Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

14.03.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, та уточнивши свої вимоги 20.04.2017 року, просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 600 грн. щомісячно до його повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що стягуваних рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25 липня 2006 року аліментів в розмірі 158 грн. не вистачає на утримання сина, оскільки на даний час вказаний розмір аліментів є нижчим мінімального розміру, передбаченого законодавством. Крім того, відповідач не офіційно працює, за що отримує мінливі доходи, тому змушена звернутися до суду, оскільки відповідач добровільно відмовляється сплачувати більшу суму аліментів. Позивачка в судове засідання не з"явилася, у письмовій заяві просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги про зміну розміру аліментів підтримує, які просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, вказав, що уже сплачує аліменти за рішенням суду на сина [PERSON], просив відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25 липня 2006 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 158 грн. щомісячно. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатною особою, з часу ухвалення судового рішення матеріальне становище його змінилося: він офіційно не працює, проте має нерегулярні мінливі доходи, та, враховуючи визначений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд вважає що є підстави для зміни розміру аліментів. А\~ тому, з урахуванням того, що із збільшенням віку дитини зростають і витрати на задоволення її потреб у одязі, їжі, фізичному та духовному розвитку, суд приходить\~ до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 600 грн., що буде відповідати як інтересам самої дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Матеріальний стан відповідача навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обовязку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє відповідачу виконувати свої зобовязання щодо оплати аліментів на утримання доньки. Отже, позов обґрунтований і\~ підлягає задоволенню. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640грн..

Outcome: approved