Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом, згідно із якою [INFO] померла [PERSON], яка заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги є її син [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] не встиг переоформити спадкові права після смерті матері [PERSON]. Спадкоємців, які відносяться до першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) крім позивачів немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] Нотаріально оформити прийняття спадщини позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості, так як у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звернулися до нотаріальної контори в зв'язку з браком коштів, і на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не можуть. Просять суд визнати за ними право власності по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON],будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Позивач [PERSON],будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області Барський І.І., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 25.04.2018 року [PERSON] померла [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області. [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємця першої черги, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), є син та дочка спадкоємця- [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась написавши відповідну заяву, [PERSON], який помер [INFO]. Осіб, які згідно ст. 535 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) мають право на обов'язкову частку у спадщині немає. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України № 00020028616 від 25.04.2018 року, [PERSON] народився [INFO], матір'ю якого є [PERSON]. Згідно спадкової справи № 29/94 до майна померлої [INFO] [PERSON] розпочатої 02.03.1994 року, [PERSON] приймає спадкове майно після смерті матері. Відповідно до заяви від 10.03.1994 року [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини після смерті матері на користь [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований [ADDRESS] 16.09.1985 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Як вбачається з свідоцтва на право особистої власності № 202 від 12.09.1985 року виданого виконкомом Оратівської селищної Ради народних депутатів, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 25.04.2018 року [PERSON] помер [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області. Відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про перейменування вулиць та провулків територіальної громади селища Оратів від 19.11.2015 року, вирішили перейменувати вулицю Радянська на вулицю Лесі Українки. Згідно витягу з рішення № 30 Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області про присвоєння та зміну адреси від 30.03.2018 року, вирішили змінити адресу житловому будинку і земельної ділянки, які належали [PERSON] з [ADDRESS] на вулицю [ADDRESS] Відповідно до довідки № 394 від 26.04.2018 року виданої виконкомом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, в записах в погосподарській книзі № 3 виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницької області, особовий рахунок [NUMBER] померла [PERSON], яка народилася [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області і на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця [INFO] [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані і спільно проживали з спадкодавцем слідуючі особи: [PERSON] - помер [INFO]. Малолітніх та неповнолітніх осіб, які б проживали та були зареєстровані спільно з спадкодавцем не значиться. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.06.1973 року [PERSON] народилася [INFO], батьком якої є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.06.1997 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.06.1997 року. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.10.1975 року [PERSON] народилася [INFO], батьком якої є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.11.1993 року, [PERSON] та [PERSON] одружилися 06.11.1993 року. Прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON]. Згідно висновку про вартість об'єкту оцінки від 26.04.2018 року оціночна (ринкова) вартість житлового будинку загальною площею 62,3 кв. м., який розташований за адресою [ADDRESS] 55561 грн. Як вбачається з відповіді в.о. завідуючої Оратівською державною нотаріальної конторою Манус В.В. № 225/01-16 від 15.05.2018 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] в Оратівській державній нотаріальній конторі не заводилася. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості, так як у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звернулися до нотаріальної контори в зв'язку з браком коштів, і на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не можуть, тому змушені звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст. ст. 524-527, 534, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved