Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що після смерті її брата [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS], відкрилась спадщина на: 75/600 частки квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2012 року; 1/3 частки гаражного боксу [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 грудня 2012 року; 1/3 частки земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0640га (кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - ведення колективного садівництва), що розташована в [ADDRESS] Зазначає, що є спадкоємцем другої черги після смерті її брата. В передбачений законом шестимісячний строк після смерті брата звернулася до Десятої нотаріальної контори м. Києва із заявою про прийняття спадщини і була заведена спадкова справа №56924067 у спадковому реєстрі. Зазначає, що мала всі підстави для прийняття спадщини після смерті брата, оскільки поряд з ним крім неї не було близьких людей, які б надавали йому допомогу. Померлий розлучився із своєю дружиною, [PERSON] приблизно у 1991 році, коли сину було п'ять років. З цього часу його колишня дружина та син стали проживати окремо, ніколи не цікавилися життям та здоров'ям свого батька. Брат проживав в квартирі разом з матір'ю, яка померла в 2012р. В 2011р. брату згідно довідки МСЕК була встановлена 11 група інвалідності загального захворювання: туберкульоз легенів та з цього часу його стан здоров'я почав погіршуватися: почали пухнути ноги, тяжко пересувався по квартирі, на вулицю не виходив. Брат потребував постійного стороннього догляду, і окрім неї йому ніхто не допомагав. Позивачка купувала ліки, продукти, готувала їжу, прибирала в квартирі. Після його смерті займалася похованням, відповідач не з'явився на похоронах батька. На підставі викладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, а саме усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив суд у його задоволенні відмовити, зазначив, що відповідач з малих літ не проживав однією сім'єю з своїм батьком - [PERSON], однак викладене в позові не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] хоч і проживав багато років у селі Новосілки Макарівського району Київської області, проте поважав свого батька та спілкувався з ним, у них були нормальні чоловічі, товариські стосунки, вони поздоровляли один одного зі святами та днями народження, іноді [PERSON] приїздив до свого батька в м. Київ, а в більшості випадків передавав гостинці та подарунки через свою матір [PERSON], оскільки вона працює в м. Києві і їй було територіально зручно здійснювати візити до свого колишнього чоловіка за проханням сина. Твердження позивача стосовно того, що [PERSON] потребував стороннього догляду у зв'язку з тим, що не міг навіть вийти на вулицю не відповідає дійсності. Так, померлий був інвалідом ІІ групи і мав захворювання «туберкульоз легенів», однак це хоч і обтяжувало його життя, проте він виходив на вулицю, ходив сам до магазину. Представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено ухилення відповідачем від надання спадкодавцеві допомоги та не доведено перебування спадкодавця в безпорадному стані, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані по справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не є доведеними та не підлягають задоволенню судом з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] у віці 52 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 01 серпня 2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, причина смерті - туберкульоз легенів. (а.с.145, 146). Відповідно до ч. 1 ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як вбачається з копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 15 серпня 1986 року Дніпровським о/ЗАГС, відповідач [PERSON] народився [INFO] року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.154) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 квітня 1962 року Дарницьким бюро ЗАГС, [PERSON] народився [INFO] року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.147) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09 жовтня 1958 року міським бюро ЗАГС м. Чернігів, [PERSON] (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]») народилася [INFO] року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. (а.с.146, 147) Таким чином, позивачка по справі [PERSON] є сестрою, а відповідач [PERSON] є сином померлого [INFO] року [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки КВ-2014 №87664 від 13.01.2015 року виданої Київським міським БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно з даними Бюро 75/200 частин квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстровано за померлим [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду управління житлово-комунального господарства Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації 15.10.2010 року, розпорядження №495; 75/600 частин вищевказаної квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10-ю Київською держнотконторою 18.12.2012р., №4-178. (а.с.155-157) Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.12.2012р. державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4-179, 1/3 частки гаражного боксу [ADDRESS] належить на праві власності померлому [PERSON] (а.с.159) Як вбачається з копії спадкової справи померлого [PERSON], його сестра - [PERSON] та син - [PERSON] звернулися до Десятої Київської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщина після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с.145, 153) Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з 1984 року в квартирі [ADDRESS] проживали її брат [PERSON] та мати. У 2010р. мати звернулася до неї за допомогою щоб забрати [PERSON] з дачі, восени його забрали з дачі. В 2011р. після рентгену виявилося, що у [PERSON] туберкульоз. В квітні 2011 р. брат відмовився лягти на лікування та погодився отримувати лікування на денному стаціонарі. На початку травня 2011р. брату стало погано, він перебував в диспансері до вересня 2011р. Позивачка зазначила, що вона привозила йому 1-2 рази на тиждень ліки, їжу, допомагала одягом. Її брат отримав 2 групу інвалідності та почав жити з матір'ю. [INFO] р. мати померла та брат почав жити сам. Прибиранням, їжею займалася позвачка, її брат дав доручення на оформлення спадщини за свої гроші. Також відповідач будь-якої участі у похованні батька не брав, на похованні присутнім не був. Крім того, пояснила, що відповідач зі своєю матір'ю з померлим ніколи не спілкувались. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що викладене позивачем та її представником не відповідає фактичним обставинам, пояснив, що відповідач з батьком спілкувався по телефону, бачився не часто, один раз на 3-6 місяців. Крім того, він не вважав, що за батьком потрібен був постійний, щоденний догляд, оскільки останній у безпорадному стані не перебував та міг самостійно себе обслуговувати. На похованні відповідач не був присутнім з зв'язку з тим, що на той час він знаходився у відрядженні у Криму. Відносини у відповідача з померлим були добрими, за допомогою [PERSON] до сина не звертався. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працював разом з позивачкою, від неї чув розмови про хворобу брата, декілька разів підвозив її до лікарні, інколи бачив, як позивачка купувала ліки. Особисто померлого [PERSON] не знав. Свідок [PERSON], яка була сусідкою померлого по квартирі, в судовому засіданні пояснила, що відвідувала [PERSON] з Лєною (позивачем по справі) після смерті їхньої матері приблизно раз на 3 місяці, зазначила, що на її погляд [PERSON] був поганому стані, йому було важко ходити. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що особисто була знайома з померлим [PERSON], оскільки була його сусідкою по квартирі протягом останніх 14 років, знала також [PERSON] (мати [PERSON]), пояснила, що надавала допомогу [PERSON], а саме: купувала хліб, молоко, інші продукти харчування. Зазначила, що [PERSON] був хворий на туберкульоз, задихався. Вона не бачила, що він ходив куди-небудь, спілкувалась з ним у коридорі. Бачила його сестру [PERSON], яка допомагала брату. Сина [PERSON] та колишню дружину не бачила та розмов про них від [PERSON] не чула. Про конфлікти [PERSON] з сином та колишньою дружиною їй не відомо. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що є хрещеною матір'ю відповідача, з померлим [PERSON] у неї були добрі та дружні стосунки. Зі слів померлого їй відомо, що у [PERSON] з сестрою (позивачем по справі) склалися неприязні стосунки, він мав бажання прописати в квартирі сина, однак не міг цього зробити в зв'язку з тим, що сестра забрала документи. [PERSON] говорив, що хотів повторно одружитися з [PERSON] (колишньою дружиною, матір'ю відповідача). Пояснила, що декілька разів бувала у гостях у [PERSON], один раз бачила там квартирантку, також чула, що [PERSON] казав, що сестра повинна привезти гроші за оренду гаражу. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка є матір'ю відповідача та колишньою дружиною померлого, пояснила, що при житті матері [PERSON] часто приїжджала в гості, привозила продукти, давала гроші на сплату заборгованості по квартирі за комунальні послуги. Зазначає, що періодично навідувала [PERSON], привозила йому продукти харчування, ліки. Зокрема, відвідувала його 2 рази весною, привозила продукти, гроші, останній раз була у нього влітку. Відносини між сином та батьком були нормальні. Вона з сином розповідали [PERSON] про онуку, однак її не привозили в зв'язку з тим, що дитина маленька, а [PERSON] хворів. На її погляд [PERSON], не дивлячись на свою хворобу, міг себе самостійно обслуговувати, пересувався сам, ходив до магазину, аптеки, міліції та не вважає його таким, що перебував у безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду. Син [PERSON] не був присутній на похоронах батька так як на той час перебував у відрядженні в Криму. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був сусідом померлого, бачив сина померлого - [PERSON] та його матір, які приїжджали до [PERSON]. Зазначив, що ходити [PERSON] було важко, однак він міг самостійно пересуватися. Як йому було відомо із спілкування з померлим, останній здавав в найм кімнату, але не довго, не більше місяця. Тамара (колишня дружина [PERSON]) з сином проживали за містом, адреси точно не знає. Особисто він допомагав купувати [PERSON] ліки та продукти. Також бачив, що позивачка теж приходила до квартири [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що був сусідом [PERSON], на його погляд останній не був у безпорадному стані, зі слів померлого йому відомо, що він ходив до магазину та аптеки, а у крайньому випадку міг звернутися за допомогою до сусідів. Допитаний у якості свідка [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] був його хрещеним, пояснив, що періодично спілкувався з [PERSON] по телефону, померлий ніколи погано про свого сина [PERSON] не відзивався та не просив про надання будь-якої допомоги, зі слів [PERSON] йому відомо, що його син навідував його. Свідок зазначив, що приблизно більше ніж 10 років не бачився зі своїм хрещеним. Особисто він був присутнім по похованні [PERSON], додатково вказав, що до смерті батька [PERSON] виїхав у відрядження до Криму, в зв'язку з чим не міг бути присутнім на похоронах. Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Подана позивачем позовна заява не містить в собі такої позовної вимоги. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи зі змісту вищенаведених норм діючого законодавства, позивач повинен був довести в судовому засіданні факт перебування [PERSON] у безпорадному стані, а також факт ухилення відповідача від обов"язку щодо надання допомоги спадкодавцю. Однак протягом судового розгляду позивачем не доведено належними доказами обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та підстави усунення від права на спадкування, а саме знаходження спадкодавця, у безпорадному стані та потребування ним сторонньої допомоги, а також не надано достатньо доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги своєму батьку. Суд не приймає як доказ в обґрунтування заявлених вимог позивача показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та як доказ в обґрунтування заявлених заперечень відповідача показання допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з тих підстав, що зазначені особи надали суду суперечливі свідчення та висловили свої міркування щодо відносин між сторонами по справі та померлим, що суд розцінює як особисті припущення вищезазначених свідків. Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатньо доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилявся від надання допомоги їх батьку, який через похилий вік та тяжкі хвороби був у безпорадному стані, а відтак відмовляє [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed