Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

30.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 29.09.2009 року заочним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 03.04.1997 року у Торчиновицькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №06. З травня місяця 2004 року відповідач [PERSON] фактично не проживає в даному будинковолодінні, особистих речей, які належали йому на праві приватної власності немає, однак значиться зареєстрованим за адресою в [ADDRESS] і в добровільному порядку зніматись з реєстраційного обліку не бажає. Договору найму на проживання у даному житловому будинку між сторонами не укладався в письмовій формі. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 року справу передано для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді від 27.11.2018 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено, що розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 09 годину 15 хвилин 02.10.2019 року, яке було відкладено. Наказом №47-К від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 11.09.2020 року дану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 04.11.2020 року. Ухвалою суду від 04.11.2020 року підготовче засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 26.01.2021 року, яке було відкладено на 09 годину 30 хвилин 06.04.2021 року. Ухвалою суду від 06.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28.05.2021 року на 11 годину 20 хвилин, яке було відкладено на 17 годину 00 хвилин 03.08.2021 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, заперечення чи відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - представник Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився. 02.10.2019 року до суду надійшов лист за підписом сільського голови Торчтновицької сільської ради Припіна З.М., в якому зазначено, що виконком Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області просить позовн заяву [PERSON] розглядати без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують (а.с.38, 56). А тому, при таких обставинах, суд зі згоди позивача, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК УРСР - дружина наймача, їх діти і батьки, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК УРСР. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР вбачається, що член сім`ї втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад шість місяців. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. З довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації №1997 від 16.10.2018 року та довідки Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області №1713 від 08.10.2018 року вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.9-10). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №244083261, вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.109). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №1706, виданої 08.10.2018 року виконавчим комітетом Торчиновицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.16) та з копії будинкової книги (а.с.11-15) відомо, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Чапаєво, Чутівського району Полтавської області зареєстрований в [ADDRESS] . З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №1670 від 04.10.2018 року проведеного виконавчим комітетом Торчиновицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області (а.с.17) вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з травня 2004 року і місце знаходження його не відомо. Шлюб між дочкою позивача, [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується заочиним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.09.2009 року (а.с.18). Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , відомо, що відповідач [PERSON] був одружений на дочці позивача. Приблизно з 1996 року жив разом з ними 6-7 років, а згодом поїхав на заробітки і більше не приїжджав в с.Торчиновичі. Вже більше 15-ти років [PERSON] не проживає в будинку позивача [PERSON] , і з цього часу вони спільного господарства не ведуть. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Наведені докази достовірно підтверджують відсутність відповідача без поважних причин понад шість місяців за місцем реєстрації, тобто в [ADDRESS] , відповідач не веде спільного господарства з позивачем, будь-яку угоду з позивачем про порядок користування житловим приміщенням не укладав, отже, у відповідності зі ст.71 ЖК УРСР відповідач втратив право на користування жилим приміщенням у будинку позивача. Останні неявки відповідача у судове засідання суд розцінює як його байдуже ставлення до вирішення питання щодо користування спірним житловим приміщенням. Отже, факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації її майнових прав як власника будинку. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1).

Outcome: approved