Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

В вересні 2017 року позивачі завернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 15.11.2015 померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 0,0501 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради в с/т «Ветеран», під номером 49, Києво-Святошинського району, Київської області. Право власності на дану земельну ділянку [PERSON] отримала на підставі договору дарування від 27.06.1997 року який посвідчено старшим Державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 1-1714. Спадкоємцями першої черги є - [PERSON] - чоловік померлої, [PERSON] та [PERSON] - сини померлої, [PERSON] - дочка померлої. Після смерті [PERSON], позивачі звернулися до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті, проте 03.08.2017 позивачами було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої в звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно та не має державної реєстрації такого права. Тому позивачі просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після померлої 15 листопада 2016 року [PERSON], право власності на ? частину ділянки земельної ділянки, площею 0,0501 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради в с/т «Ветеран», під номером 49, Києво-Святошинського району, Київської області за кожним. У судове засідання позивач не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не зявилася, згідно заяви просили слухати справу у свою відсутність. Третя особа у судове засідання не зявилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно письмових пояснень просили слухати справу у свою відсутність, та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що 15.11.2015 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 354336, виданим 16.11.2015 Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 0,0501 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради в с/т «Ветеран», під номером 49, Києво-Святошинського району, Київської області. Право власності на земельну ділянку [PERSON] підтверджується договором дарування від 27.06.1997, який посвідчено старшим державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 1-1714. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: чоловік - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON], та дочка - [PERSON] (прізвище змінено на підставі свідоцтва про одруження серії 1-АМ №112660 від 28.09.2004), що підтверджується матеріалами спадкової справи №551/2016, заведеної на підставі заяв позивачів про прийняття спадщини. 03.08.2017 Державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради в с/т «Ветеран», під номером 49, Києво-Святошинського району, Київської області на їх імена після смерті їх дружини та матері [PERSON], яка померла 15 листопада 2016 року, в звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно та не має державної реєстрації такого права. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В силу ч.1 ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил\~глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3\~ст. 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). В силу ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України\~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). У роз»ясненнях, наданих у п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З наданих документів вбачається, що померла договір дарування земельної ділянки належним чином не зареєструвала за життя на своє імя. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачами, права власності, в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку після смерті [PERSON].

Outcome: approved