Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

21 лютого 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 грудня 2012 року станом на 29.01.2018 року у загальній сумі 11896,48 гривень, з яких: тіло кредиту - 1343,22 гривні, відсотки за користування кредитом - 2405,44 грн.; пеня - 7105,13 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штраф (фіксована частина), 542,69 грн. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач не виконує умови кредитного договору № б/н від 17 грудня 2012 року про надання кредиту у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 26 лютого 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.35). Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 20 червня 2018 року позов задоволено повністю (а.с.51-52). Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року заява відповідача про перегляд заочного рішення, заочне задоволена, рішення Саратського районного суду Одеської області від 20 червня 2018 року скасовано та справу призначено до розгляду по суті (а.с.81-82). Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково в загальній сумі 5091,88 гривень. Просила відмовити в задоволені позову щодо стягнення штрафів в сумі 1042,69 гривень, посилаючись на те, що одночасне застосування пені і штрафу за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитни договором свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне й те саме порушення. Просила на підставі ч.3 ст.551 ЦПК України зменшити розмір пені до розміру заборгованості за тілом кредиту, до суми 1343,22 гривні, посилаючись на те, що нарахований позивачем розмір пені - 7105, 13 грн. значно перевищує розмір збитків. Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно договору № б/н від 17 грудня 2012 року, укладеному між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем, останній отримав кредит в сумі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 27,60 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-25). Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено його підписом у заяві. Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з пунктом 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язався на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідач не сплачував своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобов`язання не виконав. Позивач надав розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 29 січня 2018 року заборгованість складала 11896 гривень 48 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 1343 гривні 22 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2405 гривень 44 копійки; заборгованість за пенею та комісією - 7105 гривень 13 копійок, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штраф (фіксована частина), 542 гривні 69 копійок - штраф (процентна складова). За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Окрім того, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 1042,69 грн. (500 грн.+ 542,69 грн.) Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України суд визнає, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; його майновий стан - постійної роботи не має; відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту у відповідача становить 1343,22 гривні, нараховано відсотків за користування кредитом 2405,44 гривні. Розмір нарахованої пені та комісії в сумі 7105,13 гривень майже у двічі перевищує заборгованість по тілу кредиту та нарахованим відсоткам, тому суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені з 7105,13 гривень до 1343,22 гривні. Конституційний суд України у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 5091 гривня 88 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1343,22 гривні; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2405,44 гривні; заборгованість за пенею та комісією - 1343,22 гривні. В задоволені решти позову належить відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1762 гривні (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6853 гривні 88 копійок (5091 гривня 88 копійок + 1762 гривні).

Outcome: partial