Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила збільшити розмір стягуваних на її користь із відповідача аліментів, та стягнути з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 450 гривень щомісячно до повноліття дітей з дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала, що 26 квітня 2013 року розірвала шлюб із відповідачем. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2011 року відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей в тверді грошові сумі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно починаючи з 14 червня 2011 року і до повноліття дітей. Однак з того часу значно змінився прожитковий мінімум доходів громадян, підвищились ціни на харчі та одяг, синові виповнилось 6 років, тому 30 % розмір аліментів також збільшився. Позивачка не працює, не перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна, в даний час здійснює догляд за дочкою [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною трирічного віку. У зв'язку з цим її матеріальне становище погіршилось, відповідач аліменти сплачує невчасно та не в повній сумі, і [PERSON] потребує збільшення відрахувань на утримання дітей. При цьому позивачка посилалась на ст. ст. 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у наданій до суду письмові заяві заперечив проти збільшення розміру аліментів, зазначивши, що він ніде не працює, підробляє на заробітках, також просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. У 2011 році стосунки між сторонами зіпсувались, після чого позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 08 вересня 2011 року за результатами розгляду скарги [PERSON] на рішення Віньковецького районного суду від 13 липня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON], було вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно починаючи з 14 червня 2011 року і до повноліття дітей. 26 квітня 2013 року сторони свій шлюб розірвали, після чого діти залишились проживати з позивачкою. Відповідач сплачує на користь позивачки на утримання дітей аліменти, але як вбачається із довідки державного виконавця Віньковецького відділу ДВС, [PERSON] аліменти платить нерегулярно та не в повному обсязі, в результаті чого станом на серпень 2014 року за ним рахується заборгованість у сумі 8820 гривень. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з аналізу вказаної норми, Сімейним Кодексом визначений вичерпний перелік підстав зміни (збільшення чи зменшення) розміру аліментів, а саме зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або покращення здоров'я когось з них. Як встановлено у суді, на теперішній час змінився матеріальний стан позивачки у сторону погіршення. Так, на час присудження аліментів у 2011 році сину [PERSON] було 4 роки, дочці [PERSON] - 3 роки, і прожитковий мінімум у 2011 році на дитину віком до 6 років становив: з 1 січня - 816 гривень, з 1 квітня - 832 гривні, з 1 жовтня - 853 гривні, з 1 грудня - 870 гривень. У 2014 році діти досягли шестирічного віку, та відповідно до Закону України № 1165-VII вiд 27.03.2014 «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» збільшився їх прожитковий мінімум, який у 2014 році для дітей віком від 6 до 18 років складає 1286 гривень. Таким чином, суд, враховуючи, що внаслідок досягнення дітьми шестирічного віку, збільшення розміру прожиткового мінімуму на них, необхідності більших витрат на їх забезпечення, та погіршення внаслідок цього матеріального становища стягувачки аліментів, є підстави для зміни розміру аліментів. Визначаючи розмір збільшених аліментів, які слід стягувати із відповідача, суд бере до уваги наступне. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до висновку, що хоча матеріальне становище позивачки й погіршилось, оскільки діти підросли, та потребують більших витрат, з 2011 року збільшився розмір прожиткового мінімуму, однак нею не представлено достеменних і переконливих доказів про значне покращення матеріального та сімейного становища відповідача після рішення суду від 08 вересня 2011 року, які б давали йому можливість сплачувати аліменти в розмірі по 450 гривень щомісячно. Тому, на думку суду, беручи до уваги вимоги закону та встановлені обставини справи, аліменти в даному випадку слід визначити на рівні 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що із врахуванням прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років станом на час розгляду справи у суді складає 385 гривень. Разом з тим, такої підстави для зміни розміру аліментів як недостатність розміру аліментів, визначений за рішенням суду для утримання дитини, підвищення цін на харчування та одяг, а також наявність заборгованості по аліментах, чинним законодавством не передбачена. Позивачка просила стягувати з відповідача новий розмір аліментів з дня подання до суду позовної заяви. В той же час відповідно до роз'яснень, даних в пункті 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial