Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2014 р. У відповідності до п.13 зазначеного договору продавець - [PERSON] зобов»язалась знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані в житловому будинку. Після укладення договору купівлі-продажу у придбаному нею будинку залишився зареєстрованим чоловік продавця - [PERSON], який з будинку виселився, але з реєстраційного обліку не знявся з невідомих їй причин. За позовом [PERSON], посилаючись на ст..ст.16, 319, 391 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]; усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстрації. Представники сторін подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позов підтримує, просить задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 5009, на праві власності належить будинок [ADDRESS], про що надано копію договору. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.05.2014 р., номер запису про право власності 5684424, про що надано витяг з Державного реєстру правочинів. П.13 договору купівлі-продажу передбачає зобов»язання продавця [PERSON] не пізніше 18.05.2014 р. знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані в житловому будинку. Після укладення договору купівлі-продажу, в будинку залишився зареєстрованим чоловік продавця - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім»ї. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки, припинення права власності на квартиру попереднього власника за відсутності відповідного договору з новими власниками, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє його право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved