Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Гусятинської селищної ради просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Гусятинського селищного голови № 143 від 23 серпня 2016 року "Про звільнення з посади директора Комунального підприємства «Водоканал-сервіс» [PERSON] та розірвання із ним контракту» та поновити його на роботі. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до Контракту він працював директором КП «Водоканал-Сервіc». Зазначений контракт є формою строкового трудового договору, укладеного до 5 січня 2018 року. Згідно п.9, п.25 зазначеного Контракту орган управління майном звільняє керівника підприємства, в тому числі у випадках порушень законодавства та умов контракту. Рішенням Гусятинського районного суду від 11 серпня 2016 року він поновлений на роботі з 16 червня 2016 року. В п'ятницю, 19 серпня 2016 року, Гусятинським селищним головою видано розпорядження № 140 про його поновлення на роботі з зобов'язанням надати письмові пояснення з приводу акту ревізії. З цим розпорядженням він ознайомився у понеділок, 22 серпня 2016 року. Приступити до роботи позивач не мав можливості, оскільки йому не передано необхідну для роботи документацію, матеріальні цінності. Також в розпорядженні не зазначено з якого числа він поновлений на роботі. Вважає, що рішення суду про поновлення його на роботі не виконано, оскільки його просто не допущено до виконання своїх функціональних обов'язків. Зазначене підтверджується тим, що йому не нараховано і не виплачено заробітну плату за період 19-23 серпня. В п.2 розпорядження його зобов'язано надати відповідно до п.8 Контракту письмові пояснення з приводу акту ревізії. Позивач не приступив до виконання обов'язків та, відповідно, не мав можливості належним чином ознайомитись із актом ревізії. Позивач акцентує увагу на тому, що його звільнено на підставі п.9 Контракту та розірвано з ним Контракт, хоча підстави для його розірвання містяться в п. 25 Контракту. Причиною для його звільнення послужили «порушення», зазначені в акті ревізії від 25.07.2016 року. Однак, на думку позивача він вже звільнявся з цих підстав розпорядженням селищного голови від 16.06.2016 року, що було предметом розгляду в цивільній справі №596/1625/16-ц. також його звільнили за «вчинення кримінального злочину», що доводиться матеріалами цивільної справи №596/1227/16-ц. В судовому позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, подали заперечення на позов, посилаючись на те, що розпорядженням Гусятинського селищного голови №140 від 19 серпня 2016 року [PERSON] поновлено на посаді директора комунального підприємства «Водоканал - сервіс» на підставі рішення Гусятинського районного суду. Цим же розпорядженням запропоновано надати письмові пояснення щодо порушень, встановлених актом ревізії від 25.07.2016 року. 19 серпня [PERSON] залишив в селищній раді заяву і більше не повертався, а 22 серпня 2016 року позивач відмовився давати пояснення, мотивуючи тим, що такі пояснення ним будуть надані у майбутньому, після передачі майна підприємства, печатки, тощо. Сторона відповідача не перешкоджала [PERSON] приступити до виконання службових обов'язків. Звільнення [PERSON] здійснено на підставі п.9 Контракту, оскільки саме цей пункт передбачає право органу управління майном на звільнення керівника підприємства у випадку порушення ним законодавства та умов Контракту. Вважають позов необґрунтованим та просять відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Водоканал-сервіс» КП «Водоканал-сервіс» утворене рішенням сесії Гусятинської селищної ради на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Господарського кодексу. Органом управління майном є Гусятинська селищна рада. П.6.3 ст.6 Статуту зазначає, що призначення та звільнення керівника здійснюється власником на контрактній основі. Судом встановлено, вбачається із Контракту, укладеного 05.01.2015 року між Гусятинською селищною радою та [PERSON], останній наймається на посаду директора комунального підприємства «Водоканал-сервіс» смт. Гусятин на термін з 05.01.2015 року по 05.01.2018 року, згідно якого виникають трудові відносини між керівником підприємства та органом управління майном, яким є Гусятинська селищна рада. (а.с.149-156). Як встановлено, рішенням Гусятинського районного суду від 11 серпня 2016 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Гусятинського селищного голови № 93 від 16 червня 2016 року "Про звільнення директора Комунального підприємства «Водоканал-сервіс»". Поновлено [PERSON] на посаді директора Комунального підприємства «Водоканал - сервіс» з 16 червня 2016 року. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. (41-43). Розпорядженням Гусятинського селищного голови №139 від 18 серпня 2016 року [PERSON] поновлено на посаді директора комунального підприємства «Водоканал - сервіс» з 19 серпня 2016 року. Згідно п.4 зазначеного розпорядження «зобов'язано [PERSON] надати до 22 серпня 2016 року пояснення з приводу невиконання ним передбачених контрактом показників роботи КП «Водоканал-сервіс». Для цього надати [PERSON] акт ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Водоканал-сервіс» від 25 липня 2016 року №05-22/66». (а.с.148). На підставі розпорядженням Гусятинського селищного голови №140 від 19 серпня 2016 року, [PERSON] поновлено на посаді директора комунального підприємства «Водоканал - сервіс» на підставі рішення Гусятинського районного суду. Цим же розпорядженням [PERSON] зобов'язано «до 16 год. 22 серпня 2016 року надати письмові пояснення з приводу виявлених порушень, зафіксованих в акті ревізії Державної фінансової інспекції у Тернопільській області від 25.07.2016 року». (а.с.2). Як слідує із змісту розпорядження Гусятинського селищного голови № 143 від 23 серпня 2016 року, [PERSON] «звільнено з посади директора Комунального підприємства «Водоканал-Сервіс» та розірвано з ним контракт за порушення ним чинного законодавства та умов Контракту». (а.с.3-5). Підставами дострокового розірвання контракту та звільнення зазначено п. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України, пункту 9 Контракту. В розпорядженні селищний голова посилається на ряд порушень, допущених [PERSON], які послужили підставою для його звільнення та дострокового розірвання Контракту, а саме: «[PERSON] ..допустив порушення п.1, п.6, п.6.1, п.7, п.8, п.14 контракту».. « згідно акту ревізії КП «Водоканал-сервіс» за результатами роботи у 2014 році отримало збитків на загальну суму 184,8 тис.грн., а за результатами роботи у 2015 році підприємство вже одержало 353, 7 тис. грн. збитків. … За той же період, [PERSON] без документального підтвердження використання особистого автомобіля для службових поїздок, незаконно отримав із каси підприємства компенсацію на загальну суму 44 282, 16 грн. [PERSON] допустив порушення, які призвели до збитків на суму 109 347, 74 грн., завищення заборгованості в різниці в тарифах на суму 102 020, 73 грн., та нецільового використання бюджетних коштів на суму у 28 057, 32 грн. … Підприємство понесло матеріальні втрати на суму 14 809, 10 грн. (прострочена дебіторська заборгованість). ... [PERSON] не забезпечив проведення атестації робочих місць із шкідливими умовами праці…. ведення детального обліку основних засобів.… [PERSON] за період роботи на посаді директора КП «Водоканал-сервіс» раніше вчинив службовий злочин за ст. 366 КК України.» (а.с.3-5). Згідно з ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Як вбачається з положень ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір, яким є контракт, до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці; систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. Крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках, передбачений ст. 41 Кодексу законів про працю України: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу; вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; перебування всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції" у прямому підпорядкуванні у близької особи; припинення повноважень посадових осіб. Отже, у Кодексі законів про працю України наведено вичерпний перелік підстав для припинення трудового договору. Також, відповідно до п. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути припинений з підстав передбачених контрактом. Згідно пункту 25 Контракту, укладеного між сторонами, Керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: а) у разі систематичного невиконання Керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців при наявності вини керівника; в) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; г) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; д) у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) підприємства при наявності вини керівника. Як встановлено вище, розірвання Контракту та звільнення позивача здійснене згідно з п. 8 ст. 36 Кодексу законів про працю України, на підставі п.9 Контракту у зв'язку з порушенням пунктів п.1, п.6, п.6.1, п.7, п.8, п.14 Контракту. Аналіз пунктів 1, 6, 7, 8, 9, 14 Контракту, на які посилається відповідач як на підставу звільнення, дає підстави суду прийти до висновку, що зазначеними пунктами лише регламентовано права та обов'язки сторін Контракту, зокрема, пунктом 9 Контракту передбачено, право органу управління майном звільнити Керівника у разі закінчення контракту, достроково за вимогою Керівника, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Відповідно до пункту 29 Контракту, якщо розірвання контракту проводиться на підставах, встановлених у контракті, але не передбачених законодавством, про це зазначається у трудовій книжці керівника з посиланням на пункт 8 частини 1 першої статті 36 Кодексу законів про працю України. (а.с.6-13). Підстав для дострокового розірвання Контракту та звільнення з роботи пункти 1, 6, 7, 8, 14 а також пункт 9 Контракту не передбачають, оскільки підстави для дострокового розірвання контракту з ініціативи Органу управління майном чітко передбачені пунктом 25 Контракту. Отже, розірвання контракту та звільнення [PERSON] з посади директора здійснено згідно з п. 8 ст. 36 КзпП України, а саме з підстав, передбачених контрактом, тоді як вказівки на жодну з вказаних у п. 25 Контракту підстав (підпункти «а-д») не наведено. Також суд звертає увагу на процедуру звільнення [PERSON], а саме: Так, судом встановлено, що [PERSON] 18 серпня 2016 року отримав повідомлення від селищного голови, в якому йому запропоновано прибути 19 серпня 2016 року в селищну раду з трудовою книжкою для здійснення запису про його поновлення на роботі та одержання пояснень з приводу виконання передбачених Контрактом показників ефективності використання майна підприємства та прибутків за результатами ревізії. (а.с.118-119). 19 серпня 2016 року він з'явився в селищну раду, але не отримав копії розпорядження, у зв'язку з чим написав заяву Гусятинському селищному голові про надання йому копії розпорядження про його поновлення, а також надати йому можливість приступити до роботи. Також в заяві позивач повідомив, що після ознайомлення з актом ревізії він надасть відповідні пояснення. (а.с.78). 19 серпня 2016 року, в п'ятницю, біля 16 год. позивачу зателефонувала кадровик КП «Водоканал-сервіс» [PERSON] та повідомила, що отримала розпорядження про його поновлення. [PERSON] приїхав в КП «Водоканал-сервіс» 22.08.2016 року, зранку та ознайомився з розпорядженням про його поновлення, поставивши на копії підпис. (а.с.2). Ці обставини підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] [PERSON] 19.08.2016 року, 22.08.2016 року, 23.08.2016 року не приступав до виконання обов'язків, не мав доступу до документів, печатки. Зазначені обставини підтверджуються табелем обліку робочого часу адмінперсоналу КП «Водоканал-сервіс» за серпень 2016 року. Згідно табелю, директор [PERSON] 18, 19 серпня 2016 року відпрацював по 8 годин, 23 серпня 2016 року - 7 годин. В графі напроти [PERSON] за 18, 19, 22, 23 серпня 2016 року відсутні будь-які відмітки. Як слідує із змісту розпорядження Гусятинського селищного голови №139 від 18 серпня 2016 року, [PERSON] звільнено з посади в.о. директора КП «Водоканал-сервіс» на підставі його заяви від 19 серпня 2016 року. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] показав, що 18 серпня 2016 року він був звільнений з посади в.о. директора. 22 серпня 2016 року в приміщенні КП «Водоканал-сервіс» [PERSON] запропонував йому передати печатку, документи, матеріальні цінності підприємства, на що він відмовився, пояснивши, що зазначена процедура передачі має відбуватись за участю комісії, до складу якої, зокрема, мають входити представники селищної ради. Також [PERSON] не зміг пояснити, чому ним після звільнення проводились записи в трудовій книжці [PERSON] датовані 19 серпня 2016 року, 23 серпня 2016 року. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] не змогла пояснити правильність записів в табелі обліку робочого часу адмінперсоналу КП «Водоканал-сервіс» за серпень 2016 року, щодо відпрацьованих [PERSON] робочих днів - 18, 19, 23 серпня 2016 року. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що не чинили перешкод в допуску до роботи [PERSON] Про те зазначені факти спростовуються заявами [PERSON] від 19 серпня 2016 року, від 22 серпня 2016 року Гусятинському селищному голові та в відділення поліції від 23 серпня 2016 року. (а.с.105). Як встановлено, [PERSON] копію розпорядження Гусятинського селищного голови про його поновлення та копію акта ревізії отримав поштою 23 серпня 2016 року о 17 год. 41 хв., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.120-121). Розпорядження про звільнення отримав поштою 23.08.2016 року (а.с.124). Суд звертає увагу на те, що починаючи з 18 квітня 2016 року, [PERSON] тричі був звільнений з посади директора Комунального підприємства, а саме 18 квітня 2016 року, 16 червня 2016 року, 23 серпня 2016 року. 1 березня 2016 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Рішеннями Гусятинського районного суду від 25 квітня 2016 року, 3 червня 2016 року, 11 серпня 2016 року, звільнення позивача судом визнано незаконним, а також визнано незаконним та скасовано дисциплінарне стягнення. З 18 квітня 2016 року [PERSON] не був допущений до роботи. Як встановлено, в порушення рішення Гусятинського районного суду від 11 серпня 2016 року, [PERSON] поновлено на посаді директора Комунального підприємства з 19 серпня 2016 року, а не з 16 червня 2016 року, як зазначено в рішенні суду. Відповідно до ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з положеннями статті 5-1 КЗпПУ, держава гарантує працездатним громадянам, правовий захист від незаконного звільнення. З врахуванням встановлених судом обставин, звільнення [PERSON] є протиправним, а тому позов підлягає до задоволення. Рішення суду в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з Гусятинської селищної ради на користь держбюджету Гусятинського району судовий збір 551 гривню 20 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: approved