Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

28 листопада 2019року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Карнаух Т.В., звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я при виконання трудових обов`язків, посилаючись на те, що [PERSON] з 25.07.2002 по 19. 03.2013 працювала в шкідливих умовах на підприємстві відповідача на різних посадах, внаслідок чого захворіла на професійні захворювання. Висновком МСЕК від 17.10.2019 позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, з подальшим переоглядом 01.09.2020. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило\~безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що у позивача змінився її образ та якість життя, вона не може працювати, допомагати своїй сім`ї, що завдає їй моральних страждань. Позивачка відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий, приступоподібний кашель, біль у грудях та міжлопатковій ділянці, загальну слабкість, втому. Задишка за шкалою ММРД два бали, ТОХ 12 балів. Це не просто слова позивачки - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з її медичної карти. 9 років 10 місяці позивачка працювала на підприємстві відповідача, була опорою для своєї родини. Тепер же за станом здоров`я їй важко виконувати домашню роботу, робити покупки. Державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сім`я позивачки тепер несе додаткові витрати на неї. Від цього вона почуває себе неповноцінною людиною. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 208650,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. Крім того просив стягнути з відповідача витрати пов`язані з надання правової допомоги у розмірі 3900,00 грн. 02 грудня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування\~зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання їй моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Вважає, що позивач з власної волі виконував важку роботу, свідомо порушував законодавство у сфері\~охорони праці, що виразилося у недбалому ставленні до свого здоров`я, та як наслідок і спричинило виникнення у нього професійного захворювання. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів щодо спричинення моральної шкоди позивачу. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працювала на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 25.07.2002 р. по 28.12. 20 р. стрічковий прибиральник ДСФ, ш. Гвардійська, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 28.12.2002 р. 11.12.2003 р. машиніст конвеєру ДСФ, ш. Гвардійська, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 11.12.2003 р. 01.10.2009 р. підземна стовбурова, ш. Гвардійська, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат; з 02.08.2010 р. 21.01.2013 р. підземна сестра підземного медичного пункту, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»; з 21.01.2013 р. 19. 03.2013 р. стовбурова, ш. ім. Леніна, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 23 серпня 2019 року на підприємстві відповідача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання [PERSON] , про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затверджений першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області [PERSON] . Професійне захворювання виникло за обставин на шахті «Тернівська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 21.01.2013 по 19.03.2013 [PERSON] приймала і подавала сигнал машиністу підіймальної машини з підйому та спуску людей і вантажів на стовбурах на поверхні шахти; керувала запобіжними пристроями, кулачковими пристроями, штовхачами, стопорами та іншими механізмами під час завантаження клітей, скипів;прибирала розсипану гірничу масу та поверхні шахти. Внаслідок недосконалості робочого місця підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої. Пил переважно фіброгенної дії: Концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони 2,3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Відповідно до довідки МСЕК Серії 12ААА №054952 від 17.10.2019 позивачу [PERSON] первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності\~з професійним захворюванням - ХОЗЛ з 23.09.2019 по 01.10.2020 та наступним переоглядом 01.09.2020. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.\~153,\~2371\~КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 153\~КЗпП України\~забезпечення безпечних\~і нешкідливих\~умов праці\~покладається на\~власника або\~уповноважений ним\~орган.\~ Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 2371\~КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 2371\~КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237\~КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого\~середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо та з урахуванням всіх обставин справи. Зокрема, судом враховано характер професійного захворювання (ХОЗЛ), відсоток втрати професійної працездатності у розмірі 25 %, стан здоров`я потерпілої, тяжкість\~вимушених змін\~в її життєвих\~стосунках,\~час та\~зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Також суд звертає увагу на значний період роботи у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 37000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди,суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тривалий період роботи позивача в шкідливих умовах, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, стаж роботи позивача, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 37000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 208 650 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положеньст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі\~768,40 грн. За правилами\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 28.10.2019 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Карнаух Т.В. укладено договір про надання правової допомоги, до якого додано детальний опис наданих адвокатом послуг, а також надана копія квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 3900 грн. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає необґрунтованими вимоги в частині стягнення 1200 грн., пов`язаних з представленням інтересів позивача в суді, оскільки справа розглядається без участі сторін і вказана послуга фактично позивачу не надавалась. Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на надану професійну правничу допомогу в сумі 2700 грн. (3900грн.-1200грн.).

Outcome: partial