Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

18 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач є її батьком. До досягнення нею 18 річного віку, батько сплачував [PERSON] аліменти на утримання позивачки. Наразі позивачка продовжує навчання на 1 курсі юридичного факультету ХНУ ім. В.Н. Каразіна. Дата закінчення навчання 30 червня 2022 року. Добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча є працездатним та має для цього можливість. У зв`язку з цим, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 18 квітня 2019 року на період навчання до 30 червня 2022 року. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено проведення першого судового засідання. У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, до суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити їх з підстав вказаних у позові. Судове засідання прохала провести за її відсутності Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, розгляд справи прохав провести у його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вивчивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно довідки №137 від 21.02.2019, [PERSON] на денній формі продовжує навчання на 1 курсі юридичного факультету ХНУ ім. В.Н. Каразіна. Дата закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с.8) Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявності у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також визнання позову, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу щомісячно в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на період її навчання, тобто до 30.06.2022 року. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішенням позовні вимоги задоволено повністю тому судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Разом з тим, відповідачем було визнано позов, що у відповідності до ст. 142 ЦПК України, є підставою для стягнення з відповідача лише 50 % судового збору від якого був звільнений позивач. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved