Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] 05 липня 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2013 року, сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча за своїм матеріальним становищем має таку можливість, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. 02 жовтня 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення на сайті Березанського районного суду (а.с.31-32, 45, 46), телефонограми (а.с.35, 37) та трекінг перевірки статусу відстеження поштового відправлення на ім`я відповідача (а.с.38-39), причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Правовідносини, що виникли, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Право того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів встановлене також статтями 183, 184 СК України. Отже, право особи на отримання за рішенням суду аліментів на утримання дитини залежить від того, чи проживає дитина з такою особою. Згідно зі ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та право надати докази з дотриманням вимог ст.83 ЦПК України. Встановлений законом обов"язок доказування роз"яснено судом учасникам справи ухвалою від 23 квітня 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южного міського суду Одеської області від 29 травня 2013 року розірвано (а.с.7), та є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.8). У довідці про зареєстроване місце проживання відповідача, виданою відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області 20 вересня 2019 року (а.с.24), вказано, що у талоні батька, [PERSON] , вписана дитина [PERSON] , 2008 року народження. Будь-які докази щодо місця проживання дитини, перебування її на утриманні позивача суду не надано, тому посилання позивача на утримання нею дитини є недоведеними, а, отже, недоведеним є право позивача на отримання аліментів на утримання дитини, у зв"язку з чим вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, так як позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed