Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Добропільське АТП» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 04.10.2013 р. приблизно 09:20 год., [PERSON], керуючи рейсовим автобусом БАЗ д/н [NUMBER], з пасажирами, сполученням м.Білозерське - м.Красноармійськ, що належить на підставі оренди ТОВ «Добропільське АТП», рухаючись по дорозі по вул. Маяковського та під'їзжаючи до перехрестя рівнозначних доріг вул. Маяковського та вул. Московської в м.Білозерське Донецької області, в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху, не поступився дорогою автобусу ЛАЗ-695Н [NUMBER], під керуванням гр..[PERSON], продовжив свій рух, виїхавши на перехрестя, скоїв зіткнення із вказаним автобусом, в наслідок чого, автобус під керуванням [PERSON] перекинувся, а вона, будучи пасажиром даного автобуса отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді синця підборіддя, синця тильної поверхні правої кісті, струсу головного мозку, забою лівого колінного суглобу, переламу 4-го ребра справа, переламу 4-6 ребер зліва. За даним фактом СВ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження за ст.. 286 ч.1 КК України, а вона визнана потерпілою по справі. Згідно вироку Добропільського міськрайонного суду від 28.07.2014 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 286 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік. Разом з вироком частково був задоволений її позов до ТОВ «Добропільське АТП» про стягнення матеріальної шкоди, тоді як у позовних вимогах до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди було відмовлено. Приймаючи до уваги, що під час скоєння кримінального правопорушення [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем та був на робочому місці, керуючи автобусом, вважає, що належним відповідачем за вимогами про відшкодування моральної шкоди є саме ТОВ «Добропільське АТП». Позивачка вказала, що у зв'язку з скоєнням кримінального правопорушення, пов'язаного з спричиненням їй тілесних ушкоджень середнього ступеню, до теперішнього часу відчуває моральні страждання та душевну біль. Вона була змушена тривалий час лікуватися, відчула відвертий жах під час перекидання автобусу. Ушкодження здоров'я призвело до порушення її особистих немайнових прав, таких як, право на життя та безпечне пресування на громадському транспорті. Вона не може виконувати певні роботи у побуті, втомлюється після навіть ходьби, рухів. Їй приходиться фізично і морально пристосовуватися до життя з урахуванням її фізичних обмежень. Відчув певний стрес внаслідок ДТП та протиправних дій [PERSON], вважає, що моральні страждання повинні бути відповідно компенсовані. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки 20000 грн. Представник відповідача, діючий на підставі довіреності, позовні вимоги не визнав та пояснив, що не має достовірного підтвердження тому, що позивачка перебувала в якості пасажира в автобусі «БАЗ А079.14», д/н [NUMBER] та отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Також позивачкою не надані докази спричинення їй моральної шкоди. Надав письмові заперечення та просив у позові відмовити. Представник ПАТ «Страхова група ТАС» в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Заперечень від сторін проти цього не надійшло. Вислухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження відносно [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 04.10.2013 р. приблизно 09:20 год., [PERSON], перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, будучи на робочому місці та керуючи рейсовим автобусом БАЗ д/н [NUMBER], з пасажирами, сполученням м.Білозерське - м.Красноармійськ, що належить на підставі оренди ТОВ «Добропільське АТП», рухаючись по дорозі по вул. Маяковського та під'їзжаючи до перехрестя рівнозначних доріг вул. Маяковського та вул. Московської в м.Білозерське Донецької області, в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху, не поступився дорогою автобусу ЛАЗ-695Н [NUMBER], під керуванням гр..[PERSON], продовжив свій рух, виїхавши на перехрестя, скоїв зіткнення із вказаним автобусом, в наслідок чого, автобус під керуванням [PERSON] перекинувся, а позивач, будучи пасажиром даного автобуса отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді синця підборіддя, синця тильної поверхні правої кісті, струсу головного мозку, забою лівого колінного суглобу, переламу 4-го ребра справа, переламу 4-6 ребер зліва. За даним фактом СВ Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області було відкрито кримінальне провадження за ст.. 286 ч.1 КК України, а позивачка визнана потерпілою по справі. Згідно вироку Добропільського міськрайонного суду від 28.07.2014 року, [PERSON] був визнаний винним у скоєні кримінального правопорушення , передбаченого ст.. 286 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді обмеження волі на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав чинності 28.08.2014 року. Дані факти підтверджуються дослідженими та проаналізованими в ході судового розгляду матеріалами кримінального провадження відносно [PERSON] за ст..286 ч.1 КК України. З наданої довідки та копії подорожного листа №940467 від 04.10.2013 року вбачається, [PERSON] дійсно перебував з ТОВ «Добропільське АТП» у трудових відносинах, працюючи водієм 2-го класу автоколони №3 з 03.04.2013 р. по 05.02.2014 р. та 04.10.2013 року, будучи на робочому місці , здійснював рейсовим автобусом БАЗ д/н [NUMBER] з пасажирами поїздку, сполученням м.Білозерське - м.Красноармійськ. Відповідно до копії тимчасового реєстраційного талону [NUMBER], автобус БАЗ д/н [NUMBER] з 07 серпня 2013 року зареєстрований за ТОВ «Добропільське АТП» та перебуває в оренді згідно договору б/н від 07.08.2013 року. На підтвердження свого перебування у вказаному автобусі 04.10.2013 року о 09.20 год. позивачкою також надано копію відповідного квітка. Згідно вироку від 28 липня 2014 року з ТОВ «Добропільське АТП» було стягнуто на користь [PERSON] 3943,40 грн. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням з боку [PERSON] Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ТОВ «Добропільське АТП», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ №АЕ/1077380, застрахувало свою цивільно-правову відповідальність у компанії ПАТ «Страхова група «ТАС» з 08 червня 2013 року до 07 грудня 2013 року, але ж у відшкодуванні страхових сум потерпілим було відмовлено у зв'язку з порушенням ТОВ «Добропільське АТП» умов договору доручення та приписів діючого законодавства щодо питань страхування. У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом , механізмом , іншим об'єктом, використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,….фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст.. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків. Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Тому суд вважає, що належним відповідачем за вимогами про відшкодування моральної шкоди у даному випадку є саме ТОВ «Добропільське АТП». Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст..23 ЦК України, моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом прийнято до уваги, що позивачка перенесла певні моральні і щиросердечні страждання, заподіяні ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП, дії і турботи, пов'язані з відновленням його стану , що в деякій мері змінили її спосіб життя і вважає за необхідне, що ці життєві обмеження повинні бути відповідним чином компенсовані. Посилення ж представника відповідача на обставини, у зв'язку з чим позов не був визнаний, суд вважає безпідставними та спростованими дослідженими в судовому засіданні доказами. Визначаючи суму морального збитку, суд виходить з розміру позовних вимог позивачки, ступеня порушень її життєвих зв'язків , характеру додаткових зусиль в організації життя, викликаних ушкодженням її здоров'я, , і з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає можливим стягненню з ТОВ «Добропільське АТП» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування морального збитку суми в розмірі 10000 гривень. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги виходять з кримінального правопорушення та позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача ТОВ «Добропільське АТП» варто стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.22,23,1167,1168,1172,1187 ЦК України,

Outcome: partial