Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (далі - ТзДВ «СК«Провіта») на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 39 490,00 грн., пеню у розмірі 2 568,12 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2013 року на перехресті вулиці Володимиролибідська - Боженка в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON] Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на день вчинення порожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТзДВ «СК«Провіта» згідно Полісу № АВ/7883683 від 15.08.2012 року. 20.02.2013 року позивач звернувся до ТзДВ «СК«Провіта» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши повний пакет документів відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідачем за наслідками розгляду заяви прийнято рішення про виплату позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. Однак, відповідачем свої зобов'язання по сплаті страхового відшкодування виконано частково, сплативши позивачу 12.07.2013 року 10 000,00 грн. Таким чином, у зв'язку із частковим виконанням зобов'язання, позивач вважає, що відповідачем також підлягає до сплати пеня за прострочення виплати страхового відшкодування, з урахуванням проведеної виплати, яка станом на 24.10.2013 року становить 2 568,12 грн., що є предметом позовних вимог. Ураховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача. йому завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення виконання зобов'язань відповідачем, позивач не мав можливості відремонтувати пошкоджений автомобіль, та, відповідно, користуватись ним, що призвело до порушення нормального, усталеного ритму життя позивача, погіршення стосунків в сім'ї. Пошкодження автомобіля та неможливість його використання, змусило позивача докласти додаткових зусиль для організації свого життя, витрати часу на звернення до державних установ, а також до відповідача, який ухиляється від добровільного відшкодування завданих збитків, ремонту пошкодженого автомобіля, що належить позивачу. У зв'язку з чим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. 17.02.2014 року представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача ТзДВ «Провіта» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язання, яка станом на 17.02.2014 року становить 3 141,82 грн., в решті частині позовні вимоги залишено без змін. (а.с. 28-29) Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, однак надали до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять провести розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача ТзДВ «СК«Провіта» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування. Судом встановлено, що 22 січня 2013 року о 14 годині 15 хвилин на перехресті вулиць Володимиролибідська - Боженка в м. Києві, [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів, чим порушив п. 16.6 Правил дорожнього руху України. Власником автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 7) За постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень. (а.с. 9) Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене та відповідно до положень частини 1, 3, 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2013 року, що набрала законної сили, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, що не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному законодавстві України. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] при експлуатації транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак [NUMBER], станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована в страховій компанії ТзДВ «СК«Провіта», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7883683 від 15.08.2012 року. (а.с. 9а) Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. На виконання положень статей 34-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 20.02.2013 року [PERSON] звернувся до ТзДВ «СК«Провіта» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9а) Листом від 18.05.2013 року за заявою [PERSON], ТзДВ «СК«Провіта» визнано дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийнято рішення про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. (а.с. 11) 12.07.2013 року ТзДВ «СК«Провіта» здійснено часткову оплату страхового відшкодування на розрахунковий рахунок [PERSON] у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 63210 від 12.07.2013 року. (а.с. 18) Згідно листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11.10.2013 року № 9595/13-12, за результатами перевірки отриманих документів, виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо нездійснення виплати страхового відшкодування у строк, встановлений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика. Нацкомфінпослуг порушено провадження по справі, за результатами якого вирішуватиметься питання щодо застосування заходів впливу до страховика в установленому порядку. (а.с. 14) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача до ТзДВ «СК«Провіта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 39 490,00 грн., що становить суму не виплаченого відповідачем страхового відшкодування, рішення по виплаті якої прийнято внаслідок розгляду заяви позивача за наслідкам страхового випадку від 22.01.2013 року, що відбувся з участю автомобіля., застрахованого ТзДВ «СК«Провіта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7883683 від 15.08.2012 року, та діючого на час виникнення спірних правовідносин, що не спростовано наявними в матеріалах справи доказами, а також правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача ТзДВ «СК«Провіта» пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка станом на 17.02.2014 року становить 3 141,82 грн. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту немайнових прав, які є абсолютними, невідчужуваними і не можуть бути предметом зобов'язання. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно абзацу 2 п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України). Отже порушенням договірних зобов'язань безпосередньо особисті немайнові права не зачіпаються. Враховуючи, що між сторонами у справі виникли договірні зобов'язання, а договором страхування не передбачено відшкодування моральної шкоди, тому дана правова норма не поширюється на випадки, коли моральна шкода завдається порушенням зобов'язання. Таким чином, в частині заявлених позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., позов задоволенню не підлягає, оскільки дані вимоги суперечать нормам чинного цивільного законодавства, які регулюють питання неналежного виконання договірних зобов'язань та безпосередньо договору страхування, факт заподіяння моральної шкоди з інших підстав позивачем не доведено. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення грошових коштів підлягає до часткового задоволенню, а саме, підлягає до стягнення з відповідача ТзДВ «СК«Провіта» на користь позивача матеріальна шкода в розмірі 42 631,82 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 426,32 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial