Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з даним позовом, в якому зазначив, що згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року йому на праві приватної власності належить 3/4 частки квартири [ADDRESS] (вул. Табукашвілі) у м. Коростені Житомирської області та відповідачу [PERSON] 1/4 частки вказаної квартири. Без його згоди у спірну квартиру відповідач заселив [PERSON] разом із сімєю, які там проживають протягом останніх трьох років, не сплачуючи кошти за комунальні послуги. Розділити вказане майно в натурі не представляється можливим, оскільки частка [PERSON] є незначною. Тому позивач звернувшись до суду з позовом просить припинити право власності відповідача на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (вул.Табукашвілі) у м. Коростені Житомирської області, присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому 1/4 частку квартири та визнати за ним право власності на 1/4 частку спірної квартири. Позивач [PERSON] разом із представником [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, які просили задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, оскільки між сторонами погоджено розмір компенсації за 1/4 частку спірної квартири. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2015 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 3/4 частки квартири [ADDRESS] (вул. Табукашвілі) у м.Коростені Житомирської області та відповідачу [PERSON] 1/4 частки вказаної квартири. Без згоди позивача у спірну квартиру відповідач заселив [PERSON] разом із сімєю, які там проживають протягом останніх трьох років, не сплачуючи кошти за комунальні послуги. Розділити вказане майно в натурі не представляється можливим, оскільки частка [PERSON] є незначною. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 14 лютого 2017 року встановлено, що квартира [ADDRESS] (вул.Табукашвілі) у м. Коростені Житомирської області є неподільною, виділити 1/4 частку від загальної площі не вбачається можливим, дійсна вартість квартири на момент проведення дослідження становить 302834,00 грн (а.с.40-50). Відповідно ст.355 ч.1 Цивільного кодексу України\~майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої\~ст.346 Цивільного кодексу України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч.2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~ст.365 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З долученої до матеріалів справи довідки від 11 квітня 2018 року, квитанції від 27.07.2017 року та від 11.04.2018 року вбачається, що [PERSON] внесено компенсацію за 1/4 частку спірної квартири на депозитний рахунок ТУ ДСА України Житомирської області на загальну суму 75708,50 грн. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 Цивільного кодексу України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.п.1-3 ч.1\~ст.365 Цивільного кодексу України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, наявні підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ст.365\~ч.1 Цивільного кодексу України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що сторони фактично не користуються своєю часткою майна. З пояснень сторін вбачаються достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, сторони дійшли згоди, що розмір компенсації за припинення права власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (вул. Табукашвілі) у м. Коростені Житомирської області становить 75708,50 та останній не заперечував щодо отримання вказаної компенсації. У відповідності до ст.141 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України "Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог". Стаття 141 ч.8 Цивільного процесуального кодексу України передбачає "Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)". Відповідно до ст.4 ч.1 Закону України "Про судовий збір" "Розмір ставки судового збору \~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб".. Оскільки відповідно до поданої довідки ціна позову 75708,50 грн, а при подачі позову до суду сплачено 487,20 грн, тому суд вважає, що недоплачену суму судового збору слід стягнути з позивача . З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved