Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

03 березня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати недійсним наказ, виданий відповідачем номер 404-с від 06 грудня 2013 року щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії як незаконний. Позивачка посилалась на таке: з 1998 року вона працює у Державному підприємстві «Донецький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», на теперішній час працює на посаді економіста планово-економічного відділу. Наказом по підприємству номер 404-с від 06 грудня 2013 року на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді догани. У наказі вказано «за порушення трудової дисципліни невиконання обов'язків, передбачених посадовою інструкцією». Вона вважає наказ незаконним. Так, з 02 по 06 грудня 2013 року вона знаходилась на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. На лікарняному вона знаходилась на підставі того, що в період часу з 26 по 28 листопада 2013 року її безпосередній начальник - виконуючий обов'язки начальника планово-економічного відділу [PERSON] примушувала її всупереч її волі написати заяву про звільнення з підприємства за власним бажанням та у неї погіршився стан здоров,я. Коли вона 09 грудня 2013 року вийшла з лікарняного та приступила до виконання своїх обов'язків [PERSON] повідомила її про те, що до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Їй було вручено копію наказу, де вона не побачила за що її було покарано. До теперішнього часу не відомі конкретні підстави притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Оскільки закон вимагає надання порушником письмового пояснення, то позивачка зауважує, що ніяких пояснень вона не надавала та їй не було запропоновано надати пояснення. Її покарано у той час, коли вона знаходилась на лікарняному. Таким чином, позивачка вважає, що наказ є незаконним, оскільки не вказано у наказі, яке саме порушення трудової дисципліни вона вчинила, вона до теперішнього часу не ознайомлена з матеріалами перевірки її дій, крім того, вона була позбавлена можливості надати будь-які пояснення. 10 квітня 2014 року позивачка звернулася з заявою про уточнення позовних вимог, в якій вказувала, що після ознайомлення з письмовими доказами, наданими відповідачем, вона доповнює позовну заяву наступними підставами, а саме: службова записка [PERSON] від 02 грудня 2013 року, в якій вказана дата її порушення - 06 листопада 2013 року. З тексту незрозуміло який нормативний акт чи закон по складанню та розрахунку витрат вона порушила під час виконання трудових обов'язків та яким нормативним документом визначений саме правильний порядок підрахунку витрат; яким письмовим документом підтверджується виявлення її правопорушення; не вказано, які саме витрати вона невірно розрахувала - по яким підрозділам або статтям; суть її порушення вказано взагалі, а не конкретно; службова записка датована 02 грудня 2013 року, а в наказі вказана як підстава службова записка від 03 грудня 2013 року - різниться дата складання записки. За діючим законодавством, де діє презумпція невинуватості, вона не повинна доказувати свою невинуватість, що передбачено ст. 138 КЗУпП. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог [PERSON], вважали наказ законним, посилались на наступне: в період з 02 по 06 грудня 2013 року позивачка перебувала на роботі, що підтверджується табелем обліку робочого часу та розрахунковим листком про нарахування їй заробітної плати. Крім того, у вказаний період позивачкою було підготовлено три проекти договору, безпосередньо про це свідчить її підпис на договорах та в журналах реєстрації проектів договорів. Про існування лікарняного листа відповідачеві стало відомо лише при зверненні позивачки з позовом до суду. Вона не пред'являла лікарняний до сплати, про його існування не повідомляла. Стосовно порушення, яке допустила позивачка: позивачкою порушено п. 2.6 посадової інструкції, 02 грудня 2013 року про це було доведено до керівництва та позивачці було запропоновано надати письмові пояснення стосовно допущеного порушення, але остання відмовилася, про що було складено акт від 02 грудня 2013 року. У той же день [PERSON] надала генеральному директору службову записку, в якій довела, що позивачка порушила п. 2.6 посадової інструкції, де передбачено, що до її обов'язків належить узагальнення даних про виробничі витрати по елементам і статтям щомісячно з наростаючим підсумком за основними підрозділами відповідача з розрахунком рівня рентабельності, чистого прибутку для аналізу їх діяльності. При розрахунку витрат по виробничим підрозділам відповідача за липень та серпень 2013 року позивачкою були включені завищені суми адміністративних витрат на загальну суму 120744,97 гривень. Зазначені дії призвели до штучного завищення витрат, заниження прибутку, а також викривлення рівня рентабельності діяльності окремих виробничих підрозділів та підприємства в цілому. Розрахунки, що містять недостовірні данні, складені та підписані особисто позивачкою. Відповідно до п.п. 4.1 та 4.8 посадової інструкції позивачка несе відповідальність за недостовірність даних, які представляються начальнику планово-економічного відділу, генеральному директору, Мінекономрозвитку України, правоохоронним та іншим органам, а також за своєчасність і якість виконання посадових обов'язків, планів роботи і доручень начальника планово-економічного відділу, Генерального директора Центру, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в тому числі в області системи управління якістю, в межах, визначених чинним законодавством України про працю. Також до відома Генерального директора Центру було доведено про те, що позивачка відмовилася від надання пояснень стосовно порушення, допущеного нею. З даним наказом позивачка було ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис 06 грудня 2013 року. Представник відповідача вказує на то, що позивачка працює на вказаній посаді більш п'яти років, має певний досвід роботи та достатню кваліфікацію, була атестована на відповідній посаді, тому позивачка однозначно передбачала певні шкідливі наслідки свого проступку та неналежного виконання своїх посадових обов'язків, отже мала прямий умисел свого діяння. Незалежно від форми вини обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння. Позивачем дисциплінарний проступок був скоєний без поважних причин. Таким чином, наказ є законним. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за таких підстав: [PERSON] знаходиться у трудових правовідносинах з Державним підприємством «Донецький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», працюючи на посаді економіста планово-економічного відділу. Наказом ДП «Донецький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» номер 404-с від 06 грудня 2013 року за порушення трудової дисципліни /невиконання обов'язків, передбачених посадовою інструкцією/ [PERSON] оголошено догану та її позбавлено премії за грудень 2013 року на 100 відсотків. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення в наказі зазначено: службова записка виконуючої обов'язки начальника планово-економічного відділу [PERSON] від 03 грудня 2013 року; акт про відмову від надання письмових пояснень [PERSON] від 02 грудня 2013 року; пункти 2.6 та 4.8 посадової інструкції економіста планово-економічного відділу. З вказаним наказом позивачка ознайомлена саме 06 грудня 2013 року, про що свідчить її підпис на зворотній сторінці наказу та дата. Доводи позивачки про те, що дата ознайомлення з наказом написана не нею у судовому засіданні останньою не доведені. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 2.6 посадової інструкції економіста планово-економічного відділу, з якою позивачка ознайомлена, до обов'язків останньої належало узагальнення даних про виробничі витрати по елементам і статтям щомісячно та наростаючим підсумком по основним підрозділам підприємства відповідача з розрахунком рівня рентабельності, чистого прибутку для аналізу їх діяльності. Судом встановлено, що при розрахунку витрат по виробничим підрозділам відповідача за період липень - серпень 2013 року позивачкою були включені завищені суми адміністративних витрат на загальну суму 120744,97 гривень, що підтверджено у судовому засіданні відповідачем шляхом надання перероблених звітів та даних з головної книги підприємства, показаннями свідка [PERSON] Як вбачається з пояснень представника відповідача, аналіз витрат діяльності підприємства проводиться з метою всебічної оцінки досягнутих результатів та є підставою для обґрунтування та прийняття управлінських рішень. Подання недостовірних даних призводить до спотворення результатів діяльності. Таким чином, проводячи розрахунок витрат по виробничим підрозділам підприємства за липень та серпень 2013 року було встановлено, що позивачкою штучно було завищено витрати, заниження прибутку, що потягло викривлення рівня рентабельності підприємства. Відповідно до п.п. 4.1 та 4.8 посадової інструкції економіста планово-економічного відділу працівник несе відповідальність за недостовірність даних, які представляються начальнику планово-економічного відділу, генеральному директору, Мінекономрозвитку України, правоохоронним та іншим органам, а також за своєчасність і якість виконання посадових обов'язків, планів роботи і доручень начальника планово-економічного відділу, генерального директора підприємства відповідача, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в тому числі в області системи управління якістю, в межах, визначених чинним законодавством України про працю. Таким чином, судом встановлено, що позивачка дійсно допустила порушення п. 2.6 посадової інструкції. Її доводи про те, що вказане порушення не потягло за собою будь-яких негативних або тяжких наслідків суд до уваги не приймає, оскільки вони не передбачені п. 2.6 або іншим пунктом посадової інструкції. Щодо посилань позивачки на те, що під час накладення на неї дисциплінарного стягнення вона знаходилась на лікарняному, ніяких пояснень надати їй не було запропоновано, суд до уваги не приймає за такими обставинами: у судовому засіданні встановлено, що за даними медичної документації ЦПМДС номер 8 лікарем [PERSON] позивачці було видано лист непрацездатності серії АГК номер 245029 з 02 по 06 грудня 2013 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працювала 02 грудня 2013 року в період часу з 8.00 до 11.00 годин, вона не веде облік часу, коли хворі звертаються зі скаргами на стан здоров,я. Вранці до неї звернулася позивачка зі скаргами на стан здоров,я, вона відкрила останній лікарняний лист з 02 грудня 2013 року, черговий раз вона прийшла 06 грудня 2013 року, лікарняний був закритий та до роботи позивачці стати 07 грудня 2013 року. Але у судовому засіданні встановлено, що позивачка не здавала до підприємства вказаний лікарняний лист для оплати. Більш того, за заявою генерального директора підприємства виконавчою дирекцією Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено перевірку та встановлено, що за даними медичної документації ЦПМСД номер 8 лікар [PERSON] , яка видала лист непрацездатності номер 245029 [PERSON] за графіком роботи приймала хворих в грудні 2013 року з понеділка по п'ятницю з 11.00 до 17.42 годин, а не з 8.00 до 11.00 годин, як показала у судовому засіданні лікар [PERSON]Крім того, перевіркою встановлено, що позивачка 06 грудня 2013 року не зверталася до лікаря [PERSON]Також встановлено, що лікарняний лист номер 245029 з 02 по 06 грудня 2013 року виданий необґрунтовано. Головному лікарю ЦПМСД номер 8 запропоновано при наступному зверненні [PERSON] за медичною допомогою питання про видачу лікарняного листа вирішувати після комісійного огляду. З пояснень у судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що 02 грудня 2013 року позивачка, яка є її сусідкою, біля 8 години ранку скаржилась їй на недомагання. Стосовно видачі лікарняного їй нічого не відомо. Позивачка в позовній заяві вказувала на ту обставину, що з 02 по 06 грудня 2013 року вона знаходилась на лікарняному з причини, що в період з 26 по 28 листопада 2013 року її безпосередній керівник [PERSON] вимагала від неї подати заяву про звільнення за власним бажанням. Але, як встановлено судом, лікарем [PERSON], що видала лікарняний лист вказаний діагноз: «Гостре респіраторне вірусне захворювання», а не інше захворювання, на що посилається позивачка у позовній заяві. У судовому засіданні встановлено, що позивачка в період часу з 02 по 06 грудня 2013 року працювала, повний робочий день знаходилась на підприємстві, про що свідчить табель обліку робочого часу співробітників підприємства / а.с. 38, 39/, здійснення позивачці оплати за вказані відпрацьовані дні, що підтверджується розрахунковим листком за грудень 2013 року / а.с. 37/. Більш того, відповідно до наданих відповідачем електронної роздруківки комплексу технічних засобів «Система контролю доступу STOP-Net №.5 ТОВ "Кард-Сістемс», яким користується відповідач та відповідно до наданих останнім доказів, вказаний комплекс не дозволяє користувачам редагувати для формування звітів. Запис до базі даних виконується автоматично, під час підведення до зчитувача персональної картки працівника та проходу через турнікет. Після цього внесення змін до запису є неможливим. Вказані звіти програмного забезпечення та роздруківка надані відповідачем у судовому засіданні як доказ, з яких вбачається, що позивачка перетинала турнікет підприємства за допомогою електронної персональної картки, яка представляє собою електронну перепустку на підприємство в період з 02 по 06 грудня 2013 року включно, де зафіксовано вранці кожного дня вхід на територію підприємства та увечері вихід з підприємства. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, вона нікому не передавала свою електрону перепустку, таким чином, інші особи по вказаній картці до підприємства не могли увійти та вийти з нього. Таким чином, позивачка у вказаний період часу працювала на підприємстві повні робочі дні, що підтверджується табелями обліку робочого часу. Таким чином, посилання позивачки на ту обставину, що під час складання наказу, акту про відмову від дачі пояснень та ознайомлення з копією наказу вона знаходилась на лікарняному суд до уваги не приймає, оскільки позивачка дійсно на руках мала лікарняний, але працювала у вказаний період повний робочий день, адміністрації підприємства не повідомляла про наявність у неї перешкод для виконання трудових обов'язків в період з 02 по 06 грудня 2013 року, отримала заробітну плату за роботу у вказаний період, що не заперечувала позивачка у судовому засіданні. Таким чином, судом достовірно встановлено, що в період часу з 02 по 06 грудня 2013 року позивачка працювала повний робочий день. Як вбачається з матеріалів справи, при складанні наказу номер 404-с від 06 грудня 2013 року є посилання як на підставу накладення дисциплінарного стягнення службову записку виконуючої обов'язки начальника планово-економічного відділу [PERSON] від 03 грудня 2013 року. Дійсно 02 грудня 2013 року [PERSON] була складена службова записка на ім,я генерального директора Репіна Г.О. стосовно порушень, допущених позивачкою. З вказаної службової записки вбачається, що генеральним директором накладено резолюцію від 03 грудня 2013 року до відділу кадрів «в наказ, оголосити догану». Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, саме дата накладення резолюції керівником підприємства і вказана датою службової записки. У судовому засіданні також встановлено, що 02 грудня 2013 року позивачці було запропоновано надати пояснення стосовно допущених нею порушень, а саме причин включення завищеної суми адміністративних витрат при розрахунку фактичних витрат по підрозділам за липень та серпень 2013 року, від надання яких позивачка відмовилась, про що було складено акт від 02 грудня 2013 року. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили вказаний факт. Той факт, що позивачка отримала лікарняний лист, але не використала його, не залишила роботу, не повідомила керівництво про наявність у неї лікарняного листа підтверджує і той факт, що позивачка була ознайомлена з наказом номер 404-с саме 06 грудня 2013 року, про що вчинила підпис та поставила власноруч дату, що не спростувала у судовому засіданні. Посилання позивачки на той факт, що вона здала лікарняний для оплати [PERSON] не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки проти цього заперечувала допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] Крім того, представник відповідача пояснив, що на підприємстві існує порядок, відповідно до якого робітник після оформлення лікарняного листка особисто надає його до відділу кадрів. Посилання позивачки на ту обставину, що відповідно до ст. 138 КЗУпП України вона не повинна доказувати свої вимоги суд до уваги не приймає, оскільки у вказаній статі Закону мова йдеться про матеріальну відповідальність працівника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 147 Кодексу законів України про працю за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1.догана; 2.звільнення. Як вбачається з матеріалів справи за порушення трудової дисципліни позивачкою відповідачем застосовано менш суворий вид стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗУпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. У судовому засіданні встановлено, що при накладенні стягнення на позивачці відповідачем не порушено встановлені законом строки, оскільки правопорушення виявлено 06 листопада 2013 року. Відповідно до ст. 149 КЗУпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі /розпорядженні/ і повідомляється працівникові під розписку. Таким чином, позивачка не доказала у судовому засіданні своїх позовних вимог, суд вважає, що наказ номер 404-с від 06 грудня 2013 року є законним та підстав для його скасування немає. На підставі ст. ст. 147, 148, 149 Кодексу законів України про працю,

Outcome: dismissed