Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 01.10.1985 р. по 22.07.1986 р. вона навчалась у Воркутинському торговельно-кулінарному училищі, по закінченні якого їй 22.07.1986 р. видано диплом з відзнакою № [NUMBER] російською мовою, в якому її ім`я зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] » (як в паспорті). Також, 01.06.1979 р. заявнику було оформлено трудову книжку серії [NUMBER] , також російською мовою, в якій її ім`я було зазначено як « [PERSON] ». У зв`язку із вказаними розбіжностями в написанні власного імені в паспорті громадянина України, та у трудовій книжці й дипломі, їй було відмовлено ГУ ПФУ в м. Києві в оформленні пенсії за віком, оскільки в наданих документах, що підтверджують страховий стаж заявника є розбіжності у написанні її імені у порівнянні з паспортними даними. Враховуючи викладене, заявник [PERSON] просить суд встановити факт належності їй зазначених вище правовстановлюючих документів. Ухвалою від 03.02.2020 р. відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання. Згідно ухвали від 08.04.2020 р. заяву залишено без руху для усунення її недоліків протягом 5 днів з моменту її отримання, а ухвалою від 01.02.2021 р. продовжено розгляд у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Суду подала заяву, в якій просила провести судове засідання з розгляду справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів без її участі, заяву підтримала і просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ в м. Києві в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду та будь-яких заяв не подавав. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 01.06.1979 р. було оформлено трудову книжку серії [NUMBER] (рос.мовою) на ім`я « [PERSON] » [INFO] . Також судом встановлено, що 22.07.1986 р. рос. мовою на ім`я « [PERSON] » було видано диплом № [NUMBER] , який посвідчує що вона з 01.10.1985 по 22.07.1986 навчалась у Воркутинському торгово-кулінарному училищі, по закінченні якого отримала кваліфікацію «контролер-касир продовольчих товарів». Згідно листа ГУ ПФУ в м. Києві від 06.11.2019 р. заявнику було повідомлено, що із наданих нею документів для призначення пенсії було виявлено розбіжності в написанні імені, зокрема в трудовій книжці та дипломі. Водночас, із наявних у матеріалах справи копій документів, а саме: паспорта громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, картки фізичної особи - платника податків вбачається, що правильним повним ім`ям заявника українською мовою є « [PERSON] », у той час як російською мовою « [PERSON] ». Судом також взято до уваги, що у долучених до матеріалів справі копій документів, а саме: у свідоцтві про народження заявника [PERSON] , [INFO] , від 19.09.1960 року, а також у свідоцтві про укладення шлюбу від 29.07.1978 року, згідно якого заявнику присвоєно прізвище « [PERSON] », ім`я заявника російською мовою також вказано як « [PERSON] ». Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до вимог частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що диплом з відзнакою № [NUMBER] , виданий 22.07.1986 року Воркутинським торгово-кулінарним училищем на ім`я « [PERSON] » (російською мовою), а також трудова книжка серії [NUMBER] (дата заповнення - 01 червня 1979 р.), видана російською мовою на ім`я - « [PERSON] » належить заявнику - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищенаведеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved