Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

11 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Після смерті останньої залишилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своє майно [PERSON] -третій особі, але останній не звертався до державної нотаріальної контори для прийняття і оформлення спадщини на себе. Позивач прийняв спадщину після смерті тітки шляхом спільного проживання із спадкодавцем, однак не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 3, 72 га в порядку спадкування за законом після тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу в його відсутність ( а. с. 24) . Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що проти задоволення позову не заперечують. Просив розглянути справу без участі представника сільради ( а. с. 23). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що на спадщину після [PERSON] не претендує. Позовні вимоги позивача підтримує, просив розглянути справу в його відсутність ( а. с. 20 ). Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі ( а. с. 18 ). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 4). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] мати позивача [PERSON] мала дошлюбне прізвище - [PERSON] та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 4). На підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 26 листопада 2013 року тітка позивача [PERSON] народилась [INFO] року в с. Супрунівка Білопільського району Сумської області, її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 07 травня 2014 року встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] року була рідною тіткою позивача [PERSON], [INFO] (а. с. 11). Згідно заповіту, посвідченого 14 липня 2006 року секретарем Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 12, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] - третій особі у справі (а. с. 21 ). Із довідки Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області № 99 від 04 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] року була зареєстрована і проживала разом з племінником [PERSON] в [ADDRESS]. Спадкоємцем на земельну частку (пай) є племінник покійної. Заповіт від імені померлої [PERSON], посвідчений Ганнівсько-Вирівською сільською радою Білопільського району Сумської області від 14 липня 2006 року, зареєстрований за № 12, не відмінявся (а. с. 8). Згідно витягу з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) становить 51 354 грн. (а. с. 7). З листа відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області від 22 січня 2014 року вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною Державною адміністрацією членам агрофірми «Колос» на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради громадянка [PERSON] отримала сертифікат серії СМ № 0104904 від 12 лютого 1997 року за реєстраційним номером 418 (а. с. 6). У відповідності до оголошення в районній газеті «Білопільщина» від14 вересня 2013 року загублений сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0104904, виданий агрофірмою «Колос» 12.02.1997 року за № 418 на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а. с. 22 ). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, виданої Улянівською державною нотаріальною конторою від 17 червня 2014 року спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась (а. с. 19 ). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що залишилась після смерті тітки [PERSON] Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved