Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.02.2010 року. Вдруге шлюб був зареєстрований шлюб 03.03.2017 року Фортечним районним у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 106. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім»ї. В зв'язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім»ї між ними не можливо, шлюб носить лише формальний характер. Позивач зазначив ,що під час шлюбу вони придбали земельну ділянку площею 0,089 га в [ADDRESS] де розташований житловий будинок та недобудований будинок також придбали автомобіль [NUMBER]. Просе здійснити розподіл вказаного майна подружжя та виділити йому ? частину вказаного майна. Позивач уточнив позовні вимоги і просе замість виділення частини спірного майна подружжя, просе визнати за ним ? частину земельну ділянку площею 0,0819 га в [ADDRESS] де розташований житловий будинок також придбали автомобіль [NUMBER]. В судове засіданні надав заяву про відмову від позовних вимог про визнання права на 1/2 частину недобудованого житлового будинку [ADDRESS] про що судом 30.03.2018 року винесена ухвала про закриття провадження в цій частині. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 10.02.2010 року Фортечним районним у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області шлюбі, актовий запис № 106. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння в сім»ї. В зв'язку з цим, сторони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім»ї між ними не можливо, шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Витрати пов'язані з розглядом справи про розірвання шлюбу покласти на позивача за його згодою. В період зареєстрованого шлюбу сторони придбали земельну ділянку площею 0,0819 га в [ADDRESS] де розташований житловий будинок та недобудований будинок також придбали автомобіль [NUMBER] ,але вказане майно зареєстровано на відповідачку. Виходячи зі змісту ст. 60 СК України і ст. 368 ЦК України можна дійти висновку, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об"єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1ст. 61 СК України). У силу ст. ст.69,70 СК України, ч. 2 ст.370, ч. 2 ст.372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-2333цс15, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Нормами статті 60 СК України вважається застосованою правильно, як що набуття майна відповідає цим критеріям. Оскільки майно зазначене позивач в позовній заяві придбано в період шлюбу за сумісні кошти подружжя тому суд визнає за позивачем право власності на ? частину вказаного майна, залишивши у власності відповідачки ? частину вказаного майна. В забезпечення позовних вимог судом відповідно до ухвали суду від 03.08.2017 року був накладений арешт на спірне майно .Оскільки судом прийнято рішення по справі тому відпала необхідність в застосуванні накладеного арешту, який суд вважає за необхідне зняти. Витрати пов'язані з розглядом справи в частині про визнання права власності на майно покласти на позивача по фактично понесенним витратам за його згодою, стягнувши 640 грн. на користь держави. На підставі та

Outcome: approved