Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

20 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь половину вартості додаткових витрат на неповнолітнього [PERSON] у розмірі 13887 грн. на підставі ст.ст.180,183-185 Сімейного кодексу України.. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в шлюбі, укладеному 24 березня 2001 року між [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], 11.07.2001 року народився їх син - [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкові від 18.03.2004 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м Харкові від 04.03.2004 року задоволено позов [PERSON] по [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, та зобовязано стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з 22 січня 2004 року до досягнення дитиною повноліття. Їх син з дня розлучення і по сьогоднішній день проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні, мешкають вони за адресою: [ADDRESS]. Наказом Національного юридичного Університету імені [PERSON] №557-С від 14 серпня 2018 року «Про зарахування на навчання» [PERSON] [INFO], зараховано студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Міжнародне право» міжнародно-правового факультету Національного юридичного Університету імені [PERSON] за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Між позивачем та Національним юридичним Університетом імені [PERSON] укладено договір - контракт, відповідно до якого їх з відповідачем син [PERSON], зарахований студентом до 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю міжнародне право міжнародно-правового факультету Національного юридичного Університету імені [PERSON] за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Вартість навчання, згідно вищезазначеного контракту за спеціальністю «Міжнародне право» міжнародно-правовий факультет, освітній ступінь бакалавр, денна форма навчання, складає 27 тис. 500 грн. на 2018-2019 навчальний рік. Посилаючись на ст.185 СК України позивач зазначає, що відповідач зобовязаний нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини. Про необхідність сплати додаткових витрат у звязку з навчанням сина позивач повідомила відповідача, однак відповіді не отримала, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань позивача щодо відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вважає за можливе за розглянути справу на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідач в судове засідання\~ не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, 16.10.2018 судом отримано клопотання відповідача про розгляд справи без його участі та відзив на позов. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення даного позову заперечує та просить суд відмовити [PERSON] в позові про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування відзиву зазначає, що спору з питання додаткових витрат між ним з позивачем не має, відповідач не є стороною договору з освітнім закладом, термін сплати за 2 семестр не настав, тому вимоги позивача задоволенню не підлягає. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 березня 2001 року, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.03.2004, свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова 1-ВЛ №224808, 19.05.2004 шлюб між ними розірвано.(а.с. 8, 11) Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 182143 від 27 липня 2001 року, від шлюбу [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], де відповідач вказаний батьком, а позивачка матірю. (а.с. 9) Як вбачається з витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6313-1123660-2017, №6313-991041-2017, довідки з місця проживання, про склад сімї та зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, виданої Житловим кооперативом «Флора-4» від 17 серпня 2018 року за вих. № 31, [PERSON], [INFO] мешкає з позивачкою, і відповідачем ця обставина не спростована. (а.с. 6, 25, 27) Згідно з наказом Національного юридичного Університету імені [PERSON] №557-С від 14 серпня 2018 року «Про зарахування на навчання» [PERSON] [INFO], зараховано студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю «Міжнародне право» міжнародно-правового факультету Національного юридичного Університету імені [PERSON] за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.(а.с. 14) Відповідно до Договору №41/7ф від 14.08.2017 між позивачем та Національним юридичним Університетом імені [PERSON] укладено договір про надання освітніх послуг, відповідно до якого [PERSON], зарахований студентом до 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю міжнародне право міжнародно-правового факультету Національного юридичного Університету імені [PERSON] за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб, вартість навчання, складає 27 тис. 500 грн. на 2018-2019 навчальний рік. (а.с. 52) Як вбачається з копії квитанції 0.0.1108763910.1 від 15.08.2018 позивачем сплачено 13750 грн. за послуги навчання [PERSON] та 137,50 грн. (а.с. 51) Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що, відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.При вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - "Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обовязки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини. Задовольняючи позовну заяву, судом враховано позицію відповідача стосовно заявлених позовних вимог, а саме, що фактично відповідач з приводу можливості надання ним коштів на оплату додаткових витрат, повязаних з навчанням сина проти позову не заперечував у своєму відзиві, а тільки посилався на передчасність вимог позивача та формальні підстави неможливості сплати за договором. Однак, судом враховані ті обставини, що додаткові витрати можуть бути профінансовані наперед і доказів щодо оплати відповідачем частини оплати сина не представлено. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] половину вартості додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем до суду не надано.

Outcome: approved