Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

25.10.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно з моменту звернення та довічно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є сином [PERSON] Вказує, що згідно довідки МСЕК від 21.01.2016 він є інвалідом першої групи «А» з дитинства. Зазначає, що у зв'язку з інвалідністю, він позбавлений можливості працевлаштування, а пенсія по інвалідністю є його єдиним доходом, яку він отримує щомісячно в розмірі 1452,00 грн. Посилається на те, що відповідач не займався його утриманням та вихованням, а з дитинства вихованням займалася його мати [PERSON] Оскільки позивач проживає разом з матір"ю, а отриманого доходу не вистачає на задоволення мінімальних потреб, позивач вважає, що з відповідача мають бути стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. в порядку ст.ст. 75, 88 СК України. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 25.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 14.01.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до довідки МСЕК від 21.01.2016, [PERSON] є інвалідом з дитинства та йому надана перша група інвалідності з 21.01.2016 (а.с.5). Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, [PERSON] перебуває на обліку та отримує соціальну пенсію в розмірі 1452,00 грн. щомісячно (а.с.7). Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що відповідач повинен утримувати його та сплачувати аліменти як дитині з інвалідністю, в порядку вимог ст. 88 СК України. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Таким чином, вказані вимоги закону, зокрема, на які посилається позивач в обгрунтування позову, регулюють правовіношення щодо порядку стягнення аліментів одним із подружжя з ким проживає дитина з інвалідністю. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що особою, яка має право вимоги про стягнення аліментів в порядку ст.88 СК України , є саме мати позивача, тобто [PERSON] , з якою, як вбачається зі змісту позову проживає позивач. У розумнні вимог чинного законодавства позивач не є особою, яка має право вимоги в порядку ст. 88 СК України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вказаних вище обставин, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed