Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

09.02.2017 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 08.02.2017 р. о 13:35 год. до ТМО "Психіатрія" у супроводі опікуна за направленням будинку-інтернату для психічнохворих, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Міська, 2, (постійне місцем проживання пацієнта) доставлений [PERSON] Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.08.2005 р. [PERSON], [INFO], був визнаний недієздатним без визначення опікуна. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 90.02.2006 р. опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO], призначена його мати - [PERSON]. В зв'язку із загостренням психічного захворювання пацієнт [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психічного закладу Олефіренко А.М. (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, у зв*язку із загостренням психічної хвороби, що проявляється в агресивній поведінці, слухових галюцинаціях. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він може уявляти небезпечність безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася за направленням будинку-інтернату для психічно хворих та зі згоди опікуна. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її сина та пояснила, що син хворіє з 1984 року, став себе неадекватно поводити, став конфліктним, проявляє фізичну агресію, виявлялися галюцинації. Син страждає на психічну хворобу, є інвалідом 2 групи довічно. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, просив пролікувати його у лікарні, оскільки він відчуває «голоси», «страх», безсоння. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.08.2005 р. у цивільній справі №2-3337/2005 [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, без визначення опікуна. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 09.02.2006 р. у цивільній справі № 2-о-19/2006 опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO], призначена його мати - [PERSON]. 08.02.2017 р. о 13:35 год. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м.Київ, вул. Міська, 2, за направленням Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату був доставлений до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з погіршенням психічного стану. Як вбачається з матеріалів справи, при госпіталізації до ТМО «Психіатрія» законний представник недієздатного [PERSON] - опікун [PERSON] надала свою згоду на госпіталізацію підопічного. Кроім того, листом від 08.02.2016 р. за вих.№ 155 адміністрація Пуща-Водицього психоневрологічного інтернату також надала свою згоду на госпіталізацію хворого [PERSON] На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 09.02.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON] прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в зв'язку із загостренням психічної хвороби.. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Із заявою до суду психіатричний заклад звернувся у встановлений законом строк. Розгляд заяви відбувається судом у встановлений законом строк. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.13, 14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved