Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду з позовом до [PERSON], в якому прохав визнати факт спільного проживання із спадкодавцем [PERSON], померлою 03.04.2016 року, яка є його бабусею. Встановлення цього факту необхідно йому для успадкування майна померлої як спадкоємцю за заповітом, так як відповідач як спадкоємець за законом, що прийняв спадщину, не визнає цього факту та заперечує проти включення його до кола спадкоємців. За цих підстав йому було відмовлено державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 03.07.2013 року він був зареєстрований спадкодавцем у її квартирі [ADDRESS] та постійно проживав з бабусею, яка за віком потребувала допомоги та догляду. Він з допомогою матері [PERSON] забезпечував бабусю харчуванням, возив її до лікарні, на оздоровлення, виконав роботи про проведенню водопроводу до квартири, ремонтував подвір»я, провів поховання спадкодавця та здійснив усі необхідні обряди, установив пам»ятник на могилі та доглядає її. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримували, посилаючись на зазначені вище підстави, зазначали, що позивач, не маючи постійного місця роботи, виїжджав на заробітки, а тому вдома був лише у перервах між роботою. За цей час догляд за бабусею здійснювала його матір та окремі доручення виконували на його прохання друзі, до яких він звертався. Протягом шести місяців він звертався до нотаріальної контори з проханням подати заяву про прийняття спадщини, але йому запропонували надати довідку про місце проживання спадкодавця, з отриманням якої відбулась затримка, та він був вимушений виїжджати до місця роботи. Повернувся він лише у грудні 2016 року та надав довідку по місце відкриття спадщини, але на той час спадщина вже була прийнята відповідачем та виник спір. Позивач посилається на факт реєстрації у спадковій квартирі як на підставу визнання за ним права на прийняття спадщини та наступне успадкування майна померлої бабусі. Відповідач та її представник позову не визнали та прохали відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивач спадщину не прийняв та пропустив строк на її прийняття, постійно не проживав із спадкодавцем, так як на час реєстрації у спадковій квартирі проживав з сім»єю у м. Кременчуці, а після розлучення з дружиною проживав з матір»ю в їх будинку в селищі Козельщина по вулиці Остроградського, де його постійно бачили свідки та матір відповідача, яка проживає поруч. Не заперечували, що позивач опікувався своєю бабусею та допомагав їй, допускають, що міг інколи ночував у бабусі, але постійно не проживав та членом її сім»ї не був. При цьому посилаються на довідки комунальних служб проте, що комунальні послуги на квартиру надавались на одну особу, яка в своїй декларації до відділу соціального захисту населення для отримання субсидії зазначала, що проживає в квартирі одна, довідку Козельщинської селищної ради про відсутність у спадкодавця інших членів сім»ї та показання свідків - сусідів померлої, що онук з бабусею не проживав, він прожива з матір"ю за іншою адресою. Третя особа державний нотаріус Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкін Олександр Олександрович показав суду, що ним була відкрита спадкова справа після померлої 03.04.2016 року [PERSON] за заявою [PERSON], яка надала йому довідку про місце відкриття спадщини та заяву про прийняття спадщини. Він точної дати звернення позивача до нотаріальної контори не пам»ятає, але йому також роз»яснював про необхідність подання довідки про постійне проживання спадкодавця для визначення місця відкриття спадщини при поданні заяви про прийняття спадщини. Вдруге [PERSON] звернувся до нього після спливу шести місяців після смерті спадкодавця, про свідчить довідка Козельщинської селищної ради від 02.12.2016 року. Враховуючи, що спадкоємець за законом не визнала факту постійного проживання спадкоємця за заповітом із спадкодавцем до дня смерті, він відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу за наявності спору з приводу факту прийняття спадщини та рекомендував довести в судовому порядку факт спільного проживання, що є обов»язковою умовою для отримання спадку, передбаченою ст.1268 ЦК України. Заслухавши сторони, їх представників, третю особу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS], яка нею приватизована, та мала у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарького виробництва, що складає спадкову масу (аркуш - 13). 21 квітня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (аркуш - 10). Відповідно до паспорту [NUMBER], виданому Козельщиським РВ УМВС України в Полтавській області 18.01.2000 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 03.07. 2013 року (аркуш - 8) Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС Козельщинського РУЮ 04 квітня 2016 року. Козельщинською державною нотаріальною конторою після померлої [PERSON] відкрита спадкова справа №295/2016 за заявою [PERSON], поданою 20 вересня 2016, заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] подав 04.05.2017 року ( а.с. - 12, 21). Постановою державного нотаріуса Козельщинської ДНК 04.05.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави невизнання спадкоємцем за законом [PERSON] факту проживання із спадкодавцем сім»єю та рекомендовано довести зазначений факт в судовому порядку ( аркуш - 24). Відповідно до повідомлення управління соціального захисту населення Козельщинської РДА № 306489 від 23.10.2015 року [PERSON] протягом жовтня 2015- березня 2016 року користувалась субсидією за нульовою ставкою ( аркуш справи - 212). Листом начальника УПСЗН Козельщинської РДА від 09.08.2017 року №01-20/1775 повідомлено, що померла [PERSON] з травня 2015 року по березень 2016 року користувалась субсидією на одну особу (аркуш - 180). Допитана в судовому засіданні начальник відділу грошових виплат і компенсацій [PERSON] ознайомила суд з матеріалами особово справи [PERSON] про надання їй субсидії та підтвердила нарахування померлій пільги учасника війни на сплату комунальних платежів, та пояснила, що субсидія на компенсацію витрат на сплату комунальих платежів їй нараховувалась лише у лютому - березні 2016 року, а решту часу з березня 2015 року по лютий 2016 року [PERSON] відшкодовувались зазначені витрати за пільгою учасника війни. Вони повністю компенсували ці витрати, тому субсидія у довідці визначена нульовою ставкою. Для оформлення субсидії [PERSON] подала у відділ декларацію, в якій зазначила, що проживає одна. Факт відсутності інших членів сім»ї, зазачений в декларації [PERSON] підтвердила Козельщинська селищна рада довідкою. Зазначені документи оглянуті судом. Листом Козельщинського комунального підприємства «Водоканал» підтверджено укладання у 2007 році договору на водопостачання з [PERSON] на 1 мешканця (аркуш 177). Відповідно до інформації Козельщинської дільниці ПАТ «Полтавагаз» від 08.08.2017 року [PERSON] з 2014 року лічиться єдиним користувачем послуги з газопостачання за адресою [ADDRESS], селища Козельшина, у лютому-березні 2016 року їй надавалась субсидія (аркуш справи -178,179). Позивачем 08.04.2016 року сплачено платежі за світло та використаний газ відповідно до квитанцій №№79,80 (аркуші - 32,33). Відповідно до договорів на обслуговування одинокої особи, укладених відділом УПСЗН Козельщинської РДА з [PERSON] з 2007 року по день смерті соціально побутові послуги їй надавав соціальний працівник (аркуші -75-79). Свідки - друзі позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], мати позивача та її подруга [PERSON] стверджували суду, що позивач жив з бабусею, допомагав їй, матір позивача готувала їм їжу, прала білизну і, коли він був у від»їздах, допомагали йому доглядати спадкодавця. Сусіди по будинку, знайомі сім'ї [PERSON], свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача, повідомили, що померла проживала в [ADDRESS] одна, отримувала пенсію, самостійно утримувала квартиру, допомогу у вирішенні побутових питань їй надавав соціальний працівник, вона добре ставилась до [PERSON], матеріально допомагала йому, він відвідував бабусю, носив їй їжу, допомагав по господарству, але проживав з матір»ю за іншою адресою. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з матір»ю позивача, стверджувала, що він проживає з матір»ю, куди йому надходила поштова кореспонденція. За приписами статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонгт та таке інше. На підтвердження факту проживання однією сім'єю з померлою позивач посилається на те, щобабуся була особою похилого віку, в силу віку та за станом здоров'я потребувала стороннього догляду, у зв'язку з чим позивач допомагав їй по господарству, приносив продукти харчування, їжу приготовлену матір»ю, ліки, оплачував комунальні послуги та допомагав утримати квартиру, яка належала померлій, в належному стані, при доведенні цих фактів позивач обмежився лише показами свідків, які допитувались в судовому засіданні, за клопотанням позивача, однак інших доказів, які мали підтвердити той факт, що позивач з покійною проживали однією сім'єю, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки із померлою до часу відкриття спадщини, суду надано не було, а в силу положень ч.4 ст. 60 ЦПК УКраїни доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). Виходячи зі змісту ст.59 ЦПК України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ст.ст.10, 60 ЦПК України). Доказами постійного проживання разом із спадкодавцем можуть бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або у будинковій книзі, інші документи, які підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи надані докази відповідно до вимог зазначеного вище законодавства суд приходить до наступного висновку. Посилання позивача на ту обставину, що він постійно здійснювв догляд за померлою бабусею, придбавав продукти харчування, готував їжу, забезпечував відвідування медичних закладів, турбуючись за здоров»я спадкодавця жодним чином не свідчить про наявність між позивачем та померлою спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонту. Відтак, сама по собі обставина здійснення догляду, надання допомоги, прояв турботи до спадкодавця не є свідченням того, що померла [PERSON] вважала позивача членом її сім'ї, що витікає з офіційних заяв, що подавались нею до державних установ, про відсутність членів сім»ї. Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків лише підтверджено ту обставину, що позивач надавав певну допомогу померлій, забезпечував відвідування лікувальних та оздоровчих закладів, допомагав у вирішенні побутових проблем (обладнання водопроводу, але показаннями свідків не підтверджено факт того, що позивач був повязаний спільним побутом з померлою, мав взаємні з нею права та обов'язки. Натомість, сусіди спадкодавця, що проживають у будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечували проживання позивача у квартирі своєї бабусі. При цьому визнавали, що померла дуже любила свого онука, який разом із своєю матір»ю турбувались за неї та регулярно приносили їжу, прали білизну, зрідка ночували, вони поховали [PERSON] Понесення витрат на поховання, обладнання місця поховання, на що також наголошував позивач, не може бути підтвердженням факту спільного проживання. Козельщинська селищна рада фактичне проживання позивача сім»єю з спадкодавцем не підтвердила, зазначивши лише реєстрацію у спадковому будинку. Зазначена довідка не є належним доказом для підтвердження факту того, що позивач був повязаний спільним побутом з померлою [PERSON], мав взаємні права та обов'язки з нею. Окрім того, в довідці орган влади не зміг зазначити час, з якого проводилась реєстрація позивача у спадковій квартирі, що свідчить про відсутність такої інформації як і інформації про фактичне проживання. Періодичне проживання разом з бабусею та її відвідування, турбота за особою похилого віку не свідчать про те, що позивач постійно проживав разом з нею за адресою селище Козельщина, [ADDRESS]. За таких обставин, оцінивши всі зібрані у справі докази з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю на час відкриття спадщини, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Суд також не погоджується з доводами представника відповідача про неможливість розгляду вимоги позивача про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем до дня відкриття спадщини в порядку позовного провадження без розгляду вимоги про визнання права на спадкування, так як між сторонами виник спір щодо наявності юридичного факту, який дає право особі на успадкування майна або позбавляє його цього права. Така позиція висловлена у п.2 постанови Пленум ВСУ №7 від 30.05.2008 року «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними». Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.ст.29, 1222, 1223, 1235, 1268-1270 ЦК України, пунктами 2 і 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, ст.235 ЦПК України з урахуванням роз'яснень, наведених у п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.3 Сімейного кодексу України,пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99,

Outcome: dismissed