Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

21 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділу реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2058. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З травня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, розірвавши шлюб, примирення в сім"ї не можливе. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив змінити позивачу прізвище з набутого у шлюбі «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділу реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2058. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З травня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім'ї неможливе, спільне господарство не ведуть, строк для примирення сторонам надавити не має необхідності. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. З-приводу заперечень відповідача, щоб позивач зберігала за собою прізвище, набуте у шлюбі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, бажання позивача залишити за собою прізвище набуте у шлюбі «[PERSON]» є її особистим правом, яке визначене Сімейним кодексом України, і суд не може позбавити її такого права. Отже, суд вважає, залишити позивачу прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 551 грн. 20 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved