Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказуючи, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , однак протягом тривалого часу вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Мати приблизно з середини 2016 року з дитиною не проживає, оскільки виїхала до м. Київ, а неповнолітній [PERSON] за її згодою проживає у позивача. Протягом тривалого часу вона не надсилає коштів на утримання сина, не спілкується з ним навіть по телефону, адреси свого фактичного перебування синові не повідомила, йому не відомо де та з ким вона проживає на теперішній час. Батько дитини, який проживає в м. Вільногірську, протягом тривалого часу з дитиною не проживає, взагалі не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Службою у справах дітей управління соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді ДСГП 15.02.2018 року попереджено батька [PERSON] про його обов`язок щодо навчання дитини, однак до цього часу останній не виявив батьківської турботи про сина, до відповідної служби для надання соціальних послуг з метою налагодження стосунків з дитиною не звертався. Вільногірським відділенням поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з батьком дитини проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків стосовно його неповнолітнього сина та складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП - «Невиконання батьківських обов`язків». У зв`язку з невиконанням батьками дитини батьківських обов`язків щодо його утримання, виховання, лікування, спілкування, навчання позивач звертався до служби в справах дітей щодо вжиття заходів для соціально-правового захисту неповнолітнього [PERSON] . Згідно з наказом ДСГП від 01.02.2018 р. № 36-ОД-18 дитину взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах та залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю позивача та з 2016 року, виключно він займається вихованням та утриманням дитини, контролем за його навчанням. Таким чином, відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її розвиток. До того ж відповідачі не проживають разом з дитиною та жодного разу не відвідували її на протязі останніх трьох років. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити його піклувальником, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку , щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи - Левченко О.М . позов підтримала у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась вдруге, копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, доданими до неї документами та судовою повісткою надіслані судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 49) та повернуті в зв`язку з закінченням строку зберігання, тому відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, в наступне судове засідання не з`явився, надав заяву та просив справу розглядати та закінчувати без його участі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів в розмірі про який просить позивач - ј частини його заробітку (а.с. 53). Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні показав, що влітку 2016 р. разом з матір`ю поїхали в м. Київ, пробув там до жовтня, а потім повернувся до м. Вільногірська, так як мати не забрала документи із школи, щоб подати до школи у м. Київ, тому пропустив початок навчального року. В м. Київ жили у материного співмешканця, вона працювала прибиральницею в торговельному центрі. Коли проживали у м. Вільногірську, то мама сильно випивала, в м. Києві пила менше, працювала. Повернувшись до м. Вільногірська він став проживати у позивача, з мамою спочатку спілкувались по телефону, потім менше, останнє спілкування було приблизно два роки тому. Вона декілька разів з`являлась в соціальних мережах, вони їй писали, але вона не відповідала. Матеріальної допомоги не надає. З батьком спілкується, іноді заходить до нього в гості. Познайомився з ним коли вчився в 9-му класі, він також зловживає спиртними напоями, допомоги ніякої не надає. З позивачем стосунки гарні, він забезпечує його всім необхідним, також допомагає і брат, умови проживання нормальні, не заперечує, щоб позивач був його піклувальником і надалі бажає проживати з ним. Заслухавши сторони, неповнолітнього [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.2003 року (а.с.12). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 291 від 16.01.2019 року, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його син [PERSON] (а.с.14) Відповідно до довідки про доходи № 7214192856622229, [PERSON] перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком, розмір якої складає 6093,57 грн. (а.с.25). Стан здоров`я [PERSON] дозволяє йому бути опікуном, що підтверджується висновком , який виданий КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.26). Факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується наступними доказами. Так, наказом директора ДСГП № 36-ОД-18 від 01.02.2018 року, доручено начальнику ССД УСССДМ ДСГП Левченко О.М. організувати роботу щодо взяття неповнолітнього [PERSON] на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах і залишились без батьківського піклування та його тимчасового влаштування в сім`ю [PERSON] (а.с.21) У листі від 07.08.2018 р. № 4125/01-78/18-07.1 адресованому міському голові м. Вільногірськ Дніпропетровської області, ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області повідомляє, що ними проводяться заходи щодо встановлення місця перебування матері [PERSON] (а.с.19,20). У відповідь на звернення [PERSON] до Вільногірського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надано роз`яснення про проведені заходи щодо розшуку [PERSON] (а.с.17) Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.22) Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради № 164/017-19 від 15.05.2019 року визнано доцільним призначення піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] (а.с.57). Відповідно до характеристики наданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Західно-Дніпровський центр професійно-технічної освіти», де навчається неповнолітній [PERSON] , останній характеризується позитивно, стан його здоров`я та фізичний розвиток, за даними медичної картки, в межах норми, ознаки нервозності відсутні, шкідливих звичок не має. Проживає разом з вітчимом та старшим братом, відносини між ними дружні, сприятлива психологічна атмосфера в сім`ї. Він допомагає вітчиму в побуті та по господарству. Ставлення до навчання позитивне, прагне до одержання освіти. Має дружні відносини в колективі, націлений на спілкування, відкритий та уважний. Дружить переважно з старшим братом, додому повертаються близько десятої години, проводять час в гаражі, працюють з технікою, грають на гітарі. Самооцінка адекватна, реально оцінює свої позитивні та негативні якості. Мати проживає та працює в м. Київ (а.с.23,24). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 даної постанови ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 167 СК України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно до ст. 55, 58 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст. ст. 60, 63 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізична особа може бути призначена піклувіальником лише за її письмовою заявою. При призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно до ст. 249 СК України, опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який з жовтня 2016 року проживає в сім`ї позивача [PERSON] , батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, здоров`я, не забезпечують необхідним харчуванням, умовами проживання, мати з сином не спілкується взагалі, батьки не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, зловживають спиртними напоями, що, в цілому, негативно впливає на фізичний та духовний розвиток неповнолітнього [PERSON] . Батько дитини надав заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, мати проживає за межами міста і місце її знаходження не відомо. Дитина фактично позбавлена уваги, піклування зі сторони батьків, вжиті заходи спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області результатів не дали, відповідачі свою поведінку та ставлення до виховання дитини не змінили, і фактично відмовилися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, тому виходячи з інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав по відношенню до їхньої неповнолітньої дитини, задовольнивши позов в цій частині. Позивач [PERSON] на даний час є пенсіонером за віком, щомісячно отримує пенсію, не знятої чи не погашеною судимості немає, має всі необхідні умови для виховання та проживання неповнолітньої дитини та за станом здоров`я може бути піклувальником, орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним призначення його піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , тому враховуючи бажання самої дитини проживати в його сім`ї, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача [PERSON] щодо призначення його піклувальником над неповнолітнім [PERSON] також підлягають задоволенню. Крім того, батьки в силу вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на даний час в сім`ї [PERSON] на повному його забезпеченні, будь-які причини, що звільняють відповідачів від обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини відсутні, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачів. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. з відповідачів у рівних частках з кожного , та враховуючи вимоги позивача про стягнення аліментів за якими при подачі позову він звільнений від сплати судового збору, судові витрати у цій частині вимог у вигляді судового збору в розмірі 768 ,40 грн. з кожного також слід стягнути з відповідачів на користь держави .

Outcome: approved