Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

24 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить припинити стягнення аліментів з його на користь відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, які стягуються за судовим наказом Ямпільського районного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року по справі №2-н-155/10. Свої вимоги мотивує тим, що згідно із судовим наказом, який виданий Ямпільським районним судом Сумської області 20 вересня 2010 року, з нього на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Із [INFO] їх син [PERSON] проживає разом з ним в м. Дружба Ямпільського району Сумської області, в даному місті ходить до школи та знаходиться на повному утриманні позивача. 06 лютого 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Ухвала про відкриття провадження від 06 лютого 2020 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.17) Станом на 23 червня 2020 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 01 вересня 2008 року Виконкомом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 01 вересня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №33, і його батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] .(а.с.5) Як вбачається із судового наказу №2-н-155/10 виданого Ямпільським районним судом Сумської області 20 вересня 2010 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Судовий наказ набрав законної сили 08 жовтня 2010 року. (а.с.6) Згідно із довідкою виданою АТ "Українська залізниця Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» ВП Хутір-Михайлівська дистанція колії 06.12.2019 за №138, із заробітку [PERSON] щомісячно утримуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 відсотків, з 01.01.2011, за судовим наказом №2-н-155/10. (а.с.7) Виконавчим комітетом Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області надана довідка №450 від 03.12.2019, в якій вказано, що [PERSON] фактично проживає у [ADDRESS] , із своїм сином [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Також аналогічна інформація щодо проживання та навчання дитини [PERSON] , [INFO] , у м. Дружба з батьком, викладена в інформації депутата Дружбівської міської ради та вчителем Дружбівського НВК: ЗОШ І-ІІ ст. ДНЗ. (а.с.9) З довідки виданої Дружбівським навчально - виховним комплексом: Загальньоосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільного навчального закладу Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області за №103 від 03.12.2019, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 5-А класі цієї школи. (а.с.10) Із характеристика на учня 5-а класу Дружбівського навчально - виховного комплексу: Загальньоосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільного навчального закладу Дружбівської міської ради Ямпільського району Сумської області [PERSON] , 2008 року народження, вбачається, що саме батько - [PERSON] приділяє увагу вихованню сина, цікавиться його успіхами, систематично відвідує батьківські збори. Мати навчанням сина не цікавиться. (а.с.11) Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно із ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Із наданих доказів суд встановив, що з червня 2019 року дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю - [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача [PERSON] - батька дитини, і що з цього часу дитина постійно проживає з батьком у м. Дружба Ямпільського району, там навчається у школі, відвідує танцювальний гурток, і знаходиться на його утриманні. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, і виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою, враховуючи, що дитина не проживає зі стягувачем аліментів, і тому у [PERSON] припинилось право на отримання аліментів, що призначені на утримання дитини і стягуються на її користь, а також враховуючи, що дитина проживає з платником аліментів [PERSON] , і у зв`язку з цим відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини на користь матері, яка проживає окремо від дитини. При таких обставинах суд вважає необхідним захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Обов`язок позивача щодо утримання дитини припиняється також і на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів з моменту набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене вище, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved