Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

03 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що її батьками є [PERSON], який помер 14 березня 2005 року та [PERSON], яка померла 18 червня 2006 року. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку (пай), площею 3,836 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014362. Заповіт від імені померлого не складався. Своєчасно спадщину після смерті батька позивачка не прийняла у звязку з тим, що не мала достатньо коштів для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та складними сімейними обставинами. Коли вона звернулась до нотаріуса із заявою щодо переоформлення спадщини померлого на себе, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що вона не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 14 березня 2005 року. В судове засідання представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи у його відсутність (а. с. 22 ). Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 18). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання також не зявився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду (а. с. 19). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~ Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 06 грудня 1973 року в с. Дмитрівка Бердянського району Запорізької області, що підтверджується паспортом серії МВ 384682 (а. с. 4). Зі свідоцтва про народження серії І-БП № 177662 вбачається, що батьками позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 27 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 листопада 1971 року, актовий запис № 17, зареєстрованого Дмитрівською сільською радою Бердянського району Запорізької області (а. с. 9). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП № 484676 позивачці [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] після укладення шлюбу 05 квітня 1991 року було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). [PERSON], тобто батько позивачки, помер 14 березня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 005836 (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БП № 036480 [PERSON], тобто мати позивачки, померла 18 червня 2006 року (а. с. 8). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014362, виданого Кальченківською сільською радою 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 374, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 3,836 гектарів ріллі в межах згідно з планом (а. с. 10). Довідкою, виданою виконкомом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 20 жовтня 2014 року за № 261-02-20/01 засвідчено те, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO] без реєстрації (а. с. 11). Зі змісту довідки, виданої виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 02 квітня 2015 року № 143-02-20/1 вбачається, що [PERSON] до дня смерті 14 березня 2005 року проживав за адресою: [INFO] разом із дружиною [PERSON]. На день смерті [PERSON] у приватній власності мав земельну ділянку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 014362. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, даними про прийняття спадщина сільська рада не володіє. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Кальченківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 13). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 14 квітня 2015 року спадкова справа після [PERSON], який помер 14 березня 2005 року, держнотконторою не заводилась (а. с. 20). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має право на спадщину після смерті батька, однак вона не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини у звязку з тим, що після смерті батька вона знаходилась у скрутному фінансовому становищі, не мала достатньо коштів для оформлення спадкової справи. Суд вважає причини пропуску позивачкою встановленого законом строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визначає їй додатковий строк для прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 14 березня 2005 року, тривалістю два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. На підставі викладеного

Outcome: approved