Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просила змінити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину. Вказаний позов [PERSON] надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.02.2020 року. 25.02.2020 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, до суду не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення чи відкладення судового засідання не клопотав, відзиву на позов чи будь-яких доказів не надав. У відповідності до вимог ч.1, п.1) ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута судом за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, оцінивши та проаналізувавши які суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, рішенням Володимирецького районного суду від 22.09.2009 року з відповідача стягнуто в користь позивача на утримання дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі по 20 (двадцять) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28.08.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, як це вбачається з ч.2 цієї ж статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на даний час розмір аліментів, визначених у 2009 році в твердій грошовій сумі за вибором позивача, є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом, із індексацією розміру у відповідності до ст.184 ч.2 СК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved