Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить постановити рішення, яким відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав; стягнути аліменти з [PERSON] , [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; накласти заборону на відчуження майна та житла за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.12.2016 року виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №738 від 26.12.2018, виданої Рашківською сільською радою, в склад сім`ї [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою [ADDRESS] , входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , який проживає без реєстрації, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мати [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] , коли народила в пологовому будинку молодшого сина [PERSON] , не здійснювала належного догляду за новонародженою дитиною через відсутність материнських навичок. Оскільки матеріально-побутові та санітарно гігієнічні умови проживання сім`ї були незадовільні на момент виписки дитини з пологового будинку, [PERSON] разом із двома малолітніми дітьми було влаштовано в Центр соціально-психологічної допомоги смт. Верховина терміном на 90 днів. Директор ЦСПД в листі від 07.12.2018 повідомила, що за час перебування відповідачки з дітьми в ЦСПД, [PERSON] проявляла недбале ставлення до дітей, не приділяла належної уваги їх харчуванню та елементарним гігієнічним потребам, умисно уникала виконання материнських обов`язків. Не дивлячись на зусилля спеціалістів закладу, поведінка матері не піддавалась корекції, що в свою чергу створювало несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дітей, а також несла реальну загрозу життю і здоров`ю малолітніх. З перших днів перебування відповідачки в закладі, [PERSON] поводила себе неадекватно, що проявлялося в надмірній тривожності та непослідовності думок і висловлювань. Мати проявляла агресивне ставлення до старшого сина, порушувала його режим харчування та відпочинку. Своїми вчинками вона завдавала шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дитини, навіювала тривожні стани, доводила до істерик. На зауваження та рекомендації спеціалістів закладу [PERSON] реагувала упереджено та агресивно. За час перебування [PERSON] в ЦСПД смт Верховина працівниками районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (РЦСССДМ) проводилася відповідна робота з батьком дітей - [PERSON] щодо його працевлаштування, приведення житла в належний санітарно-гігієнічний стан, а саме: попрати речі, почистити килимки, прибрати в кухні та придбати елементарний (мінімальний) запас продуктів харчування, забезпечити запас дров для опалення будинку, облаштування будинку необхідними предметами побуту, посудом, одягом, засобами гігієни та медикаментами. Однак, батько не виконував рекомендацій фахівців соціальної роботи РЦСССДМ, а також не мав наміру забирати дітей додому. 12.12.2018 [PERSON] , перебуваючи в ЦСПД смт Верховина написала заяву-відмову від своїх малолітніх дітей, в якій також дала згоду на їх усиновлення. 17.12.2018 аналогічну заяву написав і батько дітей - [PERSON] , якою відмовився забирати своїх дітей. 21.12.2018 було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Городенківської районної державної адміністрації № 547 від 26.12.2018 малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням №548 від 26.12.2018 малолітніх дітей влаштовано в Надвірнянський будинок дитини. Після влаштування дітей в будинок дитини, працівники РЦСССДМ продовжують здійснювати соціальний супровід сім`ї [PERSON] , однак незважаючи на численні відвідування та проведену роботу, батько вживає алкогольні напої, сім`я вчиняє скандали, конфліктують з родичами. Батьки жодного разу не провідали дітей в закладі, проте телефонували до працівників закладу та виявили бажання повернути дітей додому. В розмові з матір`ю прослідковується набута тенденція: жінка більше сумує за старшим сином, так як більше до нього звикла, меншого ж сина ніколи не називає по імені. Згідно висновку РЦСССДМ щодо результату здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] рекомендовано не повертати дітей в сімейне оточення, хоча б до виповнення 1 року новонародженій дитині. Відповідачі не намагаються в повній мірі забезпечити належне виховання та розвиток своїх дітей, до виконання батьківських ставляться пасивно. Питання про доцільність відібрання без позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини РДА 26.02.2019 та прийняте рішення щодо захисту прав та найкращих інтересів дітей. Відповідачі не виконують покладених законом на батьків обов`язків: не цікавляться життям дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. В судовому засіданні представник позивача - начальник служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Цюмпала А.П позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. [PERSON] вручена судова повістка, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), [PERSON] надіслала повістки про виклик до суду в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення на зазначений в його письмовій заяві мобільний номер телефону, що стверджується довідкою про доставку SMS щодо документу «Повістка про виклик до суду». Заслухавши вступне слово представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» служби у справах дітей мають право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджено копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER] , виданого 21 квітня 2017 року виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 2016 року виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франкіської області, стверджується, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 12 грудня 2016 року виконавчим комітетом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франкіської області, актовий запис за № 9 від 12.12.2016. Згідно копій довідок про реєстрацію місця проживання особи №№ 52, 72, 73 від 27.11.2018, виданих Рашківською сільською радою, місце проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (чоловік), який проживає без реєстрації, [PERSON] , [INFO] (мати), про що свідчить копія довідки № 738 від 26.12.2018, виданої Рашківською сільською радою. Із копії листа Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина № 1-01/195 від 07.12.2018, направленого директору Городенківського РЦСССДМ вбачається, що сім`я [PERSON] з 30.11.2018 перебувала в ЦСПД із двома неповнолітніми дітьми; за час проживання у закладі [PERSON] проявляла недбале ставлення до дітей, не приділяла належної уваги їх харчуванню та елементарним гігієнічним потребам. Поведінка матері створювала несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дітей, а також несла реальну загрозу життю і здоров`ю малолітніх. Працівниками Центру доводилося постійно контролювати її дії та безпосередньо допомагати виконувати відповідні обов`язки матері, оскільки самостійно доглядати малолітніх дітей [PERSON] було вкрай важко. [PERSON] поводила себе неадекватно, проявляла агресивне ставлення до старшого сина, порушувала його режим харчування та відпочинку. Своїми вчинками вона завдавала шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дитини. На зауваження та рекомендації спеціалістів закладу [PERSON] реагувала упереджено та агресивно. Із копії повідомлення Центру соціально-психологічної допомоги в смт. Верховина № 1-01/198 від 13.12.2018 «Про cім`ю [PERSON] », направленого директору Городенківського РЦСССДМ вбачається, що 12.12.2018 мешканка Центру [PERSON] виявила намір відмовитися від своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Ставлення [PERSON] до своїх дітей вкрай негативне та недбале; вона часто здійснювала фізичне насилля над старшим сином та не доглядала належним чином за немовлям. [PERSON] не хоче та не може здійснювати догляд за своїми дітьми. Тому просили вжити відповідних заходів по захисту прав неповнолітніх. Із копії повідомлення Районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Городенківської районної державної адміністрації № 01-16/245 від 13.12.2018, направленого начальнику служби у справах дітей, вбачається, що [PERSON] , яка 30.11.2018 влаштована в Центр соціально-психологічної реабілітації смт. Верховина у зв`язку з незадовільними матеріально-побутовими та соціально-гігієнічними умовами проживання, а також за станом здоров`я, за час перебування в закладі, проявляла недбале ставлення до дітей, не приділяла належної уваги їх харчуванню та елементарним гігієнічним потребам. 13.12.2018 до РЦСССДМ надійшло повідомлення про здійснення фізичного насилля над старшим сином та небажання догляду за немовлям, що несе загрозу життю та здоров`ю дітей. 12.12.2018 жінка написала заяву про відмову від своїх малолітніх дітей. Батько [PERSON] не створив належних умов проживання та повернення дітей додому. Просять вжити радикальних дій щодо захисту прав дітей. В матеріалах справи знаходяться копії заяв [PERSON] та [PERSON] , адресовані начальнику служби у справах дітей Городенківської РДА Цюмпала А.П., із змісту яких вбачається, що батьки відмовляються від своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Городенківської районної державної адміністрації № 547 від 26.12.2018 малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування; службі у справах дітей райдержадміністрації вирішити питання щодо подальшого влаштування дітей. Розпорядженням Городенківської районної державної адміністрації № 548 від 26.12.2018 влаштовано малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в Надвірнянський будинок дитини на повне державне забезпечення на 1 (один) рік; зобов`язано: Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації припинити виплату державних соціальних допомог на дітей із 01.01.2019; виконавчий комітет Рашківської сільської ради забезпечити збереження за дітьми житла та майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до досягнення ними повноліття. Про те, що станом на 26.12.2018 [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , перебуває на обліку, як одержувач щомісячної допомоги при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. та допомоги по вагітності та пологах в розмірі 1901,00 грн., а [PERSON] , [INFO] на обліку в управлінні не перебуває, свідчить повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА № 2967 від 26.12.2018. Станом на 24.06.2019 [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги, про що свідчить копія листа Управління праці та соціального захисту населення Городенківської РДА № 2612 від 24.06.2019. Також станом на 21.06.2019 вона не перебуває на обліку, як одержував пенсії, що стверджено повідомленням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області № 12 від 21.06.2019. Про те, що [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] станом на 21.06.2019 на «Д» обліку у лікаря-психіатра не знаходиться і за допомогою не зверталася, свідчить копія відповіді-інформації КНП «Городенківська центральна районна лікарня» Городенківської районної ради №253/01-19 від 21.06.2019. Із копії листа Районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Городенківської районної державної адміністрації № 01-16/33 від 21.02.2019, направленого начальнику служби у справах дітей, та показань свідка [PERSON] , директора центру, вбачається, що сім`я [PERSON] , жительки [ADDRESS] , перебуває під соціальним супроводом з 17.12.2018 з метою покращення умов проживання, планування бюджету та ведення домашнього господарства, належного виконання батьківських обов`язків та повернення дітей в сім`ю із будинку дитини м. Надвірна. За час перебування [PERSON] з дітьми в ЦСПД смт. Верховина, працівниками РЦСССДМ проводилась відповідна робота з батьком [PERSON] щодо його працевлаштування, приведення житла в належний санітарно-гігієнічний стан. Однак, батько не виконував рекомендацій працівників РЦСССДМ, наміру забирати дітей додому не мав, вживає спиртні напої. Зважаючи на поведінку батьків, працівниками РЦСССДМ направлено лист в ССД щодо недоцільності повернення дітей в сімейне оточення. Тому розпорядженням Городенківської РДА малолітніх дітей влаштовано в Надвірнянський будинок дитини. Після влаштування дітей в будинок дитини, мати повернулась із ЦСПД додому. Допитаний в судовому засіданні свідок - [PERSON] , голова сільської ради с. Рашків, пояснив, що відповідачі проживають в складних фінансових умовах та нічого не роблять, щоб щось змінити. Від жителів с. Якубівка йому відомо, що відповідачі мало приділяють уваги дітям і собі, діти неналежно доглянуті, часто залишалися вдома без нагляду. Багато людей готові їм допомогти. Відповідач [PERSON] менше вживає алкогольні напої, однак роботу не знайшов, хоча навіть в селі є можливість підзаробити. Ствердив, що в даний час діти знаходяться в м. Надвірна. Свідок [PERSON] , жителька с. Котиківка, в судовому засіданні вказала, що відповідачка [PERSON] є її племінницею, дочкою її рідної сестри [PERSON] . Суду пояснила, що в с. Якубівка вона приїжджала до своєї мами, якій 79 років, яка є лежачою. Відповідачка [PERSON] «одержима», лікувалася. До неї зверталися жителі с. Якубівки з скаргами, що відповідач [PERSON] пропиває дитячі гроші, дитина голодна. Коли [PERSON] народила другу дитину, то лікарі в роддомі купляли памперси, оскільки [PERSON] не мала змоги купити, [PERSON] до них приїжджав п`яний. Він нічого не робить, лише п`є спиртні напої і дивиться телевізор, а [PERSON] від нього є залежною. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства", а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно до ст. 12 згаданого закону - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації від 01.03.2019 № 01-22/151 стверджено, що питання щодо доцільності відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 28.02.2019, було вирішено доцільним відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Доказів, які б спростовували вказані обставини відповідачі суду не надали. Їх неодноразова неявка до суду свідчить про байдуже ставлення до зазначеного питання. Виходячи з вищенаведеного, оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше перебування малолітніх дітей в сім`ї відповідачів може призвести до негативних наслідків та загрожує здоров`ю, нормальному фізичному та духовному розвитку дітей, тому є підстави для задоволення позовних вимог органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від батьків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання стягнення з них аліментів на дитину. Зі змісту вказаної статті слідує, що одночасно з вимогою про відібрання дитини може бути заявлена вимога про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст.182, 183 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів аліментів в розмірі по 1/3 частки від їх доходу з кожного, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернувся до суду з позовом 06.03.2019, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням, а тому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, суд за їх заявою може постановити рішення про повернення відібраних дітей. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 150, 164, 170, 180, 182, 183, 184 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства",

Outcome: approved