраційний номер [NUMBER] на дату страхової події, складений страховий акт та перераховано на банківські реквізити позивача оцінену шкоду в сумі 52249,26 грн. Виходячи з позовних вимог, представник відповідача зазначає, що позивач помилково вважає, що страховик несе відповідальність на всю суму страхових сум, що зазначені в полісі в розмірі 130000,00 грн. за шкоду майну, і тому незаконно обрахувала розмір стягнення як різницю між страховою сумою та страховою виплатою. Страховик має обов`язок відшкодувати оцінені збитки з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та суми податку на додану вартість, що в даному випадку і було зроблено. У відзиві зазначається, що позивач надала до суду неналежний, недопустимий та недостовірний доказ, а саме висновок судового експерта Дегтяр О.І. №29 від 05.10.2020 року про визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля RENAULT FLUENCE на момент проведення дослідження. Даний висновок було складено на підставі заяви позивача. Автотоварознавче дослідження проведено без повідомлення відповідача ро дату та місце проведення, і без його присутності, що суперечить вимогам законодавства України. Розмір збитків, який визначено у висновку, не є достовірним, так як зроблений не на дату ДТП, а через 10 місяців потому. Таким чином, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 31.05.2021 року від представника відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» - адвоката Шиліна В.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України в частині позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в розмірі 8281,58 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору, в іншій частині вимоги позовної заяви просить залишити без задоволення. 22.06.2021 року від представника позивача - адвоката Крайнього О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він підтримує позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог в розмірі 8281,58 грн. у зв`язку із відсутністю предмету спору та залишення без задоволення в іншій частині вимог позивача. Ухвалою суду від 22.06.2021 року клопотання представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог було задоволено, та закрито провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа: [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» щодо стягнення матеріального збитку в розмірі 8281,58 грн. У сьогоднішнє судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Крайній О.В. не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що з позовом не згоден, так як вважає, що страховою компанією [PERSON] було відшкодовано шкоду, а експертне дослідження на яке посилається позивач, проведене через 10 місяців після ДТП, а не одразу ж після пригоди, що є суттєвим порушенням законодавства України. Щодо моральної шкоди зазначив, що в позові зазначено про моральну шкоду, але конкретно в чому вона полягала та чим підтверджена не вказано. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» адвокат Шилін В.А. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив позовну заяву залишити без задоволення, посилаючись на обставини, що були викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, вислухавши думку відповідача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 12.11.2019 року між страховиком ПРАТ "СК "ВУСО" та страхувальником [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №153513490 (Поліс) за шкоду під час керування ВАЗ 21144 - ХТА211440С5098786 реєстраційний номер [NUMBER] з страховими сумами 260000,00 грн. з шкоду завдану життю та здоров`ю та 130000,00 грн. за шкоду завдану майну третіх осіб, франшиза 2500,00 грн. 12.12.2019 року о 10 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 211440 д/н [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Т-0515 сполученням «Олександрівка Покровськ - Костянтинопіль», на ділянці даної автодороги 58 км - 250 м. між м. Родинське та м. Покровськ Донецької області, у напрямку м. Покровськ, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткненням з зустрічними легковими автомобілями (серед яких був автомобіль RENAULT FLUENCE, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , яким керував [PERSON] ), які рухалися зі сторони м. Покровська у бік м. Родинське, в результаті чого скоїв ДТП, чим порушив п.2.3,10.1,14.2 ПДР України, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 липня 2020 року встановлено провину [PERSON] у вказаній ДТП, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та стягнуто з нього штраф в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постанова набрала законної сили 01.08.2020 року (а.с. 58). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 153513490 у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО». Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130000 грн., франшиза - 2500 грн. (а.с.57). ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 52249,26 грн., що не оспорюється позивачем. Страхове відшкодування розраховане як різниця матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням суми франшизи та суми податку на додану вартість. Згодом, 26.05.2021 року, було складено звіт серії SL №118217 про оцінку колісного транспортного засобу Renault Fluence з реєстраційним номером [NUMBER] Товариством з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА» за замовленням ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», станом на 12.12.2019 року (а.с. 137-146). На підставі вказаного звіту 27.05.2021 року ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» було складено страховий акт №1145972-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №153513490 від 12.11.2019 року (зворотна сторінка а.с. 147) та того ж дня перераховано [PERSON] 8281,58 грн. страхового відшкодування (а.с.147) Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Суд ураховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане, у вказаній постанові від 04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. За умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеному між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] №153513490 встановлений ліміт за шкоду, заподіяну майну - 130000,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 52249,26 грн. та 8281,58 грн., а всього 60530,84 грн., розраховане як різниця матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи та суми податку на додану вартість. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірних матеріально-правових відносин, з приводу яких суд повинен ухвалити рішення у справі. Позивач сам вибирає, який позов пред`явити до суду. Отже, аналізуючи вказані вище норми права, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності(ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Крім того, суд враховує, що стаття 29 Закон №1961-IV передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395)(далі - Методика). Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказує на те, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] в сумі 32190,78 грн., а з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - 77750,74 грн. Згідно зі ст.9 Закону України «Про страхування», визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Позивач не вказує про отримання від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи, що не заперечується представником ПрАТ «СК «ВУСО». Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то відповідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи складені обставини, з урахуванням часу та зусиль, витрачених для відновлення стабільного морального стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивач вважає, що їй спричинена моральна шкода в розмірі 10000,00 грн., яка в даному випадку є мінімальною. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що позивачу, як власниці транспортного засобу, який потрапив з вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортну пригоду завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу пошкодження її майна - автомобіля RENAULT FLUENCE з необхідністю звертатися до страхової компанії, суду, що спричинило незручності у її житті та порушило нормальні життєві стосунки. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 10000,00 гривень є надто завищеним. Суд враховує що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 2500,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача [PERSON] . Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та ін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України. У позовній заяві зазначені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., однією із складових якої є представлення інтересів клієнта у судовому засіданні - 3 години по 1000,00 грн. на суму 3000,00 грн. Однак, представник позивача - адвокат Крайній О.В. за час розгляду справи в суді не брав участі в жодному судовому засіданні. Тому суд вважає, що підтверджено витрати на професійну правову допомогу в сумі 3000,00 грн. За ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Однак, суд не бере до уваги висновок експерта №29 за результатами автотоварознавчого дослідження по визначенню величини матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Fluence, реєстраційний номер [NUMBER] , від 05.10.2020 року, так як він складений станом на 05.10.2020 року, а не - 12.12.2019 року (на момент ДТП). Крім того, в позові зазначено, що витрати за проведення експертного дослідження складають 700,00 грн. (а.с.6), а в додатках до позовної заяви міститься товарний чек №29 від 05.10.2020 року виданого ФОП [PERSON] на суму 7500,00 грн. за висновок (а.с.12), у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити точну суму витрат на проведення експертного дослідження. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Законом України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 1291,41 грн. (а.с.64) та 908,00 (а.с. 8). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судові витрати слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог: стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 83,58 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 114,00 грн., а всього - 197,58 грн.

Outcome: partial