Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які в даній квартирі не проживають, участі по утриманні квартири не беруть, Позивач змушений самостійно оплачувати комунальні послуги за житло. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі до суду повторно не з`явилися, явку уповноваженого представника до суду не забезпечили, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Письмового відношення Відповідачів до заявлених позовних вимог до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування Дутчак І.В. в частині позовних вимог стосовно неповнолітнього [PERSON] заперечила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1999 року, договору міни від 08.11.2004 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2012 року, договору поділу спадкового майна від 10.10.2012 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] ( а.с.6-12). Відповідно рішення Івано-Франківського міського суду про розірвання шлюбу від 02.02.2018 року сторони розірвали шлюб ( а.с.22-24). Відповідно до копії будинкової книги, в вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (син) ( а.с.13-18). Відповідачі хоч зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але фактично не проживають у вказаній квартирі протягом тривалого часу, з травня 2017 року. Згідно заяви №02-02/03458 від 06.03.2019 року виданою КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" сусіди [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за адресою в квартирі [ADDRESS] ( а.с. 21). Як зазначено представником Позивача, реєстрація Відповідачів у вказаній квартирі, яка являється власністю [PERSON] порушує його права як власника квартири. З матеріалів позовної заяви випливає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, не утримують її, не сплачують комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернувся до суду з даним цивільним позовом. Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що [PERSON] та [PERSON] з травня 2017 року не проживають у вказаній квартирі, оскільки проживають в с.Височанка Галицького району. Позивач змушений оплачувати комунальні послуги за Відповідачів. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] належить Позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З позовної заяви вбачається, що Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , не проживають в квартирі [ADDRESS] понад один рік. Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні. Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем 1, а після остаточного виїзду з даної квартири та встановлення факту не проживання близько 1 року по місцю реєстрації, Відповідач 1 втратила таке право на користування житлом. При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням. В частині позовних вимог до малолітнього [PERSON] , [INFO] слід вказати наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2015 року, [PERSON] , [INFO] , тобто є малолітнім. Згідно зі ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Ст. 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Згідно з ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як встановлено судом та підтверджено поясненнями учасників процесу, станом на даний час у власності матері [PERSON] , з якою згідно рішення суду проживаж малолітній [PERSON] , відсутнє будь-яке житло, в якому вона могла б зареєструвати місце проживання дитини. У зв"язку з цим, задоволення позовних вимог до [PERSON] , означало б порушення його прав як малолітньої дитини, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відтак, позовні вимоги в частині [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України, ст.. 150 ЖК України ,

Outcome: partial