Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В квітні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року є його батьками. Після смерті батьків відкрилась спадщина. Для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину йому потрібно встановити факт родинних відносин з [PERSON] та [PERSON], оскільки вони мають різне написання прізвищ. Тому просить суд встановити факт родинних відносин, а саме: [PERSON] та [PERSON] є його батьками, а також батьками [PERSON]. Заявник в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). [INFO] року померла [PERSON], що також підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). [PERSON] у своїй заяві зазначає, що після смерті батьків він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про спадкування майна, де йому було відмовлено у зв'язку із різним написанням прізвищ. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України ( 254к/96-ВР ) прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК ( 1618-15 ) норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК ( 1618-15 ), вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК ( 1618-15 ), а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Свідоцтвом про народження та копією паспорта підтверджується, що [PERSON], [INFO], народився в місті Києві (а.с.4, 9). Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.9). У копії свідоцтва про право власності від 31 січня 1996 року зазначено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної, спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в рівних долях (а.с. 8) Таким чином, розбіжність між написанням прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» могла виникнути при перекладі з російської на українську, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено російською мовою його прізвище - «[PERSON]». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Стосовно вимоги заявника щодо встановлення факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] Дар`єю Дмитрівною, то дана вимога не підлягає задоволенню. В даному випадку, заявник просить встановити юридичний факт, що стосується іншої особи, що прямо суперечить диспозитивності норм цивільного права, оскільки це вирішить питання про її права та обов'язки. Дана вимога повинна бути розглянута в іншій справі, де заінтересована особа [PERSON] буде виступати в якості заявника. Отже, суд вважає встановленим факт, що : [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial