Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

21 травня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про скасування реєстрації записів № 1329710451103 та № 21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , внесених на підставі Договору дарування від 17 серпня 2017 року, реєстраційний номер 2283, просить суд скасувати реєстрацію записів № 1329710451103 та № 21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , внесених на підставі Договору дарування від 17 серпня 2017 року, реєстраційний номер 2283.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. посвідчено договір дарування між [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] та проведено реєстрацію даного договору дарування за номером запису про право власності 21923093. Проте, 12.03.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у справі № 495/10643/17 визнано недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , укладений 17.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2 частина будинку по [ADDRESS] від 17.08.2017 року за номером запису про право власності 21923093, власником 1/2 частини будинку по [ADDRESS] значиться [PERSON] . За вказаних вище підстав, позивач і звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує . Представник відповідача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти позовних вимог заперечує та просить суд в їх задоволені відмовити. Суд розглядає справу за відсутність позивача та представника відповідача, відповідно до наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що дійсно 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. було проведено реєстрацію договору дарування, згідно якого дарувальник [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] 1/2 частку житлового будинку літ. «А», загальною площею 90,2 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., літніх кухонь літ. «Б» і літ. «Г», підвалу літ. «В», сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», споруд № 1-3,1. Дана 1/2 частка житлового будинку належала позивачу на підставі договору дарування, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 22.05.1993 року за реєстровим №2-1613, зареєстрованого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.08.1993 року у реєстрову книгу за №1859. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2019 року по цивільній справі № 495/10643/17, уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Чухрай Тетяна Юріївна, [PERSON] про визнання договору дарування 1/2 частини житлового будинку недійсним та встановлення порядку виконання судового рішення - задоволені частково. Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , укладений 17 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. за № 2283.У задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку виконання судового рішення - відмовити. /л.с.9-13/. Разом з тим, як встановлено із судового рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2019 року по цивільній справі № 495/10643/17, позивач однією із вимог заявляв: « встановити порядок виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для виключення записів №1329710451103, №21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності [PERSON] , внесених на підставі договору дарування, реєстровий серія та номер 2283 від 17.08.2017 року». Суд відмовив в задоволенні цієї частини позову з підстав того, що порядок виконання рішення суду судом встановлюється, коли рішення набрало законної сили. У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку серії та номер 2283 від 17.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу. /л.с.14/. Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до положень ст. ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із положеннями ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» (на далі «Закон»), державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. За вимогами ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до положень ст.2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Згідно із положеннями п.5 ч.1 ст.19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до положень ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав». Як вбачається з положень п.44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011р., порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мінюст. Згідно абз. 1,2, п. 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року №3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі, а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи. Згідно з п. 2.6 цього Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення про скасування запису, рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. Таким чином, з урахуванням усього вищевикладеного, слід дійти висновку, що саме по собі рішення про визнання недійсним правочину, за яким позивач відчужив належне йому майно не дає права на скасування запису реєстрації права власності, однак підставою для цього є рішення суду, згідно якого має бути скасований вказаний запис. У позивача наявні усі підстави для задоволення вказаної вимоги, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що його майно було відчужено ним під впливом психічного тиску, а тому договір дарування від 17.08.2017 року визнано судом недійсним. Разом з тим, питання щодо скасування запису реєстрації права власності за [PERSON] судом не вирішувалось. З наданих позивачем доказів, вбачається, що наразі в ЄДР не скасовані відомості про власника, а тому задля недопущення порушення прав позивача, з урахуванням наведеної чинним законодавством процедури для можливого здійснення державним реєстратором вказаної дії, та прийнявши до уваги, що існують усі правові підстави для можливості винесення рішення суду про скасування даного запису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є обґрунтованими, та доведеними. У відповідності до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У сенсі розуміння ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, на основі повно та всебічно досліджених доказів, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про скасування реєстрації записів № 1329710451103 та № 21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про право власності [PERSON] на 1/2 частину будинку [ADDRESS] , внесених на підставі Договору дарування від 17 серпня 2017 року, реєстраційний номер 2283 підлягають задоволенню.

Outcome: approved