Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 29.10.2010 року по 07.12.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, життям сина не цікавиться, не відвідує його вдома та у дитячому садку. Крім того, відповідач ухиляється від сплати аліментів, заборгованість останнього по сплаті аліментів становить 57644,94 грн. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в письмових запереченнях. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Луцької міської ради - Шульган Ф.П. суду пояснив, що вважає вимоги позивача передчасними, оскільки відповідач частково виконує свої обов'язки по вихованню дитини. Представник Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації - Скочеляс Ю.В. в судовому засіданні при розгляді справи покладалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, свідка, дослідивши та оцінивши представленні по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 29 жовтня 2010 року, який зареєстрований Лищенською сільською радою Луцького району, актовий запис № 11 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилась одна дитина: син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.2010 року (а.с. 5). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6) В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають між собою в неприязних відносинах. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов"язків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] спиртними напоями не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, негативного впливу на сина [PERSON] не має. Крім того, відповідач [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації щодо вирішення питання про визначення способу його участі у вихованні дитини, що свідчить про бажання спілкуватись та виховувати неповнолітнього. Розпорядженням Луцької райдержадміністрації від 23.12.2014 року № 448 визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] щонеділі з 10.00 год. до 13.00 год. на території с. Лище Луцького району. Проте [PERSON] надалі перешкоджала [PERSON] у здійсненні його обов'язку щодо виховання дитини, у зв'язку з чим, останній звертався до суду за захистом своїх порушених прав, як батька дитини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2015 року в справі № 161/4384/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Луцької райдержадміністрації про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] Також, вказаним судовим рішенням визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною. Положенням ч.3 ст.61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду від 22.08.2011 року в справі № 2-4146 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 25.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, рішенням Луцького міськрайонного суду від 07.05.2012 року в справі № 0308/3999/12 стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06.03.2012 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Відповідач аліменти на утримання дитини сплачує частково, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 18.05.2017 року заборгованість за аліментами на утримання дитини досягнення дитиною повноліття становила 31349,80 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 32, 33). Як вбачається з розрахунку, заборгованість за аліментами на утримання дитини досягнення нею трьохрічного віку виплачена повністю (а.с. 34). Також, ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30.05.2017 року в справі № 2-4146/11 відмовлено у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України, згідно якої встановлено відсутність ухилення [PERSON] від виконання зобов'язань щодо сплати аліментів, що згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню в даній справі не підлягає (а.с. 35-37). Отже, наведена в позові обставина про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини не знайшло підтвердження в судовому засіданні. Крім того, надані [PERSON] докази у справі (а.с. 46-53) суд не приймає до уваги, оскільки вони є для суду непереконливими. Отже, позивачем суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів, які б вказували на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина [PERSON] або наявність інших передбачених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, слід зауважити, що Службою у справах дітей Луцької міської ради висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] не надавався. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] є недоцільним та таким, що суперечить інтересам дитини, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Разом з тим, суд враховує п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до якого, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed