Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті її бабусі [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] із земель колишнього КСП «Перемога». Яку прийняв [PERSON], шляхом вступу у фактичне володіння вищевказаним майном. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту на випадок смерті вони не складали. Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгадану земельну частку (пай) після померлого [PERSON] їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу. [PERSON] просить суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник - адвокат [PERSON], який здійснює свої повноваження на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.24), позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову селищна рада не висловила (а.с.37). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що бабуся позивачки [PERSON] померла [INFO], а її батько - [PERSON] помер [INFO] що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.10,11). Внаслідок смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 2,36 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 25.10.1996 року із земель колишнього КСП «Перемога» (а.с.16). В статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Попівської сільської ради № 1441 від 31.10.2016, на момент смерті [PERSON] разом із нею проживав та був зареєстрований її син [PERSON], а отже він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері. Померлий [PERSON] за життя заповіту не склав. Позивачка доводиться дочкою спадкодавцю, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Зміна прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8) [PERSON] у визначений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Наконечної Н.П. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), проте нотаріусом в цьому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу (а.с.19). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин, права позивача [PERSON], як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved