Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що він [PERSON], є сином [PERSON], що доводиться свідоцтвом про його народження серії І-ЯК № 719048 . Згідно заповіту, посвідченого 29 вересня 2011 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 106, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав: -належний йому жилий будинок № 19 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Улянівка (на даний час с. Княжа Лука), вул. Шевченка Хорольського району Полтавської області позивачу, його синові [PERSON], [INFO], повністю; -належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 196127, виданого Хорольською районною державною адміністрацією 07 лютого 2006 року земельну частку (пай) розміром 2,7503 га, що знаходиться в ТОВ СТ «Зоря» Хорольського району Полтавської області; свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) сері ПО № 251931, виданого [PERSON] сільською радою Хорольського району Полтавської області 04 квітня 2001 року, що знаходиться в ТОВ СТ «Зоря» Хорольського району Полтавської області; свої зберкнижки по грошових вкладах № 1023, 91551798, які знаходяться в філії ощадного банку № 3108/020 села Староаврамівка Хорольського району Полтавської області його внукові [PERSON], [INFO], повністю. 04 січня 2013 року батько тпозивача [PERSON] помер у с. Княжа Лука (колишня назва «Улянівка») Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-КЕ № 228927. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в селі Княжа Лука по вул. Шевченка, 19 Хорольського району Полтавської області. Згідно особового рахунку № 0741-1 погосподарської книги № 13 с. Улянівка (нова назва [PERSON]) [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської області житловий будинок та господарські будівлі і споруди № 19 по вул. Шевченка в с. Улянівка (нова назва [PERSON]) Хорольського району Полтавської області належали до дня смерті 04 січня 2013 року [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 20.11.2018 року №2228. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради № 2229 від 20.11.2018 року земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою с. Княжа Лука (попередня назва Улянівка), вул. Шевченка, 19 Хорольського району Полтавської області, була надана в користування для ведення особистого селянського господарства та обслуговування жилого будинку і господарських будівель померлому [PERSON] в постійне користування. Державний акт на дану земельну ділянку не виготовлявся. В судове засідання позивач\~ [PERSON] не з"явився,але в позовній заяві\~прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача\~ [PERSON] сільської ради Хорольського району Полтавської областів судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно дост. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно дост. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13ЦПК Україниучасниксправи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 1235 ЦК України, якою встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, позивач, [PERSON], є спадкоємцем за заповітом померлого 04.01.2013 року батька [PERSON] щодо конкретно визначеного майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Княжа Лука, вул. Шевченка, 19 Хорольського району Полтавської області, який прийняв його спадщину, а тому має право успадкувати вказане спадкове майно. З повідомлення Хорольської держнотконтори «Про документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно (будинок)» від 23 листопада 2018 року за № 1688/02-14 слідує, що 22 квітня 2013 року у даній нотаріальній конторі на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та заяви про відмову від прийняття спадщини та про відмову від отримання частки у спільному майні подружжя, поданої дружиною спадкодавця- Микитенко [PERSON], [INFO], було відкрито спадкову справу № 149/2013 до майна [PERSON], [INFO], дата смерті 04.01.2013 року. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. З огляду на те, що позивач як син спадкодавця, проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, тому є таким, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. Інших осіб, які вважаються в порядку ч. 3 ч. 4 ст. 1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, немає. Таким чином, нотаріусом вказано, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, що прийняв вказану спадщину. З огляду на відсутність правовстановлюючого документу на належний [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у с. Улянівка ( на даний час- Княжа [PERSON]) по вул. Шевченка, 19 Хорольського району Полтавської області, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування на вищевказаний обєкт нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, у разі якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця, відсутній і реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна, який спадкоємець бажає успадкувати не була проведена, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступним його власником (спадкоємцем) може вирішуватись у судовому порядку. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки КП «Лубенське міжранне бюро технічної інвентаризації» № 239 від 09.11.2018 року слідує, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Хорольський район, вул. Шевченка, №19 в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований. Відповідно до інформаційної довідки КП «Лубенське міжранне бюро технічної інвентаризації» від 09.11.2018 року за № 239 та технічного паспорту вартість домоволодіння, розташованого за адресою: Полтавська область, Хорольський район, вул. Шевченка, №19, до складу якого входить: житловий будинок - літ. А-1, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., сарай-літня кухня - літ. Б, прибудова літ. б, прибудова літ. б1, гараж- сарай літ. В , сарай - літ. Г, прибудова літ.г, погріб - літ. Д, погріб літ. Е, вбиральня літ. Ж, огорожа №1, ворота №2, колодязь №3, становить 150 839 грн. Відповідно до ст. 1217 ЦК України одним із видів спадкування є спадкування за заповітом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту будівництво будинковолодіння, розташованого за адресою: Полтавська область, Хорольський район, вул. Шевченка, №19, завершене у 1990 році. Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на час їх виникнення законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Інструкції про порядок реєстрації будинків га домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року. Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права\~власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів \~ \~ \~ \~про право власності на будинки за \~ \~ \~ \~громадянами \~ \~ \~ \~у погосподарські книги місцевих рад. Починаючи з 1979 року погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР). Записи у вище зазначених негосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Наявність відповідного запису у погосподарській книзі, у якій власником вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд є [PERSON] є належним документом, що підтверджує право власності на нього. [PERSON] Якович фактично набув право власності на нерухоме майно, а саме: на домоволодіння розташоване за адресою: Полтавська область, Хорольський район, вул. Шевченка, №19, відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, однак у звязку зі змінами в законодавстві за життя не зареєстрував своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діяв на час прийняття позивачем спадщини, у звязку з чим і виник спір. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, якої відсутні, саме тому питання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом вирішується в судовому порядку, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування за даних обставин не існує. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved