Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

23 червня 2015 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості по стипендії, свої вимоги мотивував наступним. Позивач в серпні 2011 року був зарахований на 1 курс вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Гірничий технікум Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денну форму навчання, за рахунок коштів державного бюджету, спеціальність «Технологія підземної розробки корисних копалин». Наказ про зарахування №55-у від 31.08.2011 року. Відповідно до наказу № 70 від 17.02.2015 року "Про перейменування відокремлених структурних підрозділів університету»\~Гірничий технікум ДВНЗ «Криворізький національний університет» перейменовано в Гірничий коледж ДВНЗ «Криворізький національний університет», (далі Коледж). 07 березня 2013 року позивач надав до навчального закладу довідку про те, що мій батько працює шахтарем та має стаж підземної роботи більш ніж 15 років. Не зважаючи на надану довідку, навчальний заклад з березня 2013 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідно до ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», мені не виплачував. Позивач та його батьки неодноразово звертались до керівництва Коледжу з цього питання, але отримали відповідь, що в навчальному закладі бракує коштів для виплати стипендії студентам пільгових категорій. За період з березня 2013 року по грудень 2014 року Коледж заборгував позивачу стипендію на загальну суму 26\~502,00 гривень, яку не виплатив до теперішнього часу. В судовому засіданні позивач [PERSON]., представник позивача позов підтримали, зазначили обставини, що викладенні у позовній заяві. В суді представники відповідача проти позову заперечував та просила суд відмовити у задоволенні позову, враховуючи обставини, що викладенні у запереченнях проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу, представнику позивача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Позивач [PERSON], представник позивача попередніх судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Представник відповідача в попередніх судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2015 року був студентом Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за денною формою навчання на бюджетній основі, що підтверджується довідкою від 11 червня 2015 року за №43 і цього не спростовують сторони по справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (аркуш справи №9) Судом встановлено, що позивач 07 березня 2013 року до Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» подав довідку від 07.03.2015 року за №748, що видана ПАТ «Євраз суха балка» про те, що батько позивача [PERSON] [PERSON], станом на 07 березня 2015 року має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем 15 років 7 місяців та 22 дня, що підтверджується відміткою посадової особи коледжу (аркуш справи №8). В судовому засіданні встановлено, що за період з березня 2013 року по грудень 2014 року [PERSON] не виплачувалась стипендія, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін по справі, які вказаний факт не спростовують. Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день. Стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Зазначена норма права не суперечить положенням ст.3 Закону України «Про вищу освіту», згідно якої держава гарантує особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільги та соціальні гарантії у порядку, встановленому законодавством. Позивач [PERSON] є сином особи, яка має стаж підземної роботи більше 15 років, тому йому повинна бути призначена і виплачуватися в період навчання у гірничому коледжі стипендія в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як це визначено вищенаведеною нормою закону. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2013 року становить 1147 грн., а з 01 грудня 2013 року - 1218 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2014 року становить 1218 грн. Доводи відповідача про відсутність бюджетних асигнувань на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, в якому навчається студент. Наведеним спростовується твердження відповідача про те, що дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» залежить від встановленого Кабінетом Міністрів України механізму нарахування та виплати стипендій. Крім того, положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Дія ст.5 вищезазначеного закону Законами України «Про державний бюджет України» на 2013-2014 роки не призупинялась. Стаття 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не суперечить статті 3 Закону України «Про вищу освіту», у якій держава гарантує надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно вимог ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Тому Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02 вересня 2008 № 345-У1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 "Порядку призначення і виплати стипендії", а не внесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. Відповідно до рішення в справі Кечко проти України, згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» в особі Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості по стипендії в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на законні.

Outcome: approved