Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

18 серпня 2016 року, у відповідності до поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що позивач має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково в розмір 1/10 частини, вказуючи, що має незадовільний стан здоров»я, потребує проходження санаторно-курортного лікування, винаймає житло, є пенсіонером та отримує незначну пенсію, а також вказував, що все залишив та пішов із сім»ї. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 20 липня 2001 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 904. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO] (а.с.4). У відповідності до наданої довідки ЖЕКу № 13 дитина проживає разом з матір»ю, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом без обмеження розміру частки. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо сплати аліментів, отже дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні позивач працює та має щомісячний незначний дохід. Відповідач отримує пенсію, яка дорівнює щомісячному доходу позивача, на утриманні якої перебуває неповнолітня дитина, а також як пояснив відповідач в судовому засіданні до пенсії він має додатковий дохід, оскільки працює пакувальником на підприємстві «Ритм». Доводи відповідача щодо залишення у будинку всього майна судом не можуть братись до уваги при визначенні розміру аліментів, оскільки дане питання вирішується окремо шляхом поділу спільно нажитого майна. Місце проживання відповідача та винаймання житла є особистим правом відповідача, яке не може ставитись в залежність від потреб дитини в матеріальному забезпеченні, а сплата комунальних послуг покладається на кожну особу, що має відповідне місце проживання. Потреба в санаторно-курортному лікуванні не є постійним, а рекомендованим. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, є неповнолітньою, має хронічні захворювання, потребує матеріальної допомоги, а також стан здоров»я і матеріальне становище відповідача, що є пенсіонером та отримує військову пенсію, працює, має хронічні захворювання та раз на рік проходить лікування, є особою, що може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Правових підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частини в сукупності з дослідженими матеріалами справи в судовому засіданні не встановлено. При цьому, суд враховує, що позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, яка хворіє, що регулюється ст. 185 Сімейного кодексу України. З відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial