Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що вона являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №171835848 від 26.06.2019 року. Відповідач [PERSON] являється колишньою дружиною сина позивача, з якою син позивача шлюб розірвав та після його розірвання відповідач з грудня 2013 року в будинку, який належить позивачу не проживає, її місце знаходження невідоме, будь-яких відносин сторони не підтримують. Однак відповідач не знялася з реєстрації по місцю колишнього проживання. Та обставина, що місце проживання відповідача значиться зареєстрованим у будинку позивача, перешкоджає останній в повній мірі реалізувати її право володіти та розпоряджатися своєю власністю, в тому числі продати вказаний будинок. Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про зняття відповідача з реєстрації по вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави, адже відповідач вже не є членом сім`ї позивача та відсутня за місцем свого колишнього проживання уже більше року. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку більше одного року, то вона згідно ст. 405 ЦК України втрачає право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 21.10.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач не прибула, однак скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, де наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1220, позивачу належить житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Факт належності вказаного будинку позивачу на праві приватної власності стверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №171835848 від 26.06.2019 року. Згідно довідки виконкому Піщанської сільської ради № 733 від 14.08.2019 року вбачається, що дійсно, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак фактично там не проживає. Із Акту обстеження проживання сім`ї Копанських за адресою [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] по місцю реєстрації не проживала та не проживає. Факт непроживання відповідача у вказаному вище будинку стверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству із позивачем та зазначають, що [PERSON] ніколи не проживала в будинку за адресою [ADDRESS] , її речі в будинку відсутні. Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом. Згідно ст.\~7\~Закону України\~„Про свободу\~пресування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні"\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання здійснюється\~протягом семи\~днів на\~підставі заяви\~особи запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач членом сім`ї позивача вже не є, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим порушує право позивача на власність. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключала та відсутня за зареєстрованим місцем свого проживання більше одного року, майном не користується, фактично в будинку не проживає, тому вона має бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням -будинком. Будь-яких доказів зворотного матеріали справи не містять.

Outcome: approved