Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про визнання недостовірною та спростування інформації, яка принижує честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 вересня 2019 року [PERSON] на своїй особистій сторінці під назвою [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» (https://www.facebook.com/iaroslav.bilen) розмістив публікацію наступного змісту: «Прошу МАКСИМАЛЬНИЙ РЕПОСТ!! ДЯКУЮ ПЕРЕГЛЯНЬТЕ ЦЕ ВІДЕО Жителі с. Оноківці, с. Оріховиця, с. Невицьке. НАХАБНЕ СТАВЛЕННЯ ТА МАКСИМАЛЬНА НЕПОВАГА ДО ЖИТЕЛІВ СЕЛА ОНОКІВЦІ ТА РОЗВИТКУ МОЛОДІ ТА СПОРТУ! Оноківська сільська рада володіє бюджетом в 10 мільйонів. У 2018 році було виділено на комунальну службу понад 1 мільйон триста тисяч. Адже саме комунальна служба відповідає за благоустрій села та розвиток молоді та спорту. Головою комунальної служби був зараз ще діючий депутат Оноківської сільської ради, [PERSON] . Довів комунальну службу до банкрутства та звільнився. Як нам стало відомо, він придбав трактор-газонокосилку за кошти комунальної служби, та списав її ніби-то непридатну для використання. Наразі газонокосилка знаходиться у нього вдома, жителі/футболісти змушені за власні кошти косити футбольне поле, адже депутат запевнив, що газонокосилку дасть тільки в оренду або продасть. Оноківці підписали перспективний план розвитку об`єднання територіальних громад з с. Невицьке. Просимо звернути увагу жителів с. Невицьке, щоб не голосували у майбутньому за зараз діючу владу у с. Оноківці, та не продавались на виборах. Ці нелюди дірвавшись знову до влади не тільки нахабно розкрадатимуть вже загальний бюджет ОТГ, але й заберуть від вас те, що шановний голова с. Невицьке [PERSON] та депутати так старанно створювали для [PERSON] , не зважаючи на те що бюджет [PERSON] був значно менший ніж в Оноківцях. Дякую за порозуміння, ваш [PERSON] , голова ТО «Народний Суверенітет». Вказав, що поширена відповідачем у вищенаведеній публікації інформація нічим не підтверджена та не відповідає дійсності, тобто є неправдивою. Крім того, публікація відповідача принижує його честь і гідність та наносить значну шкоду його діловій репутації. Зазначає, що будь-які трактори-газонокосилки за кошти ДКП «Комунальна служба» Оноківської сільської ради взагалі не купувалися, кошти для цього не виділялися, відповідно не було що і списувати. Опубліковану відповідачем на своїй сторінці інформацію передрукувало багато популярних інтернет-видань на своїх веб-сторінках, що спричинило масове розповсюдження цих неправдивих відомостей. Зазначає, що поширена інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. У своїй публікації відповідач чітко і конкретно зазначив, що за час перебування [PERSON] на посаді керівника ДКП «Комунальна служба» ним начебто було за державні кошти придбано трактор-газонокосилку, яку в подальшому списано як непридатну та привласнено. Однак, такі твердження спростовуються листом Оноківської мільської ради, згідно якого протягом 2017-2018 ніяких тракторів-газонокосилок ДКП «Комунальна служба» не закуповувались, кошти на це не виділялись. Позивач вказує, що неправомірні дії відповідача завдали суттєвої шкоди його честі, гідності та діловій репутації, велика кількість громадян, в тому числі односельчан, рідних, близьких та друзів, ознайомились з вказаною публікацією, частина з них сформували відносно нього негативну думку, багато людей втратило довіру до нього як до чесної людини. Зауважує, що розповсюдження такого роду інформації ускладнило його відносини з оточуючими та порушило звичний уклад його життя, він здійснив чимало зусиль на лікування та реабілітацію. Враховуючи викладене, просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації інформацію, поширену [INFO] відповідачем шляхом розміщення на його особистій сторінці під назвою [PERSON] в соціальній мережі «Facebook» (https://www.facebook.com/iaroslav.bilen) публікації наступного змісту: «Прошу МАКСИМАЛЬНИЙ РЕПОСТ!! ДЯКУЮ ПЕРЕГЛЯНЬТЕ ЦЕ ВІДЕО Жителі с. Оноківці, с. Оріховиця, с. Невицьке. НАХАБНЕ СТАВЛЕННЯ ТА МАКСИМАЛЬНА НЕПОВАГА ДО ЖИТЕЛІВ СЕЛА ОНОКІВЦІ ТА РОЗВИТКУ МОЛОДІ ТА СПОРТУ! Оноківська сільська рада володіє бюджетом в 10 мільйонів. У 2018 році було виділено на комунальну службу понад 1 мільйон триста тисяч. Адже саме комунальна служба відповідає за благоустрій села та розвиток молоді та спорту. Головою комунальної служби був зараз ще діючий депутат Оноківської сільської ради, [PERSON] . Довів комунальну службу до банкрутства та звільнився. Як нам стало відомо, він придбав трактор-газонокосилку за кошти комунальної служби, та списав її ніби-то непридатну для використання. Наразі газонокосилка знаходиться у нього вдома, жителі/футболісти змушені за власні кошти косити футбольне поле, адже депутат запевнив, що газонокосилку дасть тільки в оренду або продасть. Оноківці підписали перспективний план розвитку об`єднання територіальних громад з с. Невицьке. Просимо звернути увагу жителів с. Невицьке, щоб не голосували у майбутньому за зараз діючу владу у с. Оноківці, та не продавались на виборах. Ці нелюди дірвавшись знову до влади не тільки нахабно розкрадатимуть вже загальний бюджет ОТГ, але й заберуть від вас те, що шановний голова с. Невицьке [PERSON] та депутати так старанно створювали для [PERSON] , не зважаючи на те що бюджет [PERSON] був значно менший ніж в Оноківцях. Дякую за порозуміння, ваш [PERSON] , голова ТО «Народний Суверенітет», зобов`язати, відповідача протягом 10 календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили спростувати оприлюднену недостовірну інформацію та стягнути з відповідача 50\~000 грн. моральної шкоди. Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачем було подано відзив на позов, у якому останній вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог ним не доведено, а тому такі не підлягають до задоволення. На підтвердження заперечень зазначив наступне. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме [PERSON] є власником сторінки у соціальній мережі «Facebook», на якій було опубліковано інформацію, яка на його думку принижує його честь та гідність. Крім того, позивач є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою як з боку активістів, так і пересічних громадян, а тому позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики інших осіб. Тобто, [PERSON] перебуваючи на посаді директора ДКП «Комунальна служба», є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів так і пересічних громадян. Інформація, поширена автором публікації стосується виключно професійної діяльності, а не його приватного життя. Крім того, враховуючи публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася його публічної діяльності та мала суспільний інтерес, тому він повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Наголошує, що вислови, які просить спростувати позивач, є оціночними судженнями, що висловлені в ході риторики з приводу перебування позивача на займаній ним посаді керівника ДКП «Комунальна служба», які не підлягають доведенню та спростуванню. Також, на підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише перелік обставин, які, на його думку, свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, однак ним не надано будь-яких доказів у розумінні цивільного процесуального законодавства України на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій невідомої особи, тому невідомо з яких міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити з підстав та мотивів, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у позові з підстав та мотивів, викладених у відзиві. Наголосив, що стороною позивача не доведено, що саме [PERSON] здійснив дані публікації, та в будь-якому випадку, вказані вислови є оціночними поняттями. Вказав, що позивач є публічною особою, тому критика його роботи зі сторони громадськості це нормальне явище. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на сторінці у фейсбук, створеної під іменем « [PERSON] » за інтернет-адресою: [INFO] було розміщено публікацію наступного змісту: «Прошу МАКСИМАЛЬНИЙ РЕПОСТ!! ДЯКУЮ ПЕРЕГЛЯНЬТЕ ЦЕ ВІДЕО Жителі с. Оноківці, с. Оріховиця, с. Невицьке. НАХАБНЕ СТАВЛЕННЯ ТА МАКСИМАЛЬНА НЕПОВАГА ДО ЖИТЕЛІВ СЕЛА ОНОКІВЦІ ТА РОЗВИТКУ МОЛОДІ ТА СПОРТУ! Оноківська сільська рада володіє бюджетом в 10 мільйонів. У 2018 році було виділено на комунальну службу понад 1 мільйон триста тисяч. Адже саме комунальна служба відповідає за благоустрій села та розвиток молоді та спорту. Головою комунальної служби був зараз ще діючий депутат Оноківської сільської ради, [PERSON] . Довів комунальну службу до банкрутства та звільнився. Як нам стало відомо, він придбав трактор-газонокосилку за кошти комунальної служби, та списав її ніби-то непридатну для використання. Наразі газонокосилка знаходиться у нього вдома, жителі/футболісти змушені за власні кошти косити футбольне поле, адже депутат запевнив, що газонокосилку дасть тільки в оренду або продасть. Оноківці підписали перспективний план розвитку об`єднання територіальних громад з с. Невицьке. Просимо звернути увагу жителів с. Невицьке, щоб не голосували у майбутньому за зараз діючу владу у с. Оноківці, та не продавались на виборах. Ці нелюди дірвавшись знову до влади не тільки нахабно розкрадатимуть вже загальний бюджет ОТГ, але й заберуть від вас те, що шановний голова с. Невицьке [PERSON] та депутати так старанно створювали для Невичан, не зважаючи на те що бюджет [PERSON] був значно менший ніж в Оноківцях. Дякую за порозуміння, ваш [PERSON] , голова ТО «Народний Суверенітет». Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 297 Цивільного кодексу України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Із роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до положень ст. 85 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (у тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб - сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, в інших місцях збереження даних в електронній формі (у тому числі в мережі Інтернет). В даному випадку, позивачем та його представником не було надано належних та допустимих доказів того, що вказану інформацію поширив саме відповідач [PERSON] та що він є користувачем сторінки у фейсбук, створеної під іменем « [PERSON] » за інтернет-адресою: https://www.facebook.com/iaroslav.bilen, незважаючи на те, що представником відповідача наголошувалось про відсутність вказаних доказів, та стороною позивача не заявлялись клопотання про доступ до оригіналу електронного доказу чи сторінки у фейсбук із залученням спеціаліста з відповідним технічними засобами. Крім того, згідно п.п. 19, 21 Постанови Пленуму ВС України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,\~а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Як зазначено у п. 7 Оглядового листа ВГСУ від 12.06.2014 № 01-06/770/2014 від 12.06.2014 року «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Тобто, такі особи перебувають під постійним громадським наглядом та контролем, та потенційно можуть зазнати громадської критики з приводу того, як вони виконували чи виконують свої функції. Аналізуючи надані позивачем матеріали з поширеною інформацією, її тему, характер висловлювань, суд зазначає, що дані висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, незважаючи на те, що останні містять критичну оцінку подій, пов`язаних з діяльністю позивача як директора Державного комунального підприємства «Комунальна служба». Таким чином, вказана інформація носить оціночний характер, та згідно частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другої даної статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Даною нормою також встановлено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та наносить шкоду діловій репутації позивача інформацію, поширену [INFO] на сторінці у фейсбук, створеної під іменем « [PERSON] » за інтернет-адресою: [INFO] та зобов`язаня відповідача спростувати дану оприлюднену недостовірну інформацію до задоволення не підлягають. Що стосується вирішення позовної виомги про стягення моральної шкоди, суд виходить з настпуного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає у\~фізичному болю\~та стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; у\~душевних стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин допущення відповідачем протиправної поведніки, якою спричинено моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між, як вважає позивач, завданою йому моральною шкодою та здійсненими з боку відповідача діями, які це спричинили. Більше того, позивачем належним чином не доведено, у чому саме полягає моральна шкода, а також не доведено завдання йому цієї шкоди, не обґрунтовано її розмір виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, тому у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Outcome: dismissed