Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

21 жовтня 2019 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер його батько, [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою - [ADDRESS] , що належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого О .І. Лещинською, державним нотаріусом Другої нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2-1451. За життя померлий батько заповіту не склав, він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. На його звернення 30.07.2019 року до приватного нотаріуса Дряблова О.В. щодо оформлення спадщини після смерті батька отримав повідомлення про те, що спадкова справа після смерті його батька вже відкрита у Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі, тому йому необхідно звернутися саме туди. При зверненні до Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області отримав 16 серпня 2019 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини пропуску строку для прийняття спадщини та з причини відсутності документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Він зазначає, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] через поважні причини. Так, 20 січня 2019 року його було госпіталізовано до Нікопольської міської лікарні № 1 з діагнозом - перелом кістки правого гомілковостопного суглоба, 20 квітня 2019 року він знову був змушений звернутися за медичною допомогою до лікарні з діагнозом - перелом крила клубової кістки справа. Крім того він є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. Через ці обставини він був обмежений у пересуванні та можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене вважає, що строк для прийняття спадщини ним був пропущений з поважної причини, а тому просить визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 24 грудня 2019 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 52-54) з додатками. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач не надав суду належні докази того, що він мав об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для вчинення дій, спрямований на прийняття спадщини. Також з наданий позивачем документів вбачається, що позивач не був госпіталізований до Нікопольської міської лікарні № 1, йому була зроблена у лікарні лише рентгенодіагностика. Зазначає, що перелом медіальної щиколотки правого гомілковостопного суглоба не позбавив позивача рухатися та пересуватися. Крім того зазначила, що позивач відмовився організовувати поховання померлого батька, тіло останнього тривалий час перебувало у морзі, його було поховано лише 08 січня 2019 року та саме нею були понесені витрати на його поховання, що підтверджується відповідними доказами. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року по справі було закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті на 01 квітня 2020 року (а.с. 66). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення вимог заперечувала у повному обсязі, посилалася на обставини, викладені у відзиві. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом, [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою - [ADDRESS] (а.с. 3, 4). Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою - [ADDRESS] , що належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого О.І. Лещинською, державним нотаріусом Другої нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 2-1451 (а.с. 7). За життя померлий [PERSON] заповіту не склав, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Як вбачається з листа Завідувача Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, В.М. Балашової від 11 листопада 2019 року за вих. № 3786/02-14, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведено спадкову справу № 76/2019 (а.с. 26-50), з якої вбачається наступне. 27 лютого 2019 року до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини [PERSON] після смерті її брата, [PERSON] . У заяві зазначено, що крім неї спадкоємцями за законом є діти спадкодавця, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30). 26 червня 2019 року Завідувачем Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, В.М. Балашовою направлено на адресу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на повідомлено, що строк прийняття спадщини ними пропущений і на даний момент вони вважаються такими, що спадщину не прийняли. Також роз`яснено право звернення до суду з позовом про надання додатково строку для прийняття спадщини, або отримати згоду на прийняття спадщини від спадкоємця, який її прийняв (а.с. 43). 16 серпня 2019 року до Другої нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с. 43 на звороті). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 серпня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що він спадщину в передбачений законом термін не прийняв та не надав документ, що посвідчує право власності на житловий будинок (а.с. 49 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, висловленої при розгляді Верховним судом України по справі № 6-1486цс15 "Відповідно до ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищевказаної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, позивач [PERSON] посилався на те, що 20 січня 2019 року його було госпіталізовано до Нікопольської міської лікарні № 1 з діагнозом - перелом щиколотки правого гомілковостопного суглоба, 20 квітня 2019 року він знову був змушений звернутися за медичною допомогою до лікарні з діагнозом - перелом крила клубової кістки справа. Крім того він є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. Судом встановлено, що на підтвердження поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачем надано: довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії Серія 12 ААБ № 001303 від 26 вересня 2018 року, згідно якої [PERSON] встановлена з 01 жовтня 2018 року третя група інвалідності по причині загального захворювання та зазначено, що протипоказана важка фізична праця, переохолодження. Інвалідність встановлена на строк до 01 жовтня 2019 року (а.с. 8). Також надано копію оглядів травматолога від 20 січня 2019 року, від 05 березня 2019 року та від 20 червня 2019 року; копію висновку рентгеноскопії від 20 січня 2019 року, проведеної у рентгенодіагностичному відділені Нікопольській міській лікарні № 1, згідно якої встановлено у [PERSON] перелом медіальної кісточки правого гомілковостопного суглоба (а.с. 12-14). Крім того надано копії карти періодичного огляду від 19 лютого 2019 року, 10 травня 2019 року (а.с. 11,15), копію висновку рентгеноскопії від 20 квітня 2019 року, проведеної у рентгенодіагностичному відділені Нікопольській міській лікарні № 1, згідно якої встановлено у [PERSON] перелом крила клубової кістки справа та копію висновку рентгеноскопії від 07 травня 2019 року, проведеної у рентгенодіагностичному відділені Нікопольській міській лікарні № 1, згідно якої встановлено, що у [PERSON] стан кісткових обломків крила правої клубової кістки задовільний. Лінія перелому простежується (а.с. 16). На думку суду зазначені документи не є доказом повязаним з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Як вбачається з наданих документів, позивач протягом періоду січня - травня 2019 року періодично самостійно звертався до травматолога, проходив огляд, тобто міг пересуватися самостійно, тому суд критично ставиться до посилань позивача щодо обмеження його можливості звернутися до нотаріальної контори у визначений строк. Доказів на підтвердження госпіталізації [PERSON] до Нікопольської міської лікарні матеріали справи не містять та сам позивач у судовому засіданні пояснив, що у лікарні він не перебував, госпіталізації не було. Викладені відповідачем [PERSON] обставини у відзиві на позовну заяву позивачем [PERSON] спростовані не були. Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наведені вище позивачем [PERSON] причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , судом не можуть бути визнані поважними, оскільки ці причини не є істотними або непереборними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, твердження позивача [PERSON] про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] є необґрунтованими. Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ilhan проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08 квітня 2010 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] без поважних причин і підстави для визначення додаткового строку відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed