Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заявленої вимоги вказала, що [PERSON] протягом тривалого часу хворів на профзахворювання, пов'язане з роботою на шахтах Донбасу. У зв'язку з подіями на сході вона з чоловіком проживали по тимчасовій реєстрації в с. Рихальськ, Ємільчинського району Житомирської області. [INFO] [PERSON] перебуваючи в Краснодоні Луганської області, помер від злоякісного новоутворення лівої легені. В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила в становленню факту смерті [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є двоюрідним братом покійного [PERSON] Йому зателефонувала дружина покійного та повідомила про смерть двоюрідного брата. Коли приїхав у м. Краснодон, Луганської області, труп двоюрідного брата був на експертизі. Через декілька годин привезли його до під"їзду, священник провів відправу та покійний був захоронений на міському кладовищі м. Краснодон Луганської області. Вислухавши заявницю, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заявниця - [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Краснодонськи МВ УМВС України в Луганській області 26.01.2000 року (а.с. 3-4), яка тимчасово зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до акту судово - медичного дослідження № 142, проведеного судово - медичним експертом [PERSON] проведеного в приміщенні моргу Краснодонського відділення Луганської області, [INFO], смерть громадянина [PERSON] наступила [INFO] від злоякісного новоутворення лівої легені (а.с. 7-8). 39.03.2016 року відділом записів актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [PERSON] (актовий запис № 301 від 30.03.2016 року) (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищенаведеного, акт судово - медичного дослідження № 142 та свідоцтво про смерть [PERSON] (актовий запис № 301 від 30.03.2016 року), є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Частиною 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-УІ 20.11.2012 р., державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявницею доведено, що встановлення юридичного факту є її безпосереднім обов'язком як громадянки України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право не має можливості, у зв'язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт смерті. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті чоловіка, зокрема лікарське свідоцтво про смерть, встановленої законодавством України форми, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог щодо встановлення факту смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved