Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

08.07.2019 року до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовом доОргану опіки та піклування Ружинськоої районної державної адміністрації Житомирської області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, Ружинський районний центр соціальних служб сім"ї, дітей та молоді про поверення відібраних малолітніх дітей батькам. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі мають малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 14.02.2019 року рішенням Ружинського районного суду Житомирської області задоволено частково позов органу опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Відібрано без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передано малолітніх дітей органу опіки та піклування для вирішення питання про їх влаштування. Стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утримання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна або державної установи, де влаштовані діти. Малолітні діти були відібрані та влаштовані в прийомні сім`ї. Позивачі вказують, що відпали причини, що перешкоджали належному виконанню ними батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей та створили належні умови для їх проживання, виховання та на підставі положень ч.3 ст.170 СК України просили повернути їм малолітніх дітей. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , та [PERSON] позов підтримали, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснили суду, що після відібрання дітей, зрозуміли відповідні висновки, та усунули ті причинні наслідки, що призвели до винесення рішення про відібрання дітей. На данний час змінили свій спосіб життя, хоча неофіційно не працевлаштовані, але працюють неофіційно на різних роботах, щоб заробити гроші для сім`ї. В будинку, який належить сестрі позивача [PERSON] , [PERSON] , та яка не заперечує, щоб вони там проживали, зробили ремонт, облаштовано приміщення для проживання дітей, біля будинку наведено лад, обробляється присадибна ділянка, на період опалювального сезону заготовлено дрова, тримають деяких свійських тварин, кілька раз їздили до дітей, пообіцяли, що заберуть їх. Постійно їх контролюють представники органу опіки та місцева влада на предмет обстеження умов проживання, але жодних нарікань з їхнього боку не було. З того часу як стягнуто рішенням суду з них аліменти на утримання малолітініх дітей, вони їх не сплочували, вважають це за непотрібне. Представник відповідача органу опіки та піклування Ружинськоої районної державної адміністрації Житомирської області, в судовому засіданні заперечували, щодо задоволення позову. Суду пояснила, що хоча позивачі зазначають, що неофіційно працюють, доглядають за присадибною ділянкою ділянкою та підсобним господарством, навели лад в будинку, але це не є причиною для повернення дітей. Для належного матеріального утримання чотирьої малолітніх дітей позивачам потрібно сталі матеріальні блага, яких у них не має. На утримання малолітніх дітей жодного разу не сплатили алімінти, на даний час у зв`язку з чим мають борг. Крім того для повернення дітей батькам необхідно було звернутися до органу опіки та піклування для того щоб служби надали відповідний висновок для цього. Позивачка зверталася до них, їй надали перелік документів, які вона повинна була надати, для прийняття такого висновку, але цього не було зроблено. Крім того при намаганнях представників органів піклування, щось пояснити та допомогти позивачам з приводу вирішення повернення дітей, позивачка постійно веде себе агресивно, та постійно кричить. Представники третіх осіб підтримали думку представника відповідача. Представник Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, суду пояснив, що не заперечує, що позивачі заробляють тимчасовими заробітками в жителів села, але вони є непостійними. Дійсно обробляють присадибну ділянку, та утримують деяке підсобне господарство. Останній раз як був у них то вони заготовлювали дрова на зиму, але в будинку був безлад, розкиданий одяг. Крім того зазначив, що будинок в якому проживає сім`я [PERSON] , належить сестрі позивача [PERSON] , а тому у разі непорозумінь між ними з приводу майна, сім`ї не буде де проживати, а у сільської ради не має можливості забезпечити їх житлом. Крім того раніше, ще коли малолітні діти проживали з батьками, у разі якихось проблем звертався до сестри [PERSON] , яка мала деякий вплив на сім`ю брата, та могла забрати дітей до себе, на данний чапс вона виїхала до м.Київ на роботу. До того ж на неодноразові виклики її як свідка до суду не з`являється, хоча належним чином повідомлена, що може свідчити про те, що нг бажає давати пояснення на користь свого брата [PERSON] .. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідност. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На підставіст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 14 цього Закону України передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Згідно ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги. Суб`єкти соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших суб`єктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності. У разі якщо у зв`язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання можуть здійснювати родичі, сім`я патронатного вихователя, центри соціально-психологічної реабілітації дітей, притулки для дітей служб у справах дітей, інші установи для дітей (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб. Уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю, зобов`язані в максимально короткий термін запропонувати сім`ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників. У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини. Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України. Судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбних відносинах (а.с.7). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8-11). Рішенням від 14.02.2019 року Ружинського районного суду Житомирської області задоволено частково позов органу опіки та піклування Ружинської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Відібрано без позбавлення батьківських прав малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передано малолітніх дітей органу опіки та піклування для вирішення питання про їх влаштування. Стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утримання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна або державної установи, де влаштовані діти (а.с.14-16). Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації №89 від 28.05.2019 року про поповнення дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , дітьми позбавленими батьківського піклування, малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] влаштовано з 03.06.2019 року на виховання та спільне проживання в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] (а.с.51-52). Судом встановлено, що не відпали причини, що перешкоджали належному виконанню позивачами батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей та батьки не створили належні умови для їх проживання та виховання, та не надали на підтвердження цього відповідні докази. Навпаки в своїх поясненнях підтвердили той факт що офіційно не працевлаштовані, що свідчить про те, що в них відсутні будь-які постійні матеріальні блага для належного утримання та виховання дітей. Дане підтверджується і листом Ружинського районного відділу державної виконавчої служби за №18.17-30/3388 від 13.02.2020 року відповідно до якого на виконанні в виконавчій службі на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи №291/1271/18 (2/391/38/19) (3) та №291/1271/18 (2/391/38/19) (4) видані 21.12.2019 року Ружинським районним судом Житомирської області про стягнення з позивачів на утримання їх малолітніх дітей аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму, виконавче провадження по яких відкрито 24.01.2020 року. Станом на 13.02.2020 року будь-яких підтверджуючих документів про сплату аліментів [PERSON] та [PERSON] до відділу не надходило (а.с.74). Крім того як вбачається з довідки Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області за №571 від 01.10.2020 року про те, що згідно запису в по господарській книзі №5 Мовчанівської сільської ради Ружинського району Житомирської області за 2016-2020 роки головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] зазначено [PERSON] , який зареєстрований за вказаною адресою разом з братом [PERSON] . Сім`я [PERSON] не має права власності на дане житло (а.с.104). Позивачами та відповідачем не надано відповідного висновоку про доцільність повернення малолітніх дітей батькам [PERSON] та [PERSON] .. Так як вбачається зі слів представника відповідача позивачі для прийняття такого висновку не подали відповідні документи та не зверталися, щодо його надання. Відповідно до ч. 3ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. З викладеного судом встановлено, що батьки [PERSON] та [PERSON] після відібрання дитини не змінили своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. Соціальними службами неодноразово проведено роботу з батьками, що що не дало свої позитивні результати. Суд враховує, що батьки [PERSON] та [PERSON] виявив бажання повернутися своїх малолітніх дітей та проживати з ними, подавши дану позовну заяву до суду, але не надали жодних доказів на підтвердження цього та не вчинили жодних реальних дій для настання позитивних наслідків. Положеннямист.150 СК України встановлені обов`язки батьків по відношенню до своїх дітей. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам, мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст. 152 СК України). Відповідно до положеньст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Отже є законодавчо обумовленими як права дитини на проживання разом з батьками, так і права батьків виховувати дитину особисто, тому будь-яке обмеження цих прав є недопустимим. У принципі 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не може, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 163 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. При розгляді справи судом встановлені обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання дітей з позивачами створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або суперечитиме їх інтересам, а тому суд, враховуючи наведені обставини та аналізуючи здобуті докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed