Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

27.05.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 09.08.1994 року помер її батько [PERSON], а 08.09.2015 року померла її мати [PERSON]. Батькам, як подружжю, належав житловий будинок, який мав статус "робітничого двору" у с.Тернавка на вул.Зелена,25 Жидачівського району Львівської області. На випадок смерті батько та мати заповітів не залишили. Проживаючи на момент смерті батьків разом з ними, вона вважає себе такою, що прийняла спадкове майно. Відповідачі, які є відповідно її братом та сестрою та як і вона - спадкоємцями першої черги, від своїх часток у спадковому майні після смерті батька та мами відмовились на її користь. За наслідками її звернення із заявою до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами, їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв"язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно(житловий будинок). Із врахуванням вказаних обставин вона змушена за визнанням свого права на спадкове майно звернутись до суду. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечили. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідачів, дослідивши документи, наявні у справі, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть(а.с.16) [PERSON], який є батьком позивача та відповідачів, що стверджується свідоцтвами про їх народження та одруження(а.с.20,21,24,27), помер 09.08.1994 року у с.Тернавка Жидачівського району Львівської області та на випадок своєї смерті заповіту не склав. Оскільки смерть спадкодавця [PERSON] наступила до 01.01.2004 року, тому до вказаних правідносин спадкування застосовуються норми ЦК УРСР . Відповідно до ст.524 ЦК України (в ред.1963р.) спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Останьому відповідно до вимог ст.22 КпШС на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок, господарські будівлі і споруди, 1976-1990 року побудови, який мав статус робітничого двору за адресою: с.Тернавка, вул.Зелена,25 Жидачівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, витягом із погосподарської книги по с.Тернавка Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області та технічним паспортом на вказаний житловий будинок (а.с.5,11-13,15). Після його смерті, дружина спадкодавця [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження(а.с.14), як спадкоємець першої черги законом, проживаючи у спадковому будинку фактично вступила в управління спадковим майном та відповідно до ст.549 ЦК України(в ред.1963р.) спадщину прийняла, однак своїх спадкових прав належним чином не оформила, ставши фактичном власником цілого житлового будинку. Свідоцтвом про смерть(а.с.18) стверджено, що [PERSON] померла 08 вересня 2015 року у с.Тернавка Жидачівського району Львівської області. Оскільки смерть спадкодавця [PERSON] наступила після 01.01.2004 року, тому до вказаних правідносин спадкування застосовується ЦК України( в ред.2003 р.). Відповідно до положень ст.1217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1222 ЦК УКраїни, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент смерті на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не проживаючи постійно із спадкодавцем, подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склала, що стверджується довідкою Чертізької сільської ради №170 від 10.03.2016 року (а.с.19), а тому відповідно до вимог ст.1222,1223 ЦК України спадкування після її смерті здійснюється за законом. Позивач [PERSON]-дочка спадкодавця, що стверджується свідоцтвом про її народження та про шлюб(а.с.20,21) відповідно до вимог ст.1269-1270 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 11.03.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.(а.с.4.). Відповідчі у справі: [PERSON] та [PERSON] - діти спадкодавця, що стверджується свідоцтвами про їх народження та одруження(а.с.24,27), як спадкоємці першої черги за законом (ст.1261 ЦК України) на момент смерті спадкодаця фактично із нею спільно не проживали та у встановлений чинним законодавством строк відповідно до вимог 1273,1274 ЦК України, відмовились від належних їм часток у спадковому майні, що стверджується поданими ними до суду заявами (а.с.23,26). Таким чином, позивачка [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері [PERSON] прийняла, спадщину після її смерті, та у зв"язку із відмовою відповідачів від належних їм часток у спадковому майні, набула право на цілий житловий будинок, господарські будівлі і споруди, які розташовані за адресою: с.Тернавка вул.Зелена,25 Жидачівського району Львівської області. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved