Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], якому за життя, 30.07.2010 року Батуринською міською радою Бахмацького району Чернігівської області було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0.1435 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS], але позивач не може належним чином зареєструвати право власності на дане спадкове майно, оскільки, в державному акті допущена помилка в адресі розташування зазначеної земельної ділянки, а саме замість адреси м. Батурин вул. Прокоповича,8 зазначено м. Батурин, вул. Прокоповича,6а, що і зумовило зверненутися до суду. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Батуринської міської ради в судове засідання також не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як було встановлено в судовому засіданні, [INFO] року помер [PERSON], якому за життя, 30.07.2010 року Батуринською міською радою було видано державний акт серії [NUMBER], котрий посвідчував його право власності на земельну ділянку площею 0.1435 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та передану у приватну власність на підставі рішення Батуринської міської ради 38 сесії 5 скликання від 08.07.2009 року.(а.с.6,8). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 21 лютого 1970 року [PERSON] та [PERSON] є подружжям (а.с.5). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] передано у власність спадкове майно яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] У встановлені законодавством строки позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки, оскільки було виявлено, що в державному акті допущена помилка в адресі розташування зазначеної земельної ділянки, а саме замість адреси [ADDRESS] Згідно положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшко дування завданих збитків. Відповідно до статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п. „г" ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Також, відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тому, враховуючи вищевикладене та те, що в правовстановлюючому документі були допущені технічні помилки, що порушує право позивача на землю, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо.

Outcome: approved