Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 964 від 18.04.2016р., вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, щодо стягнення з позивача грошових коштів у розмірі 143201,22грн., які є заборгованістю за Кредитним договором № DNH4KS82300179 від 26.11.2005 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем. У позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис від 18.04.2016року вчинений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. в порушення п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та всупереч фактичним обставинам справи, а тому має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Позивач та його представник - адвокат Вертелецька Т.В. в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович до суду не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 26.11.2005 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою № DNH4KS82300179 на отримання кредиту, для придбання ноутбуку LG 15"XGADothan, на загальну суму 6069,80 грн. строком на 24 місяці пр. 26.11.2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. 18.04.2016 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис № 964 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Кредитним договором № DNH4KS82300179 у розмірі 143201,22 грн. На підставі Виконавчого напису 06.07.2016 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було відкрите виконавче провадження № 1181/16. Відповідно до п. 3.1 Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються - оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З наданих документів вбачається, що кредитний договір № DNH4KS82300179 від 26.11.2005р. фактично є заява позичальника, якою останній погодився, що ця заява та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з Тарифами складає кредитно-заставний договір. Згідно з п. 3.4 Глави 16 Порядку строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного банком, банк нарахував за період з 26.11.2005 року по 23.03.2016 року загальний залишок заборгованості в розмірі 3150,19грн., проценти в розмірі 31993,63грн., пеню у розмірі 100762,10грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань, штраф (фіксована частина) 500,00 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань, штраф (відсоток від суми заборгованості) 6795,3 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне і те ж порушення - термінів виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції про заборону подвійний цивільно-правової відповідальності за одне і те ж порушення. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, у зв`язку з нікчемністю кредитного договору в частині нарахування пені, банком безпідставно нараховані суми заборгованості з пені. Крім того, як вбачається з Кредитного договору, кінцевим терміном повернення кредиту є 26.11.2007 року. У випадку невиконання позичальником зобов`язань за договором банк мав дізнатися про це не пізніше 27.11.2007 року. Таким чином, днем виникнення права вимоги за кредитним договором можна вважати 27.11.2007 року. Отже, останній день в межах якого банк міг звернутися за вчиненням виконавчого напису є 27.11.2010 року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З дня виникнення права вимоги за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису минуло майже шість років, а отже виконавчий напис був вчинений з порушенням строків на його вчинення. Таким чином, виконавчий напис № 964 від 18.04.2016р. вчинений приватним нотаріусом Завалієвим А.А. в порушення п. 3.1. 3.2, 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст. 88 Закону України «Про нотаріат». За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved