Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Прокурор Липовецького району звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на її утримання, обґрунтовуючи підставність своїх позовних вимог наступним чином. Батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], матір'ю [PERSON], яка [INFO] померла. Після смерті матері, малолітня [PERSON] постійно проживає біля своєї бабусі [PERSON], яка займається її вихованням та повністю утримує дитину. Батько, [PERSON], має іншу сім'ю, проживає в іншому населеному пункті, з дочкою не спілкується, її життям не цікавиться, матеріально не допомагає, зловживає спиртними напоями та взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку із цим, рішенням Липовецького районного суду від 09.04.2014 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно його дитини [PERSON] та призначено піклувальником неповнолітньої її бабусю [PERSON] Однак, при винесенні судового рішення, суд не використав своє право, що надане ст.166 ч.2 СК України та не присудив до стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, від обов'язку сплачувати, які відповідач не звільнений. Ураховуючи те, що дитина вкрай потребує матеріального забезпечення, оскільки бабуся самотужки не має можливості забезпечити її нормальне життєве існування, та відповідно до норм чинного законодавства, батько не звільнений від сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, прокурор просив суд присудити до стягнення з [PERSON] на користь неповнолітньої [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання в розмірі по 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні прокурор вимоги позовної заяви підтримала у обсязі, що наведені у позові, просила їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву, в якій вона не заперечувала стосовно задоволення позову та просила суд стягнути із відповідача аліменти на утримання онучки, яка з нею проживає, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання наданою за відомостями УДМС ГУДМС України у Вінницькій області. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Ураховуючи те, третя особа не з'явилась, скориставшись наданими їй правами відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, а неявку відповідача суд визнає неповажною, відтак підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, тому суд здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами в їх сукупності, дійшов висновку про таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14.05.1999 року Виконкомом Турбівської Селищної ради Липовецького району Вінницької області, батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є: батьком [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Шлюб між батьками дитини було припинено шляхом його розірвання, на що вказує свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER], та дружині відновлено її дошлюбне прізвище "[PERSON]". Як убачається із свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області. Дитина [PERSON], [INFO], постійно проживає біля бабусі в одному будинку та перебуває на її повному утриманні, що доведено довідкою виданою виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 06.02.2014 року за №455. Факт проживання дитини з бабусею та її перебування у складі сім'ї бабусі доведено також довідкою про склад сім'ї [PERSON] виданою вищевказаним органом місцевого самоврядування 31.03.2014 року за №678. Рішенням Липовецького району Вінницької області від 09.04.2014 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та призначено піклувальником неповнолітньої [PERSON] її бабусю [PERSON], [INFO]. Вказане рішення суду набуло законної сили 05 травня 2014 року. 07.05.2014 року розпорядженням голови Липовецької районної державної адміністрації №118, [PERSON], [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Частиною 4 ст.12 Закон України від 26.04.2001 р. № 2402-III "Про охорону дитинства", передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Наведене узгоджується і з приписами ч.2 ст.166 СК України, де зазначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зі змісту ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналізуючи здобуті у справі докази, судом було встановлено, що суд при винесенні рішення 09.04.2014 року та, встановивши факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків і, позбавивши останнього батьківських прав, не вирішив питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, які відповідач зобов'язаний сплачувати до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які слід присудити із відповідача до стягнення на утримання його доньки, суд бере до уваги визначені законодавцем обставини, що передбачені ст.182 СК України, а також те, що відповідачем на пропозицію суду надати свої заперечення стосовно даного позову відповідно до ухвали від 26.06.2014 року, таку вказівку суду проігнорував та будь - яких доказів в підтвердження чи спростування обставин зазначених у позовній заяві суду не надав. Відтак суд дійшов до переконання, що за відсутності будь яких відомостей щодо працевлаштування відповідача та з урахуванням визначеного на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на неповнолітню дитину, з відповідача слід присудити до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Такий механізм є оптимальним з точки зору забезпечення інтересів дитини та належного використання стягнутих аліментів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до повного задоволення. Відповідно до положень визначених ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір , від сплати якого був звільнений прокурор при пред'явленні позову до суду. На підставі ст.ст.166, 180, 181, 182, 184 СК України, ч.4 ст.12 Закон України від 26.04.2001 р. № 2402-III "Про охорону дитинства",

Outcome: approved