Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

12 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило звільнити з-під арешту, накладеного Корабельним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказував, що 21 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, в забезпечення виконання якого 21 листопада 2007 року між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір застави вказаного автомобілю. В зв'язку із невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.03.2012 року та рішенням судової колегії апеляційного суду Миколаївської області від 06.09.2012 року право Банку захищено, а саме з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором та надано позивачу право на реалізацію заставного автомобілю шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» предмета застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем. Однак, під час виконання вказаного заочного рішення в частині стягнення з [PERSON] судових витрат державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції протиправно накладено арешт на рухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, зокрема, на предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA, реєстраційний номер: [NUMBER]. В зв'язку із тим, що арешт транспортного засобу обмежує Банк у його праві звернути стягнення на заставне майно, позивач просив звільнити з-під арешту вказаний автомобіль. Представник позивача Шпонарський М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Корабельного ВДВС ММУЮ [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 р. (з наступними змінами) при виконанні судового рішення про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 р. (з наступними змінами) (далі - Закон) застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 3 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право застави виникає з моменту укладання договору застави (ст. 16 указаного Закону). Отже права ПАТ КБ «ПриватБанк», як заставодержателя заставленого автомобіля, виникли 21 листопада 2007 року. Законом України ,,Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18 листопада 2003 р. (з наступними змінами) (далі - Закон №1255-IV) визначено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором (ст. 3). Згідно ст. 14 Закону №1255-IV пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 21.11.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № NKN0AN10720033 (надалі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 16062,45 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.11.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 21.11.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надала в заставу автомобіль DAEWOO, модель NEXIA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Оскільки [PERSON] допустила прострочку кредиту, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.03.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором, яка утворилася станом на 21 жовтня 2010 року в сумі 18455,28 доларів США, що еквівалентно 146163, 94 грн., звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль DAEWOO, модель NEXIA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу з публічних торгів, встановивши початкову ціну для подальшої реалізації в сумі 56180 грн. та стягнуто судові витрати у сумі 1581, 64 грн. Рішенням судової колегії апеляційного суду Миколаївської області від 06.09.2012 року зазначене заочне рішення в частині способу звернення стягнення на майно шляхом продажу з публічних торгів змінено, визначено спосіб звернення стягнення "шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» предмета застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою - покупцем". Однак, провести реалізацію заставного автомобіля, в межах умов указаного договору застави та рішень судів, позивачу перешкоджає та обставина, що 22 травня 2013 року державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судового збору у розмірі 1461,64 грн. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 1581, 64 грн., накладено арешт на зазначене майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, зокрема, на предмет застави - автомобіль марки DAEWOO, модель NEXIA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], тобто заставний автомобіль, який забезпечує виконання головного зобов'язання боржника перед банком - повернення кредитних коштів, визначених судовим рішенням. Отже, вказаний арешт не дає змоги позивачу реалізувати заставний автомобіль для одержання коштів для погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору № NKN0AN10720033 від 21 листопада 2007 р. .( а.с.4-9; 10-12;14-17). На підставі викладеного, суд задовольняє вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про виключення вказаного майна з-під арешту. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України на підставі клопотання представника позивача, суд не стягує з відповідачів судовий збір.

Outcome: approved