Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право приватної власності на 1/4 частку житлового будинку по [ADDRESS] та визнати договір купівлі-продажу укладений між ним та [PERSON] дійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2014 рокуу між ним та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19.06.2013 року [PERSON] є власником 3/4 частин вищевказаного житлового будинку. Відповідачка є спадкоємицею 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Однак нотаріально не оформила право приватної власності на свою частку і продала позивачу ту частину, зобов"язавшись оформити спадщину та договір купівлі-продажу нерухомого майна. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачці обумовлену суму 17188 грн., а вона зобов"язалась оформити документи нотаріально. В даному будинку позивач зареєстрований та проживає. До початку судового засідання позивач надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу слухати в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу розглянути в її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки наданими позивачем документами підтверджується факт купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку з господарськими спорудами, будівлями, огорожею біля будинку, по [ADDRESS]. 27 лютого 2014 рокуу між ним та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно рішення Братського районного суду Миколаївської області від 19.06.2013 року [PERSON] є власником 3/4 частин вищевказаного житлового будинку. Відповідачка є спадкоємицею 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Однак нотаріально не оформила право приватної власності на свою частку і продала позивачу ту частину, зобов"язавшись оформити спадщину та договір купівлі-продажу нерухомого майна. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив відповідачці обумовлену суму 17188 грн., а вона зобов"язалась оформити документи нотаріально. В даному будинку позивач зареєстрований та проживає. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ч.1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Проте на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, такий договір може бути визнано судом дійсним, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови договору, що має місце у даній справі. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 41 Конституції України, ст.ст. 41, 321 ЦК України (в редакції 16.01.2003 ро ку), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього пра ва чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України (в редакції 16.01.2003 року), власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не ви знається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право влас ності. Стаття 15 ЦК України (в редакції 16.01.2003 року) наголошує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорюван ня. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. У судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що при укладені договору купівлі-продажу ні одна із сторін не порушила умов договору, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] На підставі ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідачки судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved