Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON]. Тривалий час позивач та відповідач не проживають разом. Відповідач вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, повністю самостійно опікується над дитиною, виховує та утримує його. Дитині з народження визначено діагноз : гіпоспадія , венечної форми , у зв»язку з чим 03.02.2015 року він був прооперований у Дитячій міській клінічній лікарні № 13 ім. Н.Ф. Філатова. На даний час дитина потребує продовження лікування у тій же медичній установі , де проводилося оперативне втручання , оскільки медичні заклади в Україні не можуть дати дитині кваліфікованої допомоги на тому ж рівні , що і ДМКЛ № 13 ім. Н.Ф. Філатова. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл , проте так і не отримала позитивної відповіді, а тому вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON]не з"явилася , але надіслала письмову заяву в якій просить розгляд проводити в її відсутність , позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо залчного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , про що свідчить розписка , яка повернулася до суду , в судове засідання не з'явився. Причина його неявки суду невідома.Заяв про перенесення справи , розгляд в його відсутність не подавав . Суд за згоди позивача ухвалив розгляд провестизаочний , в його відсутністьна підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи, служби у справах дітей Новокаховської міської ради , в судове засідання не з'явився, надіслано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON] [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження, видане виконкомом Петрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідно до наданих письмових доказів ( а.с.7-9) неповнолітній син сторін хворіє , потребує лікування в післяопераційний період. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позивач зверталася до відповідача за наданням дозволу , але не отримала його. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню підлягають також судові витрати. Відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося .

Outcome: approved