Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення банківського вкладу, моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.11.2012 року вона уклала Договір № 12247/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з п.1.1 Договору Відповідач приймає у неї грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 4000,00 (чотири тисячі євро нуль євроцентів) на строк з 06.11.2012 р. по 11.11.2013 р. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1 Договору, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 8 % річних. З метою виконання Договору Відповідачем було відкрито рахунок [NUMBER] (далі Депозитний рахунок) для вкладу. Також згідно п.3.1 Договору нараховані банком проценти зараховуються на рахунок [NUMBER].Згідно з ч.3 п.4.1 Договору, сторони підписанням цього Договору домовилися, що кількість пролонгацій строку розміщення Вкладу за Договором необмежена. Після закінчення кожного строку, на який було продовжено розміщення вкладу, кошти депозитного рахунку [NUMBER] можуть бути повернуті Клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/ картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. За час користування коштами Вкладу протягом строку, на який продовжено розміщення вкладу, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти за ставкою, що встанолена Банком для банківських строкових Вкладів(депозитів) Пенсійний строком на 370 днів та діє станом на перший день початку кожного строку, на який продовжено розміщення Вкладу. Згідно з ч.3 п.4.2 Договору для повернення Вкладу у випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Клієнта, останній зобов'язаний повідомити про це банк не менш ніж за 10 (десять) банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до банку відповідної заяви у 2-х примірниках. Тому, на виконання вищевказаної умови у випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Клієнта, 09 лютого 2015 року нею була подана заява з вимогою дострокового повернення 23 лютого 2015 р. банківського вкладу в сумі 4300 , 00 євро(чотири тисячі триста євро, 00 євроцентів) № 110 від 09.02.2015 р. 23 лютого 2015 р. вимогу Відповідач не виконав, тому того ж дня нею подана повторна заява № 359 від 23.02.2015 p., та пізніше - повторна заява № 1042 від 20 березня 2015 р. на які, ані виконань Відповідачем своїх зобов'язань, ані будь-якої відповіді вона не отримала. Станом на момент подання позовної заяви Відповідач розрахунок не провів, а перевів кошти (Вклад) на новий рахунок № 2635.1.173130.001 про що свідчить виписка по особовому рахунку за період з 20.03.2015 р. 23 березня 2015 p.,на її вимогу їй був наданий лист Вих.№ 9-321250/985, яким Відповідач повідомив про те, що з 18 листопада 2013 року Філія «Північно-Західне управління» AT «Банк» «Фінанси та кредит» буде реорганізована у Відділення №51 (м. Рівне) AT «Банк» «Фінанси та кредит» і замість діючих рахунків (які були відкриті у Філії «Північно-Західне управління» AT «Банк» «Фінанси та кредит» і діятимуть до 15 листопада 2013 року включно) їй будуть безкоштовно відкриті нові рахунки у відділеннях AT «Банк» «Фінанси та кредит». Тому згідно вищевикладеного листа, зрозуміло, що вкладний рахунок [NUMBER], вказаний в п.1 Договору - 1. Предмет договору змінився на рахунок [NUMBER]. Згідно вищевказаної виписки з рахунку [NUMBER] станом на 20.03.2015р. вихідний залишок становить - 4 300,00 євро . Згідно з довідкою від 20.03.2015р., сума нарахованих процентів, з початку дії договору складає 543,09 євро. Зазначила, що днем розірвання спірного договору вважається день, коли вона подала заяву № 110 від 09.02.2015 р., тому відповідач був зобов'язаний провести з нею розрахунок 23.02.2015 року, проте свій обов'язок не виконав. Крім того, неправомірними, винними діями Відповідача їй була завдана значна моральна шкода, оскільки, витребування її вкладу примушувало її не один раз з'являтися у Відділені №51 Відповідача, здійснювати постійні дзвінки на гарячу лінію на інші телефони до консультантів депозитного відділу. Через похилий вік змушена була звертатися за допомогою до сторонніх в супроводі її до Відділення №51 , просила доньку відриватись від своїх справ, щоб отримати всі необхідні документи та знайти фахівця в галузі права для здійснення юридичної допомоги. Під впливом даних обставин вона перебувала в постійному хвилюванні, адже кошти покладені на депозитний рахунок - Вклад, вона накопичувала протягом багатьох років. В зв'язку з даними обставинами постійно підвищувався артеріальний тиск, погіршився сон і апетит, постійно знаходиться в стані душевного хвилювання. Тому вона зверталася до медичної установи, на що кошти повинен відшкодувати Відповідач, оскільки він є винним у її завданні. Вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню посилаючись на дані обставини справи складає 1000 грн . В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в межах доводів позовної заяви , просила задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти (Вклад) в сумі 4 300,00 євро, суму нарахованих відсотків 543,09 євро , моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 1037,50 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. З заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися, заперечень на позов не подали, причину неявки не повідомили. Суд прийшов до висновку, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. Відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України , зі згоди представника позивача. суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Договір № 12247/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит». Згідно з п.1.1 Договору Відповідач прийняв у позивача грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 4000,00 євро на строк з 06.11.2012 р. по 11.11.2013 р. За час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1.1 Договору, Банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 8 % річних. Встановлено, що з метою виконання Договору Відповідачем було відкрито рахунок [NUMBER] для вкладу. Згідно п.3.1 Договору нараховані банком проценти зараховуються на рахунок [NUMBER].Згідно з ч.3 п.4.1 Договору, сторони підписанням цього Договору домовилися, що кількість пролонгацій строку розміщення Вкладу за Договором необмежена. Після закінчення кожного строку, на який було продовжено розміщення вкладу, кошти депозитного рахунку [NUMBER] можуть бути повернуті Клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/ картковий або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. 09 лютого 2015 року позивачка подавала на ім'я відповідача заяву з вимогою дострокового повернення 23 лютого 2015 р. банківського вкладу в сумі 4300 , 00 евроцентів № 110 від 09.02.2015 р. .Проте , 23 лютого 2015 р. відповідач вимогу не виконав, тому [PERSON] подала повторно заяву № 359 від 23.02.2015 p., та пізніше - повторну заяву № 1042 від 20 березня 2015 р. , проте станом на момент подання позовної заяви Відповідач розрахунків не провів, а перевів кошти (Вклад) на новий рахунок [NUMBER] про що свідчить виписка по особовому рахунку за період з 20.03.2015 р. З оглянутого листа Вих.№ 9-321250/985, вбачається, що Відповідач повідомив позивача про те, що з 18 листопада 2013 року Філія «Північно-Західне управління» AT «Банк» «Фінанси та кредит» буде реорганізована у Відділення №51 (м. Рівне) AT «Банк» «Фінанси та кредит» і замість діючих рахунків (які були відкриті у Філії «Північно-Західне управління» AT «Банк» «Фінанси та кредит» і діятимуть до 15 листопада 2013 року включно) та зазначив, що позивачу будуть безкоштовно відкриті нові рахунки у відділеннях AT «Банк» «Фінанси та кредит». Згідно вищевикладеного листа, зрозуміло, що вкладний рахунок [NUMBER], вказаний в п.1 Договору - 1. Предмет договору змінився на рахунок [NUMBER]. Згідно вищевказаної виписки з рахунку [NUMBER] вбачається, що станом на 20.03.2015р. вихідний залишок становить - 4 300,00 євро євроцентів. За довідкою АТ "Банк фінанси та кредит" від 20.03.2015р., сума нарахованих процентів за період з 29.11.2013р. по 27.02.2015р. становить 543,09 євро . Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу. Сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою для виконання зобов'язань є договори. Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.І ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, на підставі достовірно встановлених судом доказах, суд прийшов до висновку, що в порушення умов договору № 12247/370-12 від 06.11.2012р. банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» в іноземній валюті, а саме в євро укладеним на строк з 06.11.2012 р. по 11.11.2013 р. банк безпідставно не повернув [PERSON] грошові кошти в сумі 4300 євро , проценти в сумі 543,09 євро, а тому позовні вимоги в цій частині суд визнає обґрунтованими та такими , що підлягають до задоволення. Вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки договором банківського строкового вкладу (депозиту) „Пенсійний" № 12247/370-12 від 06.11.2012 р. між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язань по договору, а чинним законодавством, зокрема ст.ст.1058-1065 ЦК України, яке регулює конкретно вказані правовідносини, відшкодування моральної шкоди не встановлено. В даному випадку належних допустимих доказів про небезпечність наданих банківських послуг для життя чи здоров"я позивача а рівно доказів причинного зв'язку між погіршенням здоров"я позивача і неналежними послугами відповідача суду не надано. Таким чином, підстави для стягнення такої шкоди судом не встановлені. Відповідно до ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу та встановлених судом обставин, підлягає до стягнення з відповідача в прибуток держави України судовий збір в сумі 1224,82 грн. з розрахунку ( 4300 євро+543,09 євро= 4843,09 євро, що за офіційним курсом НБУ на дату 28.10.2015 р. складає -122481,75 грн.). Згідно положень ст.84 ЦК України, судові витрати за юридичну допомогу в сумі 1037,50 грн., які підтверджуються оглянутою судом банківською випискою ПАТ КБ «Приватбанк» №ПН 7232 25.03.2015 р.та актом виконаних робіт ТОВ «Юридична фірма «Право справедливості» від 25.03.2015 р., підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16,23,316,321,386,524, 526,530, 610, 625,.1060, ЦК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»

Outcome: partial