Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

12.03.2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. З жовтня 2007 року сторони проживали разом, [INFO] у них народився син [PERSON] . Малолітній син проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач коштів на утримання дитини не надає, згоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, а тому позивач просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн., щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що вона протягом двох років сама утримує сина. Відповідач лише один раз надав грошові кошти на відпочинок в розмірі 9 000 грн. Крім того, зазначила, що відповідач є власником салону мобільного зв`язку "Верту" та ломбарду, інших осіб на його утриманні не має, постійно їздить за кордон, відтак він взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 10 000 грн. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте до суду він не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. З огляду на повторну неявку відповідача в судове засідання суд відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). З позовної заяви вбачається, що батько не приймає участі в утриманні дитини. Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач посилається на те, що відповідач є власником салону мобільного зв`язку "Верту" та ломбарду, постійно їздить за кордон, проте доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Відповідно до викладених у позовний заяві пояснень відповідач, має нормальний стан здоров`я, у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів суд виходить із середньої заробітної плати працівника для місцевості, де проживає відповідач (м. Київ) і вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 4 000 грн., що становить приблизно 1/4 частину статистично визначеної середньої заробітної плати по м. Києву за серпень 2019 р. (15 694 грн.). На підставі положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial