Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Бахмацької міської ради Чернігівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в м.Бахмач Чернігівської області, по [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Бахмацької міської ради від 21.10.1984 року їй було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці за вищевказаною адресою, де вона протягом 1985-1998 р.р. збудувала житловий будинок з господарськими будівлями і в 2009 році приватизувала земельну ділянку, однак до цього часу не має можливості прийняти новозбудовані будівлі в експлуатацію, оскільки відсутнє повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що створює перешкоди в реєстрації права власності на вказану нерухомість у відповідних державних органах. Вказана позовна заява надійшла до суду до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак, згідно з п.9 Прикінцевих і перехідних положень ЦПК України, з урахуванням змін, внесених вищевказаним Законом України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито (порушено) до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Законом, то ж дана позовна заява розглянута згідно з нормами цивільного процесуального законодавства діючими на даний час. Учасники провадження в судове засідання не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, позивач та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі; представник третьої особи причини неявки не повідомив; відзиву на позов від відповідача та пояснень від третьої особи не надійшло. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно з договором дарування від 29.09.1976 року [PERSON] отримала в дарунок від [PERSON] будинок з належними до нього господарчими будівлями в [ADDRESS] (а.с.6). Згідно з рішенням виконавчого комітету Бахмацької міської ради від 21.10.1984 року [PERSON] було надано право на будівництво нового житлового будинку в замін старого в [ADDRESS] (а.с.7,8). Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.10000 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з додатку до розпорядження міського голови № 110 від 07.12.2015 року Про затвердження перейменування назв вулиць та провулків у м.Бахмачі, вулицю Котовського було перейменовано на вулицю Пісочну (а.с.16). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, відомості про об»єкт нерухомості, розташований в [ADDRESS] у вказаних реєстрах відсутні (а.с.25). Згідно з технічним паспортом на об»єкт нерухомого майна, розташований в [ADDRESS], за вказаною адресою, знаходяться: будинок, веранда, ганок, три сараї, літня кухня, прибудова, два гаражі, погріб, колодязь та огорожа, які побудовані в період з 1998 року по 1999 рік (а.с.9-11). Згідно із звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкту, затвердженого експертом по технічному обстеженню будівель і споруд 03.10.2017 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації житлового будинку (А'-1) з верандою (а'-1), літньої кухні (В-1) з прибудовою в-1, гаража Г-1 та г-1 по [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до повідомлення відділу архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства Бахмацької міської ради від 04.10.2017 року № 03-20/2258, місце розташування будівель, розташованих в [ADDRESS] не суперечить вимогам державних будівельних норм (а.с.15). Позивач не має можливості ввести самочинно збудований гараж в експлуатацію та оформити на нього право власності, що підтверджується повідомленням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області від 08.08.2017 року № 40-1025-3/1581-17, оскільки не має в наявності повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.18,19). Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно з ч.3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.ч. 3, 5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 „Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судом встановлено, що самочинне будівництво здійснене позивачем на земельній ділянці, яка була надана позивачу у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно, що не порушує права інших осіб. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно п.12 вищевказаної Постанови, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Згідно із ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України та ст.ст. 4,5 ЦПК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки спір про право власності на зазначений об»єкт нерухомості підлягає розгляду в судовому порядку, іншим шляхом вирішити даний спір не можливо, а визнання за позивачем права власності на вказану нерухомість не порушує права та законні інтереси інших осіб, при цьому, питання оформлення права власності на спірну нерухомість було предметом розгляду компетентного державного органу. На підставі викладеного та

Outcome: approved