Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, в якому після уточнення просить: визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER], визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ 2104 державний помер [NUMBER]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.06. 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 27.06.2014 року шлюб було розірвано та встановлено , що шлюбні стосунки були припинені з січня 2011 року, сторони разом не проживали, спільного господарства не вели. При спільному проживанні державну соціальну допомогу на доньку, інваліда дитинства, було оформлено па відповідача, який отримував допомогу, у розмірі 1307, 30 грн. Після розлучення донька стала проживати разом з позивачем. Відповідач соціальну допомогу отримував до 2014 року, але витрачав на особисті потреби, участі у вихованні та забезпеченні доньки не приймав. Донька перебуває на її повному забезпеченні, хворіє і потребує постійного піклування. В період шлюбу в 2001 році позивач оформила підприємницьку діяльність, як фізична особа - підприємець. У 2002 році вона побажала побудувати магазин по [ADDRESS]. Оформлення документів на будівництво магазину та на земельну ділянку під будівництво оформлялося на ФОП [PERSON] Будівництво магазину розпочалося у 2006 році за кошти підприємницької діяльності, але через відсутність коштів будівництво було зупинено. У 2011 році вона припинила сімейне життя з відповідачем та ведення спільного господарства. У 2012 році між нею та [PERSON], було укладено договір про спільну діяльність, після якого [PERSON] закінчив будівництво магазину, який у 2013 році було зареєстровано на її ім.»я. Дане приміщення магазину вона використовує для підприємницької діяльності. В період шлюбу, за спільні кошти подружжя у 2003 році до фактичного припинення шлюбних відносин та спільного ведення господарства подружжям було придбано: у 2003 році на підставі договору купівлі - продажу, двокімнатну квартиру [ADDRESS], у 2005 році автомобіль марки ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER].. Загальна вартість майна, яка підлягає розподілу становить 130 000 грн. Частка кожного становить 65 000 гри. Оскільки автомобіль ВАЗ 2104 державний номер [NUMBER] є річчю неподільною, вартість якого становить 60 000 грн. , позивач не має посвідчення водія і не вміє керувати автомобілем, тому вважає за доцільне автомобіль залишити у власність [PERSON], та з врахуванням долі автомобіля, виділити їй 2/3 частини квартири. [PERSON] звернувсь до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], третя особа: реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності, в якому просить: визнати за ним, право власності на ? частину магазину (будівлі), розташованого за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що дійсно, 02.06.2001 року у відділі РАЦС Богодухівського РУЮ Харківської області він зареєстрував шлюб із [PERSON] Від шлюбу у них є донька - [PERSON] Спільне життя з [PERSON] не склалося. У кінці вересня 2013 року вони з [PERSON] посварилися, внаслідок чого почали мешкати окремо один від одного. Під час спільного проживання за спільні кошти подружжя побудувало магазин (будівлю), вартістю 56 688 грн., який розташований за адресою: [ADDRESS], який ввели в експлуатацію 04.02.2013 року. Під час реєстрації права власності у реєстраційній службі Богодухівського РУЮ Харківської області власником магазину (будівлі) була записана [PERSON], свідоцтво про право власності на нерухоме майно також було видане на її ім'я. Таким чином, [PERSON] має право на 1/2 частину вказаного магазину (будівлі). Між сторонами виник спір з приводу користування набутим магазином, у зв'язку з чим [PERSON] запропонував [PERSON] у добровільному порядку виділити йому 1/2 частину магазину і офіційно оформити на нього право власності. Однак [PERSON] заперечує проти виділення частки у магазині, відмовляється від його офіційного оформлення, та навіть не включила [PERSON] у список майна, що підлягає поділу. Вказані дії [PERSON] створюють йому перешкоди у користуванні даним магазином, що змушує його звернутися до суду із зустрічною позовною заявою. Крім того, до суду з позовом звернувсь , як третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на ? частину будівлі, магазину, в якому після уточнення просить: визнати за ним право власності на 1\\2 частину будівлі-магазину по [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1\\2 частину магазину по [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що відповідач [PERSON] займаючись підприємницькою діяльністю, як фізична особа підприємець у 2002 році оформила документи на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва будівлі - магазину, яке згідно дозволу розпочала у 2006 році, але через відсутністю коштів будівництво магазину було призупинено. 26 вересня 2012 року його батьком [PERSON] йому було надано кошти у розмірі 100 000 грн. , які ним були використані для будівництва будівлі - магазину по [ADDRESS]. Дане будівництво проводилося ним за погодженням з матір»ю [PERSON] , що підтверджується укладеним договором від 26 вересня 2012 року. При прийнятті його участі у будівництві магазину процент готовності магазину становив -30 відсотків. 01 жовтня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено угоду про спільну діяльність, цього ж дня між ним, ФОП [PERSON] і [PERSON] було укладений договір підряду на будівництво магазину. Вартість виконаних робіт становить -104 216 грн., які були ним сплачені при будівництві будівлі - магазину. У лютому 2013 року будівлю - магазин було прийнято в експлуатацію та на [PERSON] видано свідоцтво про право власності. Після цього матір, [PERSON], мала намір ? частину будівлі - магазину оформити на сина, але не змогла цього зробити , так як магазин будувався в період її шлюбу з [PERSON], який не надає згоди на 1\\2 частину його переоформлення, оспорює його участь у будівництві магазину, що змушує його звернутись до суду. Позивач , відповідач по зустрічній позовній заяві та по позовній заяві третьої особи [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який на даний час розірвано. Фактично шлюбні відносини вони підтримували до 2011 року, після цього вони лише проживали в одній квартирі, але ніяких стосунків між ними не було, спільного господарства вони не вели, проживали в окремих кімнатах. Підтвердила, що дійсно за час шлюбу ними за спільні кошти було придбано квартиру по [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 2104. Просила, враховуючи те, що їх спільна дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач вихованням дитини не займається, аліменти сплачує не в повному обсязі, виділити їй 2/3 квартири, відповідачу виділити 1/3 частину квартири та автомобіль ВАЗ 2104. Проти зустрічного позову заявленого [PERSON] заперечила в повному обсязі пояснила, що магазин за адресою [ADDRESS] будувала вона за особисті кошти та за кошти її сина від першого шлюбу [PERSON] Будівництво магазину було розпочато у 2002 році, оскільки у неї не було достатньо коштів, то на декілька років будівництво було зупинено. У 2012 році вона продовжила будівництво разом із сином, так як йому батько, [PERSON] дав кошти . Коли син вклав гроші в будівництво будівля була готова на 30% . [PERSON] знав , що магазин буде добудовуватись за кошти сина і не заперечував проти цього , хоча сам ніякої участі у будівництві магазину не приймав, кошти не вкладав, у них не було спільних коштів, колишній чоловік облаштовував лише квартиру. Щоб все було оформлено правильно вони вирішили із сином укласти договір, згідно цього договору син вкладає кошти, вона займається його добудовою як приватний підприємець, а потім після введення в експлуатацію виділяє сину ? частину магазину, а іншу частину оформить на доньку. Але цього не вдалося зробити, оскільки магазин ввели в експлуатацію у лютому 2013 року, а у квітні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про поділ цього магазину. Не заперечила того, що кошти було передано [PERSON] сину в сумі 100 000 грн. 26 вересня 2012 року, про що складено угоду про надання коштів, після цього син поїхав відпочивати, але всі умови договору підряду було обговорено з ним заздалегідь і вона його підписала 01 жовтня 2012 року з підрядчиком [PERSON], а син підписав після повернення 06 жовтня 2012 року. Зазначила, що магазин є її особистим майном, він побудований за її кошти та за кошти її сина, вона є приватним підприємцем, працює в цьому магазині, вкладає свої кошти , платить орендну плату за землю. Просила у задоволенні зустрічного позову відмовити. Не заперечила проти задоволення позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову [PERSON] Представник позивача, відповідача по зустрічній позовній заяві та по позовній заяві третьої особи [PERSON] пояснив, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заперечив проти задоволення позову [PERSON], та не заперечив проти задоволення позову [PERSON] Відповідач, позивач по зустрічній позовній заяві та відповідач по позовній заяві третьої особи [PERSON], пояснив, що позовні вимоги [PERSON] він визнає частково, пояснив, що вони з позивачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2001 року по 27.06.2014 року, мешкати окремо один від одного вони почали з кінця вересня 2013 року. Відмітив, що він сплачує кошти на утримання дитини, а саме платить аліменти, не заперечував , що на даний час є заборгованість, але вона виникла у зв»язку з тим, що тривалий час слухалась справа про стягнення аліментів, і накопилась значна сума, але зараз він її поступово виплачує. Крім того відмітив, що свою частину квартири він заповідав їх спільній дочці, тому квартира повинна бути розділена на рівні частини. Тому просив позов задовольнити частково. Свої позовні вимоги по зустрічному позову підтримав у повному обсязі, пояснив, що він приймав участь у будівництві магазину, хоча договори вперше побачив, коли справа про розподіл магазину розглядалась в апеляційному суді. Зазначив, що 01 жовтня 2012 року [PERSON] не міг підписувати договір підряду, оскільки в цей час перебував на відпочинку за кордоном. Наголосив на тому, що дійсно [PERSON] та [PERSON] приїздили до нього і вони говорили з приводу добудови магазину. Вважає, що оскільки магазин будувався в період їх шлюбу з [PERSON], тому він також підлягає розподілу , як спільне майно подружжя. Заперечив в повній мірі проти задоволення позову [PERSON], пояснив, що магазин вони з [PERSON] будували разом, при цьому переважали його кошти. [PERSON] жодного відношення до будівництва магазину не мав і участі у його будівництві не приймав. Тому у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити у повному обсязі. Представник відповідача , позивача по зустрічній позовній заяві та відповідача по позовній заяві третьої особи [PERSON] підтримав повністю позицію свого довірителя [PERSON] Представник реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області у судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. Третя особа, особа яка заявляє самостійні позовні вимоги [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав до суду пояснення згідно яких пояснив, що його матері [PERSON], як приватному підприємцю по [ADDRESS] була виділена земельна ділянка для будівництва магазину. Гроші на будівництво витрачались материні, отримані від прибутку підприємницької діяльності, за сімейні кошти [PERSON] і [PERSON] придбали квартиру та автомобіль. Оскільки грошей не вистачало, тому будівництво магазину було зупинено. Щоб допомогти матері закінчити будівництво магазину він звернувся до свого батька [PERSON] щоб той дав коштів на закінчення будівництва магазину. У вересні 2012 року він зустрівся з батьком та матір»ю, та батько сказав, що дасть 100 000 грн., але зазначив, щоб після закінчення будівництва [PERSON] 1\\2 частину магазину переоформить на сина. Гроші він передав матері, та після цього він поїхав на відпочинок. На початку жовтня 2012 року він ознайомився з договором підряду з [PERSON], про укладення якого йому було відомо раніше, та підписав його. З підрядчиком була домовленість, що будівельні матеріали [PERSON] буде купувати самостійно і працівників на виконання робіт також наймати самостійно, а підрядчик, буде контролювати правильність виконання будівельних робіт. Після закінчення будівництва [PERSON] оформила право власності на магазин, але не встигла оформити ? частину на сина, оскільки [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання право власності на 1/2 частину магазину, тому просить його позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи, особи, яка заявляє самостійні позовні вимоги [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі, пояснив, що на початку 2012 року [PERSON] та його мати [PERSON] вирішили добудувати магазин по [ADDRESS]. Оскільки коштів не було тому [PERSON] звернувсь до свого батька [PERSON] і останній надав його 100 000 грн. з умовою , що після закінчення будівництва [PERSON] половину магазину переоформить на сина. Підтвердив, що дійсно 26 вересня 2012 року вдень [PERSON] зустрічався зі своїми батьками , і батько передав гроші , після цього , в цей же день він поїхав з дружиною на відпочинок за кордон. Зміст договору підряду було обговорено заздалегідь, [PERSON] був відомий його зміст, крім того, 01 жовтня, коли мати підписувала цей договір, вона телефонувала до сина і говорила з ним з цього приводу, тому останньому було відомо про підписання договору. З свого боку він підписав його 06 жовтня, після повернення. [PERSON] особисто приймав участь у будівництві магазину, допомагав матері. Тому просив позов задовольнити в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його колишня дружина, а [PERSON] їх спільний син. Підтвердив, що дійсно у 2012 році до нього звернувся син та попросив дати кошти на добудову магазину по [ADDRESS]. Він особисто приїздив до магазину і оцінив, що приблизно необхідно на добудову 100 000 грн. і саме цю суму він передав 26 вересня 2012 року своєму сину в присутності [PERSON] , при цьому вони підписали договір і домовились про те, що після добудови ? частина магазину буде оформлена на [PERSON] Він не контролював куди було витрачено кошти, але як йому відомо, що всі вони були витрачені на будівництво, він іноді приїздив туди і бачив, що будівництво ведеться, та йому відомо , що син закупляв будівельні матеріали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що магазин по [ADDRESS] будувався [PERSON] з 2002 року, він був підрядчиком до введення його в експлуатацію. Перший договір підряду було укладено з [PERSON] у 2004 році, потім він переукладався кожного року, але тривалий час з 2006 року по 2012 рік будівництво магазину не велось. У 2012 році до нього знову звернулась [PERSON], вона прийшла з сином, з приводу добудови магазину, та син передав йому 100 000 грн. на будівництво. Між ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір підряду. Договір датовано 01 жовтня 2012 року, він віддав [PERSON] всі екземпляри договорів, при підписанні договору [PERSON] не було, через декілька днів вона повернула йому його екземпляр з підписами. Йому відомо було , що гроші [PERSON] дав його батько [PERSON], оскільки вони товаришують, і кошти призначені на добудову магазину по [ADDRESS]. Коли у 2012 році вони продовжили будівництво , то в магазині вже було зведено стіни, стояли вікна, та проведені деякі внутрішні роботи . Зазначив, що всі взаємовідносини у нього були з [PERSON], він особисто будівництвом не займався , лише слідкував, як велась робота. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2001 року, який на даний час відповідно рішення Богодухівського районного суду від 27 червня 2014 року - розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка згідно медичної документації, що міститься в матеріалах справи є дитиною - інвалідом. Відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна , власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON]. Підставою виникнення права власності є договір купівлі - продажу ВАМ/370013 від 15.07.2003 року. Згідно з довідкою УДАІ ГУМВС України в Харківській області власником автомобіля ВАЗ 21043 д.н. [NUMBER] є [PERSON] . У відповідності до ч 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то майно, яке було одержано за цим договором , є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 69 СК України передбачено , що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружини і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України , за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як було підтверджено в судовому засіданні [PERSON] та не заперечувалось [PERSON], батько сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі визначеному судом, хоча на даний час є невелика заборгованість. Крім того, згідно копії заповіту від 29 квітня 2010 року серії ВМТ 515407 посвідченого державним нотаріусом Богодухівської держнотконтори , [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому квартиру за [ADDRESS] заповідав своїй доньці [PERSON], [INFO]. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне розподілити квартиру по ? частині кожному з подружжя. Крім того, суд розглядаючи питання щодо автомобіля ВАЗ 2104 д.н [NUMBER], визнає його спільним сумісним майном подружжя , при цьому не виділяючи частки у праві власності, оскільки це буде виходити за межі позовних вимог. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- « Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК, ч.3ст.368 ЦК ), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які за законом не можуть їм належати(виключені з цивільного обороту),незалежно від того на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя ,зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному ,дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами тощо. Враховуючи позицію апеляційного суду Харківської області висвітлену в рішенні від 28.07.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, про те, що при розподілі майна подружжя не була визначена загальна кількість майна , що підлягає розподілу, суд вважає за можливе вирішити позов в частині розподілу будівлі , магазину , що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, факт подання [PERSON] окремого позову до [PERSON] та [PERSON] підтверджує те , що магазин знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до рішення Богодухівської міської ради № 312 від 27 квітня 2000 року « Про затвердження акту вибору земельної ділянки під установку кіоску по [ADDRESS] [PERSON]», затверджено акт вибору земельної ділянки під установку кіоску [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] надано земельну ділянку під установку кіоску в постійне користування із земель запасу міста, [PERSON] дозволили установку кіоску по [ADDRESS]. Згідно Рішення № 1707-V від 20 січня 2009 року , про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] ФОП [PERSON], продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки та надано ФОП [PERSON] в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0244 га., розташовану в [ADDRESS], для підприємницької діяльності, надано дозвіл ФОП [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою для проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобов»язано ФОП [PERSON] в місячний термін укласти з міською радою договір оренди земельної ділянки та зареєструвати його у відповідному порядку. Відповідно до свідоцтва про право власності від 26.02.2013 року власником будівлі, магазину , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON]. Вартість основних фондів , які приймаються в експлуатацію складає - 56 688 грн., т.б. посилання [PERSON] на те, що отримала гроші в сумі 100 000 грн. для будівництва магазину, суперечить офіційній технічній документації, що надано суду. Згідно ч. 6 ст. 57 СК суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. При ухваленні рішення Богодухівського районного суду від 27.06.2014 року, було встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені з 2011 року , хоча як стверджує [PERSON], вони проживали однією сім»єю до 2013 року , [PERSON] було зазначено в судовому засіданні, що після припинення фактичних стосунків, вони продовжували ще два роки проживати разом в одній квартирі. Згідно рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2012, щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України, в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Оскільки будівництво магазину, що було підтверджено в судовому засіданні сторонами та свідком [PERSON], велось в період з 2002 року по лютий 2013 року, коли його було здано в експлуатацію та оформлено право власності, в цей час [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, тому будівля, магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - є спільною сумісною власністю подружжя , та підлягає розподілу. Згідно робочого проекту магазину по [ADDRESS] від 20.08.2010 року, будівництво магазину було замовлено ПП [PERSON] ПП « [PERSON]» 20.08.2010 року. 17 червня 2011 року між Богодухівською міською радою та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно якого орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В оренду передано 244 кв. м., у тому числі 73 кв.м. під забудовою. Згідно дозволу на виконання будівельних робіт № 6 від 30.01.2006 року виданого СПДФО [PERSON] відділом містобудування, архітектури та житлово комунального господарства, останній надано дозвіл на виконання будівництва крамниці по [ADDRESS]. Будівельні роботи проводить СПДФО [PERSON] Згідно договору від 26.09.2012 року, [PERSON] надав [PERSON] кошти у розмірі 100 000 грн. для закінчення будівництва будівлі - магазину за адресою: [ADDRESS], який розпочато [PERSON] і призупинено через відсутність коштів. отримувач надав згоду на використання коштів для закінчення будівництва магазину. [PERSON] надала згоду на участь у будівництві [PERSON] та після закінчення будівництва будівлі - магазину та введення його в експлуатацію оформити ? частину будинку на [PERSON] Суд критично оцінює акт погодження по виконанню об»єкту будівництва від 30.09.2012 року, оскільки згідно змісту даного акта [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди, що процент готовності будинку - магазину по [ADDRESS] на день укладення договору про спільну діяльність між сторонами ( 01.10.2012 року) становить 30% , побудовано: фундамент, стіни будівлі, бетонне перекриття, вставлені вікна вхідні двері та одні внутрішні двері, проведено водяне опалення. По - перше, як було зазначено в своїх поясненнях [PERSON], та встановлено в судовому засіданні, останній 26 вересня 2012 року виїхав за межі України на відпочинок та повернувсь 06 жовтня 2012 року, т.б. 30 вересня 2012 року він не міг бути присутнім при огляді. По - друге, акт погодження по виконанню об»єкту будівництва складено 30.09.2012 року, але в ньому є посилання на договір про спільну діяльність між сторонами, який укладено 01 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно договору про спільну діяльність від 01 жовтня 2012 року, [PERSON] з одного боку, а [PERSON], з іншого боку, домовились про спільну діяльність в сфері будівництва нежитлового приміщення на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , сторони домовились діяти шляхом об»єднання майна , коштів та сил. Відповідно до договору підряду № 47-10-12 від 01.10.2012 року замовниками виступають ФОП [PERSON] та [PERSON], виконавцем [PERSON], згідно даного договору замовники доручають, а виконавець зобов»язується на свій ризик виконати в обумовлені строки будівництво магазину по [ADDRESS], а замовник зобов»язується прийняти роботу та оплатити її. Загальна вартість робіт складає 104 216 грн. Термін закінчення робіт - 30.12.2012 року. Суд не має можливості встановити дату укладення договору про спільну діяльність , відповідно і дату укладення договору підряду № 47-10-12, оскільки як зазначалось вище, в цей час [PERSON] перебував за межами України і не міг їх підписувати 01 жовтня 2012 року, у зв»язку з чим суд не може прийняти дані документи до уваги, як належні та допустимі докази. Крім того, в рішенні Богодухівської міської ради № 312 від 27.04.2000 року« Про затвердження акту вибору земельної ділянки під установку кіоску по [ADDRESS] [PERSON]», рішенні № 1707- V від 20 січня 2009 року , про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки, договорі оренди землі від 17.06.2011 року, дозволі на виконання будівельних робіт № 6 від 30.01.2006 року, зазначено адресу магазину [ADDRESS] , на відміну від цього в свідоцтві про право власності від 26.02.2013 року адреса будівлі, магазину , вказана: [ADDRESS], тому документи по [ADDRESS] не відносяться до предмета спору , а саме до магазину за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 60 ЦПК України "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на його вимоги не підлягають задоволенню. Суд зазначає що доведення позову є обов'язком позивача, відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про поділ спільного майна подружжя - підлягають частковому задоволенню, зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області , про визнання права власності - підлягає задоволенню, в задоволенні позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на ? частину будівлі, магазину - задоволенню не підлягає. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з [PERSON] в дохід держави судові витрати у розмірі 283, 44 грн., від сплати яких [PERSON] був звільнений, оскільки є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред'явлених доказів.

Outcome: partial