Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

15 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 20 серпня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований в Княгининській сільській раді Дубенського районну Рівненській області, актовий запис № 8. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття любові один до одного. Їхній шлюб існує формально, сім`я уже давно розпалася. Тривалий час вони з відповідачем в шлюбних відносинах не перебувають. Сумісне життя, збереження сім`ї та примирення між ними є неможливими. Позивач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився надав сууд заяву в якій позовні вимоги визнав. Розгляд справи просив провести без його участі. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до таких висновків. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому з 20 серпня 1996 року в Княгининській сільській раді Дубенського районну Рівненської області, актовий запис № 8, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Сторони від даного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved