Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі [PERSON] «ФК «Вектор Плюс») та приватного нотаріуса [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності, обґрунтовуючи свій позов тим, що між ним та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0308/0308/88-068 від 27 березня 2008 року, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 20\~000,00 доларів США з терміном повернення до 26 березня 2018 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ним та банком було укладено іпотечний договір від 27 березня 2008 року, який було посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Криворізького нотаріального округу, відповідно до якого йому було передано в іпотеку належне йому на праві власності майно квартиру [ADDRESS]. В подальшому він виконував зобовязання по укладеному кредитному договору та сплачував банку грошові кошти, до припинення діяльності останнього. Будь-яких повідомлень про зміну укладеного договору, зміну кредитора, можливих правонаступників, нових реквізитів для перерахування коштів, він не отримував, місце проживання не змінював. Наприкінці 2016 року в телефонному режимі представники [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» повідомили його, що вони є новими кредиторами по договору № 0308/0308/88-068 від 27 березня 2008 року, однак письмових підтверджуючих даних йому не було надано. 14 лютого 2017 року до нього прибув представник [PERSON] «ФК «Вектор Плюс», повідомивши, що тепер він, позивач, вже не власник своєї квартири [ADDRESS], підтверджуючих документів знову таки не надав. Згідно зробленої ним інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» дійсно значиться як власник вищевказаної квартири ще з 30 листопада 2015 року, підстава виникнення договір іпотеки від 27.03.2008 р., підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] Вважає вказані дії відповідачів, відповідно до яких [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» набуло право власності на квартиру незаконними, без належних на це підстав та за відсутності відповідних документів, тому просить скасувати рішення приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію права власності [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» на квартиру [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вказану квартиру. Стягнути солідарно з відповідачів понесені ним витрати по сплаті судового збору. Протокольною ухвалою суду від 14.08.2017 до участі у справі відповідно до вимог ст.33 ЦПК України було залучено в якості співвідповідача - державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки приватний нотаріус при винесені рішення від 30.11.2015 р. діяла саме як державний реєстратор. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не зявилися, оскільки їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] 27 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 0308/0308/88-068, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 20\~000,00 доларів США на строк з 27 березня 2008 року по 26 березня 2018 року (а.с. 10-11 копія договору). На забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір № 0308/0308/88-068-Z-1 від 27 березня 2008 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9-10 копія договору). Відповідно до пункту 2 договору, на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: двокімнатну квартиру, розташовану на другому поверсі чотириповерхового житлового будинку загальною площею 44,01 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 13.07.2005 р. за р. № 1-3210, зареєстрованого в КП Криворізькому бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.11 іпотечного договору від 27 березня 2008 р., іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотеко держателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених в першому абзаці цього пункту договору випадків іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань, передбачених цим договором у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на підставі договору іпотеки від 27.03.2008 р. Підстава внесення запису про право власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] як державного реєстратора (а.с. 12-13 інформаційна довідка). Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодавець надсилає іпотекодержателю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. в цьому документі зазначається стислий зміст порушень зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, підписанням договору іпотеки від 27 березня 2008 р. сторонами досягнуто згоди щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно положень п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Однак суду не надано жодних доказів щодо виконання [PERSON] «ФК «Вектор Плюс» вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», хоча згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно тексту позову [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства не був повідомлений про те, що до ТОВ «ФК «Вектор плюс» перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договором, які були укладені між ним та ВАТ «Сведбанк». Доказів на спростування зазначеного представником відповідача не надано. Отже, в порушення вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] яка діяла як державний реєстратор, не переконавшись, що боржником у встановленому порядку отримано повідомлення про намір звернення стягнення на предмет іпотеки, зареєструвала право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Вектор плюс», тоді як правові підстави для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки були відсутні. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р., протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Пункт 4 вказаного Закону передбачає, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. В матеріалах справи не міститься жодного документу, який би підтверджував, що [PERSON] надав згоду на відчуження своєї квартири, або він володіє будь-яким іншим житлом. Загальна ж площа квартири складає 44,01 кв.м., що вбачається з іпотечного договору. Згідно вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежені у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Крім того, відповідно до ч.7 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" в редакції від 06.10.2015, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини пятої цієї статті. Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування обєкта нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, іпотечне майно знаходить в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. Не зважаючи на це, в порушенні вимог Закону, приватний нотаріус як державний реєстратор зареєструвала право власності ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на майно позивача. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача з врахуванням положень ч.5,6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від\~17.10.2014\~№\~10, підлягає стягненню суми судового збору в розмірі 640 грн. (а.с.1) за вимогу немайнового характеру та 1544,19 грн. (а.с.21) за вимогу майнового характеру, які були сплачені останнім при подачі позовної заяви до суду. Крім того, згідно частин 7,8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходів забезпечення позову згідно ухвал суду від 20.02.2017 та 28.08.2017 протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили На підставі викладеного та

Outcome: approved