Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту та заборони відчуження з майна позивача, в обгрунтування якого вказав, що він [PERSON] , являється фізичною особою підприємцем. 15.02.2018 року з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №54866760 від 15.02.2018 року позивач дізнався, що на все його рухоме майно, накладено арешт. З даного приводу позивач звернувся до відповідача Хорольського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській областіта 22.02.2018 року отримав відповідний лист №14.25-39/1560, з якого слідує, що виконавчий лист № 548/766/15-ц виданий 29.12.2017 року Хорольським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 33% заробітку та іншого доходу, але не менше 75% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатного батька, щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 30 червня 2014 року надійшов на виконання до відділу 02.01.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи у його відсутність. Відповідач Хорольський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, зазначивши, що станом на 01.02.2018 року [PERSON] заборгованість по аліментах сплачено у повному обсязі, а також наперед перераховано на адресу стягувачки кошти у сумі 11 930, 33 грн. У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55457004. 15.01.2018 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в відповідних Реєстрах. У січні 2018 року боржником сплачено аліменти у сумі 49 000,00 грн. та 15.02.2018 року 10 000 грн. Станом на 01.02.2018 року позивачем [PERSON] заборгованість по аліментах сплачено у повному обсязі, а також наперед перераховано на адресу стягувача кошти у сумі 11 930, 33 грн. З вищевказаного листа також слідує, що узв'язку з тим, що стягнення аліментів по даному виконавчому листу буде проводитися до повноліття обох дітей зняття арешту державним виконавцем неможливе. Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З листа Хорольський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області слідує, що Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Тобто дана норма вказує на виключний перелік випадків зняття державним виконавцем самостійно арешту з майна. З ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що наявність арешту на нерухоме та рухоме майно позивача, накладеного на виконання рішення суду, порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За правилами ст. 57 Закону України „Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що находяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, слід дійти висновку про те, що з урахуванням того, що позивачем заборгованість погашена та аліменти сплачені на перед, а арешт з майна боржника не знято, що порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є, матеріали справи мають всі підстави для зняття арешту з цього майна за рішенням суду.

Outcome: approved