Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

29.11.2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва з ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року про передачу на розгляд, надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути зі Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 7580,00 грн., та стягнути компенсацію за не вчасну виплату заборгованість по заробітній платі у розмірі 15000,00 грн.. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з березня 2017 року позивач перебувала у трудових відносинах з Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», працюючи на посаді бухгалтера. 05 березня 2018 року позивач припинила трудові відносини з відповідачем за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП. При цьому, позивач вказує, що на день її звільнення, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 7580,00 грн. Крім того, позивач вважає що за не вчасну виплату заборгованості по заробітній платі відповідач має виплатити компенсацію у розмірі 15000,00 грн. Оскільки відповідач не розрахувався із позивачкою щодо виплати заробітної плати, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх матеріальних прав. Ухвалою суду від 04.12.2018 року справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 04.12.2018 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою суду від 17.12.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд з повідомленням сторін справи за позовом [PERSON] до Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, Л.Т.Д.» про стягнення заборгованості по заробітній платі. 26.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовних вимог заявлених до нього та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що дійсно з 03 березня 2017 року [PERSON] була прийнята до Товариства на роботу на посаду бухгалтера сектору по роботі з постачанням товару відділу матеріального обліку департаменту внутрішнього контролю і ревізій з посадовим окладом 6050,00 грн. на місяць. Відповідно до витягу з наказу №89-к від 05.03.2018 року [PERSON] звільнена з посади бухгалтера сектору по роботі з постачанням товару відділу матеріального обліку департаменту внутрішнього контролю і ревізій за власним бажанням. Відповідно до довідки за вих. №975-к від 14.12.2018 року, загальна сума доходу (із розрахунком помісячно) в період з 03.03.2017 року по 05.03.2018 року становить 77598,96 грн. З вказаного доходу утримано 15907,80 грн. та виплачено 61691,16 грн. Крім того, відповідач зазначає, що згідно із наказом №89-к від 05.03.2018 року [PERSON] виплачена грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку, таким чином, станом на день звільнення [PERSON] з останньою був проведений повний розрахунок та заборгованість по виплаті заробітної плати у відповідача перед позивачем відсутня. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до частини третьої ст. 94 Кодексу законів про працю України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захист визначається цим Кодексом, Законом України „Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно положень частини другої ст. 97 Кодексу законів про працю України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою (регіональними) угодами. Судом встановлено, що відповідно до Наказу №84-к від 02 березня 2017 року, Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД», [PERSON] прийнято на основну роботу на посаду бухгалтера сектору по роботі з постачанням товару відділу матеріального обліку департаменту внутрішнього контролю і ревізій з 03 березня 2017 року з колективною матеріальною відповідальністю, з випробувальним строком 3 місяці, з посадовим окладом 6050,00 грн. щомісячно, на час вагітності та пологах, на час відпустки по догляду за дитиною до 3-х років [PERSON], бухгалтера цього ж сектору (а. с.71). Наказом №89-к від 05.03.2018 року позивача звільнено з посади бухгалтера сектору по роботі з постачанням товару відділу матеріального обліку департаменту внутрішнього контролю і ревізій за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 73). За змістом наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, вона працювала на посаді бухгалтера сектору по роботі з постачанням товару відділу матеріального обліку департаменту внутрішнього контролю і ревізій Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» з 03.03.2017 року по 05.03.2018 року (а.с. 2-3). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно частини першої ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає відповідальність, передбачена ст. 117 Кодексу законів про працю України. Висуваючи заперечення проти позову, представником відповідача Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» надано Довідку (вих. №975-к) від 14 грудня 2018 року, про те, що [PERSON] працювала в СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» з 03.03.2017 року по 05.03.2018 рік на посаді бухгалтера, з загальною сумою нарахованої заробітної плати за період з 03.03.2017 року по 05.03.2018 рік в сумі 77598,96 грн. а саме: заробітна плата за березень 2017 року в сумі 5500,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4372,50 грн.); заробітна плата за квітень 2017 року в сумі 5687,71 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4521,72 грн.); заробітна плата за травень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за червень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за липень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за серпень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за вересень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за жовтень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за листопад 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за грудень 2017 року в сумі 6050,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4809,75 грн.); заробітна плата за січень 2018 року в сумі 5607,57 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4458,02 грн.); заробітна плата за лютий 2018 року в сумі 6300,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 5008,50 грн.); заробітна плата за березень 2018 року в сумі 6103,00 грн. (з урахуванням утримання виплачено 4852,42 грн.) (а. с. 74). Нарахування вказаних сум заробітної плати, а також виплат по листках непрацездатності та виплат компенсації не використаної відпустки підтверджується розрахунковими листами за березень 2017 року - березень 2018 року (а.с. 75-81). Фактичне здійснення належних позивачу виплат підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, відповідними відомостями на виплату грошей, даними довідки АТ Укрсоцбанк №04.3-02/67-12934 від 29.12.2018 року, даними довідки №116968-23.1-б/б від 26.12.2018 року (а.с. 94-148, 158-172, 191, 192). Вказані документи підтверджують фактичну виплату позивачці протягом її роботи на підприємстві відповідача нарахованої заробітної плати в сумі 61691,16 грн., що відповідає даним довідки (вих. №975-к) від 14 грудня 2018 року за підписом генерального директора і головного бухгалтера відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати працівникам також проводиться компенсація втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Компенсації - це виплати, які проводяться роботодавцем працівникам у зв'язку з втратою частини заробітної плати внаслідок порушення строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звичку з порушенням строків їх виплати», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Рішенням Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. З матеріалів справи вбачається, що позивачку було звільнено 05.03.2018 року, а фактичний розрахунок із нею відбувся 07.03.2018 року. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 Кодексу законів про працю України. При цьому, вказаний період затримки розрахунку при звільненні не передбачає можливості застосування Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», оскільки компенсаційні втрати розраховуються помісячно на підставі місячних індексів споживчих цін, отже для заявлення відповідних вимог, період затримки не може бути меншим за один місяць і при цьому у цей період має бути наявним зміна індексу споживчих цін. Індекс споживчих цін встановлюється на місяць і протягом місяця не змінюється, отже жодної інфляційної складової період з 05.03.2018 по 07.03.2018 року не містить. За таких умов вимоги позивача про компенсацію втрати частини заробітку в зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed