Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності їй та її колишньому чоловікові [PERSON], який має у власності 1/3 частки спірної квартири, а їй належить 2/3 частки. Спірна квартира складається з 2-ох житлових кімнат жилою площею 15,9 та 12,0 кв.м. (всього жила площа квартири займає 27,9 кв.м., а загальна площа - 50,4 кв.м.), кухні, коридору, ванної кімнати, туалету, вбудованої шафи, лоджії. На даний час між нею та відповідачем склались неприязні стосунки, часто виникають конфлікти по користуванню квартирою та оплаті за житло та комунальні послуги, а мирно вирішити дане питання не надається можливим. Позивач просить суд виділити їй у користування кімнату площею 15,9 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 12,0 кв.м. Ванну кімнату, кухню, туалет, коридор та інші підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі та просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] між нею та відповідачем. Зауважила, що у них з відповідачем склався визначений порядок користування квартирою - відповідач займає жилу кімнату площею 12,0 кв. м, а вона користується жилою кімнатою площею 15,9 кв.м., не зважаючи на те, що її частка є значно більшою, ніж частка відповідача. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, наголошуючи на тому, що спірну квартиру він отримав на підставі ордеру, а тому вважає, що вона є лише його особистою власністю. Просив суд виселити позивача зі спірної квартири. Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 22 липня 1987 року рішенням виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Южноукраїнська [PERSON] на сім'ю двох чоловік отримав квартиру [ADDRESS], що підтверджується ордером №050454 (а.с.35). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності спірна квартира [ADDRESS] 28.12.1995 р. була приватизована та належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та її сину - [PERSON] по 1/3 частки кожному (а.с.6), що також підтверджується копією технічного паспорту (а.с.7-8). Відповідно до договору дарування від 21.01.2015 року посвідченого нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори [PERSON] позивач отримала від свого сина [PERSON] в дар належну йому 1/3 частку спірної квартири, тому загальна частка квартири, яка їй на даний час належить складає 2/3 (а.с.4, 5). Як вбачається з копії технічного паспорту станом на 12 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] належить вищезазначена квартира (а.с.43-44). 17 вересня 2013 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.с10). В спірній квартирі зареєстровані як проживаючі [PERSON], [PERSON] також зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON] (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що позивач справно та вчасно сплачує комунальні послуги за належні їй 2/3 частки квартири, що підтверджується довідкою №18, №23 від 05.02.2015 р., №42 від 16.04.2015 р., №115 від 13.05.2015 р. (а.с.11, 12, 30). У той час як згідно довідки №43 від 16.04.2015 року [PERSON] має заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг в розмірі 327,27 грн. (а.с.31), по оплаті за опалення та за водопостачання на загальну суму 788,53 грн. (а.с.38) та борг з квартирної плати в розмірі 490,38 грн.(а.с.36). На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1 статті 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради народних депутатів Миколаївської області № 435 від 1992 року встановлено, що потребуючими в поліпшенні житлових умов признаються громадяни, забезпечені житловою площею не більш 7 кв. м на одну людину; рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах області встановлений у розмірі 9 кв. м на кожного члена сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Загальна площа квартири [ADDRESS] становить 50,4 кв.м., жила площа становить 27,9 кв.м. Квартира складається з двох жилих кімнат площею 15,9 та 12,0 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 7,7 кв.м., вбудованої шафи площею 1,2 кв.м., лоджії площею 1,7 кв.м. (а.с.43-44). Пропорційно 2/3 частки у житловій площі квартири позивача становить 18,6 кв.м., а у відповідача - 9,3 кв.м. (1/3 частки). Суд, зважає на те, що виділення позивачу житлової кімнати площею 15,9 кв.м. лише на 2,7 кв.м є меншим за її ідеальну частку у житловій площі квартири та залишення решти приміщень квартири у спільному користуванні буде належною реалізацією прав позивача як співвласника квартири, не суперечитиме правам інших співвласників, що відповідатиме засадам розумності та справедливості. Визначаючи порядок користування спірною квартирою, суд враховує кількість власників квартири, їх стать і вік, жилу площу квартири. При вирішенні можливості залишення лоджії в загальному користуванні, суд виходить з того, що між сторонами є неприязні стосунки, а тому залишити лоджію у спільному користуванні неможливо. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] можливо виділити в користування жилу кімнату площею 15,9 кв.м. і лоджію площею 1,7 кв.м., а [PERSON] виділити кімнату площею 12,0 кв.м. Інші приміщення в квартирі залишити в загальному користуванні.

Outcome: approved