Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору б/н від 09.12.2011 року в розмірі 10091,72 гривень, що утворилась станом на 31.10.2020 року та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач в позовній заяві вказував на те, що відповідач, з метою отримання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 09.12.2011 року підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір. На підставі вказаного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додано до позову. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідачу були видані кредитні картки. Кредитний ліміт відповідачу був збільшений до 500,00 грн. Таким чином відповідачу був виданий кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2020 року має заборгованість в розмірі 10091,72 грн, з яких: 483,10 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9458,62 грн заборгованість за простроченими відсотками; 150,00 грн нарахована пеня. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 2270 грн. Ухвалою від 17.02.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відзиву на позов відповідачем не надано. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. 09.12.2011 року [PERSON] виявила намір на отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», на що вказує заява [PERSON] , долучена до матеріалів справи (а.с. 19). Відповідно до змісту анкети-заяви (а.с.19), яка підписана [PERSON] вбачається, що остання погодилась з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно копії Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.53-54), вказаний банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк». Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що зазначена анкета-заява разом з Умовами та Тарифами банку є підтвердженням оформлення кредитного договору та отримання кредитних коштів. До позову позивачем надана копія витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.20). Позивач вказував, що відповідачу був відкритий кредитний рахунок, на підтвердження чого надав Виписку по рахунку (а.с.14-16), встановлений кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.17) та видана кредитна картка, що підтверджується довідкою (а.с.18). Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.17) свідчить про те, що 09.12.2011 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] , на який був встановлений кредитний ліміт розміром 300,00 грн, який був 09.12.2011 року збільшений до 500,00 грн та 08.11.2019 року зменшений до 0,00 грн. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою (а.с.14-16), яка підтверджує факт здійснення фінансових операцій за допомогою банківської картки № [NUMBER] , яка видавалась на ім`я [PERSON] . З виписки за договором № б/н вбачається, що відповідач [PERSON] користувалася грошовими коштами, які знаходились на карті № [NUMBER] (отримувала готівку у відділенні банку та здійснювала поповнення картки у відділенні банку) (а.с.14-16). Відповідно розрахунку заборгованості (а.с.7-13)\~ за договором № б/н від 09.12.2011 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 31.10.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 10091,72 грн, з яких: 483,10 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9458,62 грн заборгованість за простроченими відсотками; 150,00 грн нарахована пеня. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Вирішуючи питання чи підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, суд виходить з такого. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 536\~ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.\~615\~ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно\~ст. 1054 ч.1\~ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ч.2\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055\~ЦПК України). За змістом\~статті 207 ЦПК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На підтвердження вимог існування договірних кредитних відносин між сторонами у справі позивачем надані анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09.12.2011 року (а.с.19), копії витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.20), витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.21-44) та копію виписки за договором б/н станом на 25.11.2020 р. ( а.с.14-16). \~ \~ \~ \~Підписуючи вказану анкету-заяву особа виявила намір оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка "Універсальна". У анкеті-заяві від 09.12.2011 року, підписаній сторонами, відсутні умови кредитного договору, а саме щодо розміру кредиту, розміру процентів за користування кредитними коштами, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Суд зазначає, що хоча анкета-заява і містить запис про те, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді, проте зазначене, на думку суду, не свідчить про автоматичне виникнення кредитних зобов`язань між сторонами на тих умовах, про які стверджує банк у позові. Враховуючи наведене, те, що будь-яких істотних умов кредитного договору зазначена заява взагалі не містить, вона не є договором у розумінні вимог\~ст.638 ЦК України. Крім того, позивач обґрунтовуючи у цій справі право вимоги заборгованості посилався на витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанку» та Тарифи, як невід`ємні частини\~ договору, але матеріали справи не містять підпису відповідача на долучених до позову документах (а.с.21-44) та Тарифах(а.с.20). В матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» розуміла [PERSON] , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Слід зазначити, що в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана [PERSON] зазначено, що остання ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але зі змісту анкети неможливо достовірно встановити, що відповідач була ознайомлена саме з Умовами та Правилами, які надані позивачем до позовної заяви. При цьому суд також звертає увагу на те, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт, що не дає чіткого уявлення про те, з якими ж саме Тарифами (по якій саме карті) була ознайомлена відповідачка. Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, пені тощо, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та нарахованої пені. В той же час, оцінюючи надані позивачем докази, в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт видачі відповідачу кредитної картки та грошових коштів, якими користувався відповідач, що підтверджується: анкетою-заявою від 09.12.2011 року, яка підписана [PERSON] , яка свідчить про намір останньої отримувати банковські послуги, довідками відповідача\~(а.с.17-18)\~про відкриття\~09.12.2011\~року на\~ім"я\~ [PERSON] картрахунку\~ №\~ [NUMBER] \~та видачу\~останній кредитної\~картки № [NUMBER] з терміном дії до 10/15 банківською випискою за договором б/н, який укладався з [PERSON] (а.с.14-16), якою підтверджується, що за допомогою кредитної картки № [NUMBER] здійснювались операції з грошовими коштами (отримувалась готівка у відділенні банку та поповнювалась картка у відділенні банку), що свідчить про те, що [PERSON] користувалася коштами та повертала кошти на картку. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, строк їх повернення сторонами не встановлений (надані позивачем докази не містять інформації, якою б підтверджувалися умови та строк повернення наданих банком грошових коштів), а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання повернути йому фактично отримані грошові кошти. \~ \~ \~ \~Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Враховуючи досліджені судом докази суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно мала намір отримати у вказаному банку кредитні кошти, отримала їх і користувалася коштами банку протягом 2011-2019 років здійснюючи повернення зазначених коштів, але повністю надані банком кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим станом на 31.10.2020 року існує заборгованість перед банком. З наданої банківської виписки(а.с.14-16) вбачається, що відповідач отримала від банку кошти на суму 650,00 грн, а здійснила погашення на суму 360,00 грн. Таким чином, сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 290,00 грн ( 650,00 грн - 360,00 грн= 290,00 грн), тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволеню, а саме в частині стягенння заборгованості по тілу кредиту. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України, за змістом якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 65,23 грн (290,00 грн х 2270,00 грн : 10091,72 грн).

Outcome: partial