Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

В квітні 2012року [PERSON] звернувся з вказаним позовом до Ново української сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], який належав його матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Вимоги позову [PERSON] обґрунтовував тим, що він, як єдиний спадкоємець, за заповітом матері [PERSON] успадкував її майно. Разом з тим, оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала у відповідному державному реєстрі об'єктів нерухомості вказаний будинок, позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на спадкування нерухомості - вказаного будинку, який входить до складу спадщини. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право приватної власності на матеріали та обладнання, загальною вартістю 52469 грн., які були використані в процесі будівництва житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] права забудовника на незданий в експлуатацію житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено за їх безпідставністю. З Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області до спеціального фонду Державного бюджету України стягнуто 524 грн. 69 коп. судового збору ( а.с. 26). В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог його позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необ'єктивним та помилковим, його висновки не відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Апелянт вказує, що відповідно до акту обстеження спірного будинку комісією, яка була створена Новоукраїнською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області, будинок за адресою [ADDRESS], про який йдеться мова в позовній заяві, фактично належить позивачу, є придатним для проживання та має відповідний температурний режим. В судове засідання апеляційного суду представник Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.56, 59), не з'явився, представивши суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності відповідача (а.с.53,81). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким позовні вимоги [PERSON] до Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, необхідно задовольнити. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами та матеріалами належним чином завіреної копії спадкової справи № 261/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON], що позивач є спадкоємцем за заповітом своєї матері [PERSON], яка за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с 7, 9, 23, 60 - 75). 21.12.2010 року спеціалістами комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" була складена відповідна технічна документація та проведена оцінка житлового будинку [ADDRESS], загальна вартість вказаного будинку визначено в сумі 52 469 гривень (а.с. 10-15). Право власності на вказаний будинок не зареєстровано (а.с. 10). На майно спадкодавця [PERSON], щодо якого були в наявності передбачені законодавством правовстановлюючі документи, а саме майновий пай у розмірі 6773 грн. 77 коп., нотаріусом позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 9). На підставі фактичних обставин справи та досліджених в ході судового розгляду даної справи документів апеляційний суд приходить до висновку3, що позивач є таким, що прийняв спадщину своєї матері [PERSON] Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що правовстановлюючий документ на спірний будинок спадкодавець не отримував, права власності на спірне домоволодіння спадкодавець на час відкриття спадщини не набув, тому до складу спадщини перейшли його права та обов'язки забудовника. Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивач не представив документ, який посвідчує його право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок. За даних обставин суд прийшов до висновку про визнання за позивачем права власності на матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва домоволодіння за адресою: [ADDRESS], оскільки до завершення будівництва, а також здачі його в експлуатацію та державної реєстрації особа вважається власником лише будівельних матеріалів; також судом визнано за позивачем права забудовника в порядку спадкування на незданий в експлуатацію житловий будинок в [ADDRESS]. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Встановлення часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 статті 331 Цивільного кодексу, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3. статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Необхідно зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Вищезазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. По даній справі апеляційним судом встановлено, що незважаючи на внесення відповідних записів у погосподарську книгу (особовий рахунок [NUMBER] погосподарської книги № 1 за 1996-2000роки) (а.с.76-79), мати позивача [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєструвала (не оформила). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). При цьому обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у межах сел передбачено не було.Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні даного спору щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування апеляційний суд оцінює записи у погосподарській книзі, з яких вбачається, що спірний будинок належав спадкодавцеві (а.с.77-79) у сукупності з іншими представленими суду доказами, зокрема, технічним паспортом на будинок по [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 28.10.2009 року № 205( а.с.8), [PERSON], яка померла [INFO] року, була постійним жителем села Новоукраїнське і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON], що підтверджується заповітом (а.с.7). Позивач прийняв спадщину, яка залишилась після смерті його матері [PERSON], що фактично підтверджується свідоцтвом про право на спадшину за заповітом від 09.07.2010 року (а.с.9), заявою позивача про прийняття спадщини (а.с. 61). Відповідно до копії особового рахунку [NUMBER] погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки, матері позивача [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який було збудовано в 1938 році, в подальшому проводились прибудови в 1971 році (а.с. 77-79). На вказаний будинок станом на 21.12.2010 року комунальним підприємством ''Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації'' було виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна вартість будинку складає 52469 грн. (а. с. 10-15). Згідно з актом обстеження від 04.02.2013року житлового будинку за адресою: [ADDRESS], складеного сільським головою Прокопенко В.В., депутатами сільської ради Коробко О.В., Гунською О.П., вказаний будинок в цілому є придатним для проживання, житлове приміщення має відповідний температурний режим (а.с. 32). Враховуючи вищенаведене, виходячи з аналізу вищевказаних норм матеріального права, які діяли на час виникнення спірних правовідносин у взаємозв'язку з нормами чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким необхідно позовні вимоги [PERSON] до Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], після смерті його матері [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved