Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства «Полісервіс-Тур» на її користь майнові збитки в розмірі 3874 грн., які були попередньо внесені в якості туристичних послуг, та 5000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що наприкінці квітня 2013 року вона звернулась до Приватного підприємства «Полісервіс-Тур» з метою організації відпочинку за кордоном, повідомила турагенту бюджет, який може витратити на подорож, та назви країн, де хотіла б відпочити. Під час оформлення туристичної подорожі повідомила Тур-агента про наявність у неї візи виданої консульством Польщі, та надала турагенту закордонний паспорт з відповідною візою. Згідно відомостей зазначених в візі - віза видана терміном на 20 днів , термін дії візи з 17.04.2013 року по 16.06.2013 року , кількість в'їздів два. 03.05.2013 року між нею та Приватним підприємством «Полісервіс-Тур» укладено договір на туристичне обслуговування. № 03/05 від 03.05.2013 року. Відповідно до п. 4.1 вартість туристичних послуг, наданих туристу згідно п.1 договору складає 3874 грн., які [PERSON] були сплачені в повному обсязі. Відповідно до умов туру, автобусний тур розпочався 30.05.2013 року та мав тривати до 11.06.2013 року, проте, у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків турагентом, а саме неповідомлення про умови перетину кордону, не перевірки візових документів, які нею були надані для здійснення подорожі, остання не отримала в повному обсязі туристичні послуги, та вимушена була перервати подорож. Під час перетину болгаро-турецького кордону її було повідомлено, що вона не зможе повернутись разом з групою додому, оскільки мала одноразову візу. У зв'язку з цим у неї почалася паніка, погіршилось самопочуття, почуття безвихідності і відчаю призвели до нервових переживань, вона втратила сон та спокій, не знала, яким чином має добиратись додому, адже одноразова віза була використана під час перетину Україно-Румунського кордону. Вважає, що турагентом не були виконані умови договору щодо надання повної та достовірної інформації, щодо правил візового режиму та перетину державного кордону по зазначеному туру. З часу перетину болгаро-турецького кордону вона на протязі восьми днів вела перемовини з представниками Турагента та Туроператора щодо повернення додому, однак ні тур агент, ні туроператор не могли надати чітку відповідь як і коли вона має добиратись додому. У зв'язку з ситуацією, що склалася, вона не отримала в повному обсязі туристичний продукт, що призвело до неналежного виконання турагентом взятих на себе зобов'язань. Крім того, відповідачем завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, а саме погіршення стану здоров'я (нервове перевантаження та стрес), яке обумовлено існуванням обставин невизначеності під час очікування будь-якої інформації, щодо способу потрапляння додому, відсутністю можливості забезпечувати необхідні умови для підтримання нормального життєвого стану, знаходячись майже п'ять годин в приміщенні аеропорту, порушенням життєво важливих планів, позбавлення можливості реалізувати своє бажання добре відпочити у запланований час. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позову. Просить позов задоволити. Представник відповідача та директор ПП «Полісервіс-Тур» Матвієва Л.М. в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях ( а.с.23-24). Просять у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченням ПП «Полісервіс-тур». Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що наприкінці квітня 2013 року [PERSON] звернулась до Приватного підприємства «Полісервіс-Тур» з метою організації відпочинку за кордоном, повідомила турагенту бюджет, який може витратити на подорож, та назви країн, де хотіла б відпочити. Під час оформлення туристичної подорожі повідомила Тур-агента про наявність у неї візи виданої консульством Польщі, та надала турагенту закордонний паспорт з відповідною візою. Згідно відомостей зазначених в візі - віза видана терміном на 20 днів , термін дії візи з 17.04.2013 року по 16.06.2013 року, кількість в'їздів два. 03.05.2013 року між нею та Приватним підприємством «Полісервіс-Тур» укладено договір на туристичне обслуговування. № 03/05 від 03.05.2013 року. Відповідно до п. 1.1 договору, Турагент, який діє відповідно до агенської угоди № 7717 від 16.07.2012 року та за дорученням Туроператора - Аккорд-Тур, за встановлену договором плату за замовленням Туриста, зобов'язується забезпечити надання туристу комплексу посередницьких послуг з реалізації туристичного продукту, передбаченого додатком № 1 до договору, попередньо сформованого Туроператором, з організації туристичної поїздки. Відповідно до умов договору: п.2.1 Турагент зобов'язувався надати туристу посередницькі послуги з організації туристичної поїздки на умовах передбачених в листі бронювання, який є невід'ємною частиною договору; за умови повної сплати вартості туру Туристом до початку туру видати останньому проїзні та інші, необхідні для здійснення туру документи; надавати Туристу необхідну і достовірну інформацію про комплекс туристичних послуг, сформованих туроператором, обов'язки та правила поведінки Туриста, умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу необхідну інформацію; відшкодовувати в установленому законом прядку збитки завдані Туристу, іншими особами та довкіллю, які виникли виключно та в наслідок неналежного надання посередницьких послуг з реалізації туристичного продукту. [PERSON] відповідно до п. 2.2 договору зобов'язалась надати Турагенту необхідні для організації туру відомості, передбачені в листі бронювання та документи - для оформлення туру, а саме: закордонний паспорт, фотографії, заповнені анкетні дані; сплатити вартість послуг Турагента в терміни, передбачені договором; не порушувати права та інтереси інших осіб, вимоги законів, які діють на території країни перебування; виконувати митні, прикордонні, санітарні, та інші правила; поважати політичний та соціальний устрій, традиції звичаї, релігійні вірування країни (місця Перебування; зберігати довкілля, дбайливо ставитись до об'єктів природи та культурної спадщини країни (місця) перебування; дотримуватись умов і правил, передбачених договором про надання туристичних послуг; надавати персональну інформацію в обсязі необхідному для реалізації туристичного продукту; дотримуватись під час подорожі правил особистої безпеки; відшкодувати тур агенту збитки, завдані йому власними неправомірними діями; виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством України та законодавствам країни тимчасового перебування. Нести витрати у випадку порушень візового, прикордонного, митного режимів, або витрат пов'язаних з депортацією. Відповідно до умов туру, автобусний тур розпочався 30.05.2013 року та мав тривати до 11.06.2013 року, проте, у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків турагентом, а саме неповідомлення про умови перетину кордону, не перевірки візових документів, які нею були надані для здійснення подорожі, остання не отримала в повному обсязі туристичні послуги, та вимушена була перервати подорож. Під час перетину болгаро-турецького кордону її було повідомлено, що вона не зможе повернутись разом з групою додому, оскільки мала одноразову візу. Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. Порядок в'їзду до іноземної держави регулюється законодавством відповідної держави. Відповідно до положень ч.2 ст.12 Конвенції про застосування Шенгенського договору від 14 липня 1985 року, між урядами держав економічного союзу БЕНІЛЮКС, Федеративної республіки Німеччини та Французької республіки «Про поступове скасування перевірок на спільних кордонах» - в якості Договірної Сторони, в компетенції якої знаходиться видача візи, за загальним правилом, виступає та, яка є основним місцем призначення. Якщо останнє не може бути однозначно визначене, то видача візи, як правило, покладається на дипломатичну чи консульську установу тієї Договірної Сторони, яка є першим місцем в'їзду. [PERSON] під час оформлення туристичної подорожі повідомила Турагента про наявність у неї візи, виданої консульством Польщі, з метою відвідання країни для ведення господарської діяльності, та надала турагенту закордонний паспорт з відповідною візою. Враховуючи те, що у [PERSON] була наявна віза, видана консульством Польщі, а тур, запропонований турагентом «Полісервіс-Тур», не передбачав відвідання Польщі, то враховуючи положення ст.12 Конвенції про застосування Шенгенського договору від 14 липня 1985 року, - першою країною, яку позивач мала відвідати, повинна була бути Республіка Польща. Візовий кодекс ЄС не передбачає можливості оформлення іншої шенгенської візи на той самий період, протягом якого триває дія існуючої візи. Для короткострокових поїздок існує лише віза категорії «С». При цьому, двох одночасно діючих віз категорії «С» в одному паспорті не може бути - навіть якщо особа здійснює короткострокові поїздки з різними цілями. Крім того, відповідно до ст.9.1 Візового Кодексу ЄС, якщо термін дії багаторазової візи є меншим за півроку, її власник взагалі не має права подаватися на нову шенгенську візу до завершення терміну дії попередньої візи. Згідно статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Згідно частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуг», сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 10 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування та звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) може в договорі з туристом обмежити свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту (туристичних послуг), якщо туроператор (турагент) несе перед туристом одноособову відповідальність за шкоду, то виникла внаслідок дій (бездіяльності) одного з виконавців послуг, обумовлених договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про туризм» до укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: 1) основні вимоги до оформлення в'їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення; 2) медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування; 3) туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності, сертифікатів відповідності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів; Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, ч.1 ст.60 ЦК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем належним чином не виконано всі умови договору, а тому суд вважає, що позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 3874 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, а саме погіршення стану здоров'я (нервове перевантаження та стрес), яке обумовлено існуванням обставин невизначеності під час очікування будь-якої інформації, щодо способу потрапляння додому, відсутністю можливості забезпечувати необхідні умови для підтримання нормального життєвого стану, знаходячись майже п'ять годин в приміщенні аеропорту, порушенням життєво важливих планів, позбавлення можливості реалізувати своє бажання добре відпочити у запланований час. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суд України № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд погоджується з доводами позивача та вважає, що Татарченко Євгенії Сергіївні було завдано маральну шкоду та вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 3000 гривень моральної шкоди, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з Приватного підприємства «Полісервіс-Тур» на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved