Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

16.12.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №4131, посвідченого в цей же день державним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М. позивач прийняв спадщину після смерті рідного батька - [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . У належному будинку з 1999 року зареєстрований [PERSON] , з 2006 року [PERSON] , з 2012 року [PERSON] . Між власником та вищевказаними особами не існує договірних відносин щодо вказаного житлового будинку. Відповідачі з позивачем договору найму житлового приміщення у належному житловому будинку із господарчими спорудами не укладали, витрат на утримання вищевказаного житлового будинку не несуть, не проживають у будинку з моменту реєстрації більше 6 місяців, тому відповідачі втратили право на користування належним позивачу житловим будинком. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд: визнати [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у належному [PERSON] житловому будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованому по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.12.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.47-49) Позивач надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.65) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідачі за зареєстрованому у встановленому законом порядку місцем проживання відсутні, що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток. (а.с.74-76) Представник третьої особи - голова Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області надав на адресу суду заяву №19 від 08.01.2020 року, відповідно до якої з позовними вимоги ознайомлена та згодна, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради. (а.с.57) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.11.2004 року, серії ВВО №477506, посвідченого державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Патраманською Л.М. та зареєстроване в реєстрі за №4131. (а.с.14) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2004 року №5557064,реєстраційний номер: 7380968, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . (а.с.15) На підставі інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2020 року №198763510, встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про спадщину, серії [NUMBER] від 02.11.2004 року. (а.с.72-73) Згідно Акту обстеження фактичного проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , складеного депутатом Лиманської селищної ради Крушильницьким К.Б. від 06.12.2019 року встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає з січня 2000 року по теперішній час. Гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою, однак не проживає з жовтня 2006 року по теперішній час. Гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою, однак не проживає з вересня 2012 року по теперішній час. (а.с.21) Необхідно зазначити, що [PERSON] , [INFO]. перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , з 30.12.1999 року, [PERSON] , [INFO]. з [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 14.08.2012 року. Вищевказана інформація підтверджується відомостями, зазначеними в погосподарчій книзі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка наявна в матеріалах справи. (а.с.24-29) Факт не проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується довідками голови Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 11.12.2019 року №1064, 1065, 1066. (а.с.22-23) 03.02.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідчені належним чином секретарем Лиманської селищної ради 27.01.2020 року та зареєстровано в реєстрі за №4,5,6 відповідно. Відповідно до вищевказаних письмових пояснень свідки зазначили, що відповідачі [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO]., [PERSON] , [INFO] не проживають за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року по теперішній час. (а.с.65-71) З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість вищезазначених фактів, повідомлених представниками селищної ради та сусідами позивача. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідачі не є членами сім"ї власника, не є співвласниками спірного житлового будинку, в зазначеному житловому будинку не проживають і не користуються ним, договору найму житла з ними не укладено. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.pan> Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживають з 2012 року, їх речі у вищевказаному будинку відсутні, витрат на обслуговування будинку відповідачі не несуть, тому відповідно втратили право на користування житловим приміщенням зазначеного будинку, так як не використовують будинок для проживання більше одного року без поважних причин. Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідачів в належному йому житловому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико - соціальною експертною комісією, серії 12 ААБ №718904 від 04.11.2019 року, інвалідність встановлено на строк до 01.12.2021 року. У зв`язку з вищевикладеним з відповідачів в рівних частках на користь держави необхідно стягнути витрати, у вигляді судового збору в сумі 768,40 грн., по 256,14 грн. з кожного. Відповідно до розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складеного адвокатом О.В. Панчошенко 14.12.2019 року встановлено, що у зв`язку із поданням до Роздільнянського районного суду Одеської області позовної заяви позивач [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. за складання позовної заяви. У зв`язку з вищевикладеним суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. в рівних частках по 333 грн. 34 коп. з кожного. На підставі ст. 383, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved