Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

20.02.2019 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначила, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстрована [PERSON] , яка за місцем реєстрації не проживає з 01.04.2012 р. Фактичне місце перебування відповідача позивачу не відомо. Наявність реєстрації відповідача у житлі позбавляє позивача, як власника, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Крім того, вона вимушена нести витрати щодо оплати комунальних послуг з розрахунку на зареєстрованого у житловому приміщенні відповідача. За позовом, посилаючись на ст.ст.15, 317, 319, 321, 405 ЦК України, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 01.03.2019 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 11.04.2019 р. 11.04.2019 р. розгляд справи було відкладено на 21.05.2019 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що кожен з них є власниками 1/3 частини будинку [ADDRESS] . Розгляд справи було проведено за відсутності третіх осіб (ч.3 ст.211 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третіх осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.07.1998 р. Новомиколаївською державною нотаріальною конторою Запорізької області за р.№ 684, [PERSON] є власником 1/3 частки будинку [ADDRESS] (а.с.3). У згаданому житловому будинку зареєстрована відповідач по справі - [PERSON] (а.с.11). [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з більше року, що, окрім тверджень позивача, підтверджено актом фактичного проживання від 21.02.2019 р. (а.с.7). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved