Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

11 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та присвоєння прізвища. В заяві зазначає, що шлюб з відповідачем зареєстрований 21 жовтня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції , актовий запис за № 3029. Від цього шлюбу дітей у них немає. Сім'я не склалася. Проживаючи спільно з чоловіком позивач зрозуміла, що вони не розуміють одне одного, у них різні погляди на життя не тільки по відношенню подружжя одне до одного, а і в дрібних побутових ситуаціях. Сварки, які переростають в скандали, бувають періодично, чоловік неодноразово заявляв, що якщо їй щось не подобається в їхньому житті, то вона може з ним розлучитися. Такі відносини в сім'ї привели до того, що позивач після чергової сварки в результаті нервового потрясіння втратила дитину у липні 2015 року. Вагітність на той час уже складала три місяці. Маючи намір зберегти сім'ю, продовжувала проживати з чоловіком, але знайти взаєморозуміння так і не змогли. Чоловік не турбується про неї, його не цікавить її життя і здоров'я, у позивача складається враження, що кожен з них живе тільки своїм життям. 7 березня цього року через дрібні непорозуміння виникла сварка, яка закінчилася тим, що позивач змушена була викликати працівників поліції. В даний час вона остаточно переконалася, що вони не можуть проживати разом а тому змушена ставити питання про розірвання шлюбу. Спільного майна, яке б підлягало розподілу немає. Позивач заявила чоловікові, що має намір подати заяву на розлучення, і він відповів, що іди подавай заяву, але поскільки подати спільну заяву в органи РАПСУ вони не можуть, тому за вирішенням даного питання змушена звертатися в суд. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 21 жовтня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3029. Залишити за нею дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, на примирення не погоджується, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.17). Тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 жовтня 2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції , актовий запис за № 3029 (а.с.6). Від даного шлюбу дітей немає. Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 1102 (одна тисяча дві) гривні 40 (сорок) копійок

Outcome: approved