Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

15.01.2015 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості по відсоткам(а.с.2-6), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору від 20.05.2006 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 7761,16 грн. на термін до 20.11.2008 р. включно. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Згідно п.5.5 умов надання споживчого кредиту терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів становить 5-ть років. Строк прострочення за тілом кредиту за період 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 7761,16 грн., розмір процентної ставки в день дорівнює 0,2%, а отже сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку: 7761,16х0,2х1825=28328,23 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором від 20.05.2006 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту, за період з 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. у розмірі 28328,23 грн. В судовому засіданні представник позивача Падалка О.В. позов(а.с.2-6) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що жодного погашення по кредиту не було; був судовий наказ про стягнення з відповідача грошових коштів за кредитним договором, вказаним в позові; умови застави ноутбука прописані у кредитному договорі; працівниками позивача у відповідача був вилучений ноутбук, але інформації про його реалізацію не має. Відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та пояснив, що не може вказати суду, який потрібно застосувати закон, щоб відмовити в позові; працівники позивача забрали у нього ноутбук, але що було з ним далі не знає; ноутбук повинні були продати в погашення заборгованості. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 2-н-244/09, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2006 р. [PERSON] підписав заяву позичальника, згідно якої, зокрема, просив ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») надати йому строковий кредит у сумі 7761,16 грн. для придбання ноутбуку «SAMSUNG NP 29» вартістю 6259 грн., що є предметом застави як забезпечення зобов'язання(а.с.10-11). Вказаний ноутбук «SAMSUNG NP 29» відповідач отримав. Відповідно до умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт), зокрема, [PERSON] отримав кредит у розмірі 7761,16 грн. строком на 30 місяців, по 20.11.2008 р. включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; згідно п. 5.5 вказаного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років; відповідно до п.3.3.11 під час звернення про стягнення на предмет застави в позасудовому порядку банк встановлює початкову ціну предмета застави в розмірі 50% від повної вартості згідно з п. 2.6 цих умов банк має право реалізувати предмет застави за ціною, вище зазначеної в цьому пункті(а.с.10-19). Після цього свої зобов'язання перед позивачем [PERSON] не виконував і в зв'язку з цим передав представнику позивача вказаний ноутбук «SAMSUNG NP 29» для його подальшої реалізації та направлення виручених грошових коштів від реалізації на виконання прийнятих зобов'язань(а.с.41). Потім, 30.06.2009 р., ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором від 20.05.2006 р. станом на 13.04.2009 р. в сумі 27847,59 грн., з яких, зокрема, 7761,16 грн. - це заборгованість за кредитом; виданий 30.06.2009 р. судовий наказ про стягнення за кредитним договором від 20.05.2006 р. 27847,59 грн. за заявою [PERSON] про скасування судового наказу ухвалою суду від 23.07.2009 р. був скасований(а.с.2,7,12,16-18 - справи № 2-н-244/09). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суду не доведено допустимими доказами дійсний розмір суми заборгованості по відсоткам, оскільки: - згідно розрахунку позивача, наведеному в позові, «строк прострочення за тілом кредиту за період 09.12.2009 р. по 09.12.2014 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 7761,16 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2%, а отже сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку: 7761,16х0,2%х1825=28328,23 грн.»(а.с.5-6); - сума заборгованості по відсоткам - 28328,23 грн. не тільки не підтверджена, а навіть не вказана в розрахунку, доданому до позову(а.с.7-9); - для вирахування суми заборгованості по відсоткам необхідні відповідні дані про реалізацію позивачем переданого йому [PERSON] вказаного ноутбуку «SAMSUNG NP 29» (зокрема, про порядок і дату його реалізації, про відповідність такої реалізації вимогам закону і конкретним умовах договору між сторонами, про розмір грошових коштів, виручених від реалізації, і направлення їх на виконання зобов'язань та інше), але такі дані суду позивачем не надані; згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом; судом надавалась можливість представнику позивача для подання суду доказів з цього приводу, в зв'язку з чим двічі оголошувалась перерва(а.с.55-56,58,59), але таких доказів суду надано не було і представник позивача в судове засідання 01.04.2015 р. не з'явився. У зв'язку з повною відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати(а.с.1).

Outcome: dismissed