Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що із 25.06.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. Батьком дитини є [PERSON]. У зв'язку з тим, що відповідач не піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин За рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син залишився проживати разом із позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, хоча зареєстрований за адресою місця проживання батьків позивачки, оскільки відповідач не дає дозволу на перереєстрацію дитини. Станом на час звернення до суду позивачка працює продавцем продовольчих товарів у приватного підприємця [PERSON] і отримує заробітну плату у розмірі 3200 гривень. Відповідач з часу розірвання шлюбу, а саме на протязі восьми останніх років участі в утриманні та вихованні сина не брав, ним не цікавився. Незважаючи на небажання відповідача займатися виховання і утриманням сина, позивачкою створені всі необхідні умови для його нормального розвитку, життя та навчання. Вона самостійно виховує, утримує та забезпечує дитину усім необхідним. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не визнає сина. У 2010 році він звертався до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із позовом про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини [PERSON] Рішенням суду від 04.10.2010 року в позові відмовлено за недоведеністю позовних вимог. (Справа №2-189/2010 р.). На час звернення із вказаним позовом у позивачки є нова сім»я, вітчим з любов»ю та повагою ставиться до малолітнього [PERSON] і має намір усиновити його. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги з обставин викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що батьком дитини справді являється відповідач. На підтвердження цього факту вона хотіла провести експертизу ДНК у м. Києві, однак на вказаний для проведення експертизи час відповідач не з'явився. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов заявлений позивачкою та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що відповідач не визнає дитину своєю від дня її народження. Він не забрав дружину з пологового будинку і з цього часу не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні та в матеріальному забезпеченні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала не заперечувала щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2009 року - розірвано. ( а.с. 16). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.12.2008 року (актовий запис №379) виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Самбора Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, [PERSON] народився [INFO] року у м. Самборі Львівської області. Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 6). Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2010 року відомо, що у позові [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини [PERSON] - відмовлено за недоведеністю позовних вимог. ( а.с. 14). Із наявних у справі копій довідок від 10.08.2017 року, виданих КП СМР «ЖЕК» м. Самбір, відомо, що [PERSON], 1983 року народження дійсно проживає у [ADDRESS], де і зареєстрована одна. [PERSON] 2008 року народження зареєстрований за адресою [ADDRESS], по місцю проживання своєї бабці [PERSON] (а.с. 8-9). Вказані довідки підтверджують викладене позивачкою у позовній заяві. Згідно заяви поданої відповідачем відомо, що він визнає позов та згідний на позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] Як вбачається із висновку наданого Самбірською районною державною адміністрацією від 07.06.2017 року, з врахуванням викладених обставин орган опіки та піклування Самбірської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя с. Лопушно, Самбірського району, Львівської області, відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. ( а.с. 12). Із викладеного позивачкою відомо, що у неї є нова сім»я, вітчим з любов»ю та повагою ставиться до малолітнього [PERSON]. Згідно поданої характеристики середньою школою № 7 м. Самбора Львівської області від 27.04.2017року відомо, що [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі із першого класу, де позитивно характеризується. За час навчання в школі його досягненнями та успіхами цікавились мати [PERSON] та вітчим [PERSON] Мати відвідувала кожні батьківські збори, приймала активну участь у всіх виховних міроприємствах школи. А батько [PERSON] ні разу не з'являвся до школи і не цікавився розвитком, досягненнями та успіхами дитини. На батьківських зборах він не був присутній ні разу. (а.с. 13). Із копії довідки виданої [PERSON] по місцю роботи відомо про розмір її доходів. ( а.с. 15). У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінюючи наведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений позивачкою підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею вимог.

Outcome: approved