Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, в якому просить визнати за ним право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 460,2 кв.м, баню (площею забудови 143,7 кв.м), що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5310200000:50:025:1125 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7300276653102). В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між ним та Горішньоплавнівською міською радою Полтавської області укладено договір оренди землі площею 0,1000 га строком до 01.07.2030, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадібна ділянка). У 2016 році ним за власні кошти було здійснено будівництво садибного (індивідуального) житлового будинку (загальною площею 460,2 кв.м ), бані (площею забудови 143,7 кв. м у 2018 році була здійснена технічна інвентаризація вказаного об`єкту нерухомого майна та виготовлений технічний паспорт на садибний житловий будинок на [ADDRESS] . Однак йому було відмовлено у заяві про прийняття у експлуатацію закінченого будівництва, оскільки вести в експоуатацію самочинно збудований об`єкт можливо лише у разі наявності рішення суду про визнання права власності на нього шляхом подачі декларації. В судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи управління містобудування та земельних відносин Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору оренди землі №22/16 від 21.03.2016, який укладено між [PERSON] та Комсомольською міською радою Полтавської області на оренду землі площею 0,1000 га строком до 01.07.2030, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадібна ділянка) строком до 01.07.2030, що підтверджується додатковою угодою №2/20 (а.с. 8-12). Так, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 310 грудня 2018 року підтверджується, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташований будинок садибного (індивідуального) житлового будинку загальною площею 460,2 кв м та господарські будівлі і споруди (а.с. 14-20). Відповідно до результатів технічного обстеження житлового будинку ( літ. «А-2,Ап»), бані (літ. «Б»), що містяться у звіті про проведення технічного обстеження від 26.08.2021,встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.22-35). Згідно листа Управління містобудування та земельних відносин об`єкт розташований по [ADDRESS] відповідає вимогам державних будівельних норм, однак для вирішення питання щодо визнання права власності на самочинне будівництво рекомендовано звернутись до суду (а.с. 36-37). Статтею\~15,16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно положень\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворену річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором, або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 5\~ст. 376 ЦК України\~на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою\~статті 376ЦК України\~самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій\~статті 376ЦК України\~ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „Про практику застосування судамист. 376 ЦК України(про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно дост. 376 ЦК Українисуди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ч.2ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із частиною третьою\~статті 376ЦК України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.\~375\~ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376\~ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що самочинно збудоване житлове приміщення відповідає нормам, що підтверджується технічним паспортом, окрім цього, відповідач не заперечує проти задоволення позову, таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачами право власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Відповідно дост. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання за останнім права власності на самочинно збудований садибний (індивідуальний) житловий будинок ( загальною пощею 460,2 кв.м), баню (площею забудови 143,7 кв.м), що розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5310200000:50:025:1125 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 730276653102). З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд переконаний, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved