Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

27 липня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок . В своїй позовній заяві позивач вказала, що вона 30 липня 2013 року придбала у [PERSON] житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Факт здійснення правочину підтверджує розписка про передачу грошових коштів. Нотаріальне посвідчення постійно відкладалось і вже не може відбутися у зв'язку зі смертю [PERSON] Тому [PERSON] прохає суд визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 101.5 кв.м., з усіма надвірними будівлями та господарчими спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-вбиральня, В-погріб, Г-сарай, Д-сарай, №1-гараж, №2-ганок), розташованих на земельній ділянці, площею 0.0928 га за адресою: [ADDRESS]. Так як в інший спосіб, захистити своє право власності на житловий будинок не має можливості, тому позивач вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про час і місце розгляду повідомлена, причини неявки повідомила , у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона позов підтримує та прохає його задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася , про час і місце розгляду повідомлена, у відповідній письмовій заяві повідомила судові про те, що позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює, не заперечує проти його задоволення. Прохала розглядати справу за її відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ст.ст.158,169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 22 травня 1992 року укладеного з колгоспом імені Суворова Куйбишевського району Запорізької області , та зареєстрованого 25 травня 1992 року Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 1903, являвся власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується копією договору (а.с.12,13). 30 липня 2013 року [PERSON] придбала у [PERSON] вище вказаний житловий будинок, за який сплатила кошти у повному розмірі , що підтверджується копією розписки (а.с.16). З пояснень позивача [PERSON], слідує , що продавець [PERSON] всіляко ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку і на цей час помер, що унеможливлює посвідчення договору нотаріально. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Приморським районним у м.Маріуполь відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 17 вересня 1987 року уклав шлюб з [PERSON] , що зареєстрований у відділі РАГС м.Маріуполь Донецької області . Після одруження прізвище дружини «[PERSON]»(а.с.5). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала , підтвердила обставини викладені у позовній заяві . Згідно довідки Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області № 798 від 22.07.2016 року за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] [INFO], чоловік [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту від 22 липня 2016 року житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 101,5 кв.м. складається з : літ.А-житловий будинок, літ.а- прибудова, літ.Б-вбиральня, літ.В-погріб, літ.Г-сарай, літ.Д-сарай, №1 - гараж, №2-ганок, розташований на земельній ділянці площею 0,0928 га. (а.с.8-11). Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи те, що придбаний позивачем будинок є нерухомим майном, до нього застосовуються положення ст. 657 ЦК України щодо форми договору купівлі - продажу, тобто при укладанні даного договору не може бути застосована проста письмова форма, а обов'язкове нотаріальне посвідчення. Відповідно до частини 3 статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як вимагає ст. 203 п. 3 ЦК України. Сторони виконали всі, передбачені законом, умови договору продавець передав майно у власність покупцеві , а останній прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму. Позивач [PERSON] вичерпала всі можливості , щодо нотаріального посвідчення договору, однак за умов , що від неї не залежать , а саме смерті продавця [PERSON] позбавлена можливості нотаріально посвідчити договір і зареєструвати за собою право власності на придбаний житловий будинок . Дана обставина порушує права власника вільно володіти та розпоряджатися своїм майном і в інший спосіб крім судового позивач не має можливості захистити своє право. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З аналізу вище вказаних норм слідує , що позивач [PERSON] за захистом свого права звернувся до суду у відповідності до вимог закону. Визнання відповідачами позову не суперечить закону не порушує права чи інтереси третіх осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем не підіймалося.

Outcome: approved