Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

09 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21 березня 2011 року у розмірі 22888 грн. 32 коп. та судових витрат у розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 21 березня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В анкеті-заяві про укладення кредитного договору від 21 березня 2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 25 вересня 2018 року виникла заборгованість в сумі 22888 грн. 32 коп., яка складається з 19487 грн. 69 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6481 грн. 67 коп. нарахованої пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1066 грн. 11 коп. штрафу (процентна складова). Ухвалою від 12 жовтня 2018 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Правом на подання відзиву, в порядку ст.178 ЦПК України, відповідач не скористалася. 24 квітня 2019 року представник відповідача подав письмову заяву про застосування загальної та спеціальної позовної давності. (а.с.99) 19 серпня 2019 року представник банку подав до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43485 грн. 99 коп. Вказана заборгованість є станом на 31 липня 2019 року і складається вона із заборгованості за тілом кредиту 601 грн. 53 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту 15189 грн. 01 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 26867 грн. 34 коп., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 828 грн. 11 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням поданої уточненої позовної заяви підтримав повністю та просив задовольнити їх повністю. Відповідач в судовому засіданні 12 листопада 2018 року позовні вимоги визнала та пояснила, що кредит частково погашала, останній раз сплачувала два місяці назад, кредит брала на лікування чоловіка. (а.с.47-48) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав повністю, просив застосувати позовну давністю, не заперечував факт отримання коштів [PERSON] Пояснював, що остання проплата по кредиту мала місце 21 травня 2015 року. На час звернення з позовом до суду минуло більше 3-х років, з часу останнього внеску, тому застосувавши позовну давністю просив відмовити в задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, надані раніше в судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши всі надані сторонами докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем по справі, згідно заповненої 21 березня 2011 року відповідачем Анкети-заяви, був відкритий картковий рахунок та відповідачу був наданий доступ до грошових коштів, які належать установі банку. (а.с.10) Сторонами по справі, у розумінні ст.ст.202,\~203,\~205,\~207,\~208 ЦК України, правочину укладено не було. Анкета-заява, що була складена відповідачем [PERSON] , не містить умов, за якими кредитором були здійснені нарахування відсотків, пені, як за кредитним договором, а тому правовідносини, що склалися між сторонами, не відповідають ст.ст.11,\~14,\~1054-1055 ЦК України. Надана суду довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, носить інформаційний характер, не містить підписів обох сторін у справі, тому не може розцінюватися та свідчити про існування кредитного договору. (а.с.11) Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 21 березня 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). На підставі поданої банку Анкети-заяви, [PERSON] отримувала кредитні картки № [NUMBER] , з кінцевим терміном дії до грудня 2014 року, №5457 0829 0033 6376 з кінцевим терміном дії до лютого 2015 року, №5211 5373 2910 1476 з кінцевим терміном дії до липня 2016 року, №5168 7555 2038 3106 з кінцевим терміном дії до листопада 2019 року. (а.с.58) Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 21 березня 2011 року встановлено, що заборгованість за тілом кредиту у [PERSON] становить 601 грн. 53 коп. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повністю не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача суми боргу за тілом кредиту. Встановлені обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами, застосоване законодавство відповідають правовим позиціями викладених в судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року, по справі № 342/180/17, і є обов`язковими, згідно\~ст. 263 ЦПК України. Враховуючи викладені обставини, у відповідності до ст. ст.\~11,\~14,\~15,\~16 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 601 грн. 53 коп., що складає заборгованість за тілом кредитом, а цивільне право - захисту. Твердження представника відповідача, що відповідач останній платіж виконувала лише в травні 2015 року не знайшов свого підтвердження в суді та спростовується раніше наданими [PERSON] поясненнями в суді щодо сплати частини коштів у вересні 2018 року, роздруківкою банку по руху коштів по кредитній картці. Враховуючи те, що останній платіж [PERSON] проведено 22 травня 2019 року, строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту не минув, а тому заява представника відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають частковому задоволенню, відповідно до задоволеної частини позову лише в сумі 26 грн. 57 коп.

Outcome: partial