Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , який в ході розгляду справи уточнила, та в редакції позову від 14.02.2020 просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , померлого [INFO] , відносно неї, зобов`язавши третю особу внести відповідні зміни до актового запису та визнавши за нею право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , посилаючись на факт родинних відносин з останнім. В обґрунтування вимог зазначила, що вона народилася [INFO] в с. Володимирівка Софіївського району Дніпропетровської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Проте шлюб між батьками не був укладений, спільної заяви батьків щодо батьківства не було,а тому актовий запис про її народження здійснений на підставі частини 2 статті 55 КпШС за вказівкою матері. Станом на початок 2000 року її батьки жили порізно, мати була домогосподаркою, а батько працював в депо ст. Мудрьона Придніпровської залізниці. В період часу з лютого 2000 року по лютий 2001 року, тобто ще до вагітності матері, її батьки почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку [ADDRESS] , що належав батькам матері, та вели спільне господарство. Одразу після її народження батьки переїхали до м. Кривого Рогу, де спільно проживали та вели спільне господарство в квартирі [ADDRESS] , яка на той час належала [PERSON] та його матері [PERSON] . У вказаній квартирі її батьки проживали однією сім`єю з лютого 2001 року по грудень 2009 року, батько [PERSON] визнавав її своєю рідною донькою, виховував її, прихильно до неї ставився, дбав про неї, нерідко водив її до дитячого садочка та забирав звідти. З 2007 року по 2016 рік вона навчалась в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 130. в грудні 2009 року її батьки посварилися та припинили спільне проживання, мати забрала її і з того часу вона проживала в іншій квартирі, яку винаймали. Не дивлячись на припинення фактичних шлюбних стосунків між її батьками, [PERSON] продовжував піклуватися про неї: періодично зустрічався з нею, допомагав матері матеріально, придбавав для неї продукти харчування, одяг, взуття. [INFO] її батько [PERSON] після нетривалої важкої хвороби (запалення легенів) раптово помер, вона також приймала участь у похованні батька. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Інших дітей у [PERSON] не було, дружини теж, батьки його померли раніше, з близьких родичів відома лише його рідна сестра [PERSON] , з якою відносини вони не підтримують. Тому з метою захисту спадкових прав, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Витребувано з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» архівну довідку щодо власника квартири [ADDRESS] . Задоволено клопотання про виклик свідків. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача суду пояснив, що [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 1999 року спочатку у селі Володимирівка Софіївського району, а потім перед народженням дитини переїхали до м. Кривого Рогу. Там народилася позивачка і до 2010 року вони всі проживали в цій квартирі. Однак батько визнавав доньку весь час, піклувався про неї, утримував її. Позивач суду пояснила, що їй було 9 років, коли батьки припинили проживання та вони з матір`ю переїхали по [ADDRESS] . Однак з батьком вона продовжувала спілкування, підтримували стосунки весь час до його смерті. З відповідачкою вона знайома, це її тітка, вона проживає в Херсонській області. Останній раз її бачила перед судовим засіданням біля будівлі суду, щодо батьківства тітка знає, що вона донька її брата. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по [ADDRESS] з 2000 року, вона є старшою по дому. [PERSON] пам`ятає, вона дійсно проживала із [PERSON] на 16-му поверсі та з ними мати [PERSON] . Пам`ятає також [PERSON] вагітною та коли вона народила, бо у доньки [PERSON] два дні різниці з датою народження її онуки. [PERSON] та її онука ходила в один садочок, а потім разом ходили в одну школу. [PERSON] завжди добре ставився до доньки, у них були теплі стосунки, завжди називав її дочкою. Вона ходила на збори у школу до онуки, до [PERSON] на збори приходив часто і [PERSON] . Із садочка також [PERSON] забирав доньку, бо коли вона забирала свою онуку, бачила там і [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивачки. З 1998 року проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] , це квартира його батьків. [INFO] вона народила доньку [PERSON] , з лікарні після родів [PERSON] забирав їх з донькою. До 2009 року вона проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, [PERSON] допомагав у вихованні дитини та утримував їх, коли вона не працювала. З ним вона познайомилась у селі десь в 1996 році, він переїхав жити в село разом з матір`ю. [PERSON] визнавав дитину своєю, водив в садочок, в школу, в закладах був записаний батьком дитини, в 2009 році вони посварились та вона з донькою переїхали проживати по [ADDRESS] . [PERSON] продовжував допомагати, купував для дитини одяг, продукти. На момент народження дитини [PERSON] працював на КЦРЗ, утримував родину. Після декретної відпустки вона з 2004 року працювала в міській лікарні № 2. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству по [ADDRESS] з 1997 року. В квартирі по сусідству проживала матір [PERSON] , потім переїхав [PERSON] з [PERSON] туди жити, матір [PERSON] то жила тут, то в село їздила. [PERSON] привіз, коли їй було 18 років. Тут у них народилася [PERSON] . Вони вели спільне господарство, мати [PERSON] дуже їм допомагала. Вона як сусідка була близька з [PERSON] та [PERSON] , жили вони добре, чому розійшлися, не розуміє. [PERSON] вона бачила лише двічі, останній раз, коли вона приїжджала на похорон до [PERSON] . Чому шлюб [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували, вона не знає - вони з одного села і там познайомилися десь у 1996 -1998 рр. [PERSON] з дитиною згодом залишили [PERSON] , напевно в 2011-2012 роках, після цього [PERSON] продовжував з ними спілкуватися, він казав, що бачиться та спілується з [PERSON] , останнього разу розказував, що купив їй телефон. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сім`ю [PERSON] та [PERSON] з 1998 року, бо вийшла заміж та переїхала в с. Володимирівка Софіївського району. Вони жили в м. Кривому Розі, а в село приїжджали до батьків, в обох були лише матері. [PERSON] народилася [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , знає про це, бо він з [PERSON] проживали разом до вагітності і весь час, як [PERSON] завагітніла та народила дитину. До того ж він забирав [PERSON] з дитиною з пологового. В село [PERSON] з [PERSON] та донькою приїжджали на літо. Вона приїжджала до них в місто Кривий Ріг в гості. В 2009-2010 роках [PERSON] із [PERSON] розійшлися, після цього вона більше спілкувалася з [PERSON] . [PERSON] весь час ставився до [PERSON] як до рідної доньки, сумнівів ні в кого з них не було, що [PERSON] рідний батько дитини. Вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 211/168/20, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Як встановлено судом, [INFO] народилась [PERSON] , про що Виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 02 квітня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 5 (а.с. 10 - копія свідоцтва). В графі "матір" записана " [PERSON] ", в графі "батько" - " [PERSON] ". Відомості про батька [PERSON] в актовому записі про народження записано відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с. 15 - копія витягу). Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше [INFO] , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Згідно частин 2.3 статті 53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватись наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини можу бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері та особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, та і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини, незалежно від розміру допомоги (постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц). Так, за інформацією Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 116» Криворізької міської ради, від 24.12.2019 № 253, [PERSON] , [INFO] , за період відвідування комунального закладу з 09.01.2004 по 30.08.2007 (книга обліку з 24.04.2001 по 30.06.2008) проживала за адресою: [ADDRESS] . Мали право і фактично забирали дитину батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 20 - довідка). Аналогічна інформація зазначена в довідці Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 130 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 17.12.2019, в якій в період з 2007 по 2016 навчалась [PERSON] (а.с. 19). Про те, що саме за вище вказаною адресою позивач проживала разом з матір'ю та [PERSON] , як сім'я, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, їх вважали подружжям та батьками позивача, підтвердили у судовому засіданні допитані свідки. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11 - копія свідоцтва). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , яка за архівними даними КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 15.05.2020, наданими на виконання ухвали суду від 24.03.2020, станом на 31.12.2012 належала [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). На виконання ухвали суду від 17 січня 2020 року по справі № 211/168/20, завідувачем Четвертої криворізької нотаріальної контори 11.02.2020 надано належним чином завірену копію спадкової справи № 360/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до вказаних матеріалів, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: [INFO] сестра померлого - [PERSON] та 03 грудня 2019 року [PERSON] . Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає доведеним той факт, що мати позивача проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство до моменту народження [PERSON] , за життя батька спільно виховували утримували її та, що за життя називав позивача донькою, що свідчить про визнання ним батьківства щодо неї, а відтак про наявність правових підстав вважати, що [PERSON] є батьком позивача. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 4081,60 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.1-3), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved