Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

15.02.2019 року, позивач звернулась до суду з позовом в якому просить, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів щомісячно з дня подачі заяви до суду, та до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей в розмір 2000 грн щомісячно. В обґрунтування позову, зазначила, що з березня 2014 року вона з відповідачем сумісно проживали за адресою: [ADDRESS] , однак у зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації, вони були вимушені переїхати до м. Києва, де від сумісного проживання народилось двое дітей. Відповідач офіційно працює виконавчим директором зі збуту «ТОВ Саноіл» у м. Києві, однак з травня 2017 року матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Крім того, при народженні доньки - [PERSON] було виявлено захворювання, лікування якого потребує багато сил та коштів, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність, додатково зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у порядку визначеному ч. 11 ст.128 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 25.10.2016 року, позивачка, змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] /а.с.15/. Від сумісного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серій: [NUMBER] та [NUMBER] , де батьком зазначено - [PERSON] / а .с.9-10/. Відповідно до довідок №00006505512 від 15.11.2018 року та №5122-5000003303, 5122-5000003300 від 23.12.2018 року, [PERSON] разом із своїми дітими: [PERSON] та [PERSON] взято на облік внутрішньо переміщених осіб із зазначенням фактичного місця проживання/перебування: [ADDRESS] /а.с.12-14/. З медичного висновку №15 від 17.02.2016 року, [PERSON] має захворювання - артрогриппоз, контрактура ліктових, променево - голіностопових, кульшових, колінних суглобів, клешоногість IV ст. /а.с.11/. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частині, суд виходив з того, що відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та на час ухвалення рішення не має інших неповнолітніх дітей чи утриманців, у зв`язку з чим позов в частині стягнення аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, не буде для нього непосильним тягарем, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходив з того, що батько дитини є особою працездатного віку, має можливість надати додаткові витрати на лікування своєї дитини: [PERSON] , яка має стійке захворювання та її лікування потребує значних матеріальних витрат, що об`єктивно підтверджується копіями чеків, які були надані позивачем/а.с.16-18/. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 768-40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про оплату додаткових витрат на дитину. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, 180-185, 190-192 СК України, ст.ст. 8,12 ЗУ "Про охорону дитинствасуд,-

Outcome: approved