Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ АТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] 116448 грн 06 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 22.11.2011 року, з яких 14764. 66 грн заборгованість за кредитом, 167471.33 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 3679.55грн заборгованість за пенею і комісією. \~ \~ \~ \~ 11.03.2019 року позивач подав уточнену позовну заяву та вказав, що [PERSON] має заборгованість перед АТ "ПриватБанк", яка станом на 11.12.2018 року складає 185 915. 54 грн і скаладається з 14764. 66 - грн заборгованість за кредитом, 167471.33 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3679. 55 грн - заборгованість за пенею і комісією. З урахуванням суми боргу 33006. 64 грн, стягнутої з [PERSON] рішенням Внницького міського суду від 26.12.2017 року, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користуванням кредитом за період з 30.09.2017 року по 11.12.2018 року в сумі 115394. 60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та вказав, що [PERSON] 22.11.2011 року підписала заяву приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Початкова процентна ставкою на момент підписання договору була 27.6 %. В подальшому позивач двічі міняв процентну ставку 01.04.2015 року - 42 % , а з 1.09.2017 року - 32.4 %. Про зміну розміру процентної ставки відповіач поідомлялась СМС повідомленням. Відомостей про отримання СМС повідомлень представник позивача не має, про те зазначає, що СМС повідомлення направлялись на телефон відповідача. Письмовий договір про підвищення відсотків за користування кредитом не укладався. Заборгованість розрахована з боргу [PERSON] на момент винесення рішення Вінницького міського суду ( 26.12.2017 року) 56886 грн 29 коп. помножено проценти, та на коефіціент 2.5 і на кількість днів прострочення. Розмір заборгованості, стягнутий з [PERSON] до уваги не приймався, оскільки винесення рішення не позбавляє банк можливості подальшого виконання договору. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, вказала, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2018 року були частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», з [PERSON] на користь позивача стягнуто 33006 грн 64 коп в тому числі достроково повернено позику. За вказаних обставин кредитний договір був розірваний, і кредитор має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов»язань відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді процентів. Такий висновок викладено в постанові [PERSON] Верховного Суду України від 04.07.2018 року ( справа № 310/11534/13-ц). Оскільки позивач не посилався на ст. 625 ЦК України, виходячи з диспозитивності позовних вимог, представник просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, визнавши докази належними, допустимими і достовірними, суд встановив факт укладення [PERSON] кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» (заява приєднання на 7 а.с.), факт стягнення [PERSON]В. на підставів рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2017 року 33006 грн 64 коп, в тому числі залишок заборгованості за кредитом 14764 грн 66 коп, 16\~657грн 09 коп. заборгованості по процентам за укористування кредитом, зменьшив суму неустойки, в зв"язку з тим, що відповідач є інвалідом 2 груп ( рішення на 58-59 а.с.). Згідно постанови Апеляційного суду Вінницької області від 16.05.2018 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, рішення Вінницького міського суду без змін. \~ \~ \~ \~За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК). \~ \~ \~ \~За ст.526 ЦК, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 17. Постанови № 5 від 30.03.2012 Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після грудня 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією [PERSON] палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, а також в постанові ВСУ від 6 лютого 2019 року по справі №175/4753/15-ц. Так, ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. \~ \~ \~ \~За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобовязання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у звязку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Позивач в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог про стплату суму боргу з урахування індексу інфляції та 3% річних не висував, не посилався на ст. 625 ч. 2 ЦПК України. Суд виходить з диспозитивності судового розгляду т вважаєза можливе в задоволенні позову відмовити. Судові витрати належить залишити за позивачем. На підставі викладеного, куеруючись ст. 599-601, 1050, 625 ЦК України, ст. 3-13, 81, 141, 258, 263-265, 353 ЦПК України, суд _

Outcome: dismissed