Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Із позовних вимог вбачається, що в 2015 році між сторонами було розірвано шлюб. Впродовж подружнього життя з відповідачем, народилося двоє дітей: [PERSON] Маряна Андріївна, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, діти залишилися на її повному побутово-матеріальному утриманні, оскільки відповідач проживає окремо, життям дітей взагалі не цікавиться, ухиляється від матеріального і фінансового утримання своїх дітей. У звязку із цим просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, з позовними вимогами згідний. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] Маряна Андріївна, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей записано відповідача по справі [PERSON], що стверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-НМ № 092011 від 08.04.2008 року (а.с.4) та серії 1-НМ № 179610 від 03.05.2011 року (а.с.5), відповідно. Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 02.11.2017 року № 3383 (а.с.6), [PERSON] має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Шлюб з [PERSON] розірваний, спільно вони не проживають та спільного господарства не ведуть. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Оскільки позивачкою заявлена вимога про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 850 гривень щомісячно, що менше мінімального розміру аліментів на одну дитину, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в межах позовних вимог. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач є особою молодого віку, отже спроможний сплачувати аліменти в у розмірі по 850 грн. щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ними повноліття. Згідно ст.191 СК України\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку із 30.11.2017 року. На підставі наведеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved