Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Юрія Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. 06.02.2021 року, з постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А позивачу стало відомо, що 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинений виконавчий напис №62206 про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» боргу в сумі - 44 698,64 гривень. Вважає, що виконавчий напис №62206 від 05.10.2020 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Так, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2021 року слідує, що за виконавчим написом №62206 від 05.10.2020 року, який вчинений Приватним нотаріусом Горай О.C., стягнуто борг на користь ТОВ «ФІНАНСОВІ КОМПАНІЯ «АЛАНД». Проте, приватний нотаріус Горай О.C. не пересвідчився в тому, що ТОВ «ФІНАНСОВІ КОМПАНІЯ «АЛАНД» має право вимоги, беручи до уваги, що позивач з цією фінансовою компанією жодних кредитних відносин позивач не мав і не має, ніяких договорів не укладав і будь-яких повідомлень про передачу права вимоги у зобов`язанні йому не надходило, а отже жодних зобов`язань перед стягувачем за виконавчим написом не має. Окрім того, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «ФІНАНСОВІ КОМПАНІЯ «АЛАНД», який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до нього. Згідно чинного законодавства безспірність заборгованості має підтверджуватися документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Таким чином, приватним нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ч.1ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №296/5 від 22.02. 2012 року, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», відповідачі приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Мельник Ю.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву не надавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат» порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють виконавчі написи. Положеннями ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельникова Ю.А. від 01.02.2021 року відкрито виконавче провадження за виконавчим написом за № 62206 від 05.10.2020 року, який вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД». Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі заяви відповідача про примусове виконання виконавчого документу, яким є виконавчий напис за № 62206 від 05.10.2020 року, вчинений Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД». З матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичемвбачається наступне. Виконавчий напис був вчинений на підставі, зокрема п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172). Підставою для вчинення цього виконавчого напису (як вбачається з цього виконавчого напису) була наявність заборгованості позивача за кредитним договором № 004-06788-081012 від 08 жовтня 2012 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», який відступив право вимоги за договором від 27 квітня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 серпня 2020 року. Таким чином судом встановлено, що підставою для вчинення спірного виконавчого напису був кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Чинний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (в редакції з урахуванням Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14)). При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) були внесені зміни до переліку документів № 1172. Зокрема пунктом 2 постанови № 662 перелік документів № 1172 був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким було передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2, а саме змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 р. Вказана постанова ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. залишена без змін. В п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» міститься роз`яснення, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, з 22.02.2017 року кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не є тим документом, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусами. Крім того, спірний виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням його односторонніх арифметичних розрахунків. При цьому, відомості про отримання боржником письмової вимоги (повідомлення) про погашення заборгованості перед ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД» вказані матеріали не містять. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 серпня 2019 року в справі за № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечував безспірність заборгованості за кредитним договором взагалі і наявність такої заборгованості перед ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД». Докази на спростування доводів позивача в матеріалах цивільної справи відсутні та в судовому засіданні не встановлені. Зважаючи на те, що встановлення під час вчинення нотаріусом виконавчого напису безспірності заборгованості є вимогою імперативного характеру та не виконується на розсуд стягувача, суд погоджується, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не була встановлена безспірність розміру заборгованості, Таким чином, беручи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, зокрема судовий збір. Верховний Суд в постанові від 14.08.2019 у справі № 519/77/18 зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Таким чином, сплачений позивачем судовий підлягає стягненню з відповідача ТОВ ««Фінансова компанія «АЛАНД».

Outcome: approved