Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

19 січня 2016 року в провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області надійшов вказаний цивільний позов, який був виділений з кримінального провадження за вироком того ж суду від 27 жовтня 2015 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 червня 2015 року біля села Шмідтове відповідач пошкодив належний йому автомобіль [NUMBER], а саме повністю розбив лобове скло та скло на передніх пасажирських дверцятах. Вказує, що злочинними діями відповідача йому було заподіяно збитків, які з урахуванням зменшених позовних вимог становлять 18\~370 грн., що відповідає вартості пошкоджених деталей автомобіля. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з викладених у позові підстав просить про їх задоволення. Відповідач за належного повідомлення в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно письмових заперечень від 26.01.2016 року позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність підтвердження оплати позивачем вартості відновного ремонту автомобіля згідно представленого рахунку (а.с.21), а також невідповідності ідентифікаційних номерів автомобіля даним в реєстраційних документах та відсутності у позивача права на відшкодування збитків (а.с.28). Суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача за з»ясування його позиції щодо предмета спору. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] розпоряджається автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер [NUMBER], 1986 року випуску на підставі довіреності від 21 липня 2009 року, реєстровий №1956, наданої [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу. Судом встановлено, що [PERSON] 18 червня 2015 року близько 19 години зупинив автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер [NUMBER], належний [PERSON], під керуванням [PERSON], із хуліганських спонукань, протиставляючи себе іншим громадянам, промовив на адресу потерпілого [PERSON], що проїзд по дорозі закритий та наніс удар ножем по передньому лобовому склу автомобіля, пошкодивши його. В наступному, коли потерпілий [PERSON] завів автомобіль і намагався поїхати з місця вчинення злочину, [PERSON] повернувся до нього та ножем наніс один удар в бокове скло передньої пасажирської двері автомобіля, розбивши бокове скло та пошкодив металеву частину автомобіля. Протиправні дії відповідача підтверджені вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року та вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 30 грудня 2015 року, за якими [PERSON] визнано винуватим за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України. Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2015 року цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків виділено для розгляду у порядку цивільного судочинства. Вказаним вироком суду встановлено наявність пошкодження автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер [NUMBER], а саме переднього лобового скла автомобіля, бокового скла передньої пасажирської двері автомобіля, пошкодження металевої частини автомобіля. Вартість пошкоджених деталей автомобіля підтверджено рахунком №С000020981 від 01.09.2015 року ТОВ [PERSON] (а.с.2), а саме вартість бокового скла без ПДВ 5590.00 грн., вартість вітрового скла без ПДВ 12\~783,333 грн., а всього 18\~370 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Доводи позивача про те, що розмір заподіяної йому майнової шкоди у виді вартості пошкоджених вітрового та бокового скла автомобіля становить 18 370 грн., про що суду надав рахунок, відповідачем не спростовано. Необхідність встановлення невідповідності ідентифікаційних номерів складових частин автомобіля не випливає з предмету спору та не доводить відсутності вини відповідача у заподіянні шкоди. Посилання відповідача на відсутність у позивача права на відшкодування збитків протирічать вироку суду, яким встановлено, що шкода спричинена саме [PERSON], який є володільцем автомобіля на підставі довіреності на право розпорядження автомобілем, і саме йому заподіяно збитків його пошкодженням. Таким чином, на підставі ст.1166 ЦК України, вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved