overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

28.08.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 27.05.1998 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимогу визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 27.05.1998 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2 (а.с.4). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

28.08.2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги він обгрунтовував тим, що в 1978 році з дозволу компетентних органів влади побудував будинок по [ADDRESS]. З цього часу даний будинок був прийнятий в експлуатацію і з цього часу він, разом з сім"єю, проживає у зазначеному будинку та зареєстрований за указаною адресою. Посилаючись на відсутність належних правоустановлюючих документів, що перешкоджає йому зареєструвати даний будинок в установленому порядку, просив суд визнати його право власності на будинок, розташований по [ADDRESS], позначений в плані до технічного паспорту літерою А, а також на прилеглі господарські будівлі: літню кухню - літ Б, вбиралню - літ. В, сарай - літ. Г, гараж - літ. Е, сарай - літ. Ж та огорожу - № 1-3. Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що позов підтримує. Представник відповідача - Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області, в судове засідання не з»явився, надіславши до суду лист про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований у 1978 році позивачем. Даний факт підтверджується довідкою Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області за № 963 від 26.08.2014 р., технічним паспортом, характеристикою будинку та господарських будівель, висновком про технічний стан приватного житлового будинку та рішенням виконкому Любашівської селищної ради про надання дозволу на будівництво указаного будинку з актом про відвід земельної ділянки за указаною адресою, у яких зазначено, що позивач [PERSON] дійсно побудував указаний житловий будинок, власником якого він являється з 1978 року ( а.с.6- 11). Згідно паспорту позивача він зареєстрований в указаному будинку - за указаною адресою з 1997 року. З технічного паспорту на зазначений будинок вбачається, що його вартість складає 127348 гривень, будинок придатний для проживання, його загальна площа становить - 69,10 кв.м., житлова - 37,80 кв.м. ( а.с.- 10). На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що оскільки спірний будинок був побудований у 1978 році, то це дає підстави вважати, що вказаний будинок був прийнятий в експлуатацію і не був побудований самовільно, що дозволяє суду винести рішення про визнання права власності на нього за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

28.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно від усіх видів заробітку на утримання донок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до їх повноліття, які проживають з нею. Шлюб між сторонами укладений 24.09.1997 року. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача на утримання донок аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно. Крим цього пояснила, що відповідач надав аліменти у розмірі 2000 грн. у серпні та вересні 2015 року, а також одну тисячу гривень у жовтні 2015 року. Відповідач пояснив, що він не може сплачувати аліменти у сумі 3000 грн. Він сплачує щомісячно аліменти на утримання донок у розмірі 2000 грн., зокрема у серпні та вересні 2015 року. Він надав у жовтні 2015 року 1000 грн. позивачу, але він тільки приїхав, тому надасть іще 1000 грн. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав : Шлюб між сторонами укладений 24.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія 1-ЖС №030295, актовий запис №592. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС №115770, актовий запис №6-В, та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЖС №007267, актовий запис №259. Згідно довідки голови вуличного комітету №18 від 25.08.2015 року доньки проживають разом з позивачем [PERSON] Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України: 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000,0 грн. на утримання донок щомісячно, до повноліття старшою дитиною. Враховуючи, що за серпень та вересень відповідач вже сплатив аліменти, суд вважає за можливо призначити стягнення аліментів з 01.10.2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

28.08.2015 року ТОВ „Краматорськтеплоенерго" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачу, який проживає в [INFO]. Відповідач не проводив плату за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.10.2014 року по 01.04.2015 року у сумі 2962 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача в повному обсязі, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка [PERSON] з 31.12.2014 року є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.19-20). Як вбачається з особового рахунку, який наданий позивачем, заборгованість за період з 01.10.2014 року по 01.04.2015 року перед ТОВ „Краматорськтеплоенерго» складає 2962 грн. (а.с.4). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. З урахуванням того, що [PERSON] є власником квартири з 31.12.2014 року, суд вважає за необхідним стягнути заборгованість за опалення та підігрів води за період з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року у розмірі 936,96 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.(а.с.1,2)

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

28.08.2015 року ТОВ „Краматорськтеплоенерго" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води, посилаючись на те, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснює поставку теплової енергії та гаряче водопостачання відповідачу, який проживає та зареєстрований в [INFO]. Відповідач не проводив плату за отриману теплову енергію і гаряче водопостачання в повному обсязі, в результаті чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року у сумі 7364,29 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача в повному обсязі, а також сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка [PERSON] з 2010 року є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.26-27). Як вбачається з особового рахунку, який наданий позивачем, заборгованість за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року перед ТОВ „Краматорськтеплоенерго» складає 7364,29 грн. (а.с.4). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені повністю й дану заборгованість варто стягнути з відповідачки на користь позивача за період часу з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року у сумі 7364,29 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.(а.с.1,2)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

28.08.2017 року боржник [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу від 19.05.2016 року, яким з неї стягнуто заборгованість на користь ТОВ «Експлуатаційна компанія» за житлово-комунальні послуги за період з червня 2013 року по квітень 2016 року у сумі 44750,94 грн., 3% річних у сумі 1006,78 грн., інфляційні втрати у сумі 9873,21 грн., та судовий збір у розмірі 689 грн., посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] нею іншій особі в 2012 році, а тому вона не є її власником і не має обов"язку сплачувати житлово-комунальні послуги. Боржник в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву якою заяву підтримала, просила її задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи наявність спору між сторонами щодо порядку нарахування та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], суд вважає правильним скасувати судовий наказ від 19.05.2016 року в справі №2-н/756/94/16 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] на користь ТОВ «Експлуатаційна компанія». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

28.08.2018 року Акціонерне товариство Комерційний\~ Банк «ПриватБанк» звернулось до Любашівського районного суду з вказаним позовом, зазначивши, що згідно з укладеним кредитним договором б/н від 21.03.2013 року відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На порушення умов вказаного кредитного договору відповідач не виконав свої зобов»язання належним чином. Внаслідок порушення зобов»язань за даним кредитним договором станом на 13.06.2018 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23659,13 грн., Посилаючись на статті 509, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказаний борг та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача, що діяв за належно оформленим дорученням, в судове засідання не з»явився, повідомивши суд про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явися, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність вказавши, що позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530, 623 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором. Боржник, який порушив зобов"язання , має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки . В силу ст.. ст.. 1050 , 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов»язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заяви б/н від 21.03.2013року відповідачу був наданий кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На порушення умов вказаного кредитного договору відповідач не виконав свої зобов»язання належним чином. Станом на 13.06.2018 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості має заборгованість за кредитним договором у розмірі 23659,13 грн., ( а.с.- 5-7 ). В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений позивачем на користь держави при подачі позову ( а.с.-1 ). На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

28.08.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,00 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. За життя [PERSON] залишив заповіт, який було 01.06.1993 року посвідчено секретарем Злинської сільської ради та зареєстровано в реєстрі №83. Згідно цього заповіту, [PERSON] усе своє майно, з чого б воно не складалось заповів йому своєму сину. 14.08.2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Сосновського А.В. Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом було роз"яснено, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини та його право на звернення до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Тому, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в два місяці. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позов визнають. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [INFO] року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, серія [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,00 га, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області та належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Звернувшись до приватного нотаріуса Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області з проханням видачі свідоцтва про право на спадщину, отримав відмову, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. В силу ст.1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти визначення додаткового строку [PERSON] достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк не подав з поважних причин, інші спадкоємці відсутні, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

28.10.2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт, що заповіт від 01.07.1998 року, складений [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради виписаний на і"мя [PERSON] належить [PERSON], [INFO] уроженка міста Чернігова. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримати. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засідання заявлені вимоги підтримала. Від Чернігівської районної нотаріальної контори, Іванівської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла рідна тітка заявника [PERSON] (а.с. 16). Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині відповідно до ст.. 1241 ЦК України відсутні, оскільки чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] про, що свідчить довідка з виконавчого комітету Фастовецької сільської ради. (а.с. 18). Дітей подружжя [PERSON] не мало. 1 липня 1998 року [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON], який був посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради [PERSON] В даному заповіті помилково зазначено прізвище племінниці «[PERSON]», замість «[PERSON]». Зазначені обставини перешкоджають заявнику отримати спадщину після смерті тітки [PERSON]. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Іванківської сільської ради(а.с 12). Заявниця, як єдиний спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріальної контори, в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] Отже відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON]. Нотаріус повідомив заявниці, що оскільки заповіт складено на «[PERSON]», а в паспорті заявниці вказано «[PERSON]» їй необхідно звернутися до суду. Суд заслухав свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] повідомила суду, що в зв'язку з тим, що у заявниці [PERSON] на момент складання заповіту не було паспорту, вона вказала в заповіті прізвище заявниці зі слів [PERSON], яка вказала його на російській мові. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що заявниця [PERSON] єдина родичка померлої. Таким чином, враховуючи те, що в заповіті помилково зазначено прізвище заявниці як «[PERSON]», замість «[PERSON]», що позбавляє заявника скористатись його правом на спадщину, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved