overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

27 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його її з відповідача суму боргу у розмірі 9100 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вересня 2011р. по 18.02.2014р. вона неоднаразово займала кошти відповідачу в розмірі 1400грн., 3700грн та 4000грн., про що була укладена боргова розписка. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути таку ж саму суму у строк до 29 травня 2014 року включно. Проте, на даний час, відповідач у добровільному порядку борг не повернув, не зважаючи на її прохання добровільно повернути суму боргу. Тому вона була вимушена звернутися з зазначеним позовом до суду. У судове засідання строни не з"явились, надали заяви, в яких позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав та просили справу розглянути без їх участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 18 лютого 2014 року [PERSON] надав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути борг [PERSON] у розмірі 1400грн., 3700грн., 4000 грн. до 29 травня 2014 року. Зазначені обставини підтверджуються розписками. /а.с.6-8/ Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, як встановлено судом відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача [PERSON] доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

27 жовтня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий каже, що знаходиться у космосі. Говорить, що він: «не бумага». Амбівалентний в судженнях: «я 25 років у космосі, тут і близько і далеко, слухаю вирази і звуки». [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2010 року. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони сімейні стосунки не підтримують. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоч є працездатним, і може її надавати. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов. В судове засідання позивачка не з"явилася, направила на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також в судове засідання не зявився направив заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.. 184 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєсрацію шлюбу від 19 листопада 2010 року серії І-ФП № 067870 виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від цих стосунків у них народився син Олександр, [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ФП № 141682 від 04 лютого 2011 року, виданого відділом ДРАЦС по місту Первомайську Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 72. Позивачка з відповідачем припинили шлюбні відносини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але повинен надавати відповідно до вимог діючого законодавства. Данні про те, що він є непрацездатний або не має можливості надавати допомогу в суда відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

\~ 27 квітня 2017\~ року\~ позивач звернувся\~ до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю, просить шлюб розірвати. \~ Зазначила в позовній заяві, що 22 травня 2004 року виконавчим комітетом Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. \~ Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне,\~ між сторонами припинились шлюбні відносини.\~\~\~ \~ Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. \~ Відповідач в судове засідання не зявився, направив\~ до суду заяву про розгляд справи без його\~ участі, з позовом згоден повністю. Просить шлюб між сторонами розірвати, дитину залишити проживати з матір"ю.\~ \~ Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 22 травня 2004 року\~\~ перебувають у шлюбі\~ ( а.с.8). \~\~ У сторін є дитина: [PERSON] [INFO] ( а.с.9). \~\~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть,\~ не ведуть спільне господарство,\~\~ а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ \~\~\~ Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

27 квітня 2021 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 грудня 1985 року відділом РАЦС Чернігівського міськвиконкому УРСР, актовий запис № 1591, мотивуючи позов тим, що подружнє життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала прохання про розірвання шлюбу. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що близько трьох років не проживає з позивачем, остання поїхала на заробітки та протягом цього періоду з ним не спілкується і йому невідомі мотиви розірвання шлюбу. Вважав, що спочатку слід вирішити питання щодо поділу спільного майна. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали суд прийшов до висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 08 грудня 1985 року відділом РАЦС Чернігівського міськвиконкому УРСР, актовий запис № 1591 (а.с.3). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позивач скористалась своїм правом на припинення шлюбних відносин, при цьому сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо поділу майна після розірвання шлюбу. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують стосунків, близько трьох років проживають окремо та навіть не спілкуються, що підтвердив в судовому засіданні відповідач, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

27 липня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості за невраховану електроенергію внаслідок порушення Г1КЕЕН у розмірі 2 274,18 грн., а також судові витрати у розмірі 51,00 грн. та витрати на ІТЗ - 30 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, сповіщався, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причини неявки суд не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідача вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] мешкає в [ADDRESS] і є споживачем Центрального району електричних мереж ВАТ «Одесаобленерго. Пунктом 42 "Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357. які регулюють відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобовязані забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ін.. 09 вересня 2008 року, представниками ЦРЕМ ВАТ Одесаобленерго при перевірці за адресою [ADDRESS]. було встановлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: відсутність прибору обліку електричної енергії, внаслідок чого спожита електрична енергія не враховується, про що був складений відповідний акт № 0086588 від 09.09.2008 р. Відповідачка від підпису вищезазначеного акту відмовилась. У звязку з порушенням п. 42 Правил, згідно п. 53 Правил та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних електропоставнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, відповідачу було виписано додатковий рахунок на суму 2 274 грн. 18 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

27 листопада 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання (навчання) неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Позивачка направила до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи із наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона 06.05.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.07.2003 року шлюб сторін було розірвано, а з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Крім того, відповідно з довідки від 25.10.2013 року за № 401 [PERSON] навчаєтсья на ІІІ курсі комунального вищого навчального закладу ,,Новобузький педагогічний коледж" на денній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги на навчання не надає, вихованням дитини не займається, він здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років або до закінчення навчання. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання сина, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

27 листопада 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно для утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду не з"явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 7), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання неповнолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дитини. Згідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі та проживають разом. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батько дитини матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, що змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву про слухання справи у її відсутність та про підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та в установлений законом строк, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та від цього шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved