Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

23.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги. У ході судового розгляду позивач уточнила вимоги та просила стягнути з [PERSON] на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» основний борг у розмірі 6682,24 грн. за період з 01.07.2013 року по 31.03.2016 року; індекс інфляції у розмірі 1650,87 грн.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 200,47 грн.; витрати за судовий збір у розмірі 1378,60 грн., витрати, повязані з прибуттям у судове засідання у розмірі 475,60 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач до 26.03.2016 року була власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський», відповідно до вимог ст. 111 ЦК України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відповідач зобов'язана регулярно, щомісяця сплачувати житлово-комунальні послуги. У порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідач не у повному обсязі сплатила за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що призвело до накопичення боргів перед третіми особами - виконавцями комунальних послуг та ОСББ «Маловський» за період з липня 2013 року по березень 2016 року, що підтверджується актом нарахувань та сплат по банку за житлово-комунальні послуги станом на 31 березня 2016 року. Крім того, щодо відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг укладеного між ОСББ «Маловський» та відповідачем, позивач зазначила, що це само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги. Щодо фактичного надання та отримання відповідачем житлово-комунальних послуг, власність відповідача, а саме квартира №71 розташована на четвертому поверсі вищезазначеного багатоквартирного будинку, в яку централізовано постачаються послуги: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території, більш того в даній квартирі постійно проживали дві особи, про що відомо всім мешканцям будинку. Щодо розрахунків та встановлених тарифів, то доданий до позову акт свідчить про часткову сплату відповідачем коштів за спожиті житлово-комунальні послуги, тобто відповідач не зверталася з претензіями та вимогами про не погодження з встановленими тарифами або з невідповідністю якості послуг. Позивач у судовому засіданні 05.10.2016 року позовні вимоги підтримала, додатково пояснивши, що з січня 2014 року, за зверненням ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський», філія «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», як виконавець послуг водопостачання та водовідведення у м. Одесі, уклало прямі договори з мешканцями будинку № 10 по вул. Маловського м. Одеси, у тому числі і з відповідачем, тому позивач з січня 2014 року не нараховував відповідачу кошти за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, аналогічна ситуація склалася і з КП «Теплопотсачання м. Одеси», яке уклало прямі договори з мешканцями вищевказаного будинку у тому числі і з відповідачем перед початком опалювального сезону 2014-2015 років, тому позивач з жовтня 2014 року не нараховував відповідачу кошти за спожиті послуги з теплопостачання за опалювальний період 2014-2015 року і дальші сезони. Позивач також просила звернути увагу на те, що надана відповідачем під час судового засідання розрахункова книжка містить останню сплату за спожиті житлово-комунальні послуги у листопаді 2013 року, що також відображено у акті нарахувань та сплат по банку №2/71/16-п. Разом з тим, відповідачем не надано доказів сплати за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, обовязкові накопичення на капітальний ремонт, за вивезення сміття починаючи з грудня 2013 року по березень 2016 року. У судове засідання 15.11.2016 року позивач, повідомлена належним чином не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, а також додаткові письмові пояснення з матеріалами. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала повністю, зазначивши, що ніяких боргових зобовязань перед ОСББ «Маловський» у неї немає, так як сплачувала за усі послуги своєчасно, крім того, 26.03.2016 року здійснила продаж вищевказаної нерухомого майна, що підтверджується договором-купівлі продажу, а тому вважає, що підстав для задоволення позову немає. У судові засідання 08.11.2016 року, 15.11.2016 року, повідомлена належним чином, не зявилася, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, про поважність причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача адвокат [PERSON], допущений судом до участі у розгляді даної справи 02.11.2016 року, повідомлений належним чином, повторно у судове засідання не зявився. Надав заперечення, згідно яких вважав необхідним у позові відмовити оскільки голова ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» [PERSON] не є, на його думку, належним позивачем. Суд не бере до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю у судовому засіданні в апеляційному суді Одеської області, оскільки даний факт не підтверджений належними доказами, так як копія роздруківки про призначення справи № 491/1111/15-ц до розгляду не підтверджує, що даний представник дійсно приймає участь у цій справі. Крім того, слід звернути увагу, що судове засідання 08.11.2016 року також було відкладене за клопотанням представника відповідача у звязку з тим, що ним не отримані докази. Крім того, як вбачається з ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника у судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Разом з тим з боку відповідача таких клопотань не надходило. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про закінчення розгляду справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, допитавши у якості свідка [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2011 року було визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 року щодо створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» по вулиці Маловського, 10 у м. Одесі; визнаний недійсним статут ОСББ «Маловський», зареєстрований у виконкомі Одеської міської ради в реєстрі № 186 від 26.11.2008 року; визнано недійсною державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «Маловський», проведену державним реєстратором виконкому Одеської міської ради 20.11.2008 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року у цивільній справі№1527/6520/12 припинено юридичну особу - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський», що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом продовження ліквідаційної процедури з припинення ОСББ «Маловський» до зведення та затвердження ліквідаційного балансу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом заміни померлого ліквідатора голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» [PERSON] на голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» [PERSON] Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є головою комісії з припинення або ліквідатор ОСББ «Маловський» (а.с.12-14). Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями боржника. Відповідач [PERSON] була власником квартири № 71 у м.Одесі, вул. Маловського, буд. №10 до 26 березня 2016 року, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу (а.с. 17, 53). Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський»,відповідно до вимог ст. 111 ЦК України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відповідач зобов'язана регулярно, щомісяця сплачувати житлово-комунальні послуги. У порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідач систематично не в повному обсязі сплачувала за спожиті нею комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що призвело до накопичення боргів перед третіми особами - виконавцями комунальних послуг та ОСББ «Маловський» за період з липня 2013 року по березень 2016 року у розмірі 6682,24 грн., що підтверджується актом нарахувань та сплат по банку за житлово-комунальні послуги станом на 31 березня 2016 року. Згідно наданого стороною позивача розрахунку (а.с.15) загальна сума індексу інфляції складає - 1650,87 грн., загальна сума трьох відсотків річних складає - 200,47 грн., у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13). Відповідно до змісту ст. 627 ЦК України свобода договорів не є безмежною і у випадках, передбачених актами цивільного законодавства, особа зобов'язана укласти відповідний договір, зокрема, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12). Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). У вищевказану квартиру, власником якої була відповідач централізовано постачалися послуги: теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території. [PERSON] не зверталася з претензіями та вимогами про не згоду з встановленими тарифами або з невідповідністю якості послуг. Таким чином, з боку [PERSON] є заборгованість за період з липня 2013 року по березень 2016 року коли власником квартири була відповідач по справі. Згідно ст. 360 Цивільного Кодексу України, власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. В силу ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.8 ст.22 Закону «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно зі ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР, правовідносини пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими та предметом спору про право. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (правова позиція Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, справа № 6-59 цс13) від 30 жовтня 2013 року). Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України. Суд вважає, що відповідач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Суд не бере до уваги твердження відповідача, що деякий час вона вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги голові ПП «Маловський» - [PERSON], оскільки як встановлено у судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами, з листопада 2008 року балансоутримувачем будинку є юридична особа ОСББ «Маловський», законним представником якої є позивач. Крім того, за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2013р. припинено повноваження голови ліквідаційної комісії [PERSON], договорів з комунальними підприємствами м. Одеси ПП «Маловський» не укладено, законних підстав на отримання коштів за спожиті житлово-комунальні послуги немає, ПП «Маловський» було позбавлено права та законних підстав на ведення господарської діяльності у будинку №10 по вул. Маловського у м. Одеса ще у серпні 2008 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.08.2008 року. Кошти сплачені відповідачем на рахунки ПП «Маловський» за спожиті житлово-комунальні послуги не перераховувались на рахунки відповідних комунальних підприємств м. Одеси. Суд також не враховує, як підставу для відмови у позові довідку про відсутність боргу на 31.03.2016 року з водопостачання та водовідведення, наданої відповідачем, (а.с.55), а також розрахункові книжки (а.с.58-60), оскільки як було зазначено раніше, ОСББ «Маловський» з 2008 року є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по вул. Маловського, 10 у м. Одесі, окрім того, як зазначала у поясненнях позивач, та підтвердила відповідними письмовими доказами з 2014 року мешканці будинку самостійно укладали прямі договори про надання послуг з водопостачання та теплопостачання як з філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», так і з КП «Теплопотсачання м. Одеси», однак, разом з тим, позивач ставить питання про стягнення заборгованості за інший вид житлових-комунальних послуг, про сплату якого відомостей у наданих матеріалах немає. Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача щодо неналежності позивача у даній справі, оскільки дані твердження є безпідставними та спростовані позивачем, наданням належних письмових доказів (а.с.7-14). Крім того, посилання сторони відповідача на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінене рішенням апеляційного суду Одеської області 11.08.2011 року (а.с. 136) даний факт також не спростовують. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 1378 грн. (сплачений судовий збір у розмірі 689 грн. за заявою про видачу судового наказу (ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.05.2016 року відмовлено у прийнятті даної заяви)+ сплачений судовий збір у розмірі 689 грн. за подачу даної позовної заяви). Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат, пов"язаних з прибуттям у судове засідання у розмірі 475,60 грн. Частиною 1 ст.79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Пунктом 3 частини 3 ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат повязаних з розглядом судової справи належать витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду. Суд вважає, що стороною позивача належним чином підтверджені витрати у розмірі 200 грн. (вартість квитків сполученням м. Одеса смт Окни та у зворотньому напрямку). Що стосується добових у розмірі 275 грн. 60 коп. дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких підтверджень про витрату саме даної суми і на які саме потреби стороною позивача не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved