Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з січня 2003р.. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі прописана позивачка, її донька - [PERSON], онука - [PERSON] та чоловік - [PERSON] 18.05.1999р. шлюб між сторонами було розірвано і з того часу відповідач у вказаній квартирі не проживав. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку у спірній квартирі, однак він відмовлявся. Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі спільного рішення адміністрації, профсоюзного комітету і комітету комсомолу заводу "Хімволокно" від 08.09.1997р. [PERSON] було видано ордер №2019 серії ЗХВ на право зайняття кімнати [ADDRESS]. В подальшому вулиця [ADDRESS] була перейменована у вулицю [ADDRESS] та присвоєно гуртожитку номер [ADDRESS]. 18.05.1999р. розірвано шлюб між сторонами у справі та змінено прізвище позивачки з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідно до довідки ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" №45 від 28.01.2013р. [PERSON] прописана і проживає за адресою: [ADDRESS], склад сім"ї: донька - [PERSON], онука - [PERSON], колишній чоловік - [PERSON] Актом перевірки проживання у відомчому житловому фонді від 20.01.2014р. встановлено, що [PERSON], який прописаний за адресою: [ADDRESS], у вказаній квартирі не проживає з 2003 року. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як передбачено ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як підтверджується матеріалами справи та показами свідків, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2003 року, що, згідно приписів ст.72 ЦК України, є підставою визнання його таким, що втратив право на користування вказаним житлом. Щодо вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, саме з дати його вибуття - січня 2003 року, то слід зазначити, що чинним житловим законодавством не передбачено визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з моменту, коли особа перестала користуватися цим приміщенням, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Outcome: partial