Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із первісним позовом та просить визнати за ним право власності на буд.№62 по вул.Шевченко м.Конотопа та автомобіль [NUMBER]; виділити [PERSON] кв.№22 у буд.№73 по вул.Шевченко м.Конотопа та автомобіль [NUMBER]. Вимоги обгрунтовує тим, що з 13.04.2005 р. по 01.11.2011 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання придбали 04.10.2005 р. буд.№62 по вул.Шевченко м.Конотопа вартістю 5233 грн., 09.08.2008 р. автомобіль [NUMBER] вартістю 110000 грн.; у 2010 р. кв.№22 у буд.№73 по вул.Шевченко м.Конотопа та 11.03.2008 р. автомобіль [NUMBER]. На даний час між ними виник спір стосовно поділу вказаного майна, що змусило звернутись до суду. [PERSON] позовні вимоги визнала частково та звернулася із зустрічним позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що у фактичних шлюбних відносинах із позивачем перебувала з 2002 р. Останній мав у приватній власності недобудований буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотопа, який вони під час шлюбу спільно добудували та провели всі комунікації, тому вказане житло також є спільним майном подружжя. Крім вищевказаного майна, у 2006 р. придбали ще автомобіль Volkswagen Transporter 1.9 TD. Після розірвання шлюбу добровільно поділили спірне майно, однак позивач порушив усну домовленість, звернувшись із позовом до суду. Просить визнати вказаний будинок обєктом спільної сумісної власності подружжя та виділити їй кв.№22 у буд. № 73 по вул.Шевченко м.Конотопа, автомобіль [NUMBER] та земельну ділянку по вул.Шевченка, 62 м.Конотопа., а [PERSON] буд. №24 по вул.Красногірській м.Конотопа та автомобіль Volkswagen Transporter 1.9 TD, що і змусило звернутися із зустрічним позовом до суду. Представник [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала та наполягає на задоволенні первісних позовних вимог. Ухвалою суду від 24.11.2014 р. вищевказані позови об"єднано в одне провадження (а.с. 50). Представники третіх осіб КП Конотопське МБТІ, Реєстраційної служби Конотопського МРУЮ до судового засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилися, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, задоволенню зустрічних позовних вимог заперечує. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.04.2005 р. по 01.11.2011 р. (т. 1 а.с. 5-6, 46-48), в період якого придбали кв.№22 у буд.№ 73 по вул.Шевченко м.Конотопа вартістю 362700 грн. (т. 1 а.с.34-38, т. 2 а.с. 3-47), автомобіль [NUMBER] вартістю 238200 грн. (т. 1 а.с. 4, 42, 49, т. 2 а.с. 48-84), буд.№62 по вул.Шевченка м.Конотопа (т. 1 а.с.7, 27-33), автомобіль Volkswagen Transporter 1.9 TD вартістю 153350 грн.(т. 1 а.с. 49, т. 2 а.с. 132-152), причіп ПА 2 д.н.[NUMBER] та автомобіль [NUMBER] (т. 1 а.с. 49). 25.04.2002 р., до укладення шлюбу, [PERSON] придбав буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотоп (т. 1 а.с. 59), на місці якого було збудовано новий (т. 1 а.с. 60-63, 105), та 07.02.2014 р. подарував його разом із земельною ділянкою матері [PERSON] (т. 1 а.с. 64-67). Сторони не домовилися про порядок поділу майна, тому спір має бути вирішений судом (ст. 71 СК України). Сторонами в судовому засіданні визнано, що на момент укладення шлюбу буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотоп знаходився у стані зображеному на фото №1 (т. 1 а.с. 106). Факт спільної добудови сторонами під час перебування у шлюбі вказаного будинку до стану зображеного на фото №8 (т. 1 а.с. 111-113) підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та документами щодо його газифікації (т. 1 а.с. 73-99). Отже, суд приходить до переконання, що дане житло є спільним майном подружжя. Суд не бере до уваги документи надані представником первісного позивача [PERSON] начеб-то підтверджуючи факт придбання будівельних матеріалів для будівництва спірного будинку її довірителем (т. 1 а.с. 155-169, 186-187, 189, 204), оскільки з них не вбачається що саме [PERSON] придбав вказані будматеріали. В той же час суд приймає до уваги надані представником первісного позивача [PERSON] документи підтверджуючи факт придбання будівельних матеріалів у вказаний час для будівництва спірного будинку її довірителем (т. 1 а.с. 170-185, 188, 190-191, 194-203, 205) і зазначає, що вони лише підтверджують факт визнаний [PERSON], щодо будівництва спірного житла [PERSON] до шлюбу (т. 1 а.с. 106). При цьому суд зазначає, що зазначені та вищенаведені докази спростовують термін будівництва зазначений у Декларації про готовність обєкта до експлуатації (т. 1 а.с. 60-63), тому даний доказ в цій частині також не береться до уваги. Пленум Верховного Суду України в п.п. 23-24 постанови від 21.12.2007 р. №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб Виходячи зі змісту ст.ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними. Встановлюючи обсяг спільно нажитого майна подружжям, яке підлягає поділу, суд відносить до такого, крім визначеного сторонами, причіп ПА 2 д.н.[NUMBER] без встановлення вартості. На переконання суду, не заслуговують на увагу твердження учасників процесу в частині того, що т/з Volkswagen Transporter 1.9 TD та Nissan Almera Classic д.н. [NUMBER] продані, а отже не підлягають поділу. Як вбачається з довідки Конотопського МРЕВ ДАІ УМВС України в Сумській обл. т/з Nissan Almera Classic д.н. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON], а т/з Volkswagen Transporter 1.9 TD 25.02.2012 р. знятий з обліку для реалізації (т. 1 а.с. 49). В той же час, суду не надано жодного доказу їх реалізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України (т. 1 а.с. 39-41), отже автомобілі підлягають поділу. Визначаючи, на підставі ст. 146 ЦПК України, вартість автомобілю [NUMBER] (т. 1 а.с. 49) та буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотоп (т. 1 а.с. 59), до яких неодноразово не було надано доступ експерту ( т. 2 а.с. 85, 153), то суд виходить з наступного : вартість автомобілю [NUMBER] (т. 1 а.с. 49) становить 88000 грн. згідно наданої розписки (т. 1 а.с. 41); вартість буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотоп разом з земельною ділянкою (т. 1 а.с. 64-67) становить 445546 грн. згідно договорів дарування. Оскільки дані правочини є чинними, питання про їх скасування не ставиться, тому суд не бере до уваги розрахунок вартості будинку наданий представником [PERSON] (а.с. 160). Що стосується поділу буд.№62 по вул.Шевченко м.Конотопа, як того просить [PERSON], то як вбачається з матеріалів справи за вказаною адресою такий відсутній, а поділу підлягає сама земельна ділянка вартістю 164361 грн., як того просить [PERSON] (т.2 а.с. 86-131). Здійснюючи поділ спільного житла, суд враховує те, що [PERSON] проживає разом з двома неповнолітніми дітьми і у разі виділення їй спірного будинку, який [PERSON] подарував своїй матері, з огляду на відносини між сторонами виникнуть проблеми з вселенням до нього. Тому, на думку суду, останньому необхідно виділити зазначений будинок із земельною ділянкою вартістю 445546 грн., а [PERSON] [ADDRESS] вартістю 362700 грн. [PERSON] більш, між сторонами такий порядок користування житлом вже склався. Стосовно поділу іншого спільного майна подружжя, то на думку суду, [PERSON] необхідно виділити та визнати за нею право власності на: автомобіль [NUMBER] вартістю 238200 грн. та земельну ділянку розташовану по вул.Шевченка, 62 м.Конотопа вартістю 164361 грн.; а [PERSON] автомобіль Volkswagen Transporter 1.9 TD вартістю 153350 грн., причіп ПА 2 д.н.[NUMBER] та автомобіль [NUMBER] вартістю 88000 грн., визнавши на останній за ним право власності. Крім того, суд зазначає, що вартість майна виділеного [PERSON] складає 765261 грн., а [PERSON] - 686896 грн. При цьому не враховано вартість причепа для перевезення водного судна - ПА 2 д.н.[NUMBER]. Суд зазначає, що жоден з представників, які представляли інтереси сторін не заявили клопотання про призначення товарознавчої експертизи вказаного т/з, а суд не має спеціальних знань у даній області, тому приходить до переконання, що вартість зазначеного причепа компенсує [PERSON] різницю у вартості поділеного майна. Аналізуючи зібрані по справі докази і надаючи їм оцінку, суд приходить до переконання, що пояснення свідків [PERSON], [PERSON] в частині того, що вони придбали у сторін по справі автомобіль [NUMBER] не заслуговують на увагу суду з вищевказаних підстав. Також суд не бере до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за наступних підстав. 13.01.2015 р. [PERSON] у судовому засіданні заявила усне клопотання про виклик та допит в якості свідків робітників, які будували буд.№24 по вул.Красногірській м.Конотоп, без зазначення їх прізвищ, яке було задоволено. У судовому засіданні 04.02.2015 р. були допитані особи в якості свідків, однак як зясувалося жоден з них не працював на будівництві спірного житла. [PERSON] виявився другом [PERSON], [PERSON] сусідкою, а [PERSON] братом. [PERSON], [PERSON] не надали жодних пояснень по суті позову. Таким чином, оскільки ухвалою суду було задоволено клопотання представника про допит будівельників будинку, а відносно вказаних осіб така ухвала не виносилася, тому суд не може брати пояснення останніх як належний і допустимий доказ. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1283 грн. судового збору та 2550 грн. витрат повязаних із проведенням судових експертиз..

Outcome: approved