Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просить наступне. Усунути перешкоди з боку [PERSON], [PERSON] в праві вільного користування нею житловим приміщенням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання: [ADDRESS], що виражається у вільному її доступі у будь-який час до житла та разом (рівно як) з членами її сім'ї, а саме цивільним чоловіком [PERSON], з яким вони ведуть спільне господарство та проживають єдиною сім'єю, у вільному користуванні нею житлом та разом (рівно як) з членами її сім'ї, а саме цивільним чоловіком [PERSON], з яким вони ведуть спільне господарство та проживають єдиною сім'єю, у користуванні ванною кімнатою, туалетом та кухнею у квартирі. Відновити становище, яке існувало до порушення її права вільного користування житловим приміщенням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання: [ADDRESS] (рівно як і заміни замків вхідної двері, з наданням по одному комплекту ключів їй та відповідачам). Визнати [PERSON] як члена її сім'ї, який постійно проживає разом з ним і веде з ним спільне господарство. При цьому, посилається на те, що вона з 11.09.1980 р. фактично проживає в квартирі [ADDRESS]. Окрім неї в квартирі мешкає її цивільний чоловік [PERSON] та відповідачі, якими є її донька [PERSON] та цивільний чоловік останньої [PERSON], а також їх дитина [PERSON], інші особи, що зареєстровані в квартирі, в ній не проживають. Вона з своїм чоловіком 1.11.2013 р. не змогли попасти до квартири, бо замок в дверях квартири був змінений, а їй було повідомлено, що її більше не пустять жити до квартири. Вона звернулась до органу міліції та Святошинського РУ ГУ ДСНС і на її виклик приїхали працівники вказаних державних органів, зламали замки на вхідних дверях квартири. Відповідачі пояснили, що і далі будуть чинити перешкоди у її користуванні квартирою разом з [PERSON] Таке траплялось і раніше, а саме 4.09.2013 р., коли її виганяли з квартири, побили, і після чого вона зняла побої та подала заяву 17.10.2013 р. до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. 7.11.2013 р. вона з [PERSON] знову не змогли попасти до квартири, бо замки в дверях квартири були відповідачами змінені й вона написала заяву до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Такими діями відповідачі намагаються її та її цивільного чоловіка [PERSON] вижити з квартири з метою зменшення претендентів на приватизацію даної квартири, яка на даний момент не приватизована. Вона має намір офіційно одружитися зі своїм цивільним чоловіком, з яким веде спільне господарство та проживає єдиною родиною довгий час. Право на проживання у даній квартирі за нею визначено рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 30.04.2010 р. по справі №2-309-2010 (2-2583-1/09) та рішенням апеляційного суду м. Києва від 25.08.2010 р. по справі №22-9228, її вселення відбулось по даним рішенням на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2010 р. ВП №22461837. Після відкриття провадження у справі в ході розгляду справи позивач по справі уточнила позовні вимоги, що стосується зміни її прізвища з [PERSON] та [PERSON], мотивуючи тим, що вийшла заміж за [PERSON] та змінила своєї прізвище, а також уточнила позовні вимоги по предмету спору та просить наступне. Усунути перешкоди з боку [PERSON], [PERSON] в праві вільного користування нею житловим приміщенням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання: [ADDRESS], що виражається: у вільному її доступі у будь-який час до житла та разом (рівно як) з членами її сім'ї, а саме чоловіком [PERSON], з яким вони ведуть спільне господарство та проживають єдиною сім'єю, а шлюб яких зареєстровано у відповідному до законодавства порядку; у вільному користуванні нею житлом та разом (рівно як) з членами її сім'ї, а саме цивільним чоловіком [PERSON], з яким вони ведуть спільне господарство та проживають єдиною сім'єю, а шлюб яких зареєстровано у відповідному до законодавства порядку; у користуванні ванною кімнатою, туалетом та кухнею у квартирі нею та разом (рівно як) з членами її сім'ї, а саме чоловіком [PERSON], з яким вони ведуть спільне господарство та проживають єдиною сім'єю, а шлюб яких зареєстровано у відповідному до законодавства порядку. Відновити становище, яке існувало до порушення її права вільного користування житловим приміщенням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання: [ADDRESS], а саме через надання/повернення відповідачами їй одного комплекту ключів від вхідної двері у житло, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (рівно як і заміни замків вхідної двері, з наданням по одному комплекту ключів їй та відповідачам). Визнати право вільного користування її разом з її чоловіком [PERSON], який постійно проживає з нею і веде з ним спільне господарство, а шлюб яких зареєстровано у відповідному до законодавства порядку-житловим приміщенням за адресою у встановленому законом порядку місцем її проживання: [ADDRESS]. При цьому, уточнені позовні вимоги мотивує тим, що між нею та [PERSON] був належним чином зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис №161, і вони бажають як подружжя проживати в подальшому в спірній квартирі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах норм чинного в Україні законодавства, обставини справи, описані у позові, є спотвореними, факти неправдивими і не підтверджені належними і допустимими доказами. Позивач вільно користується спірною квартирою, має доступ до всіх приміщень квартири. Вона не хоче, щоб [PERSON] проживав квартирі, бо він є сторонньою і випадковою для її сім'ї особою, а також надання йому права користування спірною квартирою порушить її права та інтереси, права та інтереси зареєстрованих неповнолітніх дітей та інших членів їхньої родини. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що він, будучи цивільним чоловіком [PERSON], її матері [PERSON] ніяких перешкод у доступі до квартири та користуванні квартирою не чинить, як і не чинить цього проживаюча в квартирі [PERSON] Він вважає, що [PERSON] не повинен проживати квартирі, бо є громадянином іншої держави, зареєстрований у м. Санкт-Петербург Російської Федерації, де має своє житло, і надання йому права користування спірною квартирою призведе до постійних непорозумінь та сварок. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON], пояснивши, що позивач є його дружиною, з якою він збирається спільно проживати в [ADDRESS], бо іншого житла він не має, а в м. Санкт-Петербург він не може жити, бо розлучився з своєю колишньою дружиною і остання проживає у його житлі. Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи [PERSON], який також представляє інтереси притягнутої до участі в справі в якості третьої особи [PERSON], позов не визнав, пояснивши, що його колишня дружина [PERSON] безпідставно заявляє позовні вимоги, бо вони не ґрунтуються на реальних подіях, сварки та конфлікти вчиняє саме вона, будучи у відчужених відносинах з ним та їх спільною донькою [PERSON] Проживання в спірній квартирі [PERSON] призведе до погіршення відносин та нових конфліктів, оскільки [PERSON], як сторонню особу, ніхто з членів сім'ї не визнає і не бажає його проживання в квартирі. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачів, третіх осіб, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є двокімнатна квартира [ADDRESS], жилою площею 31, 1 кв. м, загальною площею 49, 8 кв. м. В квартирі зареєстровані сторони по справі [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В квартирі проживають [PERSON], [PERSON], малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також періодично проживає [PERSON] Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано 7.03.1998 р. [PERSON] зареєструвала 28.12.2013 р. шлюб з [PERSON] Квартира належить до державного житлового фонду. Між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відбуваються непорозуміння та конфлікти з приводу доступу до квартири і користування квартирою (а.с.8-14, 35). Згідно ст. 291 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання. Згідно ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла. В п.15 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку з письмової згоди всіх проживаючих спільно з ним членів сім'ї вселити в жиле приміщення, що він займає, своє подружжя, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселились в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як вбачається з тексту позовних вимог, пояснень позивача та відповідачів та копій заяв [PERSON] до органу міліції від 17.10.2013 р., 7.11.2013 р., висновків Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві по заявам [PERSON] від 20.11.2013 р., 30.12.2013 р. 5.01.2014 р. відповідачі по справі періодично не надавали позивачу по справі вільний доступ до спірної квартири, чинили перешкоди в користуванні квартирою, а також ключів від другого замка вхідних дверей квартири (а.с.9-13, 27, 68, 71, 72). Це підтверджується також рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 30.04.2010 р. яким постановлено вселити позивача по справі в квартиру [ADDRESS], що Відділом ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві й було зроблено в примусовому порядку, про що свідчить копія постанови головного державного виконавця Шемберко О.П. від 31.12.2010 р. про закінчення виконавчого провадження (а.с.14-17). [PERSON] зареєстрована та проживає в спірній квартирі як член сім'ї наймача квартири та за її згодою з 1980 р., і бажає проживати в цій квартирі, що є її правом. Відчужені взаємовідносини позивача з відповідачами по справі не позбавляють право [PERSON] на входження до квартири та проживання в ній та користування приміщеннями цієї квартири, й вона має всі законні підстави усунення перешкод доступу до квартири, в користуванні квартирою, з правом отримати ключі від замка вхідних дверей квартири. В позасудовому порядку питання усунення перешкод у користуванні спірною квартирою [PERSON] з відповідачами по справі вирішити не вдалось, і щоб на майбутнє упередити наявність і виникнення будь-яких перешкод в цьому питанні, то зобов'язання відповідачів усунути порушення в праві вільного користування квартирою з передачею ключів на користування квартирою, з метою проживання в квартирі та користування спірним жилим приміщенням повинно відбутися в судовому порядку, з урахуванням вищенаведених норм закону. Суд враховує при розгляді справи показання свідків [PERSON], сусідки сторін по справі по будинку, де знаходиться спірна квартира, [PERSON], товариша відповідачів по справі, з яких вбачається, що між сторонами по справі існують суперечності як в побутовому плані, так і в особистих взаємовідносинах, в квартирі по місцю їх проживання, що є проявом їх характерів. Особливо це стало проявлятись з кінця 2013 р., коли [PERSON] намагалась приходити в квартиру з своїм цивільним чоловіком [PERSON], якого ніхто з мешканців квартири, крім позивача по справі, не сприймає і не хоче його присутності та проживання в спірній квартирі. Тому, суд критично відноситься до дій відповідачів по справі щодо відмови у наданні [PERSON] доступу до квартири, відмови у наданні ключів від замка вхідних дверей квартири, користуванні квартирою, й з врахуванням вищевикладених аргументів позовні вимоги [PERSON], що стосуються її особисто, підлягають задоволенню. Суд при розгляді справи враховує положення ст. 57 ЦПК України та діє в даному випадку відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON], що стосуються вільного доступу до квартири та вільного користування квартирою її чоловіка [PERSON] Сам по собі факт реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] не може бути підставою для вільного доступу останнього в спірну квартиру та проживання в ній. Ні наймач квартири [PERSON], ні зареєстровані в ній члени її сім'ї: онука [PERSON], син [PERSON] не дають своєї згоди на вільний доступ до квартири чоловіка позивача по справі [PERSON] ні в усному порядку, ні в письмовому порядку, що є їх правом. [PERSON] ніколи не був членом сім'ї наймача квартири [PERSON] Крім того, відмовляючи в задоволенні позову, що стосується вільного доступу до квартири та користування житлом [PERSON], суд враховує наступне. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Зі змісту вищевказаних заявлених вимог випливає, що [PERSON], звернулася з позовом не тільки щодо захисту своїх прав, а й, не маючи на те законних процесуальних прав, в інтересах [PERSON], який приймає участь в справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Сам же [PERSON] позовних вимог до будь-кого з відповідачів чи третіх осіб по справі не заявляв. Згідно ст. 88 ЦПК України на користь держави з відповідачів по справі солідарно підлягають стягненню понесені судом витрати по справі, що складає 243 грн. 60 коп., виходячи з вимог Закону України «Про судовий збір», бо позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору як інвалід другої групи (а.с.7). На підставі викладеного,

Outcome: partial