Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме: за період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року на загальну суму 39 220 грн 80 коп., витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн. Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2020 року [PERSON] наказом № 23-ос прийнято на посаду завідувача групи допоміжного персоналу Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з 28 серпня 2020 року в порядку переведення з Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Наказом від 15 грудня 2020 року № 42-ос Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звільнено з займаної вищевказаної посади за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України. Листом Управління Держпраці у Полтавській області від 05 квітня 2021 року № 16-2408/01/15-04/211 надано відповідь на звернення № ГО-1225911 від 19 березня 2021 року, адресоване на Урядову гарячу лінію з приводу невиплати мені заробітної плати Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та з приводу затримки у повному розрахунку. Відповідно до вказаного листа Управлінням Держпраці у Полтавській області в ході інспекційного відвідування виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме, статті 24 Закону України «Про оплату праці» та статті 115 КЗпП України щодо строків і періодичності виплати заробітної плати (не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата); статті 116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні. Крім того, у зазначеному листі Управління Держпраці у Полтавській області вказано, що згідно з інформацією, наданої посадовими особами філії, станом на 01 квітня 2021 року сума заборгованості становить 13 721,91 грн. Відповідно до довідки Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19 квітня 2021 року №-1-21/180 середній заробіток [PERSON] на день фактичного розрахунку становить 326 гривень 84 копійки. Згідно із довідкою із єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державне підприємство «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» (ЄДРПОУ 00689237) є юридичною особою, яка зареєстрована юридична адреса якої: м. Харків, вул. Космічна, 21, індекс 61145 (Дзержинський район м. Харків). Відповідно до норм цивільного законодавства про працю України [PERSON] має право на отримання невиплаченої йому заробітної плати в день його звільнення в сумі 13 721,91 грн. Затримка в несвоєчасному розрахунку складає період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року включно, а саме 120 днів. Враховуючи, що середній заробіток [PERSON] на день фактичного розрахунку становить 326 гривень 84 копійок, то сума, що підлягає стягненню за несвоєчасний розрахунок на підставі статті 117 КЗпП складає 326,84 грн * 120 днів = 39 220,80 грн. Також зазначає, що фактом, що не потребує доказування, на підтвердження вини відповідача є копія постанови Київського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2021 року, яка набрала законної сили 13 квітня 2021 року, якою визнано винним службову особу, а саме керівника Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП. Враховуючи вищевикладене, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата, а також середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку за період з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання. 02 серпня 2021 року представник відповідача - адвокат Павлов К.Д. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог про стягнення з державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп., середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, витрат на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 6 000 грн. Відзив мотивовано тим, що заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є завищеними у порівнянні з існуючою заборгованістю із нарахованої та невиплаченої заробітної плати, вимоги про стягнення з відповідача витрат на надання правової допомоги у розмірі 10 000 грн є безпідставними, небгрунтованими та завищеними. 03 серпня 2021 року [PERSON] та його представник [PERSON] подали відповідь на відзив, в якому просили відмовити в прийнятті відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що наведені доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними, засновані на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року заяву позивача про збільшення позовних вимог від 07 червня 2021 року задоволено. Прийнято до розгляду уточнену редакцію позовної заяви до державного підприємства «Харківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку від 07 червня 2021 року з урахуванням збільшених позовних вимог, в якій просив стягнути з державного підприємства «Харківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме за період з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року, на загальну суму 58 831 грн 20 коп., витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн. Клопотання позивача про долучення доказів до матеріалів справи задоволено. Долучено до матеріалів справи документи, а саме: акт наданих послуг № 2 від 22 червня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року, квитанцію № 2 від 22 червня 2021 року про сплату 6300 грн за адвокатські послуги, а також лист ДП «Харківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 22 липня 2021 року вих. № 70/07- № 362 на 1 аркуші; відповідь [PERSON] від 30 липня 2021 року на лист вих. №70/07- № 362 на 4 аркушах; опис вкладення, квитанцію та чек про направлення відповіді. Поновлено відповідачу у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до державного підприємства «Харківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки на день фактичного розрахунку пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позову заяву. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп. залишено без розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив їх задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в їх задоволенні відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 27 серпня 2020 [PERSON] наказом № 23-ос прийнято на посаду завідувача групи допоміжного персоналу Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з 28 серпня 2020 року в порядку переведення з Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Наказом від 15 грудня 2020 року № 42-ос Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звільнено з займаної вищевказаної посади за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України. Листом Управління Держпраці у Полтавській області від 05 квітня 2021 року № 16-2408/01/15-04/211 надано відповідь на звернення № ГО-1225911 від 19 березня 2021 року, адресоване на Урядову гарячу лінію з приводу невиплати позивачу заробітної плати Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та з приводу затримки у повному розрахунку. Відповідно до вказаного листа Управлінням Держпраці у Полтавській області в ході інспекційного відвідування виявлено порушення вимог законодавства про працю, а саме, статті 24 Закону України «Про оплату праці» та статті 115 КЗпП України щодо строків і періодичності виплати заробітної плати (не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата); статті 116 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні. Крім того, у зазначеному листі Управління Держпраці у Полтавській області вказано, що згідно з інформацією, наданої посадовими особами філії, станом на 01 квітня 2021 року сума заборгованості з невиплати заробітної плати становить 13 721 грн 91 коп. Відповідно до довідки Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19 квітня 2021 року №-1-21/180 середній заробіток [PERSON] на день фактичного розрахунку становить 326 грн 84 коп. Згідно з довідкою із єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Державне підприємство «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» (ЄДРПОУ 00689237) є юридичною особою, яка зареєстрована юридична адреса якої: м. Харків, вул. Космічна, 21, індекс 61145 (Дзержинський район м. Харків). Постановою Київського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2021 року, яка набрала законної сили 13 квітня 2021 року, визнано винним службову особу, а саме керівника Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення цього періоду, за який здійснюється виплата. Ця ж норма пролонгована змістом частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно з частинами першою, другою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму. За правилами статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень згаданого Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року та від 01 березня 2017 року у справі № 635/2084/16-ц. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Пунктом 5 розділу IV порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньої (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньоденна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавство календарних днів за цей період. Зважаючи на зазначене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на число робочих днів в період затримки. Верховний Суд України в пункті 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз`яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівником не були виплачені йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Водночас, суд бере до уваги, що податки і збори із суми середнього заробітку повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення. Тобто судом визначено суму, яка підлягає стягненню з відповідача, без відрахування з неї податків і зборів. Відповідно до довідки Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19 квітня 2021 року №-1-21/180 середній заробіток [PERSON] на день фактичного розрахунку становить 326 грн 84 коп (а. с. 12). Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 07 червня 2021 року, яка була прийнята ухвалою суду від 13 вересня 2021 року, позивач просив стягнути з державного підприємства «Харківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн. 91 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме, за період з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року, на загальну суму 58 831 грн 20 коп., витрати на надання правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в частині стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп. залишено без розгляду у зв`язку із тим, що 13 серпня 2021 року відповідачем виплачено добровільно заборгованість із заробітної плати в сумі 13 721 грн 91 коп. Так, фактична затримка розрахунку при звільненні відповідача за період з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року склала (січень - 31 день, лютий - 28 днів, березень - 31 день, квітень - 30 днів, травень - 31 день, червень - 29 днів), тобто всього 180 днів. Враховуючи, що середній заробіток [PERSON] відповідно до наданої довідки відповідача становить 326, 84 грн, то середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а саме, за період з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року, складає: 326,84 грн * 180 днів = 58 831 грн 20 коп. Правильність розрахунку середнього заробітку представник відповідача не оспорював. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі вищевикладеного, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, тому з державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог, а сааме, за період з 01 січня 2021 року по 29 червня 2021 року, на загальну суму 58 831 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять одна) грн 20 коп. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Матеріали справи свідчать, що 01 квітня 2021 року між [PERSON] та адвокатом Крючковим І.М. було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого, Клієнт зобов`язаний: а) своєчасно забезпечувати Адвоката всім необхідним для виконання його обов`язків за цим Договором, в тому числі документами у потрібній кількості примірників, нормативними актами, що регулюють діяльність Клієнта, транспортними засобами, тощо; б) надавати в повному обсязі на вимогу Адвоката достовірну інформацію про діяльність Клієнта, необхідну для виконання Адвокатом його обов`язків за цим Договором; в) оплачувати витрати Адвоката, необхідні для виконання його обов`язків за цим Договором, понесені в інтересах Клієнта (обов`язкові платежі, витрати на відрядження, тощо); г) оплачувати послуги Адвоката в порядку та на умовах, визначених цим Договором; д) підписати акт приймання - передачі адвокатських послуг протягом трьох днів з моменту отримання. Якщо протягом п`яти днів зауважень по вказаному акту не надійшло, він вважається підписаним.4.1. Вартість послуг (гонорар) Адвоката визначається на підставі прайс-листа, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1), але не може становити менше 10000 грн. Клієнт на протязі трьох днів з моменту підписання Договору, сплачує передплату за надані послуги в розмірі, що становить 50% від загальної вартості послуг. Інша частина гонорару підлягає сплаті в день підписання акту приймання - передачі наданих послуг на суму, що перевищує 50 % загальної вартості послуг (пропорційно наданим послугам). Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно. Акт про надані послуги підписується Сторонами до 08 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги. Гонорар підлягає сплаті Клієнтом на протязі п`яти календарних днів, з моменту фактичного виконання рішення суду (отримання грошових сум Клієнтом) щодо стягнення з Відповідача судових витрат пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати частину роботи безоплатно. Оплата підлягає перерахуванню Клієнтом на картковий рахунок Адвоката або внесенню готівкою в касу Адвоката. У разі необхідності, за попередньою домовленістю між сторонами, Клієнт оплачує Адвокату витрати Адвоката, необхідні для виконання його обов`язків за цим Договором, понесені в інтересах Клієнта (обов`язкові платежі, витрати на відрядження, тощо). Сума додаткових витрат погоджується сторонами додатково без укладення письмових додаткових угод (пункти 3.1 -- 4.6 договору). В матеріалах справи містяться ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Крючковим І.М. серії ПТ № 154406, виданий 01 квітня 2021 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Крючкова І.М. серії ПТ № 2894, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області від 09 липня 2019 року № 10. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 30 квітня 2021 року клієнту було надано такі послуги: усна консультація без вивчення документів - 1 шт/200 грн; усна консультація з вивченням документів - 1 шт/500 грн; складання позовної заяви - 3000 грн. Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги склала 3 700, 00 грн (а. с. 20). Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 22 червня 2021 року клієнту було надано такі послуги: заява про усунення недоліків - 1 шт/1100 грн; клопотання про доручення доказів до матеріалів справи - 2 шт/2000 грн; заяви про збільшення розміру позовних вимог - 2 шт/2200 грн; відповідь на відзив - 1 шт/1000 грн. Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги склала 6 300, 00 грн (а. с. 62). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, яка відповідно до положень цивільного процесуального законодавства відноситься до малозначних справ, тривалість судового провадження, а також обсяг виконаних адвокатом робіт, перелічених у актах прийому-передачі виконаних робіт, воночас, приймаючи до уваги надані документи, які підтверджують понесені витрати, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь [PERSON] судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з державного підприємства «Харківський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Outcome: approved