Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 16 липня 2019 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому зазначив, що з відповідачем по справі [PERSON] він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1995 року, який був зареєстрований Зорянською сільською Радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 15. Вказує, що з [PERSON] тривалий час живе окремим життям та своїми інтересами, у них часто стали виникати конфлікти та непорозуміння, сім`я розпалась, існує формально, а тому просить шлюб, зареєстрований між ними 26 квітня 1995 року, розірвати. В судовому засіданні відповідач зазначала, що вона категорично заперечує проти розірвання шлюбу. [PERSON] вважає, що шлюб існує, оскільки вони спільно проживають. Просить суд у задоволенні позову відмовити. 2. Заяви, клопотання. 2.1. 29 серпня 2019 року в судовому засіданні відповідачка заявила клопотання про надання терміну на примирення для збереження сім"ї, мотивуючи його тим, що бажає примиритися із позивачем, вони тривалий час перебували у шлюбі, вважає мотиви розлучення, викладені позивачем у позовній заяві є надуманими і не можуть бути причиною для розлучення. 3. Інші процесуальні дії у справі. 3.1. 31 липня 2019 року судом було винесено ухвалу про відкриття загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу( а.с.8). 3.2.Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення задоволено та надано сторонам строк для примирення тривалістю 2 (два) місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення строку, визначеного для примирення сторін та судове засідання по справі призначено на 09\~год.\~00\~хвилин 01 листопада 2019\~року в приміщенні Рівненського міського суду (м. Рівне, вул. Шкільна, 1) ( а.с.10.11). 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Виконуючи приписи ст.ст.264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб Зорянською сільською Радою Рівненського району Рівненської області 26 квітня 1995 року, актовий запис № 15 (а.с. 4). Судом встановлено і дана обставина визнана сторонами, що у сторін є спільна дитина, яка на час розгляду справи є повнолітньою. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що обставини щодо наявності спільної повнолітніьої дитини сторонами визнаються, обгрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності їх визнання у суду немає, а відтак, вони не підлягають доведенню в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ 5. Мотивована оцінка аргументів сторін та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та мотиви відхилення доводів сторін. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Як слідує з ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача та його представника в судовому засіданні слідує, що сторони тривалий час не підтримують сімейних стосунків. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. Судом на виконання вимог п.10 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» було надано сторонам строк для примирення терміном два місяці. В судовому засіданні встановлено, що позивач не бажає підтримувати подружніх стосунків з відповідачем. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе та суперечить інтересам позивача. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач під час судового засідання заявила, що сторони підтримують подружні стосунки, проте жодних належних доказів, які б підтверджували факт спільного проживання та підтримання подружніх стосунків суду не надала. Доводи відповідачки про те, що вони підтримують подружні стосунки належними доказами не підтверджено, натомість, позивач, в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу, формальне існування реєстрації шлюбу, суперечить його інтересам. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не вправі покладати в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя, як просить відповідач, при наявності на це категоричного заперечення позивача. Оскільки між подружжям склалися неприязні стосунки, сторони не підтримують сімейних відносин, позивач категорично заперечує проти можливості відновлення подружніх стосунків та вказує на те, що тривалий час вони не підтримують шлюбних стосунків, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, наявні правові підстави для задоволення позову, а тому суд приходить до висновку, шлюб між сторонами слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК).

Outcome: approved