Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі своєю сестрою [PERSON] на час її смерті 02.11.2006 року, тобто на час відкриття спадщини. Заява мотивована тим, що заявник, будучи спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON], наразі не має змоги оформити свої спадкові права у нотаріуса по причині того, що її постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, оскільки померла сестра була зареєстрована за іншою адресою, хоча фактично проживала разом із [PERSON] і потребувала сторонньої допомоги та постійного догляду. Встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав після смерті сестри. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану [PERSON] заяву і просить її задовольнити в повному обсязі з вищевикладених підстав і встановити факт проживання заявника з [PERSON] з 2003 року по день смерті останньої, тобто на час відкриття спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є односельчанкою [PERSON], яка проживає неподалік; у [PERSON] була сестра [PERSON], яка не мала ні сім»ї ні дітей і проживала одиноко, а коли в 2003 році захворіла і потребувала стороннього догляду, то [PERSON] забрала [PERSON] до себе додому і піклувалася про неї до дня її смерті та здійснила її поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала аналогічні покази. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2006 року померла [PERSON], яка була рідною сестрою [PERSON] (а.с.6, 8-10). Згідно довідки Митченківської сільської ради № 544 від 21.09.2015 року вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в [INFO]. На день смерті спадкодавця у вищевказаному домоволодінні інші особи зареєстровані не були. (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, разом з померлою з 2003 року проживала її рідна сестра [PERSON], яка, з огляду на вік та стан здоров»я спадкодавця, протягом останніх років життя сестри здійснювала догляд за нею, всіляко піклувалась про останню, забравши жити до себе. За життя [PERSON], згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0216470, виданого 20.09.1996 року Бахмацькою районною державною адміністрацією, мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільгосппідприємства «Нива», розміром 4.6 умовних кадастрових гектари (а.с.11); заповіту померла не складала; спадкоємці першої черги після її смерті відсутні. Згідно положень ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною третьою ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо. Згідно п. 23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, визначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв»язку з відсутністю доказів її фактичного проживання зі спадкодавцем, тобто постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами (а.с.12). В судовому засіданні встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, але його встановлення породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням місця проживання заявника зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані [PERSON] докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання заявника з [PERSON] Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved