Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON], яка є законним представником (матір'ю) неповнолітньої [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO], який помер на непідконтрольній органам влади України території в м. Ялта АР Крим [INFO] В обґрунтування власної заяви [PERSON] посилається на те, що померлий [PERSON] є її колишнім чоловіком та рідним батьком неповнолітньої [PERSON] Наявними документами, що підтверджують факт смерті на непідконтрольній державній владі України території, є «свідоцтво про смерть [NUMBER]». Встановлення факту смерті у судовому порядку необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, згідно чинного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Законний представник заявника [PERSON] у судовому засіданні 15.03.2019 року заяву підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Про проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань по суті справи не подав. Ознайомившись із наданими матеріалами та дослідивши долучені докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Тоді як, із наданих суду документів не вбачається, що [PERSON], [INFO] проживав саме на території Автономної Республіки Крим. Згідно копії паспорта [PERSON], [INFO], такий знатий за місцем реєстрації в м.Києві 23.11.2004 року. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували його фактичне проживання в АР Крим відсутні. Вбачається і те, що шлюб [PERSON] та [PERSON] укладався в м.Києві, а саме у ВДРАЦС Святошинського РУЮ м.Києва, їх спільна дитина народилася також у місті Києві, що підтверджуються наявними копіями відповідних свідоцтв у справі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] також розривався в м. Києві, а саме Подільським районним судом м.Києва на що вказує надане рішення суду від 06.03.2015 року. Суду надані лише документи, які свідчать про реєстрацію в АР Крим самої заявниці, а не її колишнього чоловіка [PERSON]. Відсутні докази самого факту смерті [PERSON]. Будь-якої медичної документації з цього приводу суду надано не було. "Свідоцтво про смерть" [NUMBER] від 28.02.2019 р.», видане Республіка Крим, м. Ялта Російської Федирації про смерть [INFO] в м. Ялта АР Крим гр. [PERSON], [INFO], не є належним та допустимим доказом згідно вимог ЦПК України. Будучи присутньою у судовому засіданні [PERSON] так і не змогла чітко пояснити з яких причин помер її колишній чоловік , якому тільки повних 43 роки, тобто не є особою похилого віку. Не змогла пояснити також і його місце перебування, проживання в м. Ялта, що загалом за відсутністтю інших належних та допустимих доказів оцінюється судом кретично. Оцінюється судом кретично і надана суду справка "Ритуал", який знаходиться в м. Ялта АР Крим про поховання [PERSON], оскільки така була видана 15.03.2019 року після судового засідання 15.03.2019 року на якому зверталась увага на відсутність достатніх доказів факту смерті [PERSON], тоді як про надання відповідної медичної документації [PERSON] вказує на неможливість надання таких з огляду на ситуацію перетину кордону. Надана суду як доказ заявником постанова відділу поліції м.Ялта АР Крим від 13.02.2019 року не свідчить про смерть [PERSON] Така взагалі надана лише в частині , згідно якої йде мова про те, що [PERSON] не виходить на зв2язок. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В чилу ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Тоді як, при розгляді вказаної заяви про встановлення факту смерті, суд дослідив та надав оцінку всім наданим суду доказам у їх співмірності, співставленні та достатності, дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв"язку з її не доведенням належними та допустимими доказами. Таким чином,

Outcome: dismissed