Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

06 липня 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить: - розірвати шлюб укладений між нею, громадянкою [PERSON] , та громадянином Єгипту - [PERSON] , зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 01 березня 2019 року за актовим записом № 263; - стягнути з громадянина Єгипту\~-\~ [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 1859 грн 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 08 червня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ Свої вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося внаслідок психологічної несумісності та діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, що обумовлено різними національними традиціями, вихованням та сімейними цінностями сторін. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Починаючи з 08 червня 2020 року відповідач спільно із сім`єю не проживає. У неї із відповідачем відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Тобто, шлюб фактично припинив існування і подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини, у вихованні та утриманні якої відповідач ніякої участі не приймає. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сім`ї неможливим. В зв`язку із обставинами, які склалися, вона просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працевлаштований і офіційних доходів не має. Посилаючись на ч.2 ст.191 СК України, аліменти просить стягувати, починаючи з 08.06.2020, тобто з часу, коли відповідач фактично припинив своє членство в сім"ї і в матеріальному утриманні дитини. \~ \~ \~ \~Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2020 року вказану вище позовну прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Не заперечували проти розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів в розмірі, який заявлений в позові. Проти індексації аліментів також не заперечували, але на їх думку, дана вимога є зайвою, оскільки вважають, що дерджавний виконавець повинен самостійно проводить таку індексацію. Стягнення аліментів просили проводити з дати звернення позивача до суду. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час вважають не обгрунтованими та недоведеними, а тому в цій \~ \~ \~ \~ частині позовних вимог просили відмовити. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що 01 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області був зареєстрований шлюб, про що 01.03.2019 складено відповідний актовий запис за № 263. Від спільного життя\~сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати з матір`ю. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, то суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю по [ADDRESS] , що підтверджується\~копією довідки\~Новобілоуської сільської\~ради Чернігівського\~району Чернігівської області, Редьківського старостинського округу № 03-19/148 від 06 липня 2020 року та знаходиться на її утриманні ( а.с. 10,14). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи, що відповідач погоджується з розміром аліментів, заявленим позивачем, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1859,00 грн. Даний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням положень ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 06 липня 2020 року, та просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з 08 червня 2020 року. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом. У такому випадку, стягнення аліментів слід починати з 06 липня 2020 року (з дня подачі позову) до досягнення дитиною повноліття. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial