Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] пред`явили позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] . У житловому будинку крім них зареєстрований їх колишній зять [PERSON] . Відповідач з 2018 року не проживає у вказаному будинку. Його прописка перешкоджає їм належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує їх законні права, крім того вони змушені нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причин неявки у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов не подав. З врахуванням наведеного та за згодою позивачів суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини. Позивачі є власниками житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради народних депутатів Тернопільської області УРСР від 25 квітня 1989 року, реєстровим написом на документі про право власності від 25 квітня 1989 року, договором дарування від 17 травня 1994 року, реєстраційним написом на документі про право особистої власності від 16 червня 1994 року. З довідки про склад сім"ї № 719 від 24 жовтня 2019 року, виданої Колосівською сільською радою вбачається, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON] , [INFO] , чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] , дочка позивача - [PERSON] , [INFO] , зять позивача - [PERSON] , [INFO] , онучка позивача - [PERSON] , [INFO] , онук позивача - [PERSON] , [INFO] . З акту опиту свідків на підтвердження факту не проживання № 716 від 22 жовтня 2019 року, виданого Колосівською сільською радою вбачається, що [PERSON] з жовтня 2018 року по [ADDRESS] не проживає. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку [PERSON] , [PERSON] понад два роки, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі [PERSON] , [PERSON] , що створює перешкоди позивачам як власникам житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами не надано.

Outcome: approved