Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 11.08.2014 року померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] було складено заповіт на імя позивача на все належне їй на день смерті майно. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Тому позивач був змушений звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, направивши до суду заяву про слухання справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обємі. Відповідач - представник Білогорільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обємі та просить справу слухати без участі представника. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як убачається з письмових матеріалів справи 11.08.2014 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 13.08.2014 року, видане виконавчим комітетом Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №08), а.с.8 - мати позивача, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 04.06.2015 року, виданого відділом ЗАГС адміністрації Гурївського міського округу, актовий запис №10 (а.с.22). За життя [PERSON] було складено заповіт на імя позивача на все належне їй на день смерті майно. Заповіт був посвідчено секретарем Виконавого комітету Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 07.04.2010 року, за реєстровим № 13 (а.с.7). До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії ПЛ № 165866,виданого на підставі свідоцтва про право а спадщину за законом №1977 ВСЕ №207448 від 21.10.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010554500005 від 28.11.2005 року. [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері у відповідності до ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріуса. 21.10.2014 року за поданою заявою заведена спадкова справа за № 187/2014, спадкодавцем заповіт посвідчувався, інших спадкоємців немає, що вбачається з відповіді Другої Лохвицької ДНК № 677/01-16 від 16.11.2017 року. При зверненні до Державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що підтверджується поясненням нотаріуса № 1055/01-16 від 09.09.2016 року (а.с.6). Дійсно, на даний час втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку і тому нотаріально неможливо оформити спадкові права на дану земельну ділянку. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved