Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи тим, що він разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного проживання його син [PERSON] постійно підіймає на нього руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження, внаслідок чого він викликав поліцію. Внаслідок чого, на [PERSON] складено протоколи адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які знаходяться на розгляді у Франківському районному суді м. Львова. Вважає, що він є особою, яка зазнала домашнього насильства, а тому щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту його від повторного вчинення насильства, просить суд застосувати до [PERSON] обмежувальний припис у вигляді заборонити останньому перебувати в місці спільного проживання з ним за адресою : [ADDRESS] . Просить заяву задоволити. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у заяві, просять заяву задоволити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно було повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності, на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за погодженням заявника та представника заявника. Заслухавши пояснення заявника та його представника, їх доводи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що заявник є батьком [PERSON] - [INFO] та разом проживають за адресою: [ADDRESS] . За заявами заявника складено відносно [PERSON] - [INFO] три протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, які передані для розгляду Франківському районному суду м.Львова(справи за №465/357/20, №465/651/20 та №465/1210/20). По справі №465/357/20 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, станом на день ухвалення рішення судом не прийнято рішення. По справі №465/651/20 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постановою судді Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П. від 27.04.2020 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП. По справі №465/1210/20 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постановою судді Франківського районного суду м. Львова Ванівського Ю.М. від 12.06.2020 року провадження у справі відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Відтак, на даний час відсутні судові рішення щодо неправомірних дій [PERSON] - [INFO] відносно заявника. Згідно з п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано ст.16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема відповідно до п.1 - заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою та відповідно до п. 2 - це усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства [PERSON] - [INFO] у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника, а також ризиків настання насильства у майбутньому, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви заявника про видачу обмежувального припису. Крім цього, суд не може позбавити [PERSON] - [INFO] права на його проживання у квартирі, в якій він проживає, та яка перебуває у його спільній сумісній власності, тим самим позбавити його конституційного права на власність та житло, іншого житла він не має. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, та проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що слід відмовити у задоволенні заяви. Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права повторного звернення до суду за наявності відповідних правових підстав та у разі їх доведення належними і допустимими доказами.

Outcome: dismissed