Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

05.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, без згоди батька, неповнолітнього [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. При цьому позивачка вказує на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2009 року по 22.04.2014 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько з дитиною не спілкується. Як зазначає позивачка, на даний час вона має бажання та можливість періодично вивозити свою дитину на відпочинок, оздоровлення та лікування за межі України. Однак, з серпня 2013 року вона повністю втратила зв'язок з чоловіком, який не має зареєстрованого місця проживання. На даний час його місце фактичного проживання та місце роботи їй невідомі. В лютому 2014 року нею була подана заява до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві про розшук [PERSON], який до теперішнього часу не розшуканий, про що видано відповідну довідку. Оскільки вона не має фізичної можливості отримати нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд дитини за межі України, то змушена звернутися до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України її сина [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує і позивачка, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.2009 року, який розірвано між ними 08.04.2014 року (а.с. 4). Від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як встановлено судом, після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю, яка піклується про сина, повністю матеріально утримує його, доглядає, займається його вихованням. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вказує позивачка, на даний час вона з сином має бажання виїхати за межі України на відпочинок та оздоровлення. Однак, з серпня 2013 року вона повністю втратила зв'язок з чоловіком, який не має зареєстрованого місця проживання. На даний час його місце фактичного проживання та місце роботи їй невідомі. В лютому 2014 року нею була подана заява до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві про розшук [PERSON], який до теперішнього часу не розшуканий, про що видано відповідну довідку. Оскільки вона не має фізичної можливості отримати нотаріально посвідчену згоду батька за виїзд дитини за межі України, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. Як встановлено при розгляді справи, позивачка [PERSON] бажає виїхати на відпочинок за межі України разом із неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], а тому їй потрібна нотаріально посвідчена згода від батька дитини - [PERSON], місцезнаходження якого на даний час невідоме. Частиною 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відсутність нотаріально посвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному, духовному, моральному розвитку та оздоровленню, тому вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved