Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Адвокат Піка Микола Євгенович в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до Львівської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів досудового розслідування прокуратури і суду в розмірі 273 934 грн. Свої вимогу обгрунтовує наступним. У провадженні СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015140090000513 від 17.02.2015 за підозрою [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, тобто примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є набезпечним для життя і здоров`я. За результатами проведення досудового розслідування, 18.05.2015 року до Шевченківського районного суду м.Львова прокуратурою Шевченківського району м.Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12015140090000513 від 17.02.2015 про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України. За результатами розгляду кримінального провадження, 30.12.2015 року вироком Шевченківського районного суду м.Львова [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.355 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України, звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном 2 роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну м`ясця проживання і роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Апеляційний судом Львівської області апеляційну скаргу захисника обвинуваченої [PERSON] - [PERSON] задоволено частково, вирок скасовано, кримінальне провадження направлено на новий розгляд до Шевченківського районного суду м.Львова у зв`язку з відсутністю в ході судового розгляду потерпілого [PERSON] 05.03.2019 у підготовчому судовому засіданні ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова за клопотанням захисника обвинуваченої [PERSON] - [PERSON] , обвинувальний акт про обвинувачення [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №2 на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України, незважаючи на клопотання прокурора про повторний виклик потерпілого [PERSON] у зв`язку із його неявкою в судове засідання, з метою забезпечення його участі у розгляді вказаного кримінального провадження та захисту його інтересів. 11.03.2019 року прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 Мартинишин М.Р. подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 05.03.2019, про повернення прокурору обвинувального акта стосовно [PERSON] та [PERSON] , за результатами розгляду якої, 16.05.2019 ухвалою Апеляційного суду Львівської області ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 05.03.2019 р. про повернення обвинувального акта залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. В подальшому до Львівської місцевої прокуратури №2 з Шевченківського районного суду м.Львова надійшов вищевказаний обвинувальний акт. 23.12.2019 року прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження за підозрою [PERSON] , [INFO] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Таким чином, остання перебувала під слідством та судом з 18.02.2015 року по 29.12.2019 року, а всього 4 роки 10 місяців 11 днів, тобто 58 місяців. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15.07.2020 року відкрито провадження у справі. 17.08.2020 року від Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 18.08.2020 року від Львівської обласної прокуратури до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі. 13.11.2020 року адвокатом Пікою М.Є. в інтересах [PERSON] подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначає, що після подачі позовної заяви відповідач - 1 - Прокуратура Львівської області змінила найменування на Львівська обласна прокуратура, а тому слід вважати правильним відповідача - 1 - Львівська обласна прокуратура. Крім цього просить позовні вимоги [PERSON] вважати викладеними в наступній редакції: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ) моральну шкоду за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності в розмірі 273934 грн. 12.01.2021 року з Львівської обласної прокуратури до суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник відповідача просить відмовити в позові. Представник позивача в судовому засідання повністю підтримав позов відповідно до поданого ним уточнення позовних вимог. Просив такий задовоолити. Представник відповідача Мельничук Ю. в судовому засідання заперечив позов. З підстав наведених у відзиві на додаткових поясненнях. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Належним чином було надіслано повідомлення про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази у справі суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у разі незаконного засудження громадянинові відшкодовується: 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 Закону № 266/94-ВР). Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №12015140090000513 від 14.05.2015 повідомлено про підозру [PERSON] та [PERSON] у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 355 КК України. Після неодноразових розглядів у судах першої та апеляційної інстанції обвинувальний акт повернуто прокурору. 29.12.2019 процесуальним керівником у провадженні прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження за підозрою [PERSON] та [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ст. 23 ЦК України, п. п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 23 ЦК України). При визначенні відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. В ході досудового розслідування 14.05.2015 після зміни пред`явленої підозри, [PERSON] додатково допитано, та вона повідомила, що вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 355 КК України визнає повністю, та щиро розкаюється.(протокол допиту в матеріалах кримінального провадження). Відповідно до ч. 4 ст. 1176 ЦК України фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з`ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди В зв"язку з цим суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Львівської обласної прокуратури, Державного казначейства України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду необхідно відмовити.

Outcome: dismissed