Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менще 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги там, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач на утримання доньки грошей не надає. Відповідач постійної роботи не має, а користується тимчасовими заробітками, тому позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Хабаровського краю Російської Федерації мешканця [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця, починаючи з 01 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судовий збір. Не погоджуючись з вказаним рішенням, [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 28 липня скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу) щомісячно. [PERSON] вважає, що рішення суду перщої інстанції прийняте при неповному зясуванні судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд вирішуючи питання про стягнення аліментів не врахував, що відповідач працює на постійній роботі в Щорському ВПУЛГ, а позивачка не правильно вказала в позовній заяві, що відповідач займається тимчасовими заробітками. Суд не з»ясував його (відповідача) заробітку відповідно до якого повинна бути визначена сума аліментів. Також судом перщої інстанції не зясовано розміру доходу [PERSON], у звязку з чим суд прийшов до невірного висновку щодо можливості сплати відповідачем 1000 грн. аліментів, які просила позивач. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в силу закону зобовязаний утримувати свою дитину, але оскільки відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, слід стягнути з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 грн., починаючи з 01 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття відповідно до положень ст. 184 СК України,. Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з сімейним законодавством батьки зобов»язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи розлучені. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з листопада 2000 року по жовтень 2015 року. У жовтні 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір"ю і знаходяться на її утриманні (а.с.4, 3). З доданої [PERSON] до апеляційного суду Довідки про доходи №395 від 10 серпня 2016 року, вбачається, що відповідач працює у ДПТНЗ «Щорське вище професійне училище лісового господарства» та займає посаду слюсара - ремонтника. Загальна сума доходу за період з 04.04.2016 року по 31.07.2016 року становить 8884 грн. (а.с.43). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оцінивши фактичні обставини справи, правову суть спору, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідно присудити кошти (аліменти) із відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Проте колегія суддів не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів у твердій грошовій сумі; всупереч положенням ст.179 ЦПК України враховуючи предмет доказування у справі, суд першої інстанції не з»ясував фактів, які становлять основу заявлених вимог та мають значення для правильного розгляду справи, і не врахував що передбачена ч.1ст.184 СК України можливість визначення судом розміру аліментів на дитину не у частці від заробітку(доходу) батька, а у твердій грошовій сумі можлива лише у випадках, коли їх стягнути у частці від заробітку(доходу) її платника неможлива або викликає труднощі. Так виходячи із змісту зазначеної статті 184 СК України, підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі може бути та обставина, що платник аліментів одержує заробіток кілька разів на рік, або його розмір має велику амплітуду коливань, або частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення. Тому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги [PERSON], що визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції не врахував що стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі допускається лише у випадках, встановлених ст.184 СК України, а оскільки він(відповідач) має регулярний заробіток то аліменти з нього на доньку повинні присуджуватися в частці від заробітку(доходу). Згідно з положеннями ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини,2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів,3) наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина,4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], колегія суддів враховує, хворобливий стан здоров»я дитини що підтверджено медичними документами та матеріальне становища відповідача яке дозволяє йому утримувати дитину, і тому вважає можливим визначити розмір аліментів які будуть стягуватися з відповідача на дитину в 1/3 частину всіх видів його заробітку(доходу). Приймаючи до уваги наведене, що виявлені апеляційним судом порушення норм матеріального права не впливають на головний висновок суду першої інстанції про права та обов»язки сторін у справі, мова іде лише про спосіб визначення розміру аліментів, рішення суду підлягає зміні, шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Хабаровського краю Російської Федерації на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття». В іншій частині зазначене рішення суду підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial