Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

18.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом в якій зазначили, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В., 30.09.2014 року за реєстровим № 3-1928. У грудні 2005 року до зазначеного будинку були прописані відповідачі, що підтверджується будинковою книгою. Проте у даному житловому будинку вони ніколи не мешкали. Зазначене твердження підтверджується довідкою голови квартального комітету № 10 [PERSON] від 03.10.2018 року. Фактичного місця мешкання Відповідачів вона не знає, так як давно вже втратила з ними зв'язок. Отже на сьогодні у її житловому будинку Відповідачі не мешкають, проте вона змушена оплачувати комунальні послуги і за осіб, яка фактично не проживають і не користуються житлом, також вона позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить мене у скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] , оскільки вони належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явились в судове засідання, заперечень проти позову не надали, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І. В. 30 вересня 2014 року за реєстровим номером 3-1928 позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинку з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10) Відповідачі [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані у вказаному будинку, зі згоди власника 05.12.2005 року, [PERSON] була зареєстрована у вказаному житловому будинку, зі згоди власника 22.12.2005 року. (а.с. 14) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою квартального комітету кварталу № 10 від 03 жовтня 2018 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстровані але фактично не проживають з 2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13) Оскільки будинок по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2005року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялись з реєстрації як такі, що не проживають і не користуються жилим приміщенням. В зв'язку з тим, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved