Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

07 грудня 2018 року до суду звернувся представник КП «Харківводоканал» - Бережна Тетяна Анатоліївна з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у розмірі 15673 грн. 70 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат які здійснюють за абонентським особовим рахунком [NUMBER]. Відповідачі не сплачували в повному обсязі за послуги водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості. Добровільно борг, що утворився за відповідачами, не був сплачений, тому представник позивача звернувся до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] було подано спільну заяву із запереченням проти позовних вимог в частині поза межами строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав. Правовідносини щодо прав та обов»язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведенняі споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обовязків регулюються ст.ст.19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, з наступними змінами та доповненнями, нормами Житлового кодексу України, а також умовами укладеного договору. Згідно ч.3 ст. 11, ч.2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними. Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630, передбачено що споживач зобов'язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги. При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за № 1886, від 20.09.2006 №721). З 01.01.2017 підприємством застосовуються норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. В порушення обов'язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил № 630 відповідачі неналежним чином виконували зобов'язання з оплати наданих послуг Згідно зі ст.1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач питної води юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб. Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду та відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року№ 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відповідно до п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Кабінету Міністрів, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуги надаються відповідно до умов договору. Проте це не означає, що під час відсутності такого договору, відповідачі мають право користуватися послугами, що надаються позивачем і не оплачувати їх. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок є багатоквартирним, мешканців квартир якого, в тому числі і відповідачі, КП «Харківводоканал» забезпечує водопостачанням та водовідведенням. Відповідачі є споживачами централізованого водопостачання та водовідведення, особистий рахунок [NUMBER]. Права і обов'язки виробників, виконавців, споживачів у сфері житлово-комунальних послуг встановлені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004р. Згідно п.п.5.10 ч.3 ст.20 Закону України №1875-ІV від 24.06.2004 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, плата за ці послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим періодом відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Тарифи по оплаті за послуги водопостачання встановлюються рішенням Харківської міської ради. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно розрахунку КП «Харківводоканал», через неповну сплату отриманих послуг за відповідачами мається заборгованість за надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення у розмірі 14 136 грн. 94 коп. , що складається з заборгованості за надання послуг централізованого водопостачання за період з 01.02.2008 по 30.09.2018 у розмірі 9006,82 грн.; заборгованості за надання послуг централізованого водовідведення за період з 01.05.2011 по 30.09.2018 у розмірі 5130,12 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1206,84 грн., 3% річних у розмірі 329,92 грн. Зазначена заборгованість утворилась внаслідок не повної оплати відповідачами послуг, що підтверджується наданим розрахунком суми заборгованості, факт наявності заборгованості в такому розмірі не спростований відповідачами. Відповідачі подали заяву про застосування при вирішені спору вимог закону щодо спливу позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання субєктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила(ч.1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення субєктивного матеріального цивільного права, тобто після виникнення права на захист. Положеннями ст. 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові(частина 4 статті 267 ЦК). Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як встановлено судом, договір про збільшення позовної давності між сторонами у письмовій формі не укладався, докази щодо укладання такого договору саме у письмовій формі позивачем суду не надано. Судом встановлено, що згідно з п. 18 вище Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.Оплата послуг здійснюється непізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом(місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обов»язок оплати послуг щомісячно і встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов»язань. Строк внесення щомісячних платежів визначений Правилами не пізніше 20 числа наступного місяця. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі платежі за отримані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у період з 01.02.2008 року по 30.09.2018 року, а також у період з 01.05.2011 року по 30.09.2018 року в повному розмірі не вносили, а отже не виконували свої зобовязання з оплати комунальних послуг. Таким чином, суд приходить до переконання, що вже починаючи з вказаних періодів позивач мав можливість довідатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 2ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт перший статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Ураховуючи, що відповідачами подано заяву про застосування позовної давності стосовно заборгованості, суд приходить до переконання про можливість застосування при вирішені спору вимоги закону щодо строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що позивач до суду із позовом звернувся 07.12.2018 року, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період до грудня 2015 року, а тому, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за надані послуги за період з лютого 2008 року по листопад 2015 року включно стягненню не підлягає. Таким чином, аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме, стягненню з відповідачів підлягає заборгованість у розмірі 7 999,48 грн., яка утворилась за період з грудня 2015 року по вересень 2018 року включно, та яка складається з заборгованості за надання послуг централізованого водопостачання за період з 01.12.2015 по 30.09.2018 у розмірі 3468,14 грн.; заборгованості за надання послуг централізованого водовідведення за період з 01.12.2015 по 30.09.2018 у розмірі 2988,58 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1206,84 грн., 3% річних у розмірі 329,92 грн. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати у розмірі 898,62 грн.

Outcome: partial