Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

16.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 21 червня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], в якому у них народилася дочка: [PERSON], [INFO] Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Ніякої участі в утриманні дитини відповідач не приймає, хоча працює та має всі можливості для цього. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України, та повязані з ним виконання обовязків батьківства. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182 СК, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 21 червня 2008 року укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження (а.с.5). Відповідач на момент розгляду справи позовних вимог щодо оспорювання факту батьківства не подав. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], - в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved