Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дружківського міського суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб було розірвано 13.08.2007 року, фактично шлюбні відносини припинено з 2005 року, батько ніколи не цікавився долею та життям дитини, не допомагає матеріально, має заборгованість з аліментів. Надала висновок комісії з питань захисту прав дітей Ясинуватської райдержадміністрації, відповідно до якого комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд про задоволення позову. Відповідач по справі був неодноразово повідомлений судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заперечень на позовну заяву не надав. Судом було роз'яснено позивачу право на заочний розгляд справи і правові наслідки заочного розгляду. Позивачка надала клопотання провести заочний розгляд справи, суд клопотання задовольнив на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, допитавши свідка, заслухавши думку дитини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 12 травня 2011 р. видане відділом реєстрації актів громадянського стану по Ясинуватському району міськрайоного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 5) (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13.08.2007 року (а.с. 7). Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу, а саме з 2006 року, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї доньки, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться донькою, не проявляє турботу, матеріально не підтримує. На підтвердження цього суду була надана довідка від 14.06.2017 року Авдіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7, відповідно до якої [PERSON] не займається вихованням доньки, в школі жодного разу не з'явився, ніколи не цікавився успішністю доньки, вихованням дочки займається [PERSON], мати дитини (а.с. 10). В судовому засіданні було допитано свідка по справі [PERSON], яка вказала, що є бабцею [PERSON], та матір`ю [PERSON], зазначила, що [PERSON] не займається своєю донькою, не виховує її, не жодної підтримки, долею дитини не цікавиться, жодного разу не відвідував її, не вітав зі святами та днем народження, жодного разу її навіть не бачив. Згідно ст. 171 СК України було вислухано малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина була заслухана в присутності її матері та бабці, суд встановив, що дитина може висловлювати свою думку, розуміє суть питань, не хвилюється і за своїм станом психічного та розумового розвитку здатна розуміти суть справи та правові наслідки позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] повідомила суд, що жодного разу в житті не бачила свого батька, ніколи не отримувала від нього допомоги, він ніколи не цікавився її долею, ніколи не телефонував, не вітав зі святами. Висловила думку, що погоджується з тим, щоб її біологічного батька [PERSON] було позбавлено батьківських прав. При прийнятті рішення суд також враховує висновок комісії з питань захисту дітей Ясинуватської райдержадміністрації про доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки [PERSON] від 31.05.2017 року № 02-17-348, (а.с. 17). За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідачка виключно з власної вини вчиняла дії, які привели до невиконання нею своїх батьківських обов'язків, і позбавлення її батьківських прав матиме для дітей виключно позитивні наслідки у вигляді виховання їх у центрі, який забезпечує усі необхідні умови для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідачки, яка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тривалий час не спілкується з ними, не займається та не цікавиться їх розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мала таку можливість, свідчать про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно п.3 зазначеної статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved