Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом \~до [PERSON] Хусейна про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 травня 2014 р. Суворовським районним судом м. Одеси було винесено судове рішення по цивільній справі № 523/19834/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди за договором позики, яким стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 44 950 грн., три відсотки річних у розмірі 1 322 грн. 59 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 4 644 грн. 80 коп., судового збору у розмірі 509 грн. 17 коп., а всього суму боргу у розмірі 51 426 грн. 56 коп. Однак, на теперішній час, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 p., ані самостійно відповідачем, ані в примусовому порядку органами Державної виконавчої служби не виконане. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В звязку з чим, позивач просить стягнути за період з 16 травня 2014 р. по липень 2015 p., з Відповідача 3% річних від простроченої суми 51 426 грн. 56 коп., у розмірі 2181 грн. 05 коп. і інфляційні втрати від простроченої суми 51 426 грн. 56 коп., у розмірі 30 753 грн. 90 коп.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник \~позивача подала клопотання, згідно якого, підтримала позовні вимоги, а також справу просила розглянути у її відсутність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не \~зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В звязку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів встановлених в судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, судом, встановлено, що 31.03.2013р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав в борг суму коштів у розмірі 3400 доларів США та 5000 гривень, які зобовязався повернути в строку до 01.05.2013р.. 16 травня 2014 р. Суворовським районним судом м. Одеси було винесено судове рішення по цивільній справі № 523/19834/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди за договором позики, яким стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 44 950 грн., три відсотки річних у розмірі 1 322 грн. 59 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 4 644 грн. 80 коп., судового збору у розмірі 509 грн. 17 коп., а всього суму боргу у розмірі 51 426 грн. 56 коп. Однак, на теперішній час, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 p., ані самостійно відповідачем, ані в примусовому порядку органами Державної виконавчої служби не виконане. Вищевказані правовідносини регулюються наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає на підставах, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Це підтверджується і правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові N 3-57гс10 від 20.12.2010 p., де, зокрема, зазначається: "Згідно ч.І ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В звязку з чим, за період з 16 травня 2014 р. по липень 2015 p., Відповідач повинен сплатити Позивачу 3% річних від простроченої суми 51 426 грн. 56 коп., у розмірі 2 181 грн. 05 коп. і інфляційні втрати від простроченої суми 51 426 грн. 56 коп., у розмірі 30 753 грн. 90 коп.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved