Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

29 січня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської Ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, де зазначила,що вона є матірю [PERSON]. 20 червня 2009року між її донькою та відповідачем було укладено шлюб, 19 листопада 2009 року у них народилася донька [PERSON]. У грудні 2010 року відповідач пішов з сімї та з того часу не зявлявся. 12 березня 2013 року шлюб між її донькою та відповідачем було розірвано. 7 грудня 2014 року її донька померла. Після смерті вона стала опікуватися долею онуки, яка мешкала разом з нею. Відповідач з кінця 2010 року ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не доглядає дитину. Матеріально не утримує, не піклується нею, не цікавиться її станом здоровя, тобто ухиляється від виконання батьківських обовязків відносно дитини. Малолітня [PERSON] мешкає разом с нею з часу народження, вона максимально забезпечує її усім необхідним, докладає усіх зусиль щодо догляду , утримання та виховання дитини. Вона працює та має садово - городнє господарство, що забезпечує наявність продуктів та додатковий прибуток. Просила відібрати [PERSON], [INFO] від її батька - відповідача [PERSON] , не позбавляючи батьківських прав та передати дитину на її виховання., визначити місце проживання [PERSON] разом з нею та стягнути на її користь аліменти з відповідача на утримання [PERSON] у розмірі 600 грн. на місяць.( а.с. 2-5). В подальшому позивачка змінила позовні вимоги та просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Агеліни , [INFO], визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути аліменти.( а.с. 51-53). Позовні вимоги в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав просили залишити без розгляду. ( а.с.54). Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 28 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON]М, до [PERSON] в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав залишено без розгляду.( а.с.61). Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 23 червня 2015 року до участі у справі у якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області ( а.с.67). Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 листопада 2015 року за заявою позивачки [PERSON] позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилася [PERSON], [INFO]. Весь час донька з сімєю мешкала з нею за однією адресою : м. Маріуполь, с. Талаківка, вул.. Шкільна б. 13 а. Восени 2010 року відповідач поїхав до своїх батьків,що мешкали у Запорізької області , та залишився там. У березні 2013 року шлюб між її донькою та відповідачем було розірвано. 7 грудня 2014 року її донька померла, онука [PERSON] мешкає разом з нею. Відповідач майже чотири роки життям своєї доньки не цікавиться, участі у вихованні не приймає, матеріально не утримує. Вона створила належні умови для життя та розвитку дитини, піклується нею, займається її вихованням, [PERSON] не памятає батька, оскільки вже тривалий час його не бачить. Відповідач добровільно самоусунувся від виконання батьківських обовязків щодо доньки, нею перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною не створювалися. Просила позов задовольнити, визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] Агнеліни у розмірі 650 грн. до досягнення дитиною повноліття. . Представник позивачки [PERSON] позов [PERSON] підтримав та просив його задовольнити . Відповідач [PERSON] та його представник - [PERSON] позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з нею та стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 650 грн. щомісячно визнали, не заперечували проти того, що малолітня [PERSON] з часу народження мешкає разом з позивачкою та відповідач більш як три роки не спілкувався та не бачив доньку. Представник третьої особи Іллічівського [PERSON] просила прийняти рішення на розсуд суду, з урахуванням рішення комісії з питань захисту дітей Іллічівської районної адміністрації та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи орган опіки та піклування Приазовської держрайадміністрації Запорізької області просила розглянути справу за їх відсутності, про що надіслали відповідний лист.( а.с.86). Суд , вислухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 19 листопада 2009 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON]С.( донька позивачки) та відповідач. Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2009 року , з осені 2011 року вони стали мешкати окремо. Мати з дитиною продовжувала мешкати у відповідачки за адресою : м. Маріуполь, сел.. Талаківка вул.. Шкільна буд. 13-а , а відповідач мешкав у своїх батьків у Запорізькій області. 12 березня 2013 року рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб між ними було розірвано . 7 грудня 2014 року [PERSON] померла, малолітня [PERSON] залишилася мешкати разом з бабусею позивачкою по справі та відповідач вимог щодо відібрання дитини не заявляв. Останній раз спілкувався з донькою у травні 2012 року . За весь час дитиною піклується позивачка, яка здійснює за нею належний догляд, матеріально утримує, займається її вихованням, створила належні умови для життя та розвитку дитини. Батько дитини відповідач, мешкає у Вініцькій області, має нову сімю, життями та станом здоровя доньки не цікавиться, участі у вихованні не приймає, матеріально не утримує. Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами( а.с.6,7,9, 10 -14,15,16, 28, 90, 92), не заперечуються відповідачем та його представником. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд приходить до наступного. Відповідно до ст.. 257 Сімейного Кодексу Украйни баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ст.. 258 С імейного Кодексу України баба і дід мають право на самозахист внуків . Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Реалізуючи надані їй Сімейним Кодексом України повноваження, позивачка звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання . Як вбачається з наданих суду документів, у малолітньої дитини [PERSON] створені належні умови для проживання за місцем проживання позивачки, яка позитивно характеризується, працює , має стабільний заробіток та дохід з присадибної ділянки. Згідно витягу із протоколу комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської Ради від 11.11.2015 р. за № 22, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO].( а.с.136-138). Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] суд перш за все виходить з інтересів саме дитини і вважає, що враховуючи особисту емоційну прихильність дитини до бабусі , ставлення бабусі позивачки до виконання обовязків щодо виховання та утримання дитини, позитивні характеристики [PERSON], те що нею створені умови для проживання та всебічного розвитку дитини [PERSON], а також те, що батько дитини - відповідач, більш як три роки не спілкувався з дитиною, емоційний звязок між ними втрачений, бо дитина погано його памятає, доцільніше малолітній [PERSON] проживати разом з бабусею позивачкою [PERSON] у звичній для нею обстановці, в звязку з чим позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню, при цьому батько дитини відповідач [PERSON] не заперечує проти цього. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При цьому діючим законодавством не передбачено конкретних часток від доходу відповідно до кількості дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки. сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено , що відповідач працює слюсарем з ремонту агрегатів у ТОВ «ВІН-ПЕЛЕТА» , має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], визнав позов про стягнення аліментів у розмірі 650 грн. на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] . Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд ,

Outcome: approved