Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

05.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.09.2017 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 26797,00 грн. Оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину зріс, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, який становить 1777,00 грн., для дитини відповідного віку, що для її дитини становить 888,50 грн., просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання дитини з 500,00 грн. на ? частину всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2017 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує, справу просить слухати в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з"явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 10 липня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 137. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач по справі, є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2010 року виданого Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис 633. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2012 року шлюб між сторонами - розірвано. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради від 07.09.2017 року, [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) ( правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). У зв'язку з цим суд вважає, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини у частці від його заробітку (доходу). Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved