Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

22.01.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що він з 29.06.1991 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них [INFO] народилася спільна донька - [PERSON] . На даний час в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що у шлюбі відповідачка покидала дім на декілька днів не повідомляючи йому про місце свого перебування в такий проміжок часу, а 29.05.2019 року не сказавши нічого поїхала до Польщі на заробітки, залишивши їх спільну доньку на проживання з ним. [INFO] року після повернення із заробітків, [PERSON] проживала у своєї подруги, а станом із 14.12.2019 року звільнилася з роботи, на якій була працевлаштована офіційно. Наведене свідчить про легковажну поведінку відповідача, що, на його переконання, має негативний вплив на розвиток їх неповнолітньої доньки. Разом з тим, на відміну від відповідачки, він працює та отримує військову пенсію та має у власності транспортний засіб, а тому його донька забезпечена необхідними умовами для комфортного життя. Зазначає, що він об`єктивно може забезпечити доньці розвиток в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, в належних побутових умовах. Враховуючи ті обставини, за яких їхні з відповідачкою шлюбні відносини припинені, місце проживання дитини має бути визначено разом із ним, оскільки саме він має змогу забезпечити доньку належним рівнем побутових умов, приділяти їй достатньо часу для виховання та розвитку. Вважає, що визначення місця проживання дитини разом із ним, у даному випадку, повністю відповідатиме її інтересам. На підставі викладеного, просить суд визначити місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із ним - батьком [PERSON] . До початку судового засідання позивачем було подано до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 48). Відповідач в судове засідання не з`явилася, за допомогою засобів поштового зв`язку надіслала на адресу суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 23). Представником третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Луцької міської ради до початку судового засідання було подано до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити за її відсутності (а.с. 49). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі з 29.06.1991 року, шлюб зареєстровано Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 730 (а.с. 52-53). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області (а.с. 9). Судом також встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.06.1991 року Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, актовий запис № 730 було розірвано. Вказане судове рішення на момент розгляду даної справи набрало законної сили (а.с. 52-53). Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тобто у них існує спір щодо даного питання. Як встановлено судом, станом на день розгляду даної справи [PERSON] , [INFO] досягла повних 13 років. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (чинна для України з 27 вересня 1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Як вбачається з довідки КЗ «Луцький НВК № 26 Луцької міської ради Волинської області» № 9-41/723 від 20.12.2019 року, [PERSON] виховує доньку [PERSON] , яка навчається у даному навчальному закладі в «7-З» класі. Зі слів класного керівника батько [PERSON] цікавиться шкільним життям своєї дитини, активно бере участь у виховних заходах класного колективу, у громадському житті класу (допомога в ремонті класної кімнати, неодноразовий супровід класу під час екскурсії). [PERSON] регулярно сплачує кошти у фонд школи та класу, постійно відвідує батьківські збори (а.с. 10). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 12.03.2020 року, [PERSON] разом зі своєю донькою проживають за адресою: [ADDRESS] . Житло складається з 3-х кімнат, кухні, коридору з усіма наявними комунальними зручностями. У [PERSON] є своя кімната, в якій наявне ліжко, шафа-купе, письмовий стіл, стільці, ноутбук та піаніно. Для [PERSON] її батьком створені належні умови для навчання, розвитку і відпочинку. Стосунки між батьком та донькою доброзичливі, мати дитини спілкується з нею в телефонному режимі, оскільки фактично проживає в м. Дніпро (а.с. 50). Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 216-1 від 02.04.2020 року було затверджено висновок служби у справах дітей про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] від 25.03.2020 року (а.с. 39). З вищевказаного висновку вбачається, що за усною домовленістю між батьками малолітня [PERSON] залишилася проживати з батьком за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а матері дитини переїхала, не вказавши адреси свого перебування. В лютому 2020 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до м. Дніпро де влаштувалась на роботу. З донькою спілкується за допомогою мобільного та Інтернет зв`язку. 21.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, відповідно до якої не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з її батьком - позивачем [PERSON] Малолітня [PERSON] постійно проживає з батьком, який займається її вихованням та утриманням, цікавиться шкільним життям, спілкується з вчителями доньки, відвідує батьківські збори. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 12.03.2020 року, за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини створені належні умови для навчання розвитку та відпочинку. На підставі наведеного, з урахуванням інтересів дитини, служба у справах дітей Луцької міської ради вважає за доцільне просити суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм батьком - [PERSON] (а.с. 39). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. В своєму рішенні у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, взявши до уваги висновок служби у справах дітей, суд вважає, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити позивачем [PERSON] оскільки на своє переконання, більш комфортним і зручним для дитини буде проживання разом з батьком. Так, за час проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм батьком, для дитини вже склалася звична обстановка, у неї утворилися певне коло спілкування (друзі в навчальному закладі та за місцем проживання), дівчинка значний час відвідує шкільний заклад. Суд вважає, що зазначене буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, і не позбавляє батька дитини права на спілкування та участь у її вихованні. Крім того, суд враховує той факт, що, у відповідності до положення ст. 206 ЦПК України, визнання відповідачкою заявлених позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та якнайкраще відповідає інтересам дитини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини є такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У своєму позові [PERSON] судові витрати по справі просив залишити за собою. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 131, 155, 157, 159, 161 СК України, ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved