Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

23.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду вказаним позовом, на обґрунтування позовних вимог вказавши, що 20.11.2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Після одруження вони зареєструвалися та стали проживати [INFO]/а/15 в м. Буринь. 07 березня 2014 року у них народилася дитина - [PERSON]. Після народження дитини він з відповідачкою визначили місце проживання дитини по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь, тобто за їх місцем проживання та реєстрації, а тому, в силу ч. 4 ст. 29 ЦК України та Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», донька від самого народження і стала проживати за вказаною адресою. У березні 2017 року, після непорозумінь у родині, [PERSON]В перейшла проживати в будинок своїх батьків та, без його згоди як батька, змінила місце проживання доньки, забравши її проживати за адресою: вул. друга Молодіжна, 4, м. Буринь. Така зміна відобразилася на психоемоційному стані дитини, звичайному способу життя. На його неодноразові прохання повернути дитину за постійним місцем проживання [PERSON]В не реагує. При таких обставинах, на підставі.4 ст. 29 ЦК України,ч.2 ст.155, ч.1 ст. 160, ч1 ст.162 СК України, ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вважає, що для захисту прав та інтересів дитини, для забезпечення її нормального життя, доньку необхідно повернути за постійним місцем її проживання, тобто по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь Сумської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та вказав, що дійсно у той вечір, коли [PERSON]В переїхала жити до батьків, між ним та відповідачкою виник скандал. Також вказав, що під час шлюбних відносин між ним та [PERSON] виникали конфлікти, через яки вони три місяці не мешкали разом. Зазначив, що його батьки згодні доглядати за дитиною, коли він зайнятий на роботі. Він пропонував відповідачці допомогу у утриманні дитини, але остання відмовлялася. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та доповнив, що повернення дитини за місцем реєстрації не створює жодної загрози для життя та здоровя дитини. Таке повернення не унеможливлює повернення до квартири і матері дитини. Вказав, що ухвалою Буринського районного суду від 06.12.2017 року була залишена без розгляду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення міста мешкання дитини. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила суд відмовити у їх задоволенні та вказала, що вона дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON] та від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON]. Під час шлюбу [PERSON] зловживав алкоголем, вчиняв сварки, допомоги у вихованні дитини не надавав. На конфлікти дитина реагувала негативно. 08.03.2017 року [PERSON] повернувся до дому у 24 годині у стані сильного алкогольного спяніння, безпідставно вчинив сварку, під час якої побив її, кричав образи та погрози вбивством. Не маючи можливості залишатися у квартирі, перелякавшись за своє життя та стан дитини, вона схопила доньку та вибігла на вулицю, звідки її через деякий час забрали до себе її батьки. Вказала, що на теперішній час вона з донькою мешкають у будинку її батьків. Вказаний будинок має 240 кв.м. площі, у дитини є окрема спальня кімната та окрема ігрова кімната. Дитина відвідує дитячий садок, вдома постійно під наглядом, у тому числі бабці та діда, забезпечена усім необхідним, при цьому [PERSON] допомоги на дитину надавав епізодично та в не значному обсязі. Також зазначила, що [PERSON] вимагав від неї повернутися, загрожував можливістю відібрання дитини, шантажував, відмовлявся віддати її особисті речі та речі дитини, які вона вимушена була запирати за участю полиці. За таких обставин вона не уявляє собі жодної можливості повернення її та дитини до попереднього міста мешкання. Не заперечувала, що у [PERSON] з дитиною склалися гарні відношення. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Звернула увагу суду, що судовими рішеннями шлюбні відносини між сторонами припинені, з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини; [PERSON]О був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства у сімї у відношення [PERSON] На даний час дитина мешкає у належних умовах, забезпечена усім необхідним, між нею та матірю склався нерозривний звязок. Повернення житини за попереднім містом мешкання суперечить інтересам останньої. Вважала, що даний позов поданий з метою помсти відповідачці. Представники третьої особи [PERSON],[PERSON], у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили суд відмовити у їх задоволенні та вказали, що органом опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області були обстежені житлові умови позивача та відповідачки, яки виявилися задовільними у обох сторін, проте, умови, у яких зараз проживає дитина, є більш комфортними та у більшій мірі відповідають інтересам дитини. Вказали, що за висновком органу опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області № 30 від 11.10.2017 року, вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] з матірю [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона у минулому перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина, [INFO]. [PERSON] сином не цікавиться, участі у його житті не приймає, лише сплачує аліменти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знає сторони, оскільки є хрещеним батьком [PERSON] 08.03.2107 року, у нічний час, він проводжав [PERSON] до квартири останнього, оскільки той був у стані сильного алкогольного спяніння та намагався вчинити сварку у ресторані. [PERSON] запросив його до квартири та він погодився. В квартирі була [PERSON] та дитина, яка спала. Коли він виходив з квартири, [PERSON] раптово, безпідставно, перебуваючи у неадекватному стані, вчинив сварку, під час якої завдав йому та [PERSON] декілька ударів, почав кричав образи та загрози на адресу [PERSON], намагатися вдарити її. [PERSON] схопила дитину у одіяло та вибігла з квартири, а він «придавив» [PERSON], поки не приїхали батьки останнього та не заспокоїли його. Вважає, що через неадекватний стан [PERSON] [PERSON] та дитина не могли залишатися у тій ситуації в квартирі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає сторони тривалий час, був їх сусідом та неодноразово бачив [PERSON] разом з донькою Крою, які гарно спілкувалися, дитина була веселою та життєрадісною. Вказав, що [PERSON] є гарним батьком. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що після переїзду [PERSON] з донькою до батьків, дитина проживає у гарних умовах, за нею гарно доглядають, [PERSON] є гарною матірю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала аналогічні показання та також вказала, що бачила, як [PERSON] гарно спілкується з дитиною Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. 20 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області був зареєстрований шлюб між [PERSON]О та [PERSON] Від даного шлюбу 07 березня 2014 року народилася дитина - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження Серія 1-БП №166409 (а.с. 7) Згідно довідки виконкому Буринської міської ради № 3936 від 22.06.2017 року [PERSON] є зареєстрований за адресою: [INFO]/а/15 в м. Буринь Сумської області. Склад сім"ї: дружина [PERSON], донька [PERSON] (а.с. 44) Згідно довідки Буринського районного сектору управлянні ДМСУ в Сумській області № 3 від 18.03.2017 року, [PERSON] є зареєстрованою за адресою [INFO]/а/15 в м. Буринь Сумської області (а.с. 11) Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 27.06.2017 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON]О та [PERSON] (а.с. 37) В судовому засіданні встановлено, що з 09.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] не мешкають разом, оскільки через конфліктну ситуацію, що сталася в ніч з 08.03.2017 по 09.03.2017 року, [PERSON]В разом з дитиною [PERSON] вимушена була переїхати жити до будинку своїх батьків. Вказані обставини у повній мірі підтверджуються показаннями сторін, наданих у судовому засіданні, а також показаннями свідка [PERSON], постановою Буринського районного суду Сумської області від 25.05.2017 року № 574/341/17, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 172-2 ч.1 за вчинення в ніч з 08.03.2017 року на 09.03.2017 року насильства у сімї у відношення [PERSON] (а.с. 86) На теперішній час [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] у будинку батьків останньої, за адресою: м. Буринь, вул. друга Молодіжна,б.4. Дитина забезпечена усім необхідним, їй створені належні житлово-побутові умови, дитина виховується у атмосфері доброзичливості, безпеки, підтримки та любові. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], а також наступними письмовими доказаними: - довідкою про обстеження психоемоційного стану [PERSON] № 740 від 10.10.2017 року, згідно якої вбачається, що дівчинка більш прихильна до мами, бо саме вона сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини, створює атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові (а.с. 102) - висновком органу опіки та піклування Буринської районної адміністрації Сумської області № 30 від 11.10.2017 року, яким вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON] з матірю [PERSON] (а.с 127-129) Вказаний висновок було зроблено для розгляду іншої справи між тими ж сторонами про визначення міста мешкання дитини [PERSON]. Проте, враховуючи обставини справи, похідність один з іншого предметів спору та прав і інтересів сторін, з метою всебічного та повного розгляду справи, суд вважає допустимим прийняти вказаний доказ, як належний; - довідкою Буринського ДНЗ №1 «Ромашка» № 24 від 16.11.2017 року, з якої вбачається, що [PERSON] відвідує даний дошкільний заклад з 1 вересня 2017 року, дитина охайна, оглянута, не конфліктна, привязана до матері. (а.с. 91) Вказані докази спростовують посилання позивача на негативні зміни в психоемоційному стані дитини, що, на його думку, відбулися через зміну місця мешкання. Також доводи позивача про те, що [PERSON] не працює та не має доходу, спростовуються довідкою ДП «Агроцентр ЄвроХім - Україна» від 11.09.2017 року та довідкою ТОВ «Діатекс Медіа» № 55/11/05 від 27.11.2017 року (а.с. 35, 115) Згідно ст.155 ч.ч.1,2 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до положень ст.\~157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. На підставі ст.141 СК України\~мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.160 ч.1 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами\~\~ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким\~\~із них буде проживати\~\~малолітня дитина, спір між ними\~\~може вирішуватися судом. Ухвалою Буринського районного суду від 06.12.2017 року була залишена без розгляду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення міста мешкання дитини. (а.с.130 ) Отже, суд набуває висновку, що на даний час батьки дитини - [PERSON] не дійшли згоди щодо того, з ким\~\~із них буде проживати\~\~малолітня дитина, а судового рішення з цього приводу не існує. З огляду на зазначене, суд вважає хибними доводи представника позивача про те, що місце мешкання дитини на теперішній час визначено, начебто через те, що [PERSON] та [PERSON] після народження дитини визначили місце проживання дитини по вул. Зарічна, 94/а/15 в м. Буринь, тобто за їх місцем проживання та реєстрації. Посилання представника позивача на вимоги Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд також не приймає до уваги, оскільки вважає, що норми вказаного Закону не регулюють спірні правовідносини щодо прав малолітньої дитини, які врегульовані спеціальним законом - Сімейним Кодексом України. Згідно ч. 1 та 2\~ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої\~\~дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.\~\~ Ст.162 СК України\~передбачає правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини. Частина 1 цієї статті встановлює, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадання, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Аналізом вищенаведених правових норм, суд набуває висновку, що для застосування правових наслідків, передбачених\~ст.162 СК України, необхідно встановити: по-перше, протиправну поведінку одного з батьків, по-друге, місце проживання малолітньої дитини повинно бути визначено на підставі закону (рішення органу опіки та піклування) або за рішенням суду, а також необхідно встановити наявність для цього визначених у законі чи рішенні суду підстав, які б створювали переваги одного із батьків над іншим щодо місця проживання дитини. При цьому, позивач не надав суду доказів про наявність таких підстав, оскільки за законом сторони мають рівні права і обов'язки щодо дитини, зокрема і до визначення місця її проживання\~\~(ст.\~141, ч. 1 ст.\~160, ч. 1 ст.\~161 СК України), а рішення про вирішення такого спору судами не приймались. Враховуючи обставини, під час яких [PERSON] разом з донькою вимушена була змінити їх місце проживання, а саме, протиправну поведінку [PERSON] під час сварки в ніч з 08.03.2017 року по 09.03.2017 року, факт припинення шлюбних відносин між сторонами, а також те, що на момент розгляду справи місце проживання малолітньої дитини [PERSON] не визначено на підставі закону (рішення органу опіки та піклування) або за рішенням суду, суд вважає, що посилання позивача та його представника на вимоги ст.162 СК України, як на підстави позовних вимог, є необґрунтованими. Частина 1 Конвенції з прав дитини визначає,що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Декларація прав дитини в принципі 6 зазначає, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння, вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. Як було встановлено судом, стосунки між позивачем і відповідачем мають характер стійкого розладу, шлюб між ними розірвано, тому їх спільне проживання на одній житловій площі в даний час не представляється можливим, а отже, позовні вимоги суперечать вимогам ст. 141 СК України, оскільки порушують прав [PERSON], як матері, що, в свою чергу, порушує права та інтереси самої малолітньої дитини. Слід врахувати, що способи участі [PERSON], як гарного батька, що підтверджується показання свідка [PERSON], у вихованні дитини, визначені рішенням органу опіки та піклування у формі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації № 238- ОД від 25.04.2017 року (а.с.8 ) На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони безпідставні, не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed