Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

11.11.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, в якому зазначила, що 16.11.2013 року відповідачка в громадському місці, а саме на ринку Евіс, почала показувати позивачці на пальцях непристойності, а також кричати, що вона психічно хвора, п'яниця непроспана, засцика і її дочка також повія, називала дурочкою, єврейкою пархатою, казала що вона дебілка з народження, ***ло єврейське та її місце в психічній лікарні. Зазначеними діями [PERSON] принизила її честь та гідність, а також завдала моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, безсонні та нервовому зриві. На підставі викладеного, [PERSON] просила суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезазначені відомості, розповсюдженні про неї [PERSON], такими, що порочать її честь та гідність; зобов'язати [PERSON] спростувати дані відомості, ставши посеред ринку Евіс та голосно проговоривши дані відомості навпаки, а також стягнути з відповідачки на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи позивач підтримала вимоги позову, просила про його задоволення у повному обсязі. В останнє судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач під час розгляду справи заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на те, що не ображала [PERSON] В останнє судове засідання відповідач та представник відповідача не зявились, хоча про дату та місце судового засідання були повідомлені заздалегідь та належним чином. Представник відповідача надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні. Відповідач про поважність причин незявлення суд не повідомила. Дана неявка в судове засідання відповідача та її представника є повторною. Дослідивши матеріали справи суд, приходить до переконання, що причина неявки в судове засідання відповідача та її представника є не поважною, виходячи з того, що справа перебуває у провадженні тривалий час, неодноразово [PERSON] та її представник просили суд про відкладення розгляду справи, у звязку з зайнятістю її представника, та такі дії суд розцінює, як затягування розгляду справи. З урахуванням наданих сторонами пояснень, показів свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України). Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи). Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких 16.11.2013 року [PERSON] прилюдно висловлювалася в адресу [PERSON] в тому числі і нецензурною лайкою, чим принизила її честь та гідність, що підтверджені в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON] та матеріалами кримінального провадження №12013160030006797. Таким чином, суд вважає, що позивачем надані належні докази, якими підтверджено, що 16.11.2013 року [PERSON] у присутності сторонніх осіб принизила її честь і гідність. Твердження [PERSON] про те, що взагалі не ображала позивача та нецензурно в її адресу не висловлювалася, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, як того вимагають положення ст.ст.57-60 ЦПК України та спростовуються поясненнями свідків. Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. З пояснень [PERSON], наданих суду, вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася саме на приниження її честі та гідності, вказуючи, що відповідачка її образила та прилюдно принизила, висловлюючись на її адресу брудними, непристойними, нецензурними словами, на які вона, не заслуговує. З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] порушенням її немайнового права з боку [PERSON] є 300 грн. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання [PERSON] вчинити певні дії, оскільки це суперечить ст. 19 Конституції України, а також такий спосіб захисту порушеного немайнового права не передбачений діючим законодавством. До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. А тому суд приходить до висновку, що визнання образливих та принизливих висловлювань на адресу [PERSON], що мали місце 16 листопада 2013 року, такими, що принижують її честь і гідність, а також відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial