Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

08.10.2019 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Київського районного суду м.Полтави з позовом про встановлення факту проживання та реєстрації за місцем проживання на законних підставах за адресою: [ADDRESS] . Посилались на те, що на підставі ордеру № 176 від 15 червня 1990 року виданого заводом «Хіммаш» [PERSON] , дівоче прізвище « [PERSON] », як працівнику заводу "Хіммаш" надано житло в гуртожитку по [ADDRESS] . З 17 липня 1990 року вона зареєстрована в гуртожитку без зазначення номеру кімнати. На підставі ордеру № 289 від 14.10.1991 виданого заводом «Хіммаш», її чоловік [PERSON] , як працівник гуртожитку «Юність», був вселений в кімнату № 259 з 01 листопада 1991 року, зареєстрований в гуртожитку без зазначення номеру кімнати. 22 серпня 1992 року вона уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » і переселилась до нього в кімнату № 259 . [INFO] у них народився син [PERSON] , який зареєстрований з ними в гуртожитку з 09 квітня 1993 року, але теж без зазначення номеру кімнати. Син, [PERSON] є інвалідом 2 групи, інвалідність з дитинства безстрокова. В зазначеному житловому приміщенні вони зареєстровані і проживають по теперішній час, але зареєстровані без зазначення номеру кімнати. Зазначене житлове приміщення є єдиним постійним місцем їх проживання. Вони набули право на проживання у даному житловому приміщенні, а саме кімнаті [ADDRESS] у відповідності до законодавства України. На даний час у даному житловому приміщенні, а саме кімнаті № 259 зареєстровані і проживають [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Особовий рахунок відкрито на [PERSON] . ЇЇ сім`я постійно проживає в зазначеній кімнаті з моменту реєстрації та добросовісно сплачує за користування саме цією кімнатою № 259. Відповідно до рішення Полтавської міської ради ( п`ятдесят сьомої сесії п`ятого скликання) «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку по [ADDRESS] від ВАТ « Полтавхіммаш» від 28.09.2010, гуртожиток по [ADDRESS] прийнятий до комунальної власності територіальної громади м. Полтава та переданий на обслуговування до КП «ЖЕО № 5». Вони звертались до СГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області з проханням зареєструвати за місцем постійного проживання, а саме в кімнаті [ADDRESS] відповідно до ордеру, але отримали відмову та усне роз`яснення про необхідність звернення до суду для вирішення питання. Згідно з рішенням Полтавської міської ради ( п`ятдесят сьомої сесії п`ятого скликання) «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку по [ADDRESS] » від 28.09.2010 та Акту приймання - передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 2010 року , гуртожиток перейшов у комунальну власність м. Полтава. 12.07.2013 рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Полтавської міської ради «Про зміну статусу та надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках по [ADDRESS] та по [ADDRESS] » та протоколу засідання постійної комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 27.03.2013 відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду », «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків », наказу Міністерства з питань житлово - комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 вирішено змінити статуси гуртожитків для одинаків по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , які знаходяться на балансі КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради на гуртожитки для проживання сімей «сімейного типу» та дозволити приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Покімнатну приватизацію гуртожитку по [ADDRESS] доручено проводити відділу обліку, розподілу та приватизації житла на підставі розпорядження органу приватизації. Оскільки вони постійно на законних підставах проживають у кімнаті [ADDRESS] з 22 серпня 1992 року, але реєстрація здійснена без зазначення номеру кімнати, то вважають, що мають право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS] , а також на отримання займаного ними житла у власність на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків ». У зв`язку з тим, що їх право на отримання житла у власність порушено та підлягає захисту шляхом встановлення факту нашого постійного проживання та реєстрації в кімнаті [ADDRESS] . Просили, встановити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] з 22 серпня 1992 року, [PERSON] з 01 листопада 1991 року, [PERSON] з 09 квітня 1993 року у кімнаті [ADDRESS] . 08.10.2019 ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави відкрите провадження у справі та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не надали до суду заперечень стосовно розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача, КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, надав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради ніяким чином не порушив, не оспорив чи не визнав право та законні інтереси позивачів, зокрема на приватизацію житла. Представник відповідача, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з тим, що у них є сумніви, щодо справжності ордері, виданих позивачам на проживання у гуртожитку . Дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Встановлено, що позивач [PERSON] , дошлюбне прізвище ( [PERSON] ), як працівник підприємства «Хіммаш», на підставі ордеру № 176 від 15 червня 1990 року виданого заводом «Хіммаш» на дошлюбне прізвище [PERSON] , вселена в гуртожиток в [ADDRESS] , з 17 липня 1990 року зареєстрована в гуртожитку без зазначення номеру кімнати. На підставі ордеру № 289 від 14.10.1991 виданого заводом «Хіммаш», позивач [PERSON] , який чоловіком [PERSON] , як працівник гуртожитку «Юність», був вселений в гуртожиток в [ADDRESS] з 01 листопада 1991 року, зареєстрований в гуртожитку без зазначення номеру кімнати. 22 серпня 1992 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » та переселилась в кімнату [ADDRESS] . [INFO] у них народився син [PERSON] , який зареєстрований з позивачами в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 09 квітня 1993 року, але теж без зазначення номеру кімнати. [PERSON] є інвалідом 2 групи, інвалідність з дитинства безстрокова. В зазначеному житловому приміщенні позивачі зареєстровані і проживають по теперішній час, але зареєстровані без зазначення номеру кімнати. Зазначене житлове приміщення є єдиним постійним місцем їх проживання. Позивачі набули право на проживання у даному житловому приміщенні, а саме кімнаті [ADDRESS] у відповідності до законодавства України. Особовий рахунок відкрито на [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно проживають в кімнаті [ADDRESS] з моменту реєстрації та добросовісно сплачують за користування саме цією кімнатою. Відповідно до рішення Полтавської міської ради ( п`ятдесят сьомої сесії п`ятого скликання) «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку по [ADDRESS] від ВАТ "Полтавхіммаш» від 28.09.2010, гуртожиток по [ADDRESS] прийнятий до комунальної власності територіальної громади м. Полтава та переданий на обслуговування до КП «ЖЕО № 5». Згідно з рішенням Полтавської міської ради ( п`ятдесят сьомої сесії п`ятого скликання) «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку по [ADDRESS] » від 28.09.2010 та Акту приймання - передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 2010 року , гуртожиток перейшов у комунальну власність м. Полтава. 12.07.2013 рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Полтавської міської ради «Про зміну статусу та надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках по [ADDRESS] та по [ADDRESS] » та протоколу засідання постійної комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків від 27.03.2013 відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду », «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків », наказу Міністерства з питань житлово - комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 вирішено змінити статуси гуртожитків для одинаків по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , які знаходяться на балансі КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради на гуртожитки для проживання сімей «сімейного типу» та дозволити приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Покімнатну приватизацію гуртожитку по [ADDRESS] доручено проводити відділу обліку, розподілу та приватизації житла на підставі розпорядження органу приватизації. Оскільки позивачі постійно на законних підставах проживають у кімнаті [ADDRESS] з 22 серпня 1992 року, але реєстрація здійснена без зазначення номеру кімнати, то мають право користування жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS] , а також на отримання займаного ними житла у власність на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків ». Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Правомірність поселення позивачів до гуртожитку не оспорюється учасниками справи. Також встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України та довідкою з КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради. Вказана адреса є їх постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивачів. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Як встановлено судом, позивачі саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS] . Таким чином, позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання. Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність їх проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави". Для вирішення питання, чи на законних підставах позивачі мешкають у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як встановлено судом, позивачі [PERSON] та [PERSON] саме на підставі відповідних ордерів № 176 від 15 червня 1990 року та ордеру № 289 від 14.10.1998 поселені до гуртожитку по [ADDRESS] та підставі цих ордерів, позивач [PERSON] з часу поселення у гуртожиток проживає у кімнаті № 259 , позивач [PERSON] з дня реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] проживає у кімнаті № 259 , їх син позивач [PERSON] з 09.04.1993, а отже мають місце проживання на законних підставах. При вирішенні спору суд не бере до уваги заперченння відповідачів про їхні підозри щодо несправності ордерів, що видавалися позивачам в радянські часи на заселення до гуртожитку, оскільки відповідачі не надали жодних доказів, якіб спростували видачу ордерів позивачам по справі, чи недійсність ордерів. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved