Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

24.01.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що в лютому місяці 2019 року він купив автомобіль ЗАЗ - DAEWOO Sens, д/н [NUMBER] , власником якого являвся [PERSON] . В березні місяці 2019 року він продав даний автомобіль [PERSON] та передав всі документи на нього. Кошти за придбаний автомобіль відповідач зобов`язався повернути в квітні місяці 2019 року. Оскільки у зазначений термін відповідач кошти йому не віддав і почав уникати зустрічі з ним, він звернувся до Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, за наслідком розгляду якого відкрито кримінальне провадження. Під час досудового розслідування, 26.06.2019 року, відповідач [PERSON] , в присутності слідчої та свого захисника, написав розписку, відповідно до якої зобов`язався повернути йому кошти за придбаний автомобіль в сумі 2000 доларів США, до 27.07.2019 року, які до даного часу не повернув. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 49042 грн. та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 12.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120220000307 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України. 27.06.2019 року слідчий виніс постанову про закриття кримінального правопорушення за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. За наслідками розгляду скарги [PERSON] слідчий суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області постановив ухвалу від 02.08.2019 року, якою скасував постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направив справу прокурору для організації та проведення досудового розслідування. Постановою начальника СВ Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області Гарас О.А. від 21.09.2019 року вказане кримінальне провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України знову було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2019 року скасовано постанову від 21.09.2019 начальника слідчого відділення Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП Кіровоградської області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120220000307 від 12.06.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України, а матеріали кримінального провадження направити начальнику Новомиргородського відділу Знам`янської місцевої прокуратури для організації та проведення досудового розслідування, оскільки досудовим розслідуванням за даним кримінальними провадженням не встановлено всіх необхідних обставин щодо перевірки факту заволодіння транспортного засобу та грошовими коштами [PERSON] у сумі 2000 доларів США. Крім цього, в матеріалах кримінального провадження наявна копія розписки відповідно до якої [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] 2000 доларів США, тобто [PERSON] визнаються обставини того, що він не повернув кошти за продаж автомобіля, але слідчий не дав цьому факту належної правової оцінки та закрив кримінальне провадження. Факти, викладені слідчим у постанові вибіркові, а його висновки про відсутність складу кримінальних правопорушень, на які він спирається виходячи з допитів свідків [PERSON] , [PERSON] , вказують про те, що справа належним чином не розслідувалася і була закрита слідчим передчасно, не обгрунтовано. 26.06.2019 року [PERSON] дана розписка про те, що він зобов`язується до 26.07.2019 року повернути [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, за куплений в нього автомобіль. 26.06.2019 року [PERSON] направив [PERSON] вимогу про повернення боргу. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Верховний Суд підкреслив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки Зі змісту розписки наданої позивачем, на підтвердження обставин викладених в позові, вбачається, що відповідач винен кошти за купівлю транспортного засобу. Отже, розписка не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів та позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів та підтвердження факту передачі коштів відповідачу. Дана розписка не є за своєю правовою природою договором позики, оскільки не підтверджує факт отримання грошової суми та зобов"язання їх повернути. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. Також слід зазначити, що у розписці [PERSON] зобов`язався повернути кошти [PERSON] , а не [PERSON] .

Outcome: dismissed