Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивує тим, що сторони уклали шлюб 21.06.2005року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського РУЮ Закарпатської області, актовий запис №75. У шлюбі народилася одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя у подружжя не склалося, в подружжя різні погляди на сімейне життя, вони не розуміють одне одного, між ними повна протилежність у поглядах щодо сім`ї та сімейних обов`язків, подружжя втратило повагу одне до одного. Фактично сім`я припинила своє існування, спільного господарства не ведеться, дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому просить шлюб між сторонами розірвати, примирення не надавати, та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та представник позивача адвокат Вердієв І.К. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21.06.2005р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). У шлюбі народилася одна дитина: донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що збереження сім"ї неможливе, подружжя тривалий час не підтримує шлюбних відносин, сім`я дійсно розпалась та поновлення її неможливе, неявку сторін суд розцінює як небажання зберегти сім`ю, а тому шлюб слід розірвати. Позивачем не заявлено позовну вимогу щодо зміни прізвища. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Ст.ст. 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів судом доходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення аліментів відповідає вимогам ст.ст. 182, 183 СК України, а також те, що відповідач не працює, має нерегулярний дохід, інших дітей немає, непрацездатних осіб немає, опікуном не є, а тому необхідно стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але але не менеше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.09.2021року, і до досягнення дитиною повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 908,00грн. судового збору сплаченого нею при подачі позову до суду за вимогу про розірвання шлюбу та 908,00грн. судового збору на користь держави за вимогу про стягнення аліментів. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved