Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на 1/5 частину доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час за результатами магнітно-резонансної томографії від 25.09.2019 позивач має ознаки дегенеративних змін поперекового відділу хребта, секвестрованої форамінальної екструзії диска L4-L5 зліва з тотальним стенозом, множинні випинання та протрузії, відносний стеноз, внаслідок чого позивач перебував в умовах амбулаторного лікування з 03.10.2019 по 21.11.2019. Погіршення стану здоров`я вимагає постійного лікування, що призводить до постійних додаткових витрат. Крім заробітної плати позивач немає жодних додаткових джерел доходу, а тому після відрахування аліментів позивач отримує недостатньо коштів для забезпечення профілактичного догляду за своїм організмом, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07.04.2020 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. [PERSON] направила суду відзив на позовну заяву, згідно якого просила у задоволені поданого [PERSON] позову відмовити, у зв"язку з тим, що той безпідставний. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, вивчивши позицію обох сторін, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з постанови головного державного виконавця Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 10.05.2017 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ДП «Антонов», здійснено відрахування у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, яку нарахувати згідно з/п боржника, починаючи з 01.09.2016 по 10.05.2017. Після погашення боргу по аліментам по 33% в рахунок поточних аліментів. Згідно довідок про доходи ДП «Антонов» від 19.03.2020 загальна сума доходу [PERSON] з індексацією за період 2017 за винятком аліментів становить 157 530,92 грн., за період 2018 за винятком аліментів становить 574 078,98 грн., за період 2019 за винятком аліментів становить 442 233,66 грн., за період січень-лютий 2020 за винятком аліментів становить 46 131,64 грн. За результатами магнітно-резонансної томографії від 25.09.2019 [PERSON] має ознаки дегенеративних змін поперекового відділу хребта, секвестрованої форамінальної екструзії диска L4-L5 зліва з тотальним стенозом м/х отвору, множинні випинання та протрузії на інших вказаних рівнях, відносний стеноз м/х отворів на рівні L2-S1. Згідно виписки № 194950 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні ДУ «Інститута нейрохірургії ім. Ромоданова НАМНУ» з 03.10.2019 по 16.10.2019, лікування 08.10.2019: Лівобічна медіальна фасетектомія L4-L5. Видалення кили міжхребцевого диску. Згідно видаткової накладної від 11.10.2019 [PERSON] сплачено 13000,00 грн. за імпланти спінальні кейдж Capstone. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Пунктом 23 щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; нормативно-правовий акт № 3 від 15.05.2006 р постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. В даному випадку позивач зазначає про погіршення свого стану здоров"я, яка на його думку і є підставою для зменшення розміру присуджених раніше на утримання дитини аліментів. Проте, оскільки, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану [PERSON] в сторону погіршення у результаті зазначеного діагнозтованого захворювання або неможливості працювати за станом здоров`я, тому підстави для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів відсутні. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів зміни майнового та стану здоров"я позивача, які б впливали на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed