Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов мотивує тим, що 25.12.2002 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої , як члена колгоспного двору, відкрилася спадщина на належне їй майно -1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані по вул. Садовій, 13 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області, який відносився до категорії колгоспних дворів. Спадщину після смерті дружини, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв він та їх син - [PERSON]. 18.10.2006 року помер його син [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, як члена колгоспного двору, та майно на яке він мав право після смерті матері. Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого сина і спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. 13.02. 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки померлий за життя не оформив право власності на на належне йому майно, а тому він звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 25.12.2002 року та після смерті [PERSON], який помер 16.10.2006 року , право власності на 2/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані по вул. Садовій, 13 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області. Позивач [PERSON], до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник Кошаринецької сільської ради також надав на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 14.03.2018 року, ухвалою від 16.03.2018 року позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач виправив недоліки позовної заяви та ухвалою від 26.03.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що 25.12.2002 року померла дружина позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 177391. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Садовій,13 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області. Вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями відноситься до категорії колгоспного двору, що підтверджується довідкою №354, виданою виконкомом Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області. Згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок №69, станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину. Спадщину після смерті [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв позивач [PERSON], як чоловік померлої , та їх син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VI-УР № 214814, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-АМ № 062670 та довідкою Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області № 352 від 05.12.2017 року. 16.10.2006 року помер син позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - 1/3 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд що знаходиться по вул. Садовій,13 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області, як члена колгоспного двору, а також відповідну частину вказаного житлового будинку , яку він прийняв у спадок після смерті матері. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого сина та спадщину прийняв в порядку ч.2 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що стверджується довідкою Кошаринецької сільської ради Бершадського району Вінницької області № 353 від 05.12.2017 року. Однак належним чином оформити свої спадкові права на вищевказане спадкове майно позивач позбавлений можливості , оскільки дружина [PERSON] та син [PERSON] за життя не оформили право власності на належні їм частки житлового будинку та відсутні правовстановлюючі документи, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2018 № 43/02-31 та роз"ясненням щодо оформлення спадщини від 2105.2018 року № 135/02-14. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що вищевказаний житловий будинок відносився до категорії колгоспних дворів та згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок №69, станом на 15.04.1991 року склад двору наступний: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому даний будинок належав їм на праві спільної часткової власності в рівних частинах. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved