Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

08.01.2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , [INFO] у м. Сімферополі АР Крим, а також встановити дані про його батьків. В обґрунтування заяви покликається на те, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , який народився [INFO] у м. Сімферополі АР Крим та живе з батьками на окупованій території. З метою реєстрації народження дитини, заявник звернулася до Шевченківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, однак їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини, у зв`язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні. У зв`язку з викладеним, заявник вимушена звернутися до суду. В судове засідання заявник не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд заяви у її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 20.10.2018 року відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.2018 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації народжень м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 21 березня 2019 року, тобто органом, який не підконтрольний державній владі України вбачається, що [PERSON] у місті Сімферополь, Автономної Республіки Крим народила дитину [PERSON] , [INFO] . 27 грудня 2019 року заінтересованою особою Шевченківським районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомленням №3486/16.7-23 від 27.12.2019р. «Щодо відмови у проведенні державної реєстрації народження» заявнику відмовлено в реєстрації народження дитини, оскільки свідоцтво видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а пред`явлення оформлених на тимчасово окупованій території України документів, свідчитиме про видачу цих документів не територіальними органами України. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України). Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пунктом 7 частини 1 статті 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України). Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені (стаття 317 ЦПК України). Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (частина 1 статті 317 ЦПК України). У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (частина 3 статті 317 ЦПК України). Суд, застосовує норми матеріального права виходячи з такого. Частиною 4 статті 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина 1 статті 144 Сімейного кодексу України). При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина 1 статті 135 Сімейного кодексу України). Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України (стаття 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (пункти 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян частина 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (пункти 2, 3, 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території (частина 1 статті 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження (частини 1, 8 статті 7 Закону України «Про громадянство України»). Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2010 року №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану», затверджений зразок та опис свідоцтва про народження. Пунктами 1.1, 1.2 розділу І Порядку ведення обліку і звітності про використання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також їх зберігання затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 жовтня 2012 року №1578/5 передбачено, що про факти державної реєстрації актів цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються свідоцтва, виготовлені за зразками та їх описами, затвердженими відповідною постановою Кабінету Міністрів України. Використання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану інших зразків не допускається. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. Заявник не може реалізувати своє немайнове право, оскільки заінтересована особа, з підстав народження дитини на окупованій території України не спроможна створити умови для його здійснення входячи з документів не встановленого зразка, виданих незаконним органом. Заявник має право на звернення до суду в порядку окремого провадження для підтвердження наявності зазначеного факту, так як без цього він не буде мати можливість захистити свої права та дитини. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Такі відомості про народження дитини відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що у свою чергу не забезпечує виконання того, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались вважаються недійсними. Тому, свідоцтво, видане органом, який непідконтрольний державній владі України на території Автономної Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом при наданні оцінки свідоцтва, як доказу береться до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, однак де-факто існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Суд не визнає зазначений акт окупаційної влади, а встановлення в обмеженому контексті фактів, які мають значення для громадян України, що проживають на окупованій території України ніяким чином не легітимізує таку владу. Суд, при виборі застосованих у рішенні норм права, враховує такі висновки. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі судам нижчих рівнів про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження - або смерті особи на тимчасово окупованій території України від 15.01.2016 № 9-1130/0/4-16 надані рекомендації, що документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), які знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Суд застосовує при розгляді справи таку практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). ЄСПЛ, у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», зазначає, таке: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У результаті, суд вважає, що дійсно у заявника для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. Зрештою, суд зазначає, що оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилася, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження дитини. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що заяву належить задовольнити та з метою захисту прав і свобод громадян України, встановити факт народження дитини, що надає можливість отримати громадянці України свідоцтво про народження, батьками якої є громадяни України, виданого державним органом України. Суд, вирішуючи про розподіл судових витрат зазначає таке. Виходячи з порядку розгляду справ окремого провадження встановленого частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Суд, допускаючи негайне виконання судового рішення виходив з такого. З огляду на положення статті 18, частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (пункт 8 частини 1 статті 430 ЦПК України).

Outcome: approved