Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, стягнення матеріальної і моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є користувачем буд. [ADDRESS]. Разом з нею проживають її чоловік [PERSON], донька [PERSON] та її онука [PERSON], [INFO] Будинок належить на праві спільної часткової власності її батькові [PERSON] - 7/25 часток та [PERSON] - 18/25 часток. У сусідньому будинку [ADDRESS] мешкає сім'я відповідача [PERSON], яка вселилася у 2006р. Влітку 2008р. відповідач самовільно зніс паркан між земельними ділянками та встановив глухий паркан з азбоцементних плит вздовж усієї межі, висота якого 1,6 м, а в місці, де розташовані вікна будинку позивача - 2,85 м. Внаслідок таких дій відповідача, два вікна позивача повністю закрити від прямих сонячних променів, відстань між парканом та будинком не перевищує 0,5 м., у кімнатах темно у денний час, доводиться постійно користуватися електричним освітленням, кімнати не провітрюються, в жарку погоду спекотно та задушливо, в дощову - сиро. Під час опадів вода попадає між парканом та будинком, довго не висихає, що приводить до появи грибка та плісняви на стінках будинку. Просить суд зобов'язати відповідача знести встановлений ним самовільно паркан. Також під час встановлення паркану, відповідач проводив зварювальні роботи, чим пошкодив метало пластикові вікна позивача. Крім цього, приймаючи до уваги, що контакт з азбестом шкідливо впливає на здоров'я людини і може викликати тяжкі захворювання, у доньки позивача після 10 років знову з'явилася алергія, онука також стала хворіти на алергію. Все це призвело до зайвих матеріальних витрат у зв'язку зі зверненням до лікарні та лікуванням, витрати по якому несла вона, оскільки її донька не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Завдану матеріальну шкоду позивач оцінює у 4 986 грн. 65 коп. Також незаконними діями відповідача завдана моральна шкода, що виразилася у необхідності захисту свого порушеного права та у зв'язку з цим зверненнями до різних інстанцій з цього приводу. Моральну шкоду позивач оцінює у 1700 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати та витрати за правову допомогу у розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої інтереси в суді довірив представляти [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що паркан на межі існував давно, відповідач тільки зробив його глухим. Крім цього це не паркан, а тимчасова споруда для винограду і вона не шкодить здоров'ю. Матеріал, з якого зроблена споруда не заборонений в Україні для використання. Позивач не надала до суду доказів завдання матеріальної і моральної шкоди, спричиненої незаконними діями відповідача, а також існування перешкод у користуванні будинком через зведення відповідачем споруди. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши інші докази, що є в справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майне вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває право власності на нього. Відповідно до ст.ст. 379, 380, 381, 391 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст. 103, 108 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники, землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). У випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом, або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використанні, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] є власником 7/25 частин будинку [ADDRESS], 18/25 частин належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 16.09.1986р. та копією технічного паспорту (а.с. 6). Позивач зареєстрована та мешкає в зазначеному будинку, що підтверджується копією будинкової книги (а.с.78-83). Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. [PERSON] також є власником земельної ділянки площею 23/60 з 0,0825 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. [PERSON] є власником 73/100 частин будинку [ADDRESS]. Відповідач літом 2008р. зніс існуючий паркан та встановив глухий паркан з азбоцементних плит на межі між будинком [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS]. Відповідно до наданих до суду фотознімків та протоколу огляду (а.с. 24, 102) зазначений паркан дійсно встановлений, його висота становить 1,6 м., а в місці, де розташовані вікна будинку [NUMBER] - 2,60 м. Зазначене також визнано сторонами в судовому засіданні та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Рішенням виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів від 14.05.1987р. встановлено, що житлові прибудови літ. Б-2 та літ. Б-1 і літня кухня літ. З за адресою: [ADDRESS] збудовані без порушення пожарних та санітарних норм, мається висновок архітектурно-планового управління м. Запоріжжя про можливість узаконення зазначених прибудов, в зв'язку з чим вирішено оформити на них право власності за [PERSON] Крім цього, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2011р., яке набрало законної сили, встановлено відсутність порушень правил добросусідства між сторонами існуванням зазначених вище прибудов, які знаходяться від межі суміжних земельних ділянок сторін на відстані менше 1м. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для захисту позивачем свого порушеного права на користування зазначеними прибудовами. Згідно п. 3.6.4 „Правил забудови м. Запоріжжя" від 30.11.2007 №24, затверджених Запорізькою міською радою, нормативна висота огорожі між сусідніми ділянками не повинна бути вище 1,2 м (вище норми - за згодою суміжних землекористувачів). Відповідно до наданої відповіді з ДУ Інституту Медицини Праці в Україні не заборонено використання азбоцеметних виробів, виготовлених із хризотилового азбесту. Азбест у таких виробах знаходиться у зв'язаному стані і не може чинити негативного впливу на здоров'я населення (а.с. 92). Згідно висновку ДЗ «Запорізька міська СЕС» щодо проведення досліджень житлових кімнат №1,2,3 в будинку [ADDRESS] від 06.12.2010р. встановлено, що параметри мікроклімату та швидкість руху повітря в зазначених житлових кімнатах відповідають вимогам СНиП 2.04.06-91 «Опалення, вентиляція, кондиціонування», додаток 1 для холодної пори року допустимим нормам; не відповідають вимогам додатку 4 для холодної пори року оптимальним нормам по показнику відносної вологості на 18-33% (перевищення). Згідно висновку ДЗ «Запорізька міська СЕС» щодо проведення досліджень освітленості робочого місця житлових кімнат №1,2,3 в будинку [ADDRESS] від 06.12.2010р. встановлено, що природне освітлення нижче нормативних показників. Штучне освітлення у нормі. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що самочинно зведений відповідачем паркан порушує право позивача користування своїм майном. Разом з тим, суд вважає, що при встановленні причинного зв'язку між зведеним відповідачем парканом і вологістю та зниженням природного освітлення у житлових кімнатах позивача для вирішення спору між сторонами було б цілком достатньо зобов'язати відповідача зменшити висоту паркану до нормативних норм, тобто на висоту не більше 1,2 м., оскільки дозвіл суміжного землекористувача на більшу висоту не отриманий, а не зносити його. В частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити за відсутністю доказів. Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Позивачем не надано до суду доказів в обґрунтування завданої їй відповідачем матеріальної шкоди. Так, не надано доказів витрат саме позивачем на лікування своєї доньки, не надано доказів (висновку) про пошкодження вікон позивача відповідачем через зварку ним паркану, погіршення стану здоров'я доньки та онуки та в зв'язку з цим їх лікування через встановлення відповідачем паркану з азбоцементних плит. Таким чином, вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданням, який фізична особа зазнала зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а таж ділової репутації фізичної особи. Суд вважає, що позивач не довела суду, що діями відповідача їй завдана моральна шкода. Ні в позовній заяві, ні в усних поясненнях позивач не посилалася та не доводила , які ж маються підстави для відшкодування на її користь моральної шкоди. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та підтверджені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial