Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

23.01.2019 року позивач звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із позовом про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2012 р. вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] (Білорусь), аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 22.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 350 грн. щомісячно. З моменту присудження судом аліментів суттєво збільшились витрати на утримання дитини, її виховання, необхідність забезпечення здорового фізичного та гармонійного психічного розвитку дитини. Зазначила також, що змінилось її матеріальне у звязку із навчанням та відвідуванням інших закладів. Відповідач є працездатним, виїжджає на заробітки за кордон до Польщі, свої доходи приховує. Між тим, вона не в змозі забезпечити у повному обсязі потреби дитини, тому просить збільшити розмір аліментів до 1100,00 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, подала через канцелярію Богунського районного суду м. Житомира заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Судова повістка з конвертом та рекомендованою кореспонденцією повернута поштою у звязку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та постановити заочне рішення. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.04.2012 р. вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] (Білорусь), аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 22.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 350 грн. щомісячно. Крім того встановлено, що дитина [PERSON] навчається в Житомирському технологічному коледжі Київського національного університету будівництва і архітектури, та в КПСМНЗ художньої школи Житомирської міської ради в класі компютерної графіки. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР № 789 ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Цей економічний показник визначає щомісячну вартісну величину достатності для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У зв'язку з викладеним, суд вважає що розмір аліментів визначений судом раніше, підлягає збільшенню, оскільки він не відповідає інтересам дитини. Задовольняючи позов, суд враховує також матеріальне становище позивача та відповідача, потреби дитини та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. З урахуванням вимог ст.182 СК України щодо забезпечення мінімального розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів з 350,00 грн. до 1100,00 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 4,12,13,76, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 282, 284, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: approved