Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

23.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що вони з відповідачкою з 03.10.1999 року перебувають в шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 6. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], які знаходиться на матеріальному утриманні та вихованні позивача, а тому він просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідачки, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України», а далі в розмірі ? частини заробітної плати (доходу), щомісяця, починаючи з [INFO] до повноліття меншої дитини, тобто до [INFO], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку Законом України «Про Державний бюджет України», так як відповідачка ухиляється від їх утримання в добровільному порядку. Позивач позов підтримав з підстав, які зазначені в позовній заяві та надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Зважаючи на дані обставини суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 03.10.1999 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на його матеріальному утримані, оскільки відповідачка не надає належної допомоги, як мати, на утримання дітей. Відповідачка ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Так статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від обов'язку утримувати неповнолітніх дітей, чим ставить їх у складне матеріальне становище та порушує їх право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з відповідачки в судовому порядку .

Outcome: approved