Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] (надалі Заявник) звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , після смерті його батька, [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] та після смерті його матері, [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .. Вимоги мотивують тим, що у 2018 році помер його батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, за адресою: [ADDRESS] , яка була ним фактично прийнята після смерті його батька, дідуся Позивача - [PERSON] , який помер [INFO] та бабусі Позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] та на час своєї смерті фактично прийняла спадщину після свого померлого чоловіка. Після смерті своїх батьків [PERSON] поховав їх, дбав про спадкове майно, утримував його в належному стані. Заявнику не відомо з яких причин його батько не звернувся до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про спадщину, однак він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. В установлений законом строк Заявник звернувся до приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу, Виноградової Н.М., за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті його батька, але відсутність документальних підтверджень щодо постійного проживання [PERSON] , зі спадкодавцями на час відкриття спадщини є перешкодою для нотаріальної установи видати Позивачу відповідне свідоцтво. Встановлення факту постійного проживання померлого батька Заявника - [PERSON] , зі спадкодавцями на час відкриття спадщини після смерті дідуся Заявника - [PERSON] та бабусі [PERSON] . Заявнику необхідно для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник не з`явився, до початку розгляду справи представник заявника [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги, викладені в заяві підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Осокорівська сільська рада Нововоронцовського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надали заяву за підписом сільського голови про визнання вимог гр. [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просили суд розглянути справу без їх участі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1\~статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені, окрім визначених у частині першій статті 315 ЦПК України, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Такі факт повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; і такі факти не пов`язуються з подальшим вирішенням спору про право в судовому порядку, Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер батько Заявника - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2018 року Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №28 (а.с.8) та копією свідоцтва про народження Позивача серії [NUMBER] , виданого Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №16 (а.с.7). Після смерті батька заявника\~ [PERSON] відкрилася спадщина, за адресою: [ADDRESS] , яка, за твердженням заявника була фактично прийнята його батьком [PERSON] після смерті батька - дідуся заявника, [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.12) та бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13) та на час своєї смерті фактично прийняла спадщину після свого померлого чоловіка. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що заявник є спадкоємцем першої черги після смерті батька - [PERSON] (за статтею 1261 ЦК України). Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Встановлено, що заявник своєчасно звернувся до Приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Виноградової Наталії Миколаївни із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , у зв"язку з чим 08 червня 2018 року розпочато спадкову справу №140/2018. З спадкової справи №140/2018, розпочатої 08 червня 2018 року, вбачається що свідоцтво про право на спадщину не видано. Причиною невидачі свідоцтва про право на спадщину слугує непідтвердження фактичного прийняття спадщини померлим, який проживав разом зі спадкоємцями. Аналізуючи подані заявником докази, а також витребувані судом довідки, суд приходить до висновку про доцільність встановлення факту в порядку окремого провадження, оскільки з спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] за зверненням [PERSON] (заявника у справі) встановлено відсутність інших спадкоємців, не вбачається спору про право, і про такий спір не заявляють заінтересовані особи. Крім того, заявник в інший спосіб не має можливості підтвердити факт, який має юридичне значення, і від якого залежить виникнення, зміна його особистих та майнових прав. За матеріалами спадкової справи №140/2018 розпочатої 08 червня 2018 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] встановлено, що [PERSON] був прописаний і постійно проживав до дня смерті в селі Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області, про що свідчить довідка від 06.06.2018 року за № 680, видана виконкомом Осокорівської сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області (а.с.36) Родинні відносини померлих - [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] виданого 29 січня 1964 року, серії [NUMBER] , виданого Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис №4, відповідно до якого у графі батько записаний [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9). Тобто, [PERSON] (померлий у 2018 році) був спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. З довідки від 15 жовтня 2020 року за № 1120, виданої Осокорівської сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , фактично приживав з січня 2014 року і на день смерті без реєстрації по [ADDRESS] . Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. На підставі ухвали про допит свідків за клопотанням заявника, суду представлені заяви свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які кожен окремо підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . Батьки померли один за одним протягом тижня, похованням батьків займався [PERSON] (батько заявника). Вказані покази свідків представлені суду у вигляді письмових заяв, за ухвалою суду про допит свідків, які підписані у присутності секретаря виконавчого комітету Осокорівської сільської ради Нововоронцовького району Херсонської області, та містять гербову печатку Осокорівської сільської ради Нововоронцовького району Херсонської області, тому суд з урахуванням приписів ч.6 ст.81 ЦПК визнає надані докази у вигляді письмових заяв свідків належними та допустимими. Свідки попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того встановлено, що заявник - [PERSON] (син померлого [PERSON] ) звертався до Приватного нотаріуса Нововоронцовського районного нотаріального округу Виноградової Наталії Миколаївни з заявою про оформлення спадщини після померлих бабусі та дідуся ( [PERSON] та [PERSON] ) та видачі свідоцтва про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Приватним нотаріусом Нововоронцовського районного нотаріального округу Виноградовою Наталією Миколаївною листом від 14.11.2018 року за № 1138/02-17 повідомлено Заявника, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках його дружина ( [PERSON] ) та син (батько заявника - [PERSON] ), що підтверджується довідкою, наданої Осокорівською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області. Згідно цього ж листа, Нотаріус повідомила, що спадщину після смерті бабусі [PERSON] , відповідно до довідки Осокорівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області прийняв син - [PERSON] , який проживав разом з нею на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України не заявив про відмову від неї. [PERSON] не звернувся до нотаріуса з питання прийняття спадщини відповідно до заповіту, який був складений на його ім`я від імені спадкодавця. Отже, зна заявника не поширюються положення статті 1266 ЦК України - спадкування за правом представлення (як онука після смерті бабусі та дідуся), оскільки фактично спадщину прийняв його батькао ( [PERSON] ) - як спадкоємець, що проживав з спадкодавцями на момент відкриття спадщини. З наведеного випливає, що факт спільного проживання [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті його батьків - [PERSON] та [PERSON] , тобто фактичного прийняття спадщини за правилами частини 3 статті 1268 ЦК України, доводиться належними доказами, які наявні в розпорядженні нотаріуса. Крім того, підтвердженням факту постійного проживання на час смерті, ведення спільного господарства [PERSON] з його батьком, [PERSON] , та його матір`ю, [PERSON] ., вступ в управління спадковим майном, за адресою: [ADDRESS] , є акт про підтвердження факту проживання без реєстрації від 12.02.2020, складений односельцями померлих та засвідчений головою Осокорівської сільської ради. Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син, заявник по справі - [PERSON] . Заповіту [PERSON] не залишив. З наданої спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7\~від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. В даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини необхідно для реалізації прав заявника щодо спадкування майна після померлого [PERSON] , який у свою чергу за життя фактично прийняв спадщину після смерті своїх батьків в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України Також суд звертає увагу, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання батька заявника [PERSON] за однією адресою зі спадкодавцями своїми батьками [PERSON] та [PERSON] або реєстрація місця проживання батька заявника [PERSON] за іншою адресою не є абсолютним підтвердженням або спростуванням обставин про те, що спадкоємець проживав або не проживав із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Вирішуючи дане питання слід виходити з наявності або відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , після смерті його батька, [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] та після смерті його матері, [PERSON] , на час відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18 червня 2015 року (остаточне 18 вересня 2015 року), в пункті 78 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Outcome: approved