Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

23 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17червня 2006 рокуперебують з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому цивільного шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 17 червня 2006 року видане віддлом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки в силу різностей характерів між ними виникають сварки та суперечки, в тому числі із застосуванням фізичного насильства зі сторони відповідача. З початку липня сторони фактично припинили подружні стосунки. За таких обставин, подальше сумісне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Діти проживають з позивачкою. [PERSON] вважає, що збереження сім`ї неможливе, тому просить суд шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 17 червня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №51); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 17 червня 2006 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурвського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.6) та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від13 травня 2015 року видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с.7). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, втрати поваги і розуміння один до одного, разом не проживають; діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 22 жовтня 2020 року №3723 виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с.8) Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивачка наполягає на розірванні шлюбу,відповідач позов визнає, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на її користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved