Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Виконавчий комітет Знам'янської міської ради Кіровоградської області, діючи як Орган опіки та піклування, звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно вказаних дітей та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу). Вимоги обгрунтувані тим, що з 05.05.2017 року родина [PERSON], [INFO] перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради, як така, де діти опинилися в складних життєвих обставинах, мати яких ухиляється від виконання своїх обо'язків, а також знаходиться під соціальним супроводом міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Сім'я [PERSON] проживала по [ADDRESS] та до її складу входять: мати [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]; співмешканець [PERSON], [INFO], його дочка [PERSON], [INFO], та його мати [PERSON], [INFO]. [PERSON] одинока мати, хворіє на соціально-небезпечну хворобу (В-20), знаходиться у декретній відпустці. Отримує допомогу при народжені дітей [PERSON] та [PERSON], допомогу одинокої матері на трьох дітей, та допомогу малозабезпеченим. За інформацією суб'єктів соціальної роботи [PERSON] емоційно неврівноважена, під час вагітності у неї була спроба суїциду. Неодноразово залишала домівку, вживала алкогольні напої та притягувалась до адміністративної відповідальності. Здатна надавати заздалегідь неправдиві відомості, має низький виховний потенціал, може залишати дітей без догляду. Її співмешканець [PERSON], хворіє (В-17), не має стабільного доходу, перебуває на обліку Знам'янського МРВ пробації південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції як засуджений без позбавлення волі. Здатен виявляти агресію. [PERSON] та [PERSON] схильні до асоціальної поведінки. Під час перебування під соціальним супроводом міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сім'ї надавались соціальні послуги різного спрямування, консультування та рекомендації. Батькам роз'яснювались їх права та обов'язки, правові наслідки неналежного догляду за дітьми. На контакт з соціальними працівниками члени родини йшли, але рекомендації соціальних працівників виконувались ними не регулярно. За час перебування сім'ї на обліку служби у справах дітей з родиною неодноразово проводилась профілактична робота, здійснювався контроль за станом утримання малолітніх. Надавалась речова допомога та консультації. Проводилась робота щодо покрашення виховного потенціалу. 11.10.2017 року [PERSON] без поважних причин залишила дітей на свого співмешканця та його матір і зникла у невідомому напрямку. Згідно з рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 18.10.2017 року № 259 малолітніх дітей було влаштовано до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» по факту бездоглядності. 27.10.2017 року відповідач з'явилась до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради, де їй було повідомлено про місце перебування малолітніх дітей та ознайомлено зі ст.ст.169,170 Сімейного Кодексу України. 31.10.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її трьох малолітніх дітей та прийнято відповідне рішення. З огляду на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків та з метою соціального захисту дітей, їх прав і законних інтересів, останню необхідно позбавити батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав. Вказала, що посварилася з чоловіком [PERSON] та пішла з дому, діти залишилися зі свекрухою. Вона телефонувала, дізнавалася про дітей. Наразі влаштувалася на роботу, повернулась до чоловіка, проживають по [ADDRESS]. Разом з цим, відповідач не заперечила, що має проблеми з алкоголем. При цьому, запевнила, що збирається їхати на реабілітацію з приводу алкогольної залежності. Соцдопомогу їй виплачувати припинили. У зв'язку з наявною в неї хворобою В-20 вона отримує підтримуючу терапію. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без його присутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітніх трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5,7,8,9,10,11,12). Відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 17.10.2017 року начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради за №6 видано наказ про тимчасове влаштування малолітніх дітей [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які залишилися без батькіського піклуванння в сім'ю [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], для вирішення подальшого питання їх влаштування. Підстава: заява [PERSON] (а.с. 16). На підставі рішення Виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 18 жовтня 2017 року малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлено до КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» для влаштування. Рішення прийнято з огляду на те, що мати-одиначка [PERSON], з 11.10.2017 року покинула дітей на [PERSON] та без поважних причин зникла у невідомому напрямку. На даний час її місце знаходження не відоме (а.с. 13). У подальшому виконавчим комітетом Знам'янської міської ради Кіровоградської області, як органом опіки та піклування розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та прийнято позитивний висновок. Такий висновок обґрунтований тим, що остання вихованням та утриманням дітей не займається, самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.3-4). Необхідність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її трьох малолітніх дітей, відповідач підтвердив наступними доказами. Так, згідно з довідкою про склад сім'ї від 16 травня 2017 року, [PERSON] разом з трьома малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживає по [ADDRESS] (а.с. 19). 25.08.2016 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради, головним лікарем КЗ «Знам'янський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» було скеровано повідомлення про те, що при відвідуванні 23.08.2016 року дитини [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] було виявлено, що батько та мати дитини знаходилися у нетверезому стані. Зі слів бабусі, що мешкає з сім'єю, останні зловживають алкоголем третій день поспіль. Дитину доглядає бабуся. При огляді, дитина була здоровою (а.с. 23). Начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради [PERSON] 29.08.2016 року писала заяву, в якій зобов'язалася утримувати, доглядати та виховувати своїх дітей належним чином. Вказала, що попереджена про відповідальність передбачену ст.164 Сімейного кодексу України (а.с. 22). Працівниками поліції Знам'янського ВП ГУНП В Кіровоградській області було виявлено два факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, через зловживання спиртними напоями. Внаслідок цього останню Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області 28.09.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Зі змісту постанови суду вбачається, що [PERSON], 23.09.2016 року залишила дітей на сторонню особу та пішла разом зі співмешканцем розпивати спиртні напої, а 27.09.2016 року розпивала спиртні напої в присутності дітей. Згідно з листом міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 10.04.2017 року адресованного начальнику служби у справах дітей та начальнику відділу кримінальної поліції у справах дітей Знам'янського ГУНП в Кіровоградській області, 04.04.2017 року бригадою швидкої невідкладної допомоги до приймального відділення КЗ «Знам'янська обласної лікарні імені А.В. Лисенка була доставлена вагітна [PERSON] зі спробою суїциду. [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] та його родиною. [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. В сім'ї проживає ще одна малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Молода пара має діагноз В20, в сім'ї проінформовані про стан їх здоров'я (а.с. 21). Згідно з наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради №6 від 05 травня 2017 року, дітей відповідача взято на облік як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах. Підстава: ухилення матері від виконання батьківських обов'язків (а.с. 15). 06.07.2017 року службою у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради до Знам'янського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області направлено заяву щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх малолітніх дітей (а.с. 24). У листі міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 01.11.2017 року адресованного начальнику служби у справах дітей вбачається, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом зі співмешканцем [PERSON] та його родиною. Вона є одинокою матір'ю, має трьох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], походить з неблагополучної сім'ї, виховувалася в інтернатному закладі. Молода пара має діагноз В-20. [PERSON] отримувала соціальні виплати, державну допомогу сім'ям з дітьми. Її співмешканець не має стабільного джерела доходу, перебуває на обліку Знам'янського МРВ пробації південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, як засуджений без позбавлення волі. Сім'я неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб та правоохоронних органів. Під час вагітності у [PERSON] була спроба суїциду, вона емоційно не врівноважена, неодноразово зникала безвісти, вживала алкогольні напої та притягувалася до адміністративної відповідальності. Сім'я схильна до ризиків залежностей та асоціальної і девіантної поведінки. Зловживали алкогольними напоями. Відповідач здатна надавати заздалегідь неправдиві відомості, має низький виховний потенціал, може залишити дітей без догляду. Її співмешканець здатен проявляти агресію. Стан останніх несприятливо впливає на функціонування сім'ї та задоволення потерб дітей. Під час перебування під соціальних супроводом сім'ї надавалися соціальні послуги різного спрямування консультації та рекомендації з проблемних питань функціонування сім'ї, виховання та догляду за дітьми. З членами сім'ї проводилися бесіди з профілактики шкідливих звичок, нормалізації сімейного мікроклімату, тощо. Також роз'яснювалися їх права і обов'язки, правові наслідки неналежного догляду за дітьми. На контак з соціальними процівниками члени родини йшли, але рекомендації працівників виконувалися нерегулярно (а.с. 20). Згідно з актом про відвідування дітей батьками та рідними, затвердженим 11.12.2017 року, малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], виховуються у комунальному закладі «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» та перебувають на повному державному забезпеченні з 24 жовтня 2017 року. Відповідно до дозволу служби у справах дітей від 14.11.2017 року до закладу 16.11.2017 року зверталася [PERSON] з приводу спілкування з дітьми. Разом з нею був громадянин [PERSON] та зі слів [PERSON], яка нем надала документ, що посвідчує особу. Більше ніхто з інших рідних та близьких дітьми не цікавився, не відвідував, письмових запитів на адресу закладу не надсилав (а.с. 52). Такі ж відомості містяться і в актах про відвідування дітей батьками та рідними затверджених 05.01.2018 року та 23.01.2018 року (а.с. 64). Акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], від 11 жовтня 2017 року свідчить про те, що умови проживання є задовільними. В приміщенні чисто, затишно, продукти харчування є в достатній кількості. Для виховання та розвитку дітей створено наступні умови. Для дітей є ліжка, іграшки, речі та продукти харчування. [PERSON] залишила постійне місце проживання та поїхала у невідомому напрямку, дітей залишила (а.с. 18). З довідки управління соціального захисту населення Знам'янського міськвиконкому від 23 жовтя 2017 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Знам'янського міськвиконкому і отримує: допомогу при народженні дитини на [PERSON] та [PERSON]; допомогу одинокої матері на [PERSON], [PERSON], [PERSON]; допомогу малозабезпеченим (а.с. 17). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює фахівцем з соціальної роботи у міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Відповідач перебувала під соціальним супроводом у центрі тривалий час. З нею проводилися неодноразові бесіди. Вона схильна до зловживання алкоголоем. Дітей неодноразово залишала без догляду. На контакт йшла, але рекомендації належним чином не виконувала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її син [PERSON] співмешкає зі [PERSON] Вона проживає разом з ними в одному помешканні. Останні зловживають алкоголем, сваряться, відповідач кидає дітей. Одного разу залишила їх на 22 дні. 11.10.2017 року відповідач також залишила дітей, тож вона повідомла про це соціальні служби, потім дітей забрали. Діти були доглянуті тільки завдяки їй. Вцілому [PERSON] гарна мати, до дітей ставиться чудово, любить їх, але лише коли перебуває у тверезому стані. Наразі відповідач дійсно влаштувалася на роботу, але у вихідний день - напивається. За дітьми [PERSON] сумує, плаче. До матеріалів справи представником позивача також долучено заяву сестри [PERSON] - [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] разом з [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя. Постійно перебувають у стані алкогольного сп'яніння, власного житла не мають. Офіційно ніде не працюють, постійно сваряться. Становлять загрозу для життя [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] На думку суду між матір'ю та дітьми є налагоджений родинний зв'язок. Однак, відповідач все ж таки належним чином батьківські обов'язки не виконує, достатньої уваги вихованню та розвитку дітей не приділяє, належної турботи і догляду не здійснює. Суд вважає, що вказані обставини виникли внаслідок асоціальної поведінки відповідача, зокрема зловживання алкоголем, відсутності розуміння моделі благополучної сім'ї - сама відповідач як з'ясовано в судовому засіданні походить з неблагополучної сім'ї, виховувалася в інтернаті, а також її особистих якостей, які призвели до неспроможності, належним чином дбати про дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати їх соціальну адаптацію та справляти на них відповідний виховний вплив. Разом з цим, аналізуючи обставини справи та наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайньою і занадто суворою мірою за умов, що склалися у цій родині. Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відібрання дитини у батьків - це теж санкція за невиконання батьківських обов'язків, але більш м'яка, ніж позбавлення батьківських прав. Ступінь небезпеки для кожної дитини може бути різною. Маленька, безпомічна дитина може загинути, тяжко захворіти, якщо залишиться одна на короткий строк. Для підлітка, який володіє певним рівнем незалежності, найбільшу небезпеку становить асоціальне оточення його батьків, їх бажання використовувати неповнолітнього для досягнення антисоціальних цілей. Отже характер небезпеки, її місця в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. І не важливо, що її негативні наслідки не настали. Для відібрання дитини достатньо самого факту її існування. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав - це або крок до оздоровлення неблагополучної сім'ї, або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення батьківських прав зі всіма наслідками. Частина 2 ст.155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. За положенням ст.ст.12,14 вказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: Сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; - наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; - встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж'юнта проти Італії". Відповідно до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Беручи до уваги всі наведені вище міркування, суд приходить до висновку, що незважаючи на доречність аргументів, якими позивач обґрунтував своє рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя саме шляхом позбавлення відповідача батьківських прав. Суд ставить під сумнів адекватність доказової бази для такого висновку. На думку суду з урахуванням інтересів дітей наразі достатнім буде відібрання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав та передача їх органу опіки та піклування для вирішення питання про їх подальше влаштування. Частина 4 ст.170 СК України встановлює, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі ч.4 ст.170, 180 СК України, враховуючи також обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання трьох її малолітніх дітей, на користь тих осіб або установ, яким буле передано дітей, визначивши розмір аліментів, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку матері в межах заявлених позовних вимог - у частині, що становитиме 1/3. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн., тобто за дві позовні вимоги - немайнового і майнового характеру (про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відповідно) по 640 грн. за кожну.

Outcome: partial