Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

29.05.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 15.07.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в обмін на зобов'язання відповідача погашати кредит у строки та порядку, передбаченими Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у Заяві відповідач надав свою згоду на те, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та Банком Договір. При укладенні даного договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України, якою дано визначення поняттю договору приєднання. Згідно з п.п. 3.2., 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. Позивач свої зобов'язання за спірним Договором по наданню [PERSON] кредитних коштів виконав у повному обсязі. Однак, відповідач у порушення умов зазначеного Договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2014 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 24 474,17 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 4 658,34 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 174,20 грн. та штрафів відповідно до п. 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг: - штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. - штрафу (відсоткова складова)- 1141,63 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 244,74 грн. В судовому засіданні представник ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - Кошеленко Ю.Г. (а.с.40) позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Додатково зазначила, що останній платіж за кредитом відповідач здійснив 14.02.2008 року, після чого взагалі припинив виконувати свої кредитні зобов'язання. Вказувала на те, що на даний час спірний кредитний договір діє в силу його пролонгації. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, надавши до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.36). Підтвердив, що востаннє вніс оплату за кредитом 14.02.2008 року. Суд, дослідивши наявні у справі докази, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк „ПриватБанк", правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (а.с.19) та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 15.07.2006 року (далі, - Договір), який складається із Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг (далі, - Умови), Правил користування платіжною карткою, Тарифів (а.с. 8,9-14), згоду на укладення якого відповідач підтвердив своїм підписом у Заяві. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов Договору 15.07.2006 року позивач надав відповідачу платіжну картку та кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2 800,00 грн., в обмін на обов'язок відповідача погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за його використання за базовою ставкою 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році (30% на рік) (а.с.7). У заяві зазначено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, а строк дії карти - по липень 2008 року. 13.04.2007 року позивачем було збільшено кредитний ліміт до 3000,00 грн., 13.08.2007 року - до 5000,00 грн., а 25.12.2008 року - до 6800,00 грн., що відповідає положенням п.п. 3.2., 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг, якими передбачене право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту у будь-який момент (а.с. 41). Відповідно до п. 8.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено та це не оспорювалося відповідачем, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором б/н від 15.07.2006 року щодо надання відповідачу кредитних коштів. Однак відповідач [PERSON] усупереч умовам вищевказаного Договору свого обов'язку по поверненню кредиту, належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 24 474,17 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 4 658,34 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 18 174,20 грн. та штрафів відповідно до п. 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг: - штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. - штрафу (відсоткова складова)- 1141,63 грн. Сума заборгованості за Договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Разом з цим статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перевіряючи обґрунтованість заяви відповідача щодо застосування судом строку позовної давності, суд виходить із такого. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, однак такого договору між сторонами укладено не було. Відповідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При визначенні початку перебігу позовної давності судом враховані наступні обставини. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Згідно п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг строк дії спірного Договору становить 12 місяців з моменту його підписання. Якщо впродовж цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Поряд зі строком дії Договору сторони також визначили і строк дії карти, з яким співпадає і строк дії кредитного ліміту. Виходячи з положень Заяви, пункту 3.1.1. Правил користування платіжною карткою, в якому значиться, що карта дійсна до останньої календарного дня зазначеного місяця, строк дії картки за спірним Договором закінчився 31.07.2008 року. Верховний Суд України, рішення кого є обов'язковим для всіх судів України в силу 360-7 ЦПУ УКраїни, у правовій позиції, викладеній в постанові від 19.03.2014 №6-20цс14, вказав на те, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначальною обставиною при визначенні моменту початку перебігу позовної давності є граничний строк виконання зобов'язання (погашення кредиту), що відповідає строку дії карти, а не строку дії договору, визначений пунктом 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг. За таких обставин, перебіг строку позовної давності розпочався 01.08.2008 року, що співпадає з моментом виникнення у позивача права на позов, однак з позовом до суду останній звернувся лише 29.05.2014 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України, суду не надано. Статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, виходячи з того, що представником позивача подано позов до суду поза межами 3-річного строку позовної давності, та відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і сплачений ним судовий збір у розмірі 244,74 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України (а.с.1).

Outcome: dismissed