Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , приватного акціонерного товариства СК «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 січня 2018 року близько 13-45 год., у напрямку м.Житомира на 8 км.+250 м. а/д Житомир-Сквира, поблизу с.Станишівка Житомирському районі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини водія [PERSON] , що керував технічно справним автомобілем Тойота Рав 4, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , здійснив зіткнення з автомобілем ГАЗ-53 д.н.з. [NUMBER] , який внаслідок удару зрушив з місця та здійснив наїзд на водія [PERSON] та пасажира [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та тілесні ушкодження у виді закритої гвинтоподібного перелому середньо-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням та забійної рани на лівому стегні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я та став інвалідом 3 групи. Внаслідок ДТП позивачу спричинена матеріальна шкода в сумі 59268,47 гривень, яка складається з витрат коштів на придбання ліків для проведення лікування в сумі 32551,47 гривень, пошкодженого особистого одягу в сумі 26717 гривень. Окрім того позивач втратив заробіток за період з 27 січня 2018 року (з дати ДТП) по 13 лютого 2019 року (дата звільнення з роботи) становить 223380 гривень. Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільного-правової відповідальності» позивач просить стягнути з АТ «СК «Арсенал Страхування» 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить 2716,60 гривень. Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи. Відзивів від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду не надходило. 27 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», який заперечував проти задоволення позову [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки позивач не звертався до страхової компанії, будь-яких документів щодо витрат на лікування та пошкодження майна не надавав, пошкоджене майно для огляду Страховиком не надавав. Окрім того, позивачем не враховано, що чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП потерпілому (а.с.72-80). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, чинними на день їх виникнення. 27 січня 2018 року близько 13 год. 45 хв. обвинувачений [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем «Тойота Рав 4», державний номерний знак [NUMBER] та, рухаючись у напрямку до м. Житомира, на 8-ому км. + 250 м. автодороги «Житомир-Сквира», поблизу с.Станишівка, Житомирського району, порушуючи вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, під час руху не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем марки «ГАЗ-53», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився на проїзній частині і частково займав правий край правої смуги руху, та зіткнувся із цим автомобілем, який внаслідок удару зрушив з місця і наїхав на потерпілих [PERSON] та [PERSON] , які стояли попереду автомобіля «ГАЗ-53». Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також у вигляді закритого гвинтоподібного перелому середньо-нижньої третини лівого стегна зі зміщенням та забійної рани на лівому стегні, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] 55186 (п`ятдесят п`ять тисяч сто вісімдесят шість) грн. матеріальної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди. У решті позову відмовлено (а.с.5-10). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року відносно [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів потерпілого [PERSON] і потерпілого [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с.11-19). Частиною 6 ст.82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими нормативно - правовими актами. Так відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі , інші юридичні факти. Щодо вимог до страховика відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Арсенал Страхування», суд вважає що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п.36.7 Закону, потерпіла особа має право оскаржити рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування у судовому порядку. Позивач, в порядку п.п.35.1, 35.2 ст.35 Закону не подавав до страховика заяви про страхове відшкодування та обов`язковий перелік документів та, як наслідок цього, у страховика не виник обов`язок приймати рішення про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування. Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до ПАТ СТ «Арсенал Страхування», оскільки позивач всупереч встановленої норми, передчасно звернувся із позовом до суду, оскільки його право на виплату страхового відшкодування не порушувалося, рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не приймалася. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10866 від 07 жовтня 2019 року [PERSON] мав наступні тілесні ушкодження: консолідуючий перелом діафізу середньо-нижньої третини лівої стегнової кістки після МОС, післятравматичний артроз лівого колінного суглобу 2 ст. (а.с.20). Згідно із переліком медикаментів та їх обсягу, який було використано при лікуванні [PERSON] та відповідно наданих копій квитанцій про придбання ліків, суд задовольняє позовну вимогу в межах доведеності про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 32551 гривень 47 копійок (а.с.21-32). Позивач просить стягнути на його користь матеріальну шкоду у зв`язку з пошкодженням майна (особистого одягу) на суму 26717, 00 гривень. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту пошкодження майна (одягу) потерпілого в ДТП, переліку даного майна. Надані позивачем до позовної заяви роздруківки з Інтернет сайтів не є належними доказами розміру завданої позивачу шкоди, оскільки містять інформацію лише вартості нового одягу, при цьому у матеріалах справи відсутні докази, що саме такий одяг, саме в такій кількості був пошкоджений внаслідок ДТП, а вказані роздруківки є лише комерційними пропозиціями щодо купівлі одягу та не підтверджують, що саме такий одяг належав позивачу та має саме таку ціну, а тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу приписів ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. Внаслідок вказаної ДТП позивач отримав каліцтво та став інвалідом 3 групи, а тому просив працездатність та просив стягнути втрачений заробіток. Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем відповідно до довідки про доходи №431 від 09 серпня 2019 року виданої ЖД ПАТ «Укрпошта», за яким середньомісячна заробітна плата позивача становить 5298,52 гривень, що є меншим п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про державний бюджет за 2018 рік» з 01 січня 2018 року в Україні встановлено мінімальну заробітку плату в сумі 3723,00 гривень. П`ятикратний розмір заробітної плати становить 18615 гривень, а тому розмір втраченого заробітку (доходу) за період з 27 січня 2018 року (дата ДТП) по 13 лютого 2019 року (дату звільнення з роботи) становить 223380 гривень (18615 грн. х 12 міс. = 223380 грн.). Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.п. 3, 9 Постанови від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд бере до уваги, вину відповідача [PERSON] , не повідомлення потерпілого про можливість досудового врегулювання питання про відшкодування матеріальної шкоди, шляхом звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування, внаслідок чого потягло за собою додаткові зусилля позивача для організації свого життя. Той факт, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , позивач поніс фізичний біль та страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, певні моральні та душевні страждання, які полягають у переживаннях через короткочасний розлад здоров`я, оскільки позивач крім того має інвалідність третьої групи, порушення звичного способу життя. Враховуючи характер моральних страждань позивача, їх тривалість та доведеність в суді, та виходячи із засад розумності і виваженості, суд приходить до висновку часткове задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в розмірі 50 000,00 гривень. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із витрат: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до положень ч.2 ст.137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 1, 3 та 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, які, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, суд визначає в сумі 5000 гривень, розмір яких підтверджується актом наданих послуг відповідно до Договору від 02 серпня 2018 року про надання правової допомоги. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України ''Про судовий збір'', а тому відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 3059 гривень 31 копійку. На підставі викладеного,

Outcome: partial