Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

06 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьками були [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивачка вступила у фактичне управління спадковим майном шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день його смерті, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності за законом на земельну ділянку, площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської област, і у порядку спадкування після матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова Ворона Г.М. надіслала суду листа про розгляд справи без участі представника сільради, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. надала письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З урахуванням ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], після реєстрації шлюбу 11 серпня 2006 року з [PERSON] позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 209 (а.с. 6). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що мати позивачки [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 8). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Кальченківською сільською радою 17 грудня 1999 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 289, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 3,835 га ріллі (а.с. 10). Відповідно до витягу з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,835 умовних кадастрових гектарів на території Кальченківської сільської ради Білопільського району станом на 2015 рік становить 98 228 грн. 36 коп. (а.с. 11). Зі змісту довідки, виданої виконкомом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 02 квітня 2015 року за № 145-02-20/1, вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON]. На день смерті [PERSON] мала у приватній власності земельну ділянку, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Заповіт від імені померлої виконкомом Кальченківської сільської ради не посвідчувався (а.с. 9). З інформаційної довідки Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області від 14 липня 2015 року вбачається, що спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась (а. с. 17). Як зазначено у п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] має право на земельну ділянку, загальною площею 3,835 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved