Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . За життя вона 14 лютого 2006 року склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла в користь позивача. Але оскільки нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому просив визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, його представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи № 16/2014, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. Спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 31 зворот). За життя [PERSON] 14.02.2006 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла позивачу (а.с.13). Заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області та зареєстрований в реєстрі за № 8. Заповіт від 14.02.2006 року є чинним, що об`єктивно підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.32). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв шляхом спільного проживання з спадкодавцем. [PERSON] до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.10). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Витягом з погосподарської книги № 6 за 2011-2015 роки Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області (а.с.12) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачем виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.16). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Понесені витрати по оплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved