Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

13.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь матеріальну шкоду, заподіяну їй внаслідок укусу собаки, в розмірі 6390,68 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а всього 16390,68 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач [PERSON] зазначила, що 25.10.2018 року вона знаходилася на вулиці Лісова в смт. Камяний Брід Баранівського району , Житомирської області, де на неї напала велика собака відповідача [PERSON] по кличці «Гоша» та вкусила її, там самим заподіявши шкоду здоровю, а саме ушкодження у вигляді кусано-рваної рани правої гомілки з дефектом шкіри та мяких тканин розміром 10х15 см з помірною кровотечею. В результаті укусу собаки позивач тривалий час хворіла, перенесла операцію пластику дефекту шкіри лоскутками шкіри, взятої з її стегна, двічі оброблялося операційне поле, проводилася анестезія новокаїном, проводились перевязки ран хлорофіліптом, перекисом водню, приймала знеболювальні медичні препарати, також змушена була за власний кошт купувати як медичні препарати так і шприци, бинт, винаймати автомобіль з водієм щоб доїздити до лікаря, що підтверджується виписками з медичної карти хворого, квитанціями аптек за придбання ліків, а також розпискою водія, який надавав послугу перевезення., всього вона витратила 6390,68 грн. Постановою Баранівського районного суду Житомирської області №273/1757/18 від 12.12.2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн. з конфіскацією собаки по кличці «Гоша», власником якої він є. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку компенсувати її витрат відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду із позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Сторони про день, час і місце розгляду повідомлені належним чином (а.с. 26,29,1). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON]. [PERSON] заперечення обґрунтовує тим, що він вважає постанову Баранівського районного суду Житомирської області про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП безпідставно прийнятою, оскільки не доведено , що собака, який вкусив позивача [PERSON] належить йому. Вважає, що розмір матеріальної шкоди є завищеним, оскільки позивач не довела, що в своїй ситуації вона не мала можливості пересуватися громадським транспортом, і була виключна необхідність для неї винаймати водія з автомобілем вартістю за одну поїздку в обидві сторони по 500,00 грн. Також вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої позивачем [PERSON], не відповідає характеру та обсягу її страждань (фізичних, душевних, психічних, яких вона зазнала) та не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. За вказаних обставин просить відмовити в задоволенні позову [PERSON], підкреслив що як учасник бойових дій він звільняється від сплати судового збору, просить розглянути справу без його участі. (а.с.26-32) В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Судом встановлено, що 25.10.2018 року позивач [PERSON] знаходилася на вулиці Лісова в смт. Камяний Брід Баранівського району , Житомирської області, де на неї напала велика собака по кличці «Гоша» та вкусила її, там самим заподіявши шкоду здоровю позивача, а саме ушкодження у вигляді кусано - рваної рани правої гомілки з дефектом шкіри та мяких тканин розміром 10х15 см з помірною кровотечею, що підтверджується даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2380 лікаря - травматолога Баранівської КЦРЛ [PERSON] від 13.11.2018 року, даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого лікаря - травматолога Комунального некомерційного підприємства «Новоград-Волинське міськрайонне територіальне медичне обєднання» від 07.02.2019 року, даними постанови Баранівського районного суду Житомирської області №273/1757/18 від 12.12.2018 року, згідно з якою відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85,00 грн. з конфіскацією собаки по кличці «Гоша», власником якої він є. (а.с.6,8,7) Вказана постанова суду набрала законної сили 22.11.2018 року (а.с.7 зворотна сторона). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В результаті укусу собаки [PERSON], а саме ушкодження у вигляді кусано - рваної рани правої гомілки з дефектом шкіри та мяких тканин розміром 10х15 см з помірною кровотечею, тривалий час хворіла, перенесла операцію пластику дефекту шкіри лоскутками шкіри, взятої з її стегна, їй двічі оброблялося операційне поле, проводилася анестезія новокаїном, проводились перевязки ран хлорофіліптом, перекисом водню, остання приймала знеболювальні медичні препарати, також використовувалися шприци, бинт, які позивач купувала за власний кошт, крім того, [PERSON] понесла витрати у звязку з оплатою пального на поїздки до закладів охорони здоровя з метою діагностики та лікування травми, а всього витратила 6390,68 грн., що підтверджується даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2380 лікаря - травматолога Баранівської КЦРЛ [PERSON] від 13.11.2018 року, даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого лікаря - травматолога Комунального некомерційного підприємства «Новоград-Волинське міськрайонне територіальне медичне обєднання» від 07.02.2019 року, квитанціями аптек за придбання ліків, даними копії розписки громадянина [PERSON] від 07.02.2019 року (а.с. 6,8,9,10-15) Згідно зі статею 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами 1, 3 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Оскільки, вина відповідача [PERSON] щодо порушення правил утримання власної собаки «Гоша», внаслідок чого позивачу [PERSON] були завдані тілесні ушкодження, доведена, тому відповідач несе обовязок відшкодувати шкоду для останньої. За вказаних обставин, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 6390,68 грн., що складає вартість медичних препаратів, які були призначені позивачу та придбані нею для лікування травми, отриманої внаслідок укусу собаки та витрати понесені у звязку з оплатою пального на поїздки до закладів охорони здоровя з метою діагностики та лікування травми. Щодо позовної вимоги, про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «[PERSON] проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, остання посилаються на те, що їй довелося пережити сильне почуття страху через напад розлюченої великої собаки, вона отримала дуже болючі та складні ушкодження мяких тканин правої гомілки з дефектом шкіри, вона перенесла операцію по пересадці шкіри на місце укусу, тривалий час в організмі відбувався запальний процес у звязку з цією травмою, кусано-рвана рана довго заживала, через що позивач перебувала в депресії через безсонні ночі у звязку з відчуттям постійного болю, їй довелося зносити побічні дій від прийому антибіотиків, відповідач постійно переносила хвилювання, їй прийшлося змінити свій звичний спосіб життя , докладати додаткові зусилля в його організації, з огляду на вказані обставини, понесені моральні страждання позивач оцінює у 10000,00 грн. Аналізуючи наведені норми діючого законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, а також враховуючи викладені обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази,

Outcome: partial