Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

28 січня 2019 року до Рівненського міського суду звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову вказує, що в період з 2007р. по 2008р. вона та [PERSON] знаходились в цивільному шлюбі. Вказує, що в гой час коли вона перебувала на четвертому місяці вагітності [PERSON] покинув її. [INFO] народився син [PERSON] біологічним батьком якого є [PERSON] . На момент народження дитини сторони проживали окремо, дитина була зареєстрована Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Вказує, що при народженні дитини, у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька у Книзі реєстрації провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою" Тому у графі батько - Ім`я та по-батькові батька дитини вказано відповідача, прізвище було надано її, так як вони знаходилися у цивільному шлюбі. Зазначає, що на даний час вона не має фізичної змоги самостійно забезпечити матеріальне утримання сина на належному рівні. Кошти які надає [PERSON] в сумі 300 грн. на місяць є не достатніми для належного утримання сина. А тому встановлення факту батьківства у даній справі необхідне для стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . У зв`язку з цим вона звертається до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, крім того, він вказав, що просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1059 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, крім того вказала, що позовні вимоги з врахуванням заяви про зміну способу стягнення аліментів визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено зі свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 450, зареєстрований Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського районну Київської області, що його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як встановлено судом, відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно висновку експерта № 103-133-2019 від 27.06.2019 року [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Згідно ст. 7 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу Ш Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції У країни 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Генетичною експертизою підтверджено батьківство відповідача, таким чином, позовна вимога щодо визнання батьківства підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання спільної дитини то суд виходить з наступного: Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов`язаний утримувати дитину до її повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 3 листопада 2018 року, № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Враховуючи обставини, передбачені статті 182 СК України, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1059 гривень є необхідним та достатнім. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою особою, та те, що відповідач визнав позовні вимоги. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 04 березня 2019 року між [PERSON] та адвокатом Столяром М.В. було укладено договір про надання правової допомоги. З матеріалів справи, а саме акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги вбачається, що відповідно до квитанції від 04 березня 2019 року позивач сплатила за юридичні послуги 1000 грн. Стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Крім того, згідно квитанції №0.0.1364173260.1 від 24.05.2019 року позивачем було здійснено плату за проведення експертизи. На підставі викладено, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved