Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

03 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство "Червоний Землероб» про звернення стягнення на заставне майно. 20 травня 2015 року позивач надала змінені позовні вимоги, згідно яких попросила стягнути борг за договором позики, обґрунтовуючи його тим, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства Панібратця Петра Івановича було укладено договір позики від 12 листопада 2013 року, і за даним Договором виникла заборгованість на загальну суму 2 051 695,33 грн., з яких 184 876,82 грн. - відсотки нараховані згідно п.2.2. Договору позики, які підлягають до стягнення з відповідача та 1 866 818,51 грн. - пеня, нарахована згідно п.6.2 Договору позики, так як на даний час Відповідач зобов'язання за Договорами не виконав, у визначений строк кошти не повернув. А також попросила стягнути судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, але як вбачається із телефонограми попросила задовольнити позовні вимоги повністю та справу розглянути без участі представника. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, але до суду надійшла заява про визнання змінених позовних вимог в повному обсязі та з проханням розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та Державним підприємством Дослідним господарством «Червоний землероб», в особі голови господарства Панібратця Петра Івановича (далі по тексту - Відповідач) було укладено договір позики 12 листопада 2013 року за умовами якого позивач надав Відповідачу позику в сумі 419 009,90 грн., строком по 12.12.2014 року, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 36% річних, щомісячно не пізніше 12 числа кожного календарного місяця за попередній місяць. Як вбачається з платіжних банківських квитанцій № 314 від 21.11.2013 р., № 298 від 22.11.2013 р., № 479 від 26.11.2013 р.,№312 від 29.11.2013 р., № 322 від 03.12.2013 р., № 405 від 06.12.2013 р., № 312 від 16.05.2014 року, останні свідчать про те, що відповідач отримав кошти по договору позики. Додатковим договором № 1 до договору позики від 12.11.2013року від 12.12.2014 року було встановлено строк повернення позики 01.06.2015 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань Відповідача, що виникають з договору позики було укладено договір позики якими Відповідач передав в заставу належне йому майно. Станом на день винесення рішення суду боржник не повернув борг за Договором позики, та надав заяву про те, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. З урахуванням того, що позика не повернута в строки встановлені Договором позики та порушені договірні зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1049 вказаного кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підтвердження обставин та підстав позовних вимог надані договори позики та поруки, на підтвердження виконання умов договору щодо передачі коштів - квитанції про зарахування коштів на рахунок господарства. Вказані докази у відповідності до ст. 64 ЦПК України судом в судовому засіданні досліджені в повному обсязі. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за договором позики перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, відповідач в свою чергу позовні вимоги визнав в повному обсязі, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача боргу за договором позики, а саме, в межах позовних вимог, з яких вбачається, що позивач просить стягнути суму заборгованості по нарахованих відсотках та частково суму заборгованості по пені, а саме відсотки 184 876,82 грн., пеня 1 253 250,23 грн. - всього 1 438 127,04 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 3654 грн.

Outcome: approved