Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

01 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьком був [PERSON], який помер 09 березня 2014 року. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яку він успадкував на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 12 лютого 2002 року, що належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 658096. Позивачка вступила у фактичне управління спадковим майном шляхом звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном вона не може у звязку з тим, що встановлено відсутність відмітки про реєстрацію Державного акту на право приватної власності, а тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 09 березня 2014 року, на земельну ділянку, площею 4,29 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надавши до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просила розглянути справу у її відсутність (а. с.41). Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова листом просив розглянути справу без участі представника сільради, проти позову не заперечують (а. с. 42 ). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Нотаріус надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника (а. с. 24). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про те, що проти задоволення позову не заперечують, на спадщину після смерті [PERSON] не претендують (а. с. 12-13, 37-40). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. \~З урахуванням ч. 1 ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про одруження серії І-БП № 050597, після реєстрації шлюбу 11 серпня 2001 року з [PERSON] позивачці [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 897 (а. с. 36 ). Згідно свідоцтва про народження серії І-БП № 448461 батьками позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 35 ). Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 658096, виданого Верхосульською сільською радою 18 червня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року за № 89, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 114, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,29 гектарів, з яких: 4,14 га ріллі та 0,15 га кормових угідь (а. с. 7). Відповідно до витягу з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 4, 29 умовних кадастрових гектарів на території Верхосульської сільської ради Білопільського району станом на 2015 рік становить 127 699 грн. 53 коп. (а. с. 14). Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-БП № 136604 [PERSON], тобто мати батька позивачки, померла 12 лютого 2002 року (а. с. 9). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори від 21 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1496, спадкова справа № 257/2010, спадкоємцем майна, належного [PERSON], померлої 12 лютого 2002 року, є її син [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 4,29 га, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 658096, виданого 18 червня 2002 Верхосульською сільською радою Білопільського району Сумської області, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 114 (а. с. 10). Батько позивачки [PERSON] помер 09 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-БП № 207123 (а. с. 8). Як вбачається із постанови державного нотаріуса Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області від 03 листопада 2014 року, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю відмітки відділу держземагенства у Білопільському районі Сумської області про реєстрацію даних документів у Поземельній книзі (а. с. 11). Зі змісту заяв [PERSON] та [PERSON] від 12 січня 2015 року вбачається, що останні є спадкоємцями першої черги за законом. Одночасно вони зазначили, що відмовляються від прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 09 березня 2014 року, на користь [PERSON], [INFO] (а. с. 12-13). Згідно спадкової справи, виданої Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області, після смерті [PERSON], який помер 09 березня 2014 року, видано свідоцтво на спадщину за законом від 03 листопада 2014 року на імя [PERSON] на спадкове майно, яке складається з грошового вкладу, спадкова справа № 133/2014, зареєстровано в реєстрі за № 1799. Крім того, видано свідоцтво на спадщину за законом від 03 листопада 2014 року на імя [PERSON] на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 4,1385 га, спадкова справа № 133/2014, зареєстровано в реєстрі за № 1800 (а. с. 25-34). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] має право на земельну ділянку, загальною площею 4,29 га, з яких: 4,14 га ріллі та 0,15 га кормових угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 658096, виданого Верхосульською сільською радою 18 червня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 19 березня 2002 року за № 89, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 114, у порядку спадкування після батька [PERSON], який помер 09 березня 2014 року. Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з відсутністю відмітки відділу держземагенства у Білопільському районі Сумської області про реєстрацію даних документів у Поземельній книзі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 09 березня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved