Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

24 квітня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20614,74 грн. за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що 05.08.2010 року [PERSON] стала клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредитну карту «Універсальна». 13.05.2013 р. відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому просить стягнути з нього заборгованість по кредитному договору в сумі 20614,74 грн., яка складається з наступного: 18654,64 грн. - заборгованість за кредитом; 502,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 957,84 грн. - штраф (процентна складова). 21 листопада 2017 року відповідач [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг, в якому просить суд визнати незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» по застосуванню стосовно [PERSON] кредитних договірних відносин на підставі заяви-анкети від 05.08.2010 р. про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «Приватбанку» за Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом АТ КБ «Приватбанк» № СП 2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, без надання кредитного ліміту, та з 13.05.2013 р. з переоформленням кредитної картки «Універсальна Gold» і відкриттям карткового рахунку з переведенням на даний картковий рахунок 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без доведення істотних умов кредитування відповідно до вимог чинного законодавства України, з відсотками в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, без укладення з цього приводу письмового кредитного договору відповідно до вимог чинного ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Свої вимоги мотивує тим, що 05.08.2010 р. [PERSON] звернулася до банківської установи для отримання кредиту для споживчих цілей, але того ж дня банк запропонував заповнити заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». 13.05.2013 р. [PERSON] переоформила кредитну картку «Універсальна Gold» та відкрила картковий рахунок, на який АТ КБ «ПриватБанк» перевів 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Але заява від 5.08.2010 р. не містить будь-яких умов кредитування з відсотками у розмірі 27,60 %. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», на які посилається позивач, всупереч ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не доведені до [PERSON] , нею не підписані та не надавались [PERSON] , у зв`язку з чим їх не можна вважати складовою укладеного сторонами договору. Окрім того, до кредитних правовідношень не було графіку погашення, і позичальник не міг визначитися, як банк зараховує кошти на погашення кредиту. Крім того, рішення банку щодо зміни процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку і без погодження з клієнтом (позивальником), є неправомірним. Вважають, що через не укладення сторонами по справі кредитного договору у передбачених законом порядку та формі, між сторонами не виникли кредитні правовідносини, а факт засвідчення підписом в анкеті-заяві про укладення договору про надання банківських послуг не може бути визнано належними та допустимими доказами укладення сторонами кредитного договору на умовах, визначених законом, а отже і фінансові зобов`язання за кредитним договором не виникли. Крім того, надані банком розрахунки кредитної заборгованості суттєво відрізняються та не відповідають змісту Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифам банку на обслуговування, які діяли станом на 2010-2013 роки, і суттєво відрізняються від тарифів та Умов надання банківських послуг станом на 2016-2017 роки. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 21.11.2017 р. вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк» про захист прав споживача банківських послуг об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивач (відповідач за зустрічним позовом) АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В письмових поясненнях зазначив, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, який складається з заяви про приєднання до Умов та Правил, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, що розташовані на офіційному сайті Банку. В заяві від 05.08.2010 р. відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилась з договором до його укладення. В заяві від 05.08.2010 р. стоїть галочка, що відповідач бажає оформити платіжну картку кредитну «Універсальна». В довідці про умови кредитування від 05.08.2010 р., яка підписана відповідачкою та яка є невід`ємною частиною заяви від 05.08.2010 р., чітко передбачені істотні умови договору: тип кредитної лінії, пільговий період, базову відсоткову скатку за користування кредитом - 2,5 % в місяць (30 % річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, порядок нарахування пені, розмір штрафів при порушенні термінів платежів. Таким чином між банком та відповідачем погоджено усі істотні умови договору. З розрахунку заборгованості та виписки, які банк надав суду, вбачається, що відповідач дійсно отримала грошові кошти та неналежним чином виконувала зобов`язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Також наголошує на тому, що відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 01.08.2017 р., підтвердженням є виписка з рахунку. Зустрічні позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. Банк надав їй документи, які передували укладенню кредитного договору, в тому числі з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, в якому зазначені суми, що підлягали до сплати щомісячно. [PERSON] користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, погашала частково поточну заборгованість, що також підтверджується випискою та розрахунком заборгованості, і свідчить про визнання нею своїх зобов`язань перед банком за умовами кредитування. [PERSON] , здійснюючи погашення заборгованості, була обізнана про наявні зобов`язання перед Банком та про добровільне приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та відповідно до ст. 642 ЦК України зазначені дії клієнта можливо розцінювати як згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, [PERSON] звернулася до суд із зустрічним позовом із пропуском строку позовної давності. Кредитний договір між банком та відповідачем укладено 05.08.2010 р., тому саме з цієї дати позичальнику було відомо про порушення його прав та з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 05.08.2013 р. Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги слід відхилити, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 05.08.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна», що підтверджується заявою [PERSON] від 05.08.2010 року. На підтвердження ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування позивачем - АТ КБ «ПриватБанк» надано довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана [PERSON] 05.08.2010 р. 13.05.2013 р. [PERSON] було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження ознайомлення [PERSON] з умовами кредитування за кредитною карткою «Універсальна Gold» позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано Тарифи по престижним карткам Visa, однак дані тарифи не підписані [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05 серпня 2010 року, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру . Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом і штрафи за несвоєчасну сплату боргу. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.08.2010 р., посилався на Тарифи по престижним карткам Visa, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи по престижним карткам Visa та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та переоформлюючи кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У своїй заяві представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає про те, що [PERSON] 05.08.2010 р. підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», в якій зазначено про розмір базової відсоткової ставки, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів, що свідчить про те, що між банком та відповідачем погоджено усі істотні умови договору. Але суд дану обставину не бере до уваги, так як 13.05.2013 р. [PERSON] переоформила кредитну картку «Універсальна» на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», і нарахування заборгованості за договором, в тому числі за процентами та штрафами, згідно розрахунку, який доданий до позовної заяви, було здійснено у відповідності до тарифів по престижним карткам Visa, однак надана банком довідка про Тарифи по престижним карткам Visa (кредитна картка «Універсальна Gold») відповідачем не підписана. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.08.2010 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (24 квітня 2016 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком витяг з Тарифів по престижним карткам Visa та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Оскільки витяг з Тарифів по престижним карткам Visa та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, та відповідно до яких проведено розрахунок заборгованості за договором від 05.08.2010 року, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 серпня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 502,26 грн. та штрафів в розмірі 1457,84 грн. (500 грн. - фіксована частина + 957,84 грн. - процентна складова) не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 05 серпня 2010 року, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/ не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом , неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05 серпня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 18654,64 грн. Як вбачається із матеріалів справи, у запереченнях на позовну заяву відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] заявила про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Водночас, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З виписки по рахунку відповідача вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитом [PERSON] вчинила 08 травня 2015 року, АТ КБ «ПриватБанк» звенувся до суду 24 квітня 2016 р., строк дії останньої кредитної картки до березня 2017 р., а отже строк позовної давності позивачем не пропущено. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] слід залишити без задоволення, при цьому суд виходить з наступного. Обгрунтовуючи зустрічних позовні вимоги відповідачка (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] посилається на не доведення банком та не підписання нею Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, у зв`язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного кредитного договору; не повідомлення про проценту ставку; зміну процентної ставки в односторонньому порядку, що свідчить про те, що між стронами не виникло кредитних правовідношень на підставі чинного законодавства України щодо кредитних зобов`язань, оскільки кредитний договір не було укладено у встановленій законом формі, а отже і фінансові зобов`язання за ним не виникли. Однак суд не погоджується з даною позицією відповідача (позивача за зустрічним позовом), оскільки [PERSON] фактично були отримані та використані кредитні кошти. Матеріали справи містять дані про те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою щодо отримання кредитної карти «Універсальна». Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» був відкритий рахунок та надана кредитна карта «Універсальна». В 2013 році відповідачу [PERSON] було переоформлено кредитну карту «Універсальна» на престижну кредитну карту "Універсальна Gold». Позичальник отримав нову кредитну карту, відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 20000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна Gold». Доказом вручення картки є наданий до суду скрін-шот з банківського програмного комплексу Промінь з фотографією позичальника під час отримання картки. Зазначені обставини підтверджуються випискою по особовому рахунку позичальника за період з 07.12.2010 року по 03.06.2013 року та з 13.05.2013 р. по 01.10.2017 року, що свідчить про фактичне отримання [PERSON] кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, банк вправі вимагати судового захисту своїх прав - шляхом стягнення із відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк» слід залишити без задоволення за безпідставністю вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] на користь позивача (відповідача за зустрічним позовом) АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (90 % від 1378,00 грн.) в сумі 1240,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 208, 526, 530, 625, 634, 639, 1054 ЦК України,

Outcome: partial