Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсною додаткової угоди №2 від 5 лютого 2009 року до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року, укладеної між ним та ПАТ «УкрСиббанк» та про визнання недійсною додаткової угоди №3 від 5 лютого 2009 року до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року, укладеної між ним та ПАТ «УкрСиббанк». Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 червня 2006 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №11005372000, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 20000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. Під час ознайомлення із кредитною справою у квітні 2015 року йому стало відомо, що 05 лютого 2009 року до вказаного договору укладалися додаткові угоди №2 та №3. Вищевказаних угод він не підписував. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитними зобов»язаннями до своїх боржників, в тому числі і за його кредитом. Оскільки додаткові угоди до кредитного договору були укладені не ним і не відповідають його внутрішній волі, тому підлягають визнанню недійсними. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві і пояснив, що угоди №2,3 від 5 лютого 2009 року він не укладав з ПАТ «УкрСиббанк» та їх не підписував. Представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві і додатково пояснила, що пояснення позивач про те, що він не укладав з банком додаткових угод №2,3 об»єктивно підтверджується висновком експертизи, тому просить задоволити позов. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала і пояснила, що під час розгляду справи за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором [PERSON] не заявляв про те, що додаткові угоди №2,3 підписані не ним, хоча і мав таку можливість. Крім того, він знав про ці угоди, оскільки в подальшому в нотаріальному порядку вносилися зміни до договору іпотеки. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 01 червня 2006 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №11005372000, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 20000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитними зобов»язаннями до своїх боржників, в тому числі і за кредитом [PERSON] Таким чином відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов»язанні. Крім того встановлено, що 05 лютого 2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткові угоди №2 та №3 до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року. Позивач [PERSON] заперечує факт укладення ним з ПАТ «УкрСиббанк» вказаних додаткових угод, посилаючись на відсутність свого волевиявлення на укладення таких угод та відсутність свого підпису на оспорюваних угодах. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 3 цієї статті встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається з висновку почеркознавчої експертизи №244п від 21.12.2015 року, підписи у графах «Позичальник» на додатковій угоді №2 від 05 лютого 2009 року до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року та на додатковій угоді №3 від 05 лютого 2009 року до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року, укладених між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с.73-77). Вчинення підпису на оспорюваному договорі іншою особою, свідчить про відсутність волевиявлення та внутрішньої волі сторони, в цьому випадку [PERSON] на укладення такого договору. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Наведене дає підстави вважати позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними додаткових угод №2,3 від 05 лютого 2009 року до кредитного договору №11005372000 від 01 червня 2006 року, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], підставними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягав сплаті на день пред»явлення позову, оскільки позивач звільнявся від його сплати. Крім того, з відповідача відповідно до ст.79,88 ЦПК України слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп., які підтверджуються довідкою рахунком про розрахунок вартості експертизи, квитанцією №78 від 12 листопада 2015 року про сплату [PERSON] коштів в сумі 900 грн. 48 коп. за проведення експертизи (а.с.51,69).

Outcome: approved