Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання об"єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права приватної власності на 1/2 його частки, в якому прохала визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна: чотирикімнатна квартира загальною площею 70, 5 кв.м., житловою площею 44, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна: чотирикімнатна квартира загальною площею 70, 5 кв.м., житловою площею 44, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що 07 жовтня 2006 року між нею, [PERSON] ( дошлюбне прізвище « [PERSON] »), та відповідачем [PERSON] , було зареєстровано шлюб, місце державної реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Хорольського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 114, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про її народження Серія [NUMBER] . У період шлюбу між позивачем та відповідачем [PERSON] на спільні кошти подружжя, а саме 30.04.2013 року за грошові кошти, еквівалентні 25 тисяч доларів США, було придбано двокімнатну квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку продали в червні 2015 року за грошові кошти, еквівалентні 19 000 доларів США. Позивач вказує, що 12.08.2014 року ними на спільні кошти подружжя за грошові кошти в сумі 170 000, гривень було придбано об`єкт нерухомого майна: чотирикімнатну квартирузагальною площею 70, 5 кв.м., житловою площею 44, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 175892146, дата формування: 01.08.2019, сформованої [PERSON] , Хорольська районна державна адміністрація Полтавської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 433793553248, номер запису про право власності: 6714130, дата державної реєстрації: 12.08.2014, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, Серія та номер: 25724061, виданий 18.08.2014, видавник: Реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, державний реєстратор Штомпель О.І., де власником вказаний: [PERSON] , форма власності приватна, розмір частки:1/1. На даний час між позивачем та відповідачем [PERSON] виник спір стосовно володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.09.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18.02.2020 року закрито підтовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але в позовній заяві просить справу розглядати без її присутності. Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті в його відсутність. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у період шлюбу між сторонами на спільні кошти подружжя, а саме 30.04.2013 року за грошові кошти, еквівалентні 25 тисяч доларів США, було придбано двокімнатну квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку продали в червні 2015 року за грошові кошти, еквівалентні 19 000 доларів США. 12.08.2014 року сторонами на спільні кошти подружжя за грошові кошти в сумі 170 000, гривень було придбано об`єкт нерухомого майна: чотирикімнатну квартирузагальною площею 70, 5 кв.м., житловою площею 44, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 175892146, дата формування: 01.08.2019, сформованої [PERSON] , Хорольська районна державна адміністрація Полтавської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 433793553248, номер запису про право власності: 6714130, дата державної реєстрації: 12.08.2014, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, Серія та номер: 25724061, виданий 18.08.2014, видавник: Реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, державний реєстратор Штомпель О.І., де власником вказаний: [PERSON] , форма власності приватна, розмір частки:1/1. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України: Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту цивільних прав та інтересів: визнання права. Згідно ст.392 ЦК України: «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. У відповідності до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності, передбачає визначення часток кожного співвласника. Враховуючи, що квартира є неподільною річчю цивільного обігу, її поділ в натурі є неможливим, проте за позивачем може бути визнане право власності на ідеальну частку. Встановлення правового режиму права спільної часткової власності з визначенням часток дозволить зареєструвати право власності на частину нерухомого майна на ім`я позивача . Таким чином, по-перше, будуть поновлені права позивача у частині невизнання за ним відповідачем права власності на квартиру, по-друге, це допоможе запобігти можливості самовільного та незаконного її відчуження відповідачем. Згідно із ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, то частки кожного з них є рівними. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України: дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до розясненя Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями69,72 СК Українитаст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя,наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно дост.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2ст.70 СК Українивстановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК(п.30Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Таким чином, квартира придбана в період перебування сторін у шлюбі, тобто вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved