Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що починаючи з 04.07.2015 року з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Позивач також зазначає, що вона та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалося, починаючи з лютого 2020 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, примирення подружжя неможливе, в зв`язку з чим позивач дійшла висновку, що сім`я розпалася та просить суд розірвати зазначений шлюб. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2020 року за зазначеною справою було призначено підготовче засідання, відповідачу було надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду подано не було. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Від відповідача до суду також надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 04 липня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області було зроблено відповідний актовий запис № 36 від 04 липня 2015 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 16). Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.03.2020 року Виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 9 від 14 січня 2010 року (а.с. 17). Спору щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна в межах даного провадження не заявлено. Стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони в своїх заявах, поданих до суду, строк на примирення просили не надавати. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач у своїй заяві просила судові витрати з відповідача не стягувати, в зв"язку із чим понесені витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved