Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

12 серпня 2019 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником 43/100 частин будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві особистої власності. Інші частини будинку належать [PERSON] , які відокремлені, на кожну з них заведені будинкові книги. В належній позивачу частині зареєстровані: її син [PERSON] , його дружина [PERSON] , її повнолітня донька [PERSON] та малолітня онука позивача [PERSON] , як фактично не проживають у будинку більше одного року. Не зважаючи на те, що відповідачі постійно проживають за іншою адресою, вони ігнорують прохання позивача щодо зняття їх з реєстрації. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , у зв`язку з тим, що їх сім`я фактично розпалась і вони не проживають разом, а остання, як відомо позивачу, мешкає у м. Одеса або в Херсонській області. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею 43/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та її представник в судовому засіданні 26.09.2019 року позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені в позовній заяві. . 15 жовтня 2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, приєднання до матеріалів справи документів, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 47). Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористались та не повідомили суд про причини неявки у судове засідання. Відзиву на позовну заяву не надали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, безпосередньо дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником 43/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на який зареєстровано в КП „Глухівське БТІ" (а.с. 8), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.48). З довідки голови квартального комітету № 869 від 30.07.2019 року вбачається, що [PERSON] є власником 43/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які з 01.05.2018 року в будинку не проживають; [PERSON] , яка з 01.09.2017 року у будинку не проживає, а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Реєстрація зазначених осіб за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується будинковою книгою (а.с. 9-11). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що останні два роки в будинку позивача ніхто не проживає, а раніше там жили її син з дружиною та донькою дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі зареєстровані у спірному будинку і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Позивач є власником спірного житлового будинку. Відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), у постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатила при поданні позовної заяви в сумі 768,40 грн. (а.с. 1, 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved