Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого вказали, що вони [PERSON] та [PERSON], є синами [PERSON], що що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-КЕ № 323784, копією свідоцтва про народження Серія ІV-УР № 570102. 17 липня 2015 року позивачів батько [PERSON] помер в с. Грушине Хорольського району Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть [PERSON] І-КЕ № 306979. В\~судове\~ засідання\~ позивачі [PERSON] та [PERSON] не\~з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи у їх відсутність. В судове \~засідання\~ представник відповідача\~ [PERSON] сільської\~ради\~Хорольського\~району\~Полтавської\~області\~ в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська\~рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію\~позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій\~заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ч. 1 ст. 76\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~до\~ч. 1 ст.\~81\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Після смерті 17 липня 2015 року [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно: - земельну ділянку площею 5, 48 гектарів, номер запису про право власності: 1266075, дата державної реєстрації: 01.06.2013 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 80646053248, кадастровий номер: 5324881500:00:001:0003, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Грушинська сільська рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536888 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 4725774, сформованого 12.06.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Хорольського РУЮ Полтавської області [PERSON]; - земельну ділянку площею 5, 49 гектарів, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Грушинська сільська рада, цільове призначення для с/г використання, яку він прийняв як спадщину за заповітом після смерті 15.10.1999 року матері [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12 лютого 2002 року державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 795, а також Державного акта на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536887 на ім»я [PERSON], план цієї земельної ділянки було внесено в якості другої земельної ділянки до Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536888 на ім»я [PERSON] без визначення її меж та розташування. З повідомлення Хорольської держнотконтори від 12.01.2018 року № 23/02-14 слідує, що спадкова справа на майно померлого 17 липня 2015 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було: с. Бубереве, вулиця Боровиковського, 9 Хорольського району Полтавської області, була відкрита 24.11.2015 року за № 421/2015 на підставі заяви спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини. 27.11.2015 року у спадкову справу подано заяву дружиною спадкодавця [PERSON], [INFO], про відмову від прийняття спадщини. 04.12.2015 року у спадкову справу подано заяву сином спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини немає. Спадкодавцем [PERSON], який помер 17.07.2015 року, останнім місцем проживання якого було: с. Бубереве, вулиця Боровиковського, 9 Хорольського району Полтавської області, за життя було складено два заповіти, останнім з яких було посвідчено 20.05.2015 року виконкомом Грушинської сільської ради Хорольського району Полтавської області за реєстровим № 47, згідно якого все своє майно заповідав тільки [PERSON]. Відповідно до до ч. 3 ст.1254 ЦК України кожний наступний заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним, тому у випадку спадкування за заповітом [PERSON] не матиме права на спадщину [PERSON], а у випадку спадкування за законом його спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] матимуть рівне право на спадкове майно, тобто по ? частці кожен. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України позивачі [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом померлого 17 липня 2015 року батька [PERSON], які прийняли його спадщину, тому відповідно до ч. 1 ст.1267 ЦК України мають рівне право на його спадкове майно, тобто по 1/2 частці кожен. Належність вказаного спадкового майна померлому 17 липня 2015 року [PERSON] повністю доводиться: - копією Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536888, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 4725774, сформованого 12.06.2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Хорольського РУЮ Полтавської області [PERSON]; - копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12 лютого 2002 року державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 795; - копією Державного акта на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536887 на ім»я [PERSON], план цієї земельної ділянки було внесено в якості другої земельної ділянки до Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 № 536888 на ім»я [PERSON] без визначення її меж та розташування. У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~\~\~\~ За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved