Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

03.02.2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначив, що відповідач його батько. Після закінчення школи він вступив на навчання та на даний час навчається в Полтавській аграрній академії. Форма навчання денна , в зв`язку з цим ніде не працює. Навчання буде здійснюватися до 30 червня 2023 року. В зв`язку з навчанням він потребує додаткової матеріальної допомоги від батька, адже у нього йдуть матеріальні витрати на проживання, проїзд, канцелярські товари. Вважає, що батько в змозі йому надавати матеріальну допомогу на період навчання в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на період навчання. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Долженко О.М. не з`явилися, але направили на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Положеннями ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач має сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Син відповідача позивач [PERSON] після закінчення школи продовжив навчання в Полтавській державній аграрній академії, на інженерно-технологічному факультеті, на денній формі навчання . Термін закінчення навчання: 30 червня 2023 року (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по утриманню повнолітнього сина в період його навчання не може бути покладений виключно на матір дитини . Відтак, можливо зробити висновок, що син відповідача у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] 2001 року народження, в тому розмірі в якому просить позивач і це не призведе до порушення прав відповідача та не буде для нього надмірним. В той же час, вимога позивача про визначення аліментів в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не підлягає задоволенню, оскільки таке положення закону поширюється виключно на неповнолітніх осіб, а позивач досяг повноліття. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial