Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

16.12.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) до відповідача Водянської сільської ради Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ у Верхньодніпровському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області 17.12.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 14.02.2020 року. 14.02.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва проведена зміна третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області . Справа призначена до розгляду на 01.04.2020 року 01.04.2020 року закінчене підготовче судове засідання справа призначена до судового розгляду на 02.06.2020 року. 04.05.2020 року від третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заяву Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст.. 43, 44, 49 ЦПК України. 02.06.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь», розміром 7.68 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, на місцевості, що розташована на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 1989 року по 2000 рік він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», яке знаходилось на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. У 1994 році землі КСП «Промінь» були розпайовані відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність підприємствам та організаціям» Таким чином на час розпаювання земель він працював та був членом КСП «Промінь» Проте він помилково не був внесений до списку осіб до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Промінь» від 26.12.1994 року Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що він працював протягом 12 років в КСП «Промінь» та був його членом. проте при розпаюванні земель йому земельна ділянка не була виділена, оскільки він потрапив в аварію та протягом двох років проходив лікування. Після лікування тому за станом здоров`я йому не було не до того, щоб вирішувати питання щодо виділення йому земельної ділянки (паю) так як по цей час він себе погано почуває. Про порушення свого права він дізнався зовсім недавно та звернувся до суду за його захистом. \~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до судового засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. з у хваленим рішенням згодні. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору представник Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно письмових пояснень просить ухвалити законне рішення навівши правове обґрунтування права на земельну ділянку (пай) членів колгоспів та КСП. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог,заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З наданої позивачем трудової книжки колгоспника судом встановлено, що позивач з 26.01.1989 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Петровського. В 1993 році колгосп ім. Петровського був перейменований в КСП «Промінь». 25.01.1995 року є запис про звільнення з членів КСП «Промінь» за порушення трудової дисципліни і розпорядку. Наступний запис в трудовій книжці містить відомості про те, що позивач 26.01.1989 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Петровського де працював до 13.05.2000 року та був звільнений за власним бажанням. Згідно записів про трудову участь позивача в КСП «Промінь» вбачається, що в 1994 році позивач виробив 212 людиноднів при встановленому мінімумі 280 . Тобто відпрацював майже встановлену кількість вихододнів. Тому 1994 році позивач не міг бути звільненим за порушення трудової дисциплін. За 1995, 1996 відомості про відпрацьовані вихододні відсутні та позивач зазначає, що саме в той період він потрапив в аварію і проходив тривале лікування і не міг працювати за станом здоров`я. З 1997 року є відомості про кількість відпрацьованих позивачем людиноднів, тобто позивач продовжив свою роботу в даному господарстві. Згідно наданої позивачем архівної довідки встановлено, що в документах КСП «Промінь» є відомості про [PERSON] , які відповідають записам в трудовій книжці. Також судом встановлено, що паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» проводилось у грудні 1994 року. Державний акт серії ДП на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Промінь» виданий 26.12.1994 року, що підтверджується повідомленням відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 - Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. \~ \~ Як\~ вбачається\~ з\~повідомлення відділу у Верхньодніпровському районі ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 10.10.2019 року № 31-4-0.20-179/103-19 позивач не значиться у списку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Промінь» від 26.12.1994 року . Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , не виготовлявся. \~ Згідно\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. З наданих суду документів встановлено, що на час видачі «Промінь» Державного акту на право колективної власності на землю позивач був членом КСП «Промінь», що підтверджується даними трудової книжки колгоспника, виданої на ім`я позивача.А звільнення позивача відбулось лише в січні 1995 року Відповідно\~до \~ч.1\~ ст.\~19 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» - Трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. \~ \~ Відповідно\~до \~ст. 62 ЗУ «Про\~пенсійне забезпечення»\~ - Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до ч.1,2 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» - Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Записи в трудовій книжці позивача вказують на те, що позивач був прийнятий в члени колгоспу «Петровського» та продовжував працювати в КСП «Промінь» та був членом цього господарства до січня 1995 року Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що членство позивача в КСП «Промінь» в період з 1989 року по 1998 рік і в подальшому з 1997 року по 2000 рік знайшло своє підтвердження, наданими позивачем доказами, а саме записами в трудовій книжці колгоспника, яка містить найменування господарства, його печатку, підпис керівника. а також відомості про трудову участь позивача та нараховану йому заробітну плату. Відповідно до\~ст. 14 Конституції України\~та ч. 2\~ст. 1 Земельного Кодексу України\~право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року\~"Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року), сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17\~розділу Х "Перехідних положень"Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ч. 1\~ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"\~документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Згідно із ч. 9\~ст. 5 ЗК України\~(1990р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому ч. 6, ч. 7\~ст. 6 цього Кодексу. Згідно із\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VIII, який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного\~Закону\~переходять до комунальної власності. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), тобто для задоволення позовних вимог. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що позивач працював у КСП «Промінь», був членом сільськогосподарського підприємства, однак при паюванні земель сільськогосподарського підприємства помилково не був включений у список осіб на отримання земельної частки (паю). Саме факт членства позивача у КСП «Промінь» є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), оскільки необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Статтями\~256,\~257 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. \~Судом встановлено, що позивач не пропустив строк звернення до суду через те, що дізнався про свої порушені права лише у\~\~2019 році, а тому порушене право підлягає захисту . Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, мотивованими, а тому за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай), в розмірі 7.86 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Водянської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області згідно Державного Акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», виданого 26 грудня 1994 року. Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., суд вважає за можливе покласти на позивача, оскільки не вини відповідача у порушенні прав позивача. \~\~\~\~

Outcome: approved