Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

07.10.2014 року позивачка звернулася до суду в захист прав свого повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається у Врадіївській філії Маринівського професійного аграрного ліцею другого атестаційного рівня з 01.09. 2014 року по 30.06.2016 року та потребує матеріальної допомоги у зв"язку з навчанням від свого батька [PERSON] Вона просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред»явлення позову до досягнення сином 23-х років. Також вона просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах, яка існує у відповідача у зв»язку з несплатою аліментів на вказану дитину у неповнолітньому віці. Під час судового розгляду позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на навчання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Про стягнення заборгованості по аліментам буде звертатися з іншим позовом. Позивачка зазначала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який у 2012 році був розірваний. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей, один з яких є неповнолітнім та на якого відповідач сплачує аліменти, і повнолітній син, який навчається на бюджетній основі. Після розірвання шлюбу з відповідачем діти знаходяться на її утриманні та постійно мешкають разом із нею. На даний час вона не має можливості забезпечувати повнолітнього сина в повній мірі, тому він потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина, оскільки є здоровою особою, працює по найму у людей по виконанню газозварювальних робіт, має земельну ділянку, яку здає в оренду, та транспортний засіб, який використовує у побуті. Від надання матеріальної допомоги у зв»язку з навчанням сина у добровільному порядку відмовляється. Посилаючись на вищезазначене, позивачка просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав та зіславшись на ті обставини, що він офіційно ніде не працює, постійного заробітку немає, хворіє, сплачує аліментні зобов»язання на меншого сина та має на утриманні ще одну малолітню дитину, у позові просив відмовити. Відповідач пояснив суду, що раніше він виконував у людей газозварювальні роботи, але ця робота носить сезонний характер, на даний час вказаним видом не займається через відсутність замовників. Його сім»я утримує господарство та здає молоко, від чого мають дохід біля 400 грн. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову частково, так як є законні підстави для цього. Так , судом встановлено, що: -позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 22.10.2012 року розірвано, -від спільного шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народженням -окрім того, у відповідача [PERSON] є ще на утриманні малолітня дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області 26.09.2014 року, актовий запис №93). -позивачка разом з дітьми проживає в будинку своєї матері за адресою [ADDRESS] (довідка Врадіївської селищної ради №6449 від 26.11.2014 року про склад сім»ї). -[PERSON] навчається у Врадіївській філії Маринівського професійного аграрного ліцею з 01.09.2014 року по 30.06.2016 рік за спеціальністю тракторист-водій та отримує стипендію в розмірі 275 грн. (довідка Маринівського ПАЛ №228 від 06.10.2014 року та довідка про доходи Маринівського ПАЛ №91 від 25.11.2014 року). -відповідач [PERSON] офіційно ніде не працює, на обліку в районному центрі зайнятості не перебуває, має нерегулярний заробіток від виконання послуг населенню по зварювальним роботам, у користуванні має транспортний засіб, який використовує для власних потреб, утримує господарство та від здачі молока отримує дохід щомісяця в розмірі 400 грн., здає в оренду земельну ділянку, розміром 2, 67 га ріллі, яка знаходиться в платному користуванні СТОВ АФ «Україна», та щороку отримує орендну плату в розмірі 2841 грн., з яких у 2014 році сплатив заборгованість по аліментам на неповнолітніх дітей у розмірі 1421 грн. -згідно довідки відділу ДВС Врадіївського РУЮ №5459/05030/4 від 25.11.2014 року та довідки - розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.10.2014 року №351 від 06.10.2014 року, відповідач зобов»язаний сплачувати на молодшого сина - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 609 грн. 08 грн. щомісяця, реально сплачує 190 грн. щомісяця. Загальна сума заборгованості по аліментам на двох дітей станом на 01.10. 2014 року становить 12418 грн. 96 коп. - відповідач має захворювання -лівостороння пахова грижа та потребує лікування ( копія з медичної картки ). - згідно судового наказу Врадіївського районного суду від 24.11.2014 року, відповідач має борг перед ПАТ «Миколаївгаз» за спожитий природний газ у розмірі 454 грн. 47 коп. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини щодо утримання батьками своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] не взмозі самостійно утримувати сина, який проживає з нею і продовжує навчання. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, незважаючи на отримання стипендії у розмірі 275 грн., є нижче від доходів його батька та прожиткового мінімуму на 2014 рік. З огляду на встановлені обставини та враховуючи ту обставину, що син навчається по місцю свого проживання в смт Врадіївка, а батько дитини хворіє та має на утриманні інших утриманців, має нерегулярний дохід, суд вважає, що у даному випадку аліменти необхідно визначити у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення суд керується ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов»язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми. За вимогами ст. 51 Конституції України кожен з подружжя має рівні права і обов»язки у шлюбі та сім»ї. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відтак аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням зазначених обставин, а також враховуючи те, що мати також повинна нести витрати по утриманню свого сина, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягнути 250 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial