Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

23.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру № 73, загальною площею 37,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні (Маршала Жукова), буд. 15-А. В решті зазначити, що воно є підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на квартиру № 73, загальною площею 37,7 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні (Маршала Жукова), буд. 15-А в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги мотивував тим, що ним з відповідачем [PERSON] кооперативом «ЖБК Затишок» було укладено договір № 135 від 11.09.2003 року на співробітництво сторін по інвестуванню та будівництву жилого будинку за адресою: вул. Маршала Жукова, 15-А місто Одеса. Згідно даного договору відповідач зобовязався передати Позивачу у власність квартиру, розташовану на 13 поверсі будинку № 15-А по вул. Маршала Жукова у місті Одесі. Позивач стверджує, що він зобовязання за даним договором виконав в повному обсязі, а саме сплатив інвестиційні внески у розмірі 45\~021 гривень, однак відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не надав будь-які документи, підтверджуючі його права власності на вищевказаний обєкт нерухомості. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, його представник [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] кооперативу Житлово-будівельний кооператив Затишок у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2003 року між [PERSON] та Житлово-будівельним товариством «Затишок» було укладено Договір №135. Відповідно до п.1.1. Договору, предметом даного договору є спільна участь сторін договору у будівництві однокімнатної квартири Замовника (варіант №73), загальною площею 37,67 кв. м на 13 поверсі в будинку №15-А по вул. Маршала Жукова, за допомогою найнятого ЖБТ генпідрядника, за рахунок матеріальних коштів, які поетапно вносяться усіма Замовниками-членами ЖБТ «Затишок». Пунктом 2.1.2 Договору передбачено те, що у зв'язку з тим, що переукладення договору в дійсній редакції відбувається вже при збудованій «коробці» будинку, Замовник зобов'язується до 11 вересня 2003 року сплатити не менше 100% вартості закріпленої за ним квартири, що складає 45 021 грн. (сорок п'ять тисяч двадцять одна) грн. 00 коп. та еквівалентно 8 287 у.о. Відповідно до п. 2.2.8. Договору №135, орієнтованою датою закінчення будівництва будинку є вересень 2003 року. Згідно п. 2.2.9. Договору, після прийняття будинку комісією ООДАБК, при дотриманні Замовником п.2.1.10., ЖБТ в 10-ти денний термін зобов'язується передати за актом Замовнику квартиру, зазначену в ст. 1.1. з якісно виконаними роботами, га зобов'язаний не перешкоджати в оформленні права власності на неї. Відповідно до п. 3.1. Договору, орієнтованою сумою даного договору є вартість квартири Замовника, яка складає 45 021 грн. (сорок п'ять тисяч двадцять одна грн.), що на 22.01.2001р. еквівалентно 8 287 доларам США (курс - 5,4327). Пунктом 6.1. Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до підписання акту приймання-передачі квартири Замовнику, а також до повного завершення взаєморозрахунків (у т.ч. тих, що відмовились від будівництва квартири) та ЖБТ. На виконання п. 2.1. 2. Договору, [PERSON] було внесено до каси ЖБТ «Затишок» грошові кошти у сумі 48 188 (сорок вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 53 коп., що підтверджується відповідною квитанцією ЖБТ «Затишок». Крім того, згідно довідки №4 від 06.02.2017 р., виданої позивачу ЖБТ «Затишок» станом на 04.02.2017 р. [PERSON] сплачена повна вартість квартири №73 на 13-му поверсі за адресою: 65101, м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 15-А - згідно договору №135 від 11.09.2003р., що складає 45 021 грн., що еквівалентно 8 287 у.о. Отже, [PERSON] в повному обсязі були виконані зобов'язання за договором, проте до сьогоднішнього дня позивач не може оформити та зареєструвати своє право власності на зазначену квартиру, як того вимагає чинне законодавство, оскільки ЖБТ «Затишок» відмовляється підписати акт приймання-передачі зазначеної квартири. Голова ЖБТ посилається на те, що будинок досі не зданий в експлуатацію, у звязку з чим вони не можуть передати квартиру. Дійсно судом встановлено, що 27.05.1987 року колегією Державного комітету Української ССР по справам будівництва було вирішено для завершення оформлення забудови мікрорайонну в відповідності до: затвердженої проектно - планувальної документації на підставі листа Держбуда СССР від 29.05.1985 року №239 «Про застосування типових проектів житлових та суспільних споруд, виключених числа діючих», дозволити Одеському міськвиконкому застосування проекту 124-87-107/ 1.2 14 - поверхового 84-квартирного житлового будинку з стінами з цегли для м. Одеси: господарчим способом заводом «Промзв'язок» 16-поверховий житловий будинок загальною площею 4,2 тис. кв.м. з використанням для 14-поверхової житлової частини вказаного проекту та з розміщенням вбудовано-прибудованих приміщень торгівельного призначення за адресою: м. Одеса, просп. Ленінської «Іскри»в мікрорайоні А-Б житлового району «Таїрово» з введенням його в експлуатацію 1989 року. Рішенням № 459 від 05.09.1987 року Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів надано дозвіл заводу «Промзв'язок» на проектування 16 -ти поверхового житлового будинку №5 за вищезазначеною адресою та дозволено заявнику проектування 16-ти поверхового, 96 -ти квартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями загальною площею 1357 кв.м., у томі числі: аптека -246 кв.м., зберігальні каси -77 кв.м., відділення зв'язку -580 кв.м., приміщення ЖЕУ 454 кв.м. Згідно архітектурно-планувального завдання № 11/132 1987 року, управлінням архітектури та містобудування м. Одеси заводу «Промзвязок» дозволено розробку робочого проекту багатоповерхового житлового будинку. 27.06.1991 року завод «Промзвязок» отримав відповідний дозвіл № 170 на проведення проектно - будівельних робіт багатоповерхового житлового будинку за вищезазначеною адресою. Рішенням Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21.12.1990 року відведено Одеському випробувальному заводу «Промзязок» у тимчасове користування земельну ділянку площею 0.76 га для будівництва 16 - поверхового будинку. 12.11.1996 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю було видано дозвіл № 196 на виконання будівельних робіт 16 поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями ТОВ Одеському заводу «Промзвязок» за адресою : місто Одеса, пр-т Маршала Жукова, квартал А-Б Таїрова у відповідності до затвердженої документації Початок будівництва вищезазначеного будинку здійснювався за рахунок централізованого фінансування та закінчено за кошти пайщиків ЖБТ «Темп», який в подальшому реорганізовано в ЖБТ «Уют», у подальшому Житлове-будівельне товариство „Затишок" та зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради від 04.01.2001 року, реєстраційний номер 654 та затверджено нову редакцію статуту обслуговуючого кооперативу. 25.08.2003 року складено Акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту для пред'явлення Державній приймальній комісії. Відповідно до рішення робочої комісії 16-ти поверховий житловий будинок по проспекту Маршала Жукова, 15 вважається прийнятим від генерального підрядника та готовий для пред'явлення Державній приймальній комісії. Розпорядженням № 441 від 18.04.2006 року Київської районної адміністрації ОМР у зв'язку з закінченням будівельних робіт по будівництву вище зазначеного будинку було призначено Державну комісію. 18.04.2006 року було складено Акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, відповідно до змісту якого спірний будинок було прийнято в експлуатацію. Однак, акт не було підписано головою комісії. Вказана хронологія будівництва та вводу до експлуатації житлового будинку № 15- А по проспекту Маршала Жукова у місті Одесі встановлена та підтверджена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-312/11/1512 від 01.02.2012 року. Вищевказаною постановою, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 05 березня 2013 року, визнано протиправним та скасовано відмову Інспекції державно-будівельного контролю в Одеській області у видачі свідоцтва про відповідальність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 16 вересня 2009 року № 05/1-3864. А також зобовязано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області розглянути по суті звернення обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельне товариство «Затишок» щодо видачі свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та прийняти відповідне рішення. Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами. У відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності, а також іноземних інвестицій. Захист інвестицій забезпечується законодавством України, а також міжнародними договорами України. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо ) та права вимоги. Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Ч.1 ст. 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Проте відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, право власності фізичної чи юридичної особи на нерухоме майно, яке було створено та прийнято в експлуатацію, виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~статті 58 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2.\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.\~\~ Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~ Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Також слід зазначити, що записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. На підставі викладеного і

Outcome: approved