Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

08 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що 18.08.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 18 серпня 2007 року було зроблено відповідний запис №1285. Після реєстрації шлюбу вона взяла прізвище [PERSON] За час проживання у шлюбі [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинено, вони з чоловіком не проживають разом вже тривалий час, спільного господарства не ведуть, у них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини. Неодноразові спроби добровільного примирення не принесли бажаного результату. Надзвичайно напружені відносини між нею та чоловіком, втрата взаємоповаги та взаєморозуміння, робить неможливим подальше збереження шлюбу та сімейних відносин. Вважає, що збереження сім»ї є неможливим, а також негативно вплине, як на неї, так і на чоловіка. Розірвання шлюбу є обдуманим кроком та повністю відповідає її волі та інтересам. Спору з приводу поділу майна між ними не має. За взаємною згодою з відповідачем місце проживання дитини було визначено разом з нею. Відповідач має повне та беззаперечне право приймати участь у вихованні дитини та її розвитку. Позивач в позові вказувала, що на даний момент відповідач жодної участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Усі витрати по харчуванню, освіті та розвитку дитини покладені на неї. На даний час їхній доньці виповнилось 4 роки і звичайно необхідно більше уваги приділяти її повноцінному розвитку та забезпеченню нормального рівня життя. На даний час вона тяжко працює задля забезпечення себе та дитини усім необхідним, але, звичайно, коштів, що вона отримує, не вистачає для всебічного забезпечення усім необхідним. У добровільному порядку відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, мотивуючи це відсутністю коштів та можливості. Відповідач працездатний, не хворіє, інших осіб на утриманні не має, а саме тому він має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини. Враховуючи, що на даний час відповідач має мінливий дохід, вважає, що необхідно визначити аліменти у твердій грошовій сумі, а саме 1 000 гривень. Просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1 000 гривень щомісячно на утримання доньки [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON] Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували з 18 серпня 2007 в зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя у сторін не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, різних поглядів на життя та ставлення до сімейних цінностей. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2012 року. З цього часу проживають за різними адресами. На примирення позивач не згодна. Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 2012 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, відповідач про сім»ю не піклується, матеріально не утримує, сім'я [PERSON] розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їхньої неповнолітньої доньки, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримує позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач аліменти іншим дітям не сплачує. Підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] року народження, з моменту подачі позовної заяви, а саме з 08 травня 2014 року. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON], суд виходить з вимог чинного законодавства України, фактичних обставин справи та фінансової можливості надання відповідачем аліментів в такому розмірі. Враховуючи майновий стан [PERSON], те, що на її утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO] року народження, вимоги статті 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial