Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

28.12.2017 року заявник [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд міста Миколаєва з заявою про визнання розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстроване Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 21.11.2009 року, актовий запис № 306. В обґрунтування заяви пояснила те, що з 1979 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO]. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 21.11.2009 року їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, вони з чоловіком продовжували проживати разом однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] у віці 59 років. Із метою скористатись своїм правом на отримання пенсії у зв'язку і з втратою годувальника згідно зі ст.. 36, 37 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заявник звернулась до Управління пенсійного фонду Корабельного району м. Миколаєва. Але їй було відмовлено в оформленні пенсії, оскільки на момент смерті [PERSON] вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Заявник стверджує, що розірвання шлюбу з чоловіком було фіктивним і вони з 1979 року, майже 36 років і до дня смерті чоловіка проживали разом однією сім'єю, подружні стосунки не припиняли і не мали наміру припиняти. В зв'язку з тим, що покійний чоловік виступив поручителем за кредитним договором та ніс солідарну відповідальність перед банком, вони вимушені були розірвати шлюб фіктивно, з метою не накладення арешту на майно, яке їм належить спільно, бо погрози банків дуже нервували чоловіка заявника. Отже, розірвання шлюбу носило фіктивний характер, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, про визнання розірвання шлюбу фіктивним, з метою отримання пенсії в зв"язку із втратою годувальника. Заявник [PERSON], та її представник [PERSON], у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити її у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області - Дрімоловська Ю.К., в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, просила винести рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Корабельного відділу ДРАЦС ММУЮ - Ланцова О.В., просила розглядати справу за її відсутності, підтвердила розірвання шлюбу в органі державної реєстрації, просила винести рішення на розсуд суду. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони знали заявника та її померлого чоловіка як подружжя, підкреслили, що стосунки у них були добрі, як у чоловіка та дружини. Також пояснили, що навіть не припускали, що це подружжя розірвало шлюб, а тому вважали їх повноцінною родиною, останні вели спільне господарство, разом проводили свята, навідували друзів та родичів, запрошували до себе. Свідки бачили, як до подружжя приїжджають діти. Суд вислухавши заявника та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Допитані у судовому засіданні свідки зазначили, що заявниця проживала однією сім'єю разом з [PERSON] до часу його смерті, а тому з урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Як зазначила сама заявниця, то шлюб між нею та її чоловіком було розірвано за ініціативою чоловіка, бо він виступив поручителем за кредитним договором та ніс солідарну відповідальність перед банком за кредитним договором, тому вони були вимушені розірвати шлюб фіктивно, щоб не наклали арешт на все їхнє спільне майно. Згідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюється органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, адже шлюб між сторонами було розірвано відповідно до ст.106 СК України, реєструючи розірвання шлюбу сторони не мали наміру припинити шлюбні відносини та з часу реєстрації розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved