Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до філії АТ "Прикарпаттяобленерго" "Богородчанський район електричних мереж" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: с. Яблунька, вул. Могильницького, 111 Богородчанського району Івано-Франківської області, у спосіб перенесення лінії електропередач ПЛ-04,кВ за межі її земельної ділянки. В підготовчому засіданні за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача - філію АТ "Прикарпаттяобленерго" "Богородчанський район електричних мереж" - належним відповідачем - ПрАТ "Прикарпаттяобленерго". Окрім того, в підготовчому засіданні було уточнено заявлені вимоги. Зокрема, представник позивача просив ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та розміщеними на ній будівлями і спорудами. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння в с. Яблунька по вул. Могильницького, 111. Рішенням Яблунської сільської ради народних депутатів №4 від 13 вересня 1997 року у приватну власність позивачки передано земельну ділянку площею 0,60 га (в тому числі 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,50 га для ведення особистого селянського господарства). В 1969 році відповідачем була змонтована повітряна лінія електропередач в с. Яблунька. При первинному встановленні така проходила повз подвір'я [PERSON] У 1992 році проводилась реконструкція лінії електропередач, проводилась заміна дерев"яних електроопор на залізобетонні і в ході здійснення вказаних робіт відповідач, аби скоротити відстань, змінив схему прокладення лінії, при цьому розмістив електроопору на її подвір'ї, а лінію електропередач провів між існуючими на той час будівлями. При цьому відповідачем було порушено вимоги Правил улаштування електроустановок та ДБН Містобудування. Планування міських та сільських поселень, а саме: відстань від крайнього проводу ПЛ-0,4 кВ до господарської споруди становить 1,5 м. Вказані дії здійснені без погодження позивачки і всупереч її волі. На даний час [PERSON] має намір провести реконструкцію житлового будинку та господарських споруд, для чого повинна отримати згоду відповідча. Вона зверталась до відповідача з заявою про перенесення лінії електропередач за межі її земельної ділянки, однак отримала відповідь, що лінія електропередач побудована та введена в експлуатацію з дотриманням ДБН станом на 1992 рік, а тому підстави для її перенесення відсутні. При цьому відповідач вказує, що не заперечує проти перенесення опори ПЛ-0,4кВ за умови існування технічної можливості переносу, розроблення проектної документації та оплати замовником (тобто нею) вартості робіт. Однак, на думку позивачки, перенесення електроопори за межі її подвіря повинен здійснити відповідач, оскільки саме ним під час здійснення реконструкції лінії електропередач в 1992 році не дотримано ДБН та ПУЕ. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в уточненому виді підтримав. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів, викладених у відзиві на позов. Вважає, що вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними. Зауважив, що позивачка ставить вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, однак жодних документів на підтвердження права власності чи користування земельною ділянкою нею не представлено. [PERSON] не виготовлено землевпорядної документації на земельну ділянку, внаслідок чого не можливо визначити (ідентифікувати) про яку саме ділянку йде мова. Окрім того, безпідставним є твердження позивачки, що вона не має змоги провести реконструкцію належного їй житлового будинку. Розташування ПЛ-04 кВ жодним чином не заважає проведенню такої реконструкції, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 04 грудня 2017 року відстань крайнього проводу ПЛ-04 кВ до господарської споруди становить 1,5 м. Йдеться про відстань від проводу до господарської будівлі, а не до житлового будинку. Представник відповідача зауважив також, що ПЛ-0,4кВ була збудована задовго до виникнення підстав набуття позивачкою права на землю. Голослівний характер носить і твердження [PERSON], що відповідач "змінив напрямок лінії", що під час реконструкції лінії електропередач в 1992 році відповідачем було допущено порушення ДБН та ПУЕ. Вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Після завершення робіт дана лінія електропередач допущена в експлуатацію у встановленому порядку, що підтверджується актом про прийняття закінченого будівництвом об'єкту розподільчих електричних сіток напругою 0,38-20 кВ від 28 лютого 1992 року. За таких обставин правові підстави для перенесення ПЛ-0,4 кВ самим відповідачем відсутні. Водночас відповідач не заперечує проти перенесення опор за умови існування технічної можливості перенесення, виготовлення проектно-кошторисної документації заходів щодо перенесення опор та погодження її з усіма зацікавленими сторонами, про що позивачці було повідомлено листом від 17 січня 2018 року. При цьому роботи з перенесення опори здійснюються за кошти зацікавлених сторін. Такі вимоги АТ Прикарпаттяобленерго ґрунтуються на вимогах Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04 березня 1997 року №209, ЗУ Про ринок електричної енергії, ст.ст. 76, 91, 112 ЗК України, ЗУ Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів. [PERSON] не зверталась до відповідача за отриманням кошторису для визначення дійсної вартості робіт з перенесення опор, тобто не вчиняла жодних дій для реалізації свого права. З огляду на викладене вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Окрім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що реконструкцію лінії електропередач проведено ще у 1992 році. Дана обставина визнається і позивачем. Отже строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, [PERSON] пропущено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, подані сторонами, з"ясувавши осбтавини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 13.09.1997 року [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,65 га, в тому числі 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок у с.Яблунька по вул. Могильницького, 111, що належить [PERSON] на праві власності, домоволодіння складається з житлового будинку площею 68,8 кв.м., стодоли, стайні і навісу. За даними погосподарських книг Яблуньської сільської ради житловий будинок побудований у 1957 році і знаходиться на земельній ділянці 0,10 га, виділеній [PERSON] у встановленому законом порядку. З часу побудови житловий будинок та господарські споруд змін не зазнавали. Також встановлено, що відповідно до акту приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкту розподільчих електричних сіток від 21 лютого 1992 року було завершено реконструкцію лінії електропередачі в с.Яблунька ПЛ-0,4 кВ. Згідно результатів перевірки, проведеної департаментом електроенергетичного комплексу Міністерства енергетики та вугільної промисловості за зверненням [PERSON] в інтересах винник А.Д. через земельну ділянку [PERSON] дійсно проходить траса ПЛ-0,4 кВ від ТП №381, що знаходиться на балансі та технічному обслуговуванні АТ «Прикарпаттяобленерго». Відстань від крайнього проводу ПЛ-04 кВ до господарської споруди становить 1,5 м, що є порушенням вимог Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), які є основним номативно-технічним документом, який регламентує вимоги до конструкції, розміщення та улаштування електроустановок. Згідно з вимогами п.2.5.169 ПУЕ, проходження ПЛ по населеній місцевості слід виконувати відповідно до вимог державних будівельних норм України «Містобуування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п п.8.23 ДБН 360-92 визначено, що відстань по горизонталі від проекції крайніх проводів при найбільшому відхиленні до найближчих частин будинків у споруд які виступають, повинна бути не менше для ПЛ напругою до 20 кВ 2 метри. Відповідачем не доведено факту влаштування ПЛ-04 кВ з точною відповідністю до проекту, оскільки проектна документація на будівництво в 1969 році та реконструкцію у 1992 році лінії електропередачі на ПЛ-0,4 кВ Л-2 від ТП-381 на ділянці в с.Яблунька Богородчанського району на вимогу суду не надана. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Посилання представника відповідача, що внаслідок відсутності державного акту про право власності на землю позивачка позбавлена права ставити будь-які претензії до відповідача є безпідставними, оскільки судом встановлено, що [PERSON] законно набула у користування, а за рішенням сільської ради від 13.09.1997 року у власність, земельну ділянку, на якій розташоване належне їй на праві власності домоволодіння. Внаслідок спорудження ЛЕП 0,4 кВ та розташування на земельній ділянці, що була надана [PERSON], електроопори з порушенням п.8.23 ДБН 360-92, внаслідок недотримання регламентованої відстані від ЛЕП до господарської будівлі, порушено право на безпечне використання за цільовим призначенням належної земельної ділянки. Суд вважає, що заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391\~ЦК України),\~адже в\~такому разі\~йдеться про\~так зване\~триваюче правопорушення.\~Отже,\~власник може\~пред'явити\~такий позов\~у будь-який\~час незалежно\~від того,\~коли почалося\~порушення його\~прав.\~Обов'язковою\~умовою негаторного\~позову є\~існування порушення\~прав власника\~на час\~пред'явлення\~такого позову.\~ Право на безпечне користування майном підлягає захисту незалежно від того, скільки порушення тривало. Водночас, суд вважає, що захист прав та інтересів позивача слід провести не у спосіб винесення лінії електропередачі за межі ділянки позивачки, а у спосіб покладення на відповідача обовязку перенести опору №1312 ПЛ-0,4кВ від ТП №381, забезпечивши відстань по горизонталі від проекцій крайніх проводів при найбільшому відхиленні до найближчих частин житлового будинку чи господарських будівель і споруд не менше 2 метрів.

Outcome: partial