Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 07.09.2016 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції зареєстрував шлюб з відповідачкою. Дітей від шлюбу у подружжя немає. Причиною розірвання шлюбу стало те, що спільне життя не склалося у звязку із різними поглядами на життя, що призвело до постійних конфліктів, непорозумінь та стало причиною припинення взаємовідносин сторін як подружжя з лютого 2017 року. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. Просив шлюб розірвати, стягнути на його користь судові витрати. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити (а.с.14). Відповідачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала заяву, якою позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила щодо їх задоволення (а.с. 16). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-НМ №178985 від 02.08.2017 року, сторони 07.09.2016 року зареєстрували шлюб в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про що складено актовий запис за № 1580 (а.с.8). Дітей від шлюбу у подружжя немає. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивач миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07.09.2016 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про що складено актовий запис за № 1580 - слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved