overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просив встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є рідним сином [PERSON] та [PERSON]. Встановленя такого факту йому необхідно для оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце мешкання. В обґрунтування доводів своєї заяви [PERSON] посилався на те, що для виїзду за кордон він оформлює необхідні документи. Звернувшись до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (далі- ДРАЦС) він просив внести виправлення до свідоцтва про народження, яке було 15.01.1971 р. видане бюро ЗАГС Московського району м. Харкова, де виправити «по батькові» з «Симонович» на «Семенович». Висновком начальника Київського відділу ДРАЦС від 17.07.2015 р. йому було відмовлено у виправленні «по батькові» у звязку з тим, що згідно з актовим записом про його народження № 706 від 06.05.1954 р. складеного Московським відділом ДРАЦС імя батька зазначено як «Симон», а прізвище дитини зазначено «Бахрих». Не погодившись з даним висновком, він звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON]\~ підтримали вимоги\~ заяви та просили її задовольнити. Представники Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ та Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ в судові засідання не з"явилися. \~Заслухавши заявника, його представника, та свідків, дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного: \~Судом\~ встановлено, що 30.08.1952 р. між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, який 02.08.1965 р. припинено (а.с.10). 09 квітня 1954 р. у подружжя народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7) та записом акту про народження № 706, в яких зазначено відомості про батьків (а.с. 37). Рішенням виконкому Московської районної Ради депутатів трудящих від 16.12.1970 р. дозволено [PERSON] змінити прізвище її сину [PERSON] на прізвище «Соколовський». (а.с.15) В паспорті, виданому 18.02.1999 р. Київським РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області прізвище заявника зазначено як [PERSON]. (а.с.6) \~ В\~ судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON], підтвердили той факт, що у заявника [PERSON] в дитинстві було прізвище [PERSON]. \~\~Враховуючи вищенаведені підстави, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON]. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує , що у травні 2014 року надав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн., які останній зобов'язався повернути на першу вимогу. Неодноразові звернення до відповідача з вимогою повернути отримані кошти позитивного результату не дали, що і стало причиною звернення позивача до суду із відповідним позовом . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зважаючи на невиконання умов договору, а відповідач їх визнав. Вислухавши пояснення, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України. Згідно вимог Цивільного законодавства України розписка позичальника є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] взяв у позику у [PERSON] гроші в сумі 40000грн., які зобов"язувався повернути, що підтверджується розпискою [PERSON], написаної ним власноручно 30 травня 2014 року (а.с.6). Направлена [PERSON] вимога [PERSON] 08 серпня 2014 року про повернення грошей отримана відповідачем 13 серпня 2014 року, однак залишена без реагування , кошти не повернуті і до моменту розгляду справи у суді, а тому позивач має законне право на стягнення всієї суми позики у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, в судовому порядку. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне також вирішити питання по судових витратах , відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та стягнути їх з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалось, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна не має, сімейні відносини припинені з серпня 2013 року. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 20 травня 2011 року сторони уклали шлюб, актовий запис №682. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з небажання сторін продовжувати подальше спільне життя, що випливає з факту пред'явлення даного позову та їх позиції щодо нього, зважаючи на те, що спору між останніми щодо поділу майна подружжя немає, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON]., мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалось, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна та місця проживання дитини не має. В судове засіданні сторони надали заяви, в яких позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, відповідач - визнала та просили слухати справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 1995 року сторони уклали шлюб, перебуваючи в якому народили сина, [PERSON] [INFO] На момент розгляду справи судом сторони фактично припинили шлюбне життя, проживають окремо та не ведуть спільне господарство починаючи з лютого 2011р. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з небажання позивача продовжувати подальше спільне життя, що випливає з факту пред"явлення даного позову, зважаючи на те, що спору між останніми щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя немає, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалось, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна та місця проживання дитини не має. Позивач в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 26 жовтня 1996 року сторони уклали шлюб, перебуваючи в якому народили сина: [PERSON] [INFO] Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з небажання сторін продовжувати подальше спільне життя, що випливає з факту пред'явлення даного позову та їх позиції щодо нього, зважаючи на те, що спору між останніми щодо місця проживання дитини та поділу майна подружжя немає, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно земельну ділянку площею 2.64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125083400:01:001:0283, яка належала його батькові [PERSON] , оскільки нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. У судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , Микулинецька об`єднана територіальна громада Тернопільського району у судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. в судове засідання не з`явилися, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. [PERSON] є сином [PERSON] . Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 003316 від 23 вересня 2004 року [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2.64 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125083400:01:001:0283, розміщеної на території Заздрівської сільської ради Теребовлянського району. Згідно із витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12 жовтня 2021 року вартість земельної ділянки площею 2.6395 га складає 95358.27 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . День смерті [PERSON] є часом відкриття спадщини. Після його смерті належну йому земельну ділянку успадкував його син [PERSON] , оскільки на день його смерті постійно проживав із ним, вступивши в оперативне управління вказаним спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.64 га [PERSON] нотаріусом відмовлено у зв"язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 003316 від 23 вересня 2004 року. Відповідно до ст.1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина, діти спадкодавця. Із змісту ст.1268 ЦК України випливає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п.г ч.1 ст.81, ст.131 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на спадкове майно (земельну ділянку) слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] В зазначеній заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] Суд, розглянувши заяву доходить до наступного. Ухвалою судді від 20.04.2015 року провадження у даній справі відкрито. Згідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно витягу про реєстрацію права власності нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Харківська зареєстрований в цілому за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2003 року. Між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, оскільки невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому суд вважає достатнім забезпечення позову у виді заборони відчуження майна. На підставі викладеного, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позову вказав, що 04 вересня 2012 року між ним та відповідачкою зареєстрований шлюб Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів), актовий запис № 147. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Також позивач зазначає, що з часу укладення шлюбу вони жили нормально до червня 2020 року. Відповідачка в червні 2020 року поїхала на заробітки до Чехії, згодом перестала спілкуватися з позивачем по телефону. Весною 2021 року приїхала в м. Золочів, забрала свої речі, сказала, що створила іншу сім"ю в Чехії, тому не бажає більше проживати з позивачем. З того часу не спілкуються, де відповідачка на даний час, йому невідомо. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, вимоги позову про розірвання шлюбу підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала. За таких обставин, розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачки [PERSON] , проти чого позивач не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] між сторонами 04 вересня 2012 зареєстровано шлюб Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів), актовий запис № 147. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу фактичного припинення шлюбних відносин та знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження шлюбу, такий суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим доцільно його розірвати, а позов відповідно задовольнити. Судові витрати позивач просив залишити за ним, а тому такі не підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок взаємних непорозумінь та постійно виникаючих конфліктів. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Вважає подальше спільне життя із [PERSON]Д та збереження сімї не можливим, оскільки між ними втрачені почуття взаєморозуміння та поваги. Відновлювати сімейні стосунки не бажає. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року за клопотанням відповідача сторонам надавався строк для примирення терміном шість місяців. Після спливу наданого судом строку для примирення, сторони в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Позивач надав через канцелярію суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 4. Від сумісного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір з приводу майна відсутній. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок несумісності характерів та постійних конфліктів. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Вважає подальше спільне життя з [PERSON] та збереження сім'ї неможливим. Від сумісного життя мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу за спільною згодою буде проживати з матір'ю. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з'явився. Надав повноваження на представлення його інтересів своєму представнику - [PERSON] ( а.с.26 ). Представник позивача - [PERSON] та відповідач в судове засідання не з"явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. В своїх заявах, представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, відповідач - позов визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Додатково зазначила, що сімейні стосунки з чоловіком припинені з 01.01.2016 року. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку осіб, які беруть участь у розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 293. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені. Спір з приводу майна та визначення місця проживання дитини відсутній. Приймаючи до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України , понесений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved