Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що спірна квартира належить на праві приватної власності їй у розмірі 3/8 частки, її батькові [PERSON], опікуном якого вона є, у розмірі 1/4 частки та її матері [PERSON] - 3/8 частки. Спірна квартира складається з 3-ох житлових кімнат жилою площею 42,5 та загальною площею 67,8 кв.м., кухні, коридору, ванної кімнати, туалету, вбудованої шафи, лоджії. На даний час в спірній квартирі проживає вона із двома своїми неповнолітніми дітьми, батьком та матір'ю. Протягом останніх півроку між нею та відповідачем часто виникають конфлікти по користуванню квартирою та оплаті за комунальні послуги, а мирно вирішити дане питання не надається можливим. Позивач просить суд виділити їй разом із дітьми у користування кімнату площею 20,0 кв.м., відповідачу - кімнату площею 12,4 кв.м., а [PERSON] - кімнату площею 10,1 кв.м. Ванну кімнату, кухню, туалет, коридор залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у повному обсязі та просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] між нею, її батьком, інтереси якого вона представляє та відповідачем. Зауважила, що у них з відповідачем склався визначений порядок користування квартирою - відповідач займає жилу кімнату площею 12,4 кв. м, вона із дітьми користується жилою кімнатою площею 20,0 кв.м., а її батько користується жилою кімнатою площею 10,1 кв.м. Відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2004 року розпорядженням №11399 Органу приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому квартира [ADDRESS] була приватизована та належала на праві приватної власності [PERSON] у розмірі 3/8 частки, [PERSON] - 3/8 частки та [PERSON] - 1/4 частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.5), витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.6). Судом встановлено, що у 2002 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі - продажу від 23.07.2015 року посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобовою О.М. відповідач купила у свого сина [PERSON] належні йому 3/8 частки спірної квартири, яка їй на даний час належить (а.с.3-4), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4зворот). Як вбачається з копії посвідчення [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 серпня 2014 року призначена опікуном [PERSON], [INFO] та над його майном (а.с.18). В спірній квартирі зареєстровані як проживаючі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє її неповнолітніх дітей - [PERSON], 2008 р.н. та [PERSON], 2014 р.н. (а.с.11). За правилами ст.104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. На підставі ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З технічного паспорту спірного житлового приміщення вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS] становить 67,8 кв.м., жила площа становить 42,5 кв.м. Квартира складається з трьох жилих кімнат площею 20,0, 12,4 кв.м. та 10,1 кв.м., кухні площею 7,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., вбудованої шафи площею 0,9 кв.м., лоджії площею 1,9 кв.м. (а.с.7). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради народних депутатів Миколаївської області № 435 від 1992 року встановлено, що потребуючими в поліпшенні житлових умов признаються громадяни, забезпечені житловою площею не більш 7 кв. м на одну людину; рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею в населених пунктах області встановлений у розмірі 9 кв. м на кожного члена сім'ї. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Пропорційно 3/8 частки позивача у житловій площі спірної квартири становить 15,9 кв.м., у відповідача 3/8 її частки також становлять - 15,9 кв.м. та у [PERSON] 1/4 частки у спірній житловій площі становить 10,6 кв.м. Суд, зважає на те, що виділення позивачу із двома дітьми житлової кімнати площею 20,0 кв.м. лише на 4,1 кв.м є більшим за її ідеальну частку у житловій площі квартири та залишення решти приміщень квартири у спільному користуванні буде належною реалізацією прав позивача як співвласника квартири, не суперечитиме правам інших співвласників, що відповідатиме засадам розумності та справедливості. Визначаючи порядок користування спірною квартирою, суд враховує кількість власників квартири, їх стать і вік, жилу площу квартири. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми можливо виділити в користування жилу кімнату площею 20,0 кв.м., [PERSON] виділити кімнату площею 10,1 кв.м., а відповідачу [PERSON] виділити кімнату площею 12,4 кв.м. Інші приміщення в квартирі залишити в загальному користуванні.

Outcome: approved