Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного Акціонерного товариства « Всеукраїнський Акціонерний банк» про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 29.05.2014 року між ним та відповідачем ПАТ « ВіЕйБіБанк» укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід» № 801448/2014, згідно якого йому надана послуга щодо збереження за винагороду його вкладу у відповідача, а саме 70000 грн., що підтверджується відповідними документами, а саме платіжним дорученням № 73657 від 01.07.2014 року, згідно якого внесені 68000 грн, та дорученням на переказ грошових коштів за платіжною карткою від 29.05.2014 року у сумі 2000 грн. Згідно п.1.5 вищезазначеного договору відсоткова ставка депозитного вкладу складає 72% річних. 29.05.2014 року між ним та відповідачем також уклався договір банківського вкладу на вимогу « Для виплат» № [NUMBER], згідно якого відповідач відкрив на його ім»я рахунок з метою перерахувати на нього проценти від дії договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід» № 801448/2014, та перерахувати тіло депозитного вкладу по закінченню терміну дії зазначеного договору № 801448/2014, відсоткова ставка за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» складає 0,1% річних. 18.08.2014 року він направив листа до відповідача із заявою-вимогою про видачі йому в готівковій формі загальної суми вкладу та нараховані відсотки, але відповіді не отримав. Банком порушуються положення договору, не видаються за його вимогою належні грошові кошти в сумі 70000 грн. вкладу та нараховані відсотки у сумі 1450,65 грн. згідно виписки-рахунку № [NUMBER] від 11.09.2014 року ( повернення відсотків згідно умов договору № 801448/2014 в сумі 1446,90 + сплата нарахованих відсотків в сумі 0,59 грн. + погашення відсотків відповідно угоди № 2620504073367 в сумі 5,16 грн. =1450,65 грн.). Станом на 11.09.2014 року відповідач вклад та нараховані за ним проценти так і не повернув, що підтверджується випискою з рахунку № [NUMBER] від 11.09.2014 року. Оскільки з часу його звернення минуло 24 дні, банк за його думкою вважається боржником, що прострочив зобов»язання. Згідно розрахунку 3% річних від простроченої суми складають 140,94 грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 72022,26 грн. У зв»язку з тим, що видача грошових коштів з розрахункового рахунка вкладника є банківською послугою, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» відповідач повинен сплатити йому пеню у розмірі трьох відсотків вартості роботи ( послуги), що складає 51444,47 грн. згідно розрахунку. Також вважає, що з неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 40000 грн. Позивач просить розірвати договір банківського вкладу на вимогу « Для виплат» № [NUMBER] від 29.05.2014 року та стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» 71450,65 грн. депозитного вкладу з нарахованими згідно умов Договору відсотками ; три відсотки річних за час прострочення з 18.08.2014 року по 11.09.2014 року у сумі 140,94 грн.; стягнути з ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний банк» інфляційні збитки у розмірі 571,61 грн.; пеню у відповідності з ч. 5 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» у розмірі 51444,47 грн., моральну шкоду у розмірі 40000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд у відповідності ст.. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач, а відповідача про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що згідно Договору банківського вкладу № 801448/2014, який був укладений 29.05.2014 року між позивачем і ПАТ «ВіЕйБіБанк» предметом договору є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту « Марафон лояльності Подвійний дохід» на строк 2 місяця, з щомісячною виплатою процентів; виплата процентів, нарахованих на Вклад за ставкою 27 процентів річних здійснюється згідно з умовами Договору; дата вимоги вуладником вкладу- 29.07.2014 року (а.с. 5) Згідно п.1.2 Договору банк відкриває на ім»я вкладника поточного рахунку «Подвійний дохід», та вкладник погоджується з тим, що на поточний рахунок «Подвійний дохід» банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований Вклад та нараховані але не отримані вчасно Вкладником проценти за цим вкладом по закінченні строку його дії.( а.с. 5). Грошові кошти в розмірі 70000 грн. відповідач отримав, що підтверджується відповідними документами, а саме платіжним дорученням № 73657 від 01.07.2014 року ( а.с.14), згідно якого внесені 68000 грн, та дорученням на переказ грошових коштів за платіжною карткою від 29.05.2014 року у сумі 2000 грн. ( а.с.6) 29.05.2014 року між позивачем і ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено договір банківського вкладу « Для виплат № [NUMBER], згідно якого на ім»я позивача відкрито іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу « Для виплат»; виплата процентів, нарахованих на вклад на вимогу за ставкою 0,1 процентів річних здійснюється згідно з умовами Договору; дата вимоги вкладником вкладу на вимогу - на першу вимогу вкладника. ( а.с. 4). У зв»язку із закриттям відділенням № 104, що знаходиться за адресою: прт-т Шахтобудівників, 11а м. Красноармійськ [PERSON] звернувся до банку з заявою про повернення депозитного вкладу та відсотків, однак відповіді або будь-яких дій, які б підтверджували виконання зобов»язань з боку банку не отримав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( ст. 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті договору банківського вкладу. З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу,- банківський вклад( депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( ст. 2 Закону України « Про банки та банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми ( вкладу). Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Згідно вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору банківсьукого вкладу та стягнення банківського вкладу. У відповідності з вимогами ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові процнти на суму вкладу у розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Так, в період дії договору банком, як видно з виписки рахунку, були нараховані відсотки у сумі 1450,65 грн ( повернення відсотків згідно умов договору № 801448/2014 в сумі 1446,90 грн.+ сплата нарахованих відсотків в сумі 0,59 грн.+ погашення відсотків відповідно угоди № [NUMBER] в сумі 5,16 грн.= 1450,65 грн). Отже , сума вкладу та нарахованих відсотків згідно умов договору становить 71450,65 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, розмір трьох процентів річних від простроченої суми складає 140,94 грн. ( 71450,65 х3х24/365/100=140,94). Нормами Закону Укріїни від 03.07.1991 р. № 1282-Х11 « Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в гривні. У серпні 2014 року індекс інфляції в Україні за даними міністерства фінансів України складає 100,8%. Інфляційні збитки дорівнюють: (71450,65%х100,8%)/100%=72022,26-71450,65=571,61 грн. З укладених між сторонами договорів вбачається, що [PERSON] поклав на рахунок банку кошти з єдиною метою-одержання щомісячних відсотків. Згідно з ро»ясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», під дію зазначеного закону підпадають правовідносини у сфері фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, зокрема, надання споживчих кредитів банками, відкриття та ведення рахунків, за якими проводяться розрахункові операції з оплати комунальних та інших послуг, проведення розрахункових операцій. Окрім того, суд зазначає, що укладений сторонами договір належить до грошових зобов'язань. У ч.2 ст.625 ЦК України йдеться, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно, цивільним законодавством передбачена цивільно-правова відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін (грошові зобов'язання) на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, оскільки у п.5 ст.10 Закону "Про захист прав споживачів" мова йдеться застосування положень згаданого Закону, у разі якщо забезпечувальні санкції не передбачені законодавством. За цим слідує, що положення ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. У цьому зв'язку, вимоги про стягнення пені у розмірі 51444,47 грн. є неприйнятними і задоволенню не підлягають. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами депозитний договір не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення відповідачем строків повернення депозитного вкладу. Щодо посилань позивача на положення Закону України „Про захист прав споживачів», суд вважає, що до правовідносин між сторонами, які виникли з приводу депозитного договору, Закон України „Про захист прав споживачів" застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Оскільки у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн., суд приходить до висновку про відмову в задволенні позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial