Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

12.06.2017 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до ПАТ «Банк «ЗОЛОТІ ВОРОТА» «Про відшкодування матеріальної шкоди», в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 8631246 гривень, а також сплачений при зверненні до суду з зазначним позовом судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.10.2006 між Виробничим кооперативом «ДЕБЮТ» (позичальник) та відповідачем було укладено Договір № 055\\06 на кредитну лінію (відновлювальну). Відповідно до п. 4.1. вказаного Договору, виконання позичальником зобов`язань перед Банком за Договором забезпечується іпотекою незавершеного будівництвом житлового будинку, разом з усіма його при належностями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу (2\\3 частки) та [PERSON] (1\\3 частка) про що між позивачем та відповідачем 23.10.2006 було укладено Договір іпотеки № 050\\06. У зв`язку з несвоєчасним виконанням ВК «ДЕБЮТ» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, 22.09.2011 Дніпропетровським райсудом Дніпропетровської області було винесено рішення, відповідно до якого було звернено стягнення на вказане вище нерухоме майно. 15.05.2012 судом видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 22.09.2011 за яким відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження. 13.06.2012 нерухоме майно по [ADDRESS] описано та арештовано. Відповідно до Акту опису й арешту майна описане майно було передане на відповідальне зберігання представнику відповідача - [PERSON] . В той же день ключі від приміщення були передані представнику відповідача. У позивача ключі були відсутні. У переданому приміщенні знаходилося рухоме майно, яке належало на праві власності позивачу [PERSON] . З часу накладення арешту на майно і по лютий 2015 року позивач [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з питання надання можливості доступу до приміщення з метою вивезення належного її на праві приватної власності рухомого майна на що відповідач не реагував. Під час останнього звернення позивача відповідач надав згоду на доступ до приміщення і сторони домовилися зустрітися за адресою арештованого майна 11.02.201. Однак, позивач [PERSON] прибувши на місце та оглянувши приміщення встановила, що у домоволодінні відкриті вікна, а належне її майно відсутнє. По даному факту позивачем подано до Дніпропетровського РВ УМВС України у Дніпропетровській області відповідну заяву. Під час надання пояснень у рамках кримінального провадження було встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої обов`язки щодо збереження майна - майно не знаходилося під охороною відповідних охоронних структур. В зв`язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у сумі 8 631 246,00 грн. та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі відповідного договору про надання правової допомги та ордеру ( т. 1, а.с.а.с. 128-131, 138-140 ), у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Бабушкінським райсудом м. Дніпра, позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позовної заяві та відповіді на відзив ( т.1, а.с.а.с. 124-125, 135-136 ). При цьому наголошували на тому, що все зазначене позивачем майно належало її на праві приватної власності та перебувало на зберіганні уповноважених осіб відповідача, які мали до майна доступ та ключі від приміщення де воно зберігалось, однак не забезпечили схоронність майно, яке було викрадено з місця зберігання, тому саме відповідач повинен нести матеріальну відповідальність щодо відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди. При цьому, відповідно до приписів ст.ст. 92, 234 ЦПК України, 24.01.2019 позивач [PERSON] була допитана судом яв свідок, відповідно до приписів ст.ст. 230-232 ЦПК України. В наступні судові засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, при цьому представником позивача [PERSON] була подана до суду письмова заява щодо продовження розгляду справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «Банк «ЗОЛОТІ ВОРОТА» у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. В своїх письмових запереченнях позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити з підстав викладених в запереченнях, так як відповідач не повинен був зберагіти належне позивачу зазначене майно. ( т.1, а.с.а.с. 59-62, 148, 150, 151; т. 2, а.с.а.с. 54, 58 ). Представник третьої особи - ВК «Дебют» та третя особа [PERSON] у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулися. При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача, представника позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та третіх осіб, так як їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по - суті. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 22.09.2011 Дніпропетровським райсудом Дніпропетровської області було винесено рішення, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ «Банк «Золоті Ворота» до [PERSON] , [PERSON] , ВК «Дебют», про стягнення заборгованості за договором № 055/06 на кредитну лінію та звернення стягнення на заставлено майно задоволено частково та звернено стягнення на майно [PERSON] та [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,170 гектара, що розташована по [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за договором № 055/06 на кредитну лінію від 23 жовтня 2006 року у сумі 5329677 грн 54 коп. ( т. 1, а.с.а.с. 8-10). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.03.2012 рішення Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області від 22.09.2011 змінено в частині звернення стягнення на майно, та викладено в новій редакції (т. 1, а.с.а.с. 67-68). 23.10.2006 між АКБ «Золоті ворота» та ВК«Дебют» (Позичальник) укладено Договір № 055\\06 на кредитну лінію (відновлювальну), вказані обставини встановленні рішенням Дніпропетровського райсуду Дніпропетровської області від 22.09.2011 та не заперечуються учасниками справи. ( т.1, а.с.а.с. 8-10). Судовим рішенням набравшим законну силу встановлено, що 23.10.2006 між АКБ «Золоті ворота» та ВК«Дебют» (Позичальник) укладено Договір № 055\\06 на кредитну лінію (відновлювальну). Відповідно до п. 4.1. вказаного Договору, виконання Позичальником зобов`язань перед Банком за Договором забезпечується іпотекою незавершеного будівництвом житлового будинку, разом з усіма його приналежностями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (1\\3 частка) і [PERSON] (2\\3 частки), загальною ринковою вартістю 3815300,00 (три мільйони вісімсот п`ятнадцять тисяч триста) гривень без ПДВ (договір іпотеки № 050/06 від 23.10.2006р.). Вказані обставини не заперечуються учасниками справи. Відповідно до приписів ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Право власності позивача на вказане майно підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 29.06.2016 р. № 62340980 та від 06.07.2017 р. № 91301878 (т.1, а.с. а.с.85-88). 15.05.2012 Дніпропетровським райсудом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 22-ц/490/2519/12 (2-6367/11) на виконання рішення суду від 22.09.2011. 24.05.2012 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. відкрито виконавче провадження у відношенні боржника [PERSON] (т. 1, а.с.а.с. 71-72). Також, 24.05.2012 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.( т.1, а.с.а.с. 73, 74). 13.06.2015, на виконання вищезазначеного рішення суду, нерухоме майно по [ADDRESS] описано та арештовано, про що складено відповідний Акт опису й арешту майна серія В-4/495/12 (т. 1, а.с.а.с. 75-76). Згідно до Акту опису й арешту майна від 13.06.2012 під час опису були присутні представник стягувача - ПАТ «Банк «Золоті Ворота» Бардак А.М., боржник - [PERSON] , представник ВК «Дебют» - Райхмістр Б.Д. Відповідно до Акту опису й арешту майна, описане майно прийняв на відповідальне зберігання, (через відмову боржника) [PERSON] 05.08.2013 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу оскільки під час виготовлення відповідної документації встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказане майно накладено арешт слідчим відділом Дніпропетровського РВ ГУМВС в Дніпропетровській області, що унеможливлює проведення прилюдних торгів через існування заборони з вищим пріоритетом. ( т. 1, а.с.а.с. 77-80). 25.03.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Соловей О.О. відкрито виконавче провадження у відношенні боржника [PERSON] , про що винесено відповідну постанову. (т. 1, а.с. 82). 14.05.2014 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки відповідно до повідомлення слідчого відділу Дніпропетровського РВ ГУМВ України в Дніпропетровській області встановлено, що в межах кримінального провадження № 12013040440000762 внесеного до ЄРДР на будинок [ADDRESS] накладено арешт, що унеможливлює проведення подальших заходів примусового характеру відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».( т. 1, а.с. а.с. 83, 84). 09.02.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області Осельським Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 22-ц-2519/12, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 15.05.2012. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Згідно з Актом опису й арешту майна від 13.06.201, нерухоме майно було передано на відповідальне зберігання [PERSON] , який приймав участь у виконавчій дії як представник Стягувача (відповідача по зазначеній справі). Пояснення представника відповідача щодо неможливості передання майна на зберігання саме Стягувачу не відповідають вимогам чинного законодавства, яке не забороняє такої передачі представнику Стягувача. Допитана в якості свідка позивач - [PERSON] , пояснила, що передання майна на зберігання було здійснено саме представнику стягувача, який на той час був [PERSON] . Окрім того, свідок [PERSON] зазначила, що передавала майно на зберігання саме відповідачу як банку, якому довіряла і ініціатива залишення всього майна у домоволодінні виходила саме від представників відповідача. На момент опису майна між сторонами були нормальні ділові стосунки, обидві сторони намагалися врегулювати ситуацію та конфлікт по - суті був відсутній. Позивач не заперечувала боргу та розуміла необхідність його погашення, що і могло бути зроблено саме через продаж домоволодіння в тому вигляді, в якому воно було у 2012 році - як готовий готельний комплекс. Письмовими доказами встановлено наявність на момент арешту майна, у приміщенні домоволодіння рухомого майна, яке належало [PERSON] Перелік майна підтверджуєтсья Актом опису майна за адресою: [ADDRESS] , письмовими нотаріально посвідченими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , якими зазначено, що майно на яке посилається позивач в своїх позовних вимогах, належить на праві приватної власності останньої. Розмір збитку, нанесеного позивачу встановлено: - звітом про оцінку збитку, нанесеного у зв`язку з крадіжкою рухомого майна, виданого суб`єктом оціночної діяльності приватним підприємцем [PERSON] - на загальну суму 363 774,00 (триста шістдесят три тисячі сімсот сімдесят чотири грн. 00 коп.) гривень (т.1, а.с.а.с. 181-255); - звітом про оцінку збитку, нанесеного у зв`язку з крадіжкою (демонтажем) невід`ємних поліпшень нерухомого майна, виданого суб`єктом оціночної діяльності Приватне підприємство «Альтиа-Консалтінг» - на загальну суму 8 267 472,00 (вісім мільйонів двісті шістдесят сім тисяч чотириста сімдесят дві грн. 00 коп.) гривень. (т. 2, а.с. 1-51). Судом зазначається, що в своїх письмових запереченнях відповідач не заперечує наявність у зазначеному приміщенні належного позивачу рухомого майна, зазначеного у вказаних звітах, а також його вартість та не ставить під сумнів висновки зазначені у звітах щодо розміру матеріальної шкоди. Приписами ст. 936 ч.1 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона ( зберігач ) зобов"язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною ( поклажодавцем ), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до приписів ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. За зберігачем закріплено обов`язок піклуватися про річ, як про свою власну. Згідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач своїми діями, які полягають в у неналежному зберіганні речі, завдав шкоди майну, яке належить позивачу на праві приватної власності, а тому позовні вмоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 4555 гривен. ( т.1, а.с.а.с. 6-7 ). Суд вважає за необхідно стягнути з відповідача ПАТ «Банк «ЗОЛОТІ ВОРОТА»на користь позивача [PERSON] вказану суму судового збору, так як відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підстави викладено, ст.ст. 22, 936, 942, 950, 1166 ЦК України,

Outcome: approved