Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів вказавши, що 22.09.2007 року між нею та відповідачем у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, в період якого вона народила дитину - сина [PERSON], батьком котрого є відповідач. Позов позивач мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем з причин різних поглядів на сімейне життя фактично розпалося, разом не проживають та вважає, що їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, а тому на думку позивача збереження шлюбу суперечило б їх інтересам . Крім того позивачем зазначено, що відповідач не надає їй матеріальної підтримки на утримання дитини, яка знаходиться на її утриманні, у зв'язку з чим звернулася з даним позовом до суду. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи здійснити без її участі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, в частині стягнення аліментів позов визнав частково, оскільки має непостійний та мінливий заробіток, просив стягнути з нього аліменти щомісячно у розмірі 1 500, 00 грн., справу просив розглянути без його участі. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2007 року між сторонами у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 921, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2007 року, видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2010 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, [INFO] народився [PERSON], батьками якого записано позивача та відповідача, актовий запис № 218. Сторони разом не проживають, шлюб носить формальний характер, строк на примирення сторони просили не надавати, відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Матеріальної підтримки на утримання дитини відповідач не надає, проте від сплати аліментів не відмовляється, пояснив, що постійного заробітку не має, є приватним підприємцем, згоден сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 1 500, 00 грн., надав копію позову, згідно з яким [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом про стягнення з нього аліментів на свою користь на період її навчання у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, до 30.06.2016 року. Разом з тим, відповідачем не було надано суду копії ухвали про відкриття Кіровським районним судом м. Кіровограда провадження у справі, згідно з яким відповідач міг би порушити перед судом клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до ст. 201 ЦПК України. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, тобто спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння в сім"ї, що призвело до втрати взаємної довіри і поваги, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, з урахуванням ст. 174 ЦПК України суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та їхньої малолітньої дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина,інші обставини, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище норми матеріального права суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки аліменти щомісячно, на утримання малолітньої дитини з усіх видів свого заробітку (доходу). За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи добровільність визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання позову. Таким чином суд вважає, що позов є обгрунтованим, таким, що базується на законі, а відтак підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved