Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

19 квітня 2019 року [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , звернулась з до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона зареєстровано та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка приватизована на неї, чоловіка та двох дочок. Дочка [PERSON] проживає разом з ними. Остання була позбавлена батьківських прав відносно трьох її малолітніх дітей. Вона є опікуном малолітніх онуків, які проживають разом з нею та [PERSON] Стверджує, що на протязі багатьох років вона з онуками постійно потерпає від насильства з боку [PERSON] , саме тому починаючи з 2015 року вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом, проте результату не отримали та [PERSON] не змінила своєї поведінки. Зазначає, що [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сім`ї. Протягом 2010-2019 років було розглянуто цілий ряд справ щодо вчинення нею насильства у сім`ї. Кожного дня [PERSON] з ознаками наркотичного сп`яніння приходить за місцем своєї реєстрації та вчиняє з нею лайку у присутності малолітніх дітей. Діти перебувають під постійним психологічним тиском, налякані та живуть у постійному страху. Крім того, були випадки, коли [PERSON] вчиняла крадіжки їжі та речей, які належать дітям. 04.04.2019 року складено акт, яким підтверджено вчинення психологічного насильства. Переконана, що вірогідність продовження та повторення вчинення насильства [PERSON] щодо дітей та до неї, а також настання тяжких наслідків для здоров`я дітей є високою тому просила суд видати обмежувальний припис та заборонити [PERSON] перебувати у місці спільного проживання спільно з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] строком на 6 місяців. Заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих та місця навчання строком на 6 місяців. Заборонити вести телефонні розмови з постраждалими або контактувати з ними через інші засоби зв`язку і через третіх осіб строком на 6 місяців. 19.04.2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відкрито провадження по справі та до участі у справі залучено орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області у якості третьої особи. Учасники справи в судове засідання не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши докази у сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є опікуном над малолітніми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується посвідченням виданим виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 02 квітня 2019 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Згідно з відповіді начальника Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП України встановлено, що протягом 2015-2019 років до відділку поліції надійшло 10 звернень за фактом вчинення насильства у сім`ї [PERSON] відносно малолітніх дітей та відносно [PERSON] 04.04.2019 року комісією cкладено акт з`ясування обставин вчинення насильства у сім`ї або реальної загрози його вчинення, згідно якого зі слів матері встановлено, що донька у нетверезому стані психологічно впливає на дітей та матір. [PERSON] позбавлена батьківських прав, але кожен день приходить додому та вчиняє сварки з матір`ю у присутності дітей. Психологічне насильство підтверджується. Крім того, постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/970/18 від 23.10.2018 року [PERSON] визнано винною за ч. 2 ст. 173-2 КупАП. Судом було встановлено, що [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своїх неповнолітніх дітей та матері. Крім того, постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області № 486/17/19 від 04.02.2019 року [PERSON] визнано винною за ч. 2 ст. 173-2 КупАП. Відповідно до даної постанови [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своїх неповнолітніх дітей та матері. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2 ст. 26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Б. проти Республіки Молдова" зазначає: "Суд нагадує, що в силу взятих разом положень статей 1 і 3, держави повинні приймати певні заходи для забезпечення того, щоб особи в межах їх юрисдикції не зазнавали тортур або нелюдського, або такого, що принижує гідність видам поводження чи покарання, включаючи жорстоке звернення з боку приватних осіб (див. A. проти Сполученого Королівства від 23 вересня 1998 року, § 22, Звіти постанов і рішень 1998 VI і вищенаведене рішення у справі Опуз, § 159). В зобов`язання влади, крім іншого, входило зробити все, що можна було розумно очікувати від них, щоб уникнути безпосередньої і прямої загрози для життя встановленої особи або осіб від кримінально-забороненого діяння з боку третіх осіб, про який вони знали або повинні були знати (див ., серед багатьох інших, Осман проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1998 року, § 116, Звіти 1998 VIII; E. та інші проти Сполученого Королівства, № 33218/96, § 88, 26 листопада 2002 роки; і Й.Л. проти Латвії, № 23893/06, § 64, 17 квітня 2012 року). В той час як основним предметом статті 8 Конвенції є захист особи від самовільних дій органів державної влади, додатково можуть існувати і невіддільні позитивні зобов`язання по "поваги" приватного життя і сім`ї. Ці зобов`язання тягнуть за собою прийняття деяких заходів у сфері відносин між приватними особами. Особливо діти та інші вразливі особи мають право на ефективний захист (див. X і Y проти Голландії від 26 березня 1985 року, §§ 23-24 і 27, Серія A № 91, і рішення по справі Огаст проти Сполученого Королівства, № 36505 / 02, 21 січня 2003 року). Що стосується поваги приватного життя, Суд раніше стверджував в різних контекстах, що поняття приватного життя включає фізичну і психологічну цілісність особи, і зобов`язанням Держави є захистити його, навіть якщо небезпека відбувається в результаті дій інших осіб. У цьому напрямку, Держави повинні мати у своєму розпорядженні і застосовувати на практиці відповідну законодавчу базу, яка надає захист проти насильницьких дій з боку приватних осіб (див. Вищенаведене рішення у справі X та Y проти Голландії, §§ 22 і 23; Костелло Робертс проти Сполученого Королівства, 25 березня 1993 року, § 36, Серія A № 247-C; DP і Ж.C. проти Сполученого Королівства, № 38719/97, § 118, 10 жовтня 2002 роки; MC проти Болгарії, № 39272/98, §§ 150 і 152, ЄСПЛ 2003 XII; A. проти Хорватії, № 55164/08, § 60, 14 жовтня 2010 року; і вищенаведене справу Хаждуова, § 46). В даному контексті Суд зазначає, що особлива вразливість жертв домашнього насильства і необхідність активного втручання держави щодо їх захисту підкреслені в різних міжнародних документах (наприклад, див. Вищенаведене справу Беваква, §§ 64-65, і Сандра Янкович проти Хорватії, № 38478/05 , §§ 44-45, 5 березня 2009 року).» Як вбачається із матеріалів справи заінтересованою особою неодноразово вчинялося психологічне насильство в сім`ї, як стосовно заявниці, так і стосовно дітей, за що заінтересована особа була притягнута до адміністративної відповідальності, а тому є підстави вважати, що вчинення [PERSON] насильства в сім`ї, носить тривалий характер, а, також, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій [PERSON] Проте, як вбачається з самої заяви, квартира за адресою [ADDRESS] , приватизована та заінтересована особа [PERSON] має частку у приватизації, а отже є власником частини квартири. Таким чином вжиттям заходів, може бути обмежене право [PERSON] зокрема, право на користування житлом. За змістом ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. В тому числі, не може бути підставою для вжиття зазначеного обмеження, відсутність у кривдника іншого житла. Таким чином, такі заходи як вбачається із наведених вище норм закону та практики ЄСПЛ є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав потерпілих осіб, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві). Отже, судом встановлено випадки домашнього психологічного насильства вчинені [PERSON] відносно своєї матері [PERSON] та своїх малолітніх дітей, а також ризики настання насильства у майбутньому. З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявницею доказів, з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів [PERSON] та малолітніх дітей, суд приходить до висновку щодо доцільності застосування заходів обмежувального припису щодо [PERSON] В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved