Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищенаведеним позовом, просить поновити йому строк позовної давності та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, посвідченим секретарем виконкому Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області 29.02.2000 року, після смерті батька [PERSON], що помер [INFO]. Позов мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS]. 29.02.2000 р. спадкодавець залишив заповіт, яким заповів вищевказаний житловий будинок йому. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок, нотаріус в такому відмовила, оскільки ним пропущено строк для прийняття спадщини. Натепер в інший спосіб захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду з зазначеною вимогою, він не має і не може оформити в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок. Позивач та представник позивача за довіреністю, позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, 24.11.2016 року надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника, заперечень не мають (а.с.49). Дослідивши матеріали даної справи, заслухавши позивача, його представника, суд встановив. Спір витікає з цивільних правовідносин. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер [INFO], до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з копій паспорта та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.1992 року, довідки, виданої виконавчим комітетом Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області № 439 від 06.09.2016 року та копії будинкової книги, померлий [PERSON] був батьком [PERSON], позивача по справі, до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з ним був зареєстрований [PERSON] (а.с.6,8,17,20-22). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2002 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, і зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок [PERSON] успадкував після смерті своїх батьків [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.9,10). З копій технічного паспорта та виписки з погосподарської книги, виданої Грімненською сільською радою Городоцького району Львівської області № 438 від 06.09.2016 року вбачається, що спадковий будинок був побудований в 1974 році [PERSON] - дідом позивача, який помер [INFO] (а.с.16,23-26). [PERSON] прийняв спадщину в порядку ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР. Той факт, що [PERSON] прийняв спадщину підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом серії АВМ № 622036 від 13.07.2000 року (а.с.15). 29.02.2000 року [PERSON] залишив заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області Голодівською Г.А. на ім'я позивача по справі, [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] не змінювався і не відмінявся, що стверджується відміткою секретаря Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області Шпирало Н.І. (а.с.14). Як видно з листа приватного нотаріуса № 69/01-16 від 15.08.2016 року, позивач звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак йому було відмовлено за пропуску строку для прийняття спадщини (а.с.19). Однак, позивач на момент смерті свого батька був малолітній, а відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи наведені вище обставини, при прийнятті рішення суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування та роз'яснення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " від 16.05.2013 року, які носять рекомендаційний характер, в тому, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За життя, [PERSON] не отримав правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майна. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів житловим будинком в [ADDRESS] неправомірно не встановлено. Отже, вищенаведені докази досліджені в судовому засіданні підтверджують право власності батька позивача [PERSON] на житловий будинок, що в [ADDRESS]. Зібрані докази в сукупності, дають підстави суду, вважити позов підлягаючим до задоволення, оскільки позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], інших спадкоємців, які б на неї претендували немає, за такого суд переконаний в тому, що є підстави до визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Питання щодо поновлення строку позовної давності не заслуговує на увагу, оскільки позивач на момент смерті батька був малолітнім. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved