Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-фірма «Ось» заборгованості по заробітній платі в розмірі 18 000 грн.; 10000 грн. моральної шкоди; компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією в розмірі 10 227,12 грн.; а також 100 грн. індексації заробітної плати. Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць. Позивач до початку судового засідання надав заяву з уточненими позовними вимогами, просив стягнути з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 10552,49 грн., та залишив без розгляду позовну вимогу щодо стягнення з ТОВ «Завод-фірма «Ось» на його користь 100 грн. компенсації втрати частини заробітної плати пов'язаної з індексацією. Решта позовних вимог залишена без змін. Просив розгляд справи провести за його відсутності. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2014 року залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Завод-фірма «Ось» про стягнення заборгованості по заробітній платі в частині вимог щодо стягнення з ТОВ «Завод-фірма «Ось» на користь [PERSON] 100 грн. компенсації втрати частини заробітної плати, пов'язаної з індексацією. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що з 01.03.2005 року по липень 2013 року позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Завод-фірма «Ось». З липня 2013 року по теперішній час не отримує заробітну плату, що з урахуванням уточнення позовних вимог на час розгляду справи становить 10552,49 грн. Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 просив стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією. Також, позивачем зазначено, що в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинена моральна шкода в розмірі 10000 грн. Представник ТОВ «Завод-фірма «Ось», надав до початку розгляду справи заперечення на позов, в якому вказав про його часткове визнання (а.с. 19-21). Визнав позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 10552,49 грн. та 1117,46 грн. компенсації за нараховану, але не виплачену заробітну плату. В решті позовних вимог просив відмовити за недоведеністю. Також, просив розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити вимоги частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01.03.2005 року працював майстром цеху на ТОВ «Завод-фірма «Ось». В липні 2013 року позивача звільнено. Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача нарахована, але не виплачена заробітна плата, в розмірі 10552,49 грн. вказаний розмір боргу не заперечується сторонами та підтверджується довідкою № 223 від 19.09.2014 року (а.с. 22). Окрім того, чинне законодавство зобов'язує роботодавця в разі затримки виплати заробітної плати нарахувати та виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати, пов'язаної з інфляцією. Так, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Згідно розрахунку відповідача загальною сумою компенсації втрати частини заробітної плати, пов»язаної з інфляцією позивачу станом на 19.09.2014 рік є 1117,46 грн. Позивачем власного розрахунку суду не надано. Величина приросту індексу споживчих цін розраховується відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159. П. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, містить загальне правило визначення суми індексації заробітної плати: "Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Таким чином, суд погоджується з розрахунком наданим відповідачем та задовольняє в цій частині позов частково на суму 1117, 46 грн. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, з наступних підстав. На обґрунтування моральної шкоди, крім іншого позивачем зазначено, що має на утриманні дружину та дітей. Через невиплату заробітної плати йому доводилось докладати додаткових зусиль для організації свого життя, адже не отримуючи заробітну плату він був змушений економити на продуктах харчування, одязі, позичати кошти у друзів та знайомих, пояснювати рідним чому він не отримує заробітної плати. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, належних доказів щодо існування зазначених обставин до суду надано не було. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати від сплати судового збору звільняються. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial