Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

02.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури, мотивуючи свої вимоги наступним. Органами досудового слідства і прокуратурою м. Чернігова позивача було обвинувачено у тому, що він 23.06.2010р. близько 23 год. 30 хв. знаходячись на зупинці громадського транспорту «Вулиця Белінського» по вул. Толстого у м. Чернігові, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, захищаючись від протиправних дій [PERSON], перевищуючи межі необхідної оборони, умисно здійснив в нього 5-6 пострілів з пістолету «ПМР», заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ст. 124 КК України. Вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.11.2013 року за ст. 124 КК України був визнаним невинуватим та виправданим за відсутністю складу кримінального правопорушення, та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області даний вирок залишено без змін. Посилається на ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та вказує, що має право на відшкодування заподіяної йому шкоди за рахунок держави, а саме: заробіток, вартість юридичної допомоги та моральної шкоди. Позивач вказує, що до притягнення його до кримінальної відповідальності, він працював у ТОВ «Приватбезпека» на посаді охоронця, однак у зв'язку з порушенням стосовно нього кримінальної справи, він був змушений звільнитися. Іншу роботу через вказані обставини він не мав змоги знайти і до цього часу ніде не працює. Крім того, під час розгляду кримінальної справи для захисту своїх інтересів він користувався юридичною допомогою захисника, якому за це сплатив 7000,00 грн. Вважає, що органами досудового слідства та прокуратури йому була заподіяна моральна шкода, оскільки він був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, шодо нього було обрано міру запобіжного заходу протягом більше ніж трьох років, накладено арешт на майно, іншими негативними наслідками морального характеру у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності. Просив стягнути з головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області заподіяної матеріальної шкоди в сумі 55720,00 грн., моральної шкоди в сумі 100000,00грн., а всього - 155720,00 грн. Судом замінено неналежного відповідача Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області на належного - Головне управління Державного казначейства України в Чернігівській області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України в Чернігівській області позов не визнала, посилалась на доводи, викладені у письмових запереченнях (а.с.20-23). Додатково зазначила, що позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди, не обґрунтовано розмір завданої йому шкоди, не підтвердив факт завдання йому шкоди неправомірними діями, і що він має право на її відшкодування. Представник відповідача - Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Прокуратури Чернігівської області позов не визнала,посилалась на доводи, викладені у письмових запереченнях (а.с.30-33). Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, дослідивши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ст. 124 КК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Судом встановлено, щодо відносно позивача постановою старшого слідчого СВ УМВ УМВС України в Чернігівській області М.В.Білоус від 24.06.2010 року було порушено кримінальну справу за ст. 121 ч. 1 КК України та обрано міру запобіжного заходу - підписка про невиїзд. Постановою про притягнення як обвинуваченого від 24.08.2010 року [PERSON] було притягнуто як обвинуваченого і пред'явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (кримінальна справа № 751/7804/13 т. 1 а.с.1, 62, 136). Вироком Новозаводського районного суду від 12.11.2013 року, позивача було визнано невинуватим та виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.8-11). Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2014 року, вирок Новозаводського районного суду від 12.11.2013 року щодо [PERSON] залишений без змін (а.с.12-14). Таким чином, [PERSON] перебував під слідством та судом з 24.06.2010 року по 12.11.2013 року, тобто 41 місяць та 12 днів. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодуванню шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду (в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин), передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч.1 та 2 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Статтею 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ст. 1 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань (окрім іншого) здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдовувального вироку суду. Як зазначено вище, вироком Новозаводського районного суду від 12.11.2013 року, позивача було визнано невинуватим та виправдано за відсутністю складу кримінального правопорушення Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено ст. 1176 ЦК України та Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду". Позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень п. 5 ст. 3, ст. 13 вказаного Закону громадянинові відшкодовується моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням обставин справи в межах встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як зазначено в роз'ясненнях п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата з 01 грудня 2013 року за місяць становить 1218 грн., погодинно - 7,3 грн. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебував під слідством та судом 41 місяць та 12 днів. Враховуючи обставини справи, характер та обсяг фізичних, душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає моральна шкода, розмір якої слід обмежити до однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування позивача під слідством та судом, а тому необхідно стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 50463 (п'ятдесят тисяч чотириста шістдесят три) грн. 60 коп. Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають виходячи з наступного. З наданих суду доказів, а саме - копій договорів надання юридичних послуг від 25.08.2011 року та 25.08.2010 року, вбачається, що в період досудового слідства у кримінальній справі [PERSON] надавались юридичні послуги адвокатом [PERSON], і ним вцілому сплачено 7000,00 грн. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду» у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган дізнання, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Згідно ст. 12 вищевказаного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора. Позивачем не було дотримано порядку відшкодування шкоди, визначеного Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в частині відшкодування суми, сплаченої у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги при кримінальному переслідуванні та втраченого заробітку; він не звернувся з відповідною заявою згідно ст. 12 вказаного закону до прокуратури Чернігівської області. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнився з роботи 02.08.2010 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.3). Позивачем не надано доказів, що ним було втрачено заробіток та інші грошові доходи внаслідок незаконних дій відповідачів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, необхідно стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області на користь [PERSON] 50463 (п'ятдесят тисяч чотириста шістдесят три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити. Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: partial