Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Степанської селищної ради в якому просить встановити факт права власності житлового будинку №11 а по вул.. Шевченка в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області [PERSON], який помер 15.08.2016 року та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок, як на спадкове майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.08.2016 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. За життя [PERSON] заповіту не склав, спадкоємцями за законом є вона та їхні діти, які відмовилися від спадщини у встановлені законом строки, отже, вона є єдиним спадкоємцем. Вказує, що після смерті чоловіка вона прийняла спадщину і на частину майна отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім іншого спадкового майна [PERSON] мав житловий будинок №11а по вул.. Шевченка в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області, який був побудований в 1991 році та у видачі свідоцтва про право на спадщину на який нотаріусом було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів. В позовній заяві позивач також зазначає, що відомості про даний житловий будинок в по господарській книзі Степанської селищної ради відсутні. Іншим ніж судовим шляхом визнати право власності на даний будинок не має можливості, в звязку з чим просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, дали пояснення згідно позову. Крім того, позивач зазначила, що селищною радою був наданий дозвіл на перебудову житлового будинку і в 1989 році вони почали будувати будинок, який будували майже 10 років. Будинок вони побудували на місці старого будинку. Даний будинок вона хотіла приватизувати, однак їй відмовили в звязку з відсутністю документів про право власності на земельну ділянку. Відповідач в особі Степанського сільського голови письмовою заявою позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без їх участі. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] дали суду показання про те, що спірний будинок будували [PERSON] з чоловіком [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Частиною 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] помер 14.08.2016 року, про що був складений актовий запис №57, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №196047 виданим 15.08.2016 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №262658 від 27.01.1972 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 27.01.1972 року, після чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно довідки про склад спадкоємців виданої 24.02.2017 року державним нотаріусом Сарненської районної державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцем на майно померлого 14.08.2016 року [PERSON] станом на 24.02.2017 року є дружина [PERSON] Отже, [PERSON] є дружиною померлого 14.08.2016 року [PERSON] та є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті. Постановою державного нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області [PERSON] [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області, вул.. Шевченка буд №11а відмовлено у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. З копії технічного паспорту, дослідженого судом, вбачається, що станом на 27 жовтня 2016 року по вул. Шевченка, 11а в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області, дійсно розташовано будинковолодіння, яке складається із житлового будинку 1991 року забудови та господарських будівель. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивач посилався на ті обставини, що факт набуття права власності на спірне будинковолодіння доводиться технічним паспортом, так як власником будинковолодіння вказано саме спадкодавця. Однак, судом встановлено, що вказаний документ виготовлявся працівниками КП «РОБТІ» після смерті спадкодавця. Рішенням виконкому Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 16.11.2016 року №108 про розгляд заяви жительки с. Грушівка [PERSON] щодо присвоєння поштової адреси житловому будинку по вул. Шевченка с. Грушівка було присвоєно адресу житловому будинку [PERSON], який знаходиться в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області : с. Грушівка, вул.. Шевченка,11а, Сарненського району Рівненської області. Судом встановлено, що вказане рішення також було прийнято після смерті спадкодавця за заявою позивача. Згідно архівної довідки від 09.08.2016 року №146/06-27 виданої Державним архівом Рівненської області [PERSON] згідно рішення виконкому Степанської селищної ради Сарненського району від 01.02.1989р. №18/4 був наданий дозвіл на перебудову житлового будинку, дана інформація підтверджується рішенням №18/4 від 01.02.1989 року, копію якого було досліджено в судовому засіданні. Згідно довідки №882 від 13.07.2017 року виданої Степанською селищною радою встановлено, що [PERSON] рішення виконкому Степанської ради від 01.03.1989 року № 18/2 було виділено земельну ділянку в с. Грушівка, однак дана інформація спростовується довідкою Державного архіву рівненської області №156/06-27 від 07.08.2017 року, згідно якої рішенням №18/2 Степанської селищної ради народних депутатів розглядалося питання про виділення земельної ділянки і надання дозволу на будівництво житлового будинку іншій людині. Позивачем не було надано суду належного та допустимого доказу, який підтверджує факт виділення [PERSON] земельної для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою : вул. Шевченка,11а в с. Грушівка, Сарненського району Рівненської області. Окрім того, судом було витребувано та оглянуто в судовому засіданні спадкову справу №436/2016 до майна померлого 14.08.2016 року [PERSON] в якій на аркуші 12 міститься довідка видана 10.10.2016 року Степанською селищною радою згідно якої на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. На аркуші 13 даної спадкової справи міститься заява позивача №209, яка поступила в нотаріальну контору 24.02.2017 року від [PERSON], згідно даної заяви позивач вказала, що спадкове майно після смерті її чоловіка складається з : житлового будинку з надвірними будівлями №11 по вул.. Шевченка в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області; житлового будинку з надвірним будівлями №11а по вул.. Шевченка в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області; будівлі бані №1 по вул. Шевченка в с. Грушівка Сарненського району Рівненської області; двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,07 га.. Отже, з даної заяви слідує, що спадкодавець мав два житлові будинки і позивачем не було надано доказу, на який саме будинок давався дозвіл на перебудову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, коли обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, визнані судом загальновідомими, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 6 своєї постанови від 30.03.2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" зазначає, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", де зазначено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За ст.ст. 1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадкуванням є перехід належного спадкодавцю майна або його частини до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Тому ненабуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав на виникнення такого права у спадкоємців останнього. З огляду на наведене, враховуючи той факт, що позивачем не доведено факт належності на праві власності спадкодавцеві на момент смерті житлового будинку по вул. Шевченка,11а в с. Грушівка, Сарненського району, Рівненської області та не підтверджено факт набуття вказаного будинковолодіння спадкодавцем на законних підставах, тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст. 328, 376, 1216, 1218 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)",

Outcome: dismissed