Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В березні 2015 року Деражнянська ЦРЛ звернулася до Деражнянського районного суду Хмельницької області з заявою про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON] В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON] хворіє на заразну форму туберкульозу і відповідно до вимог Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу та зобов'язаний пройти відповідне лікування. Проте він ухиляється від госпіталізації, а тому з метою запобігання поширенню туберкульозу заявник просить задовольнити його заяву. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»№ 2586-III від 05.07.2001 року хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов`язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов`язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов`язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов`язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Обов`язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону рішення про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи продовження лікування хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], хворіючи на відкриту форму туберкульозу, всіляко ухиляється від лікування, що є підставою згідно зі ст.12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз»для обов'язкової примусової госпіталізації його до протитуберкульозного закладу. Згідно з довідкою Деражнянської центральної районної лікарні, у [PERSON] діагностований РРТБ легень Дестр + МБТ+М+К, Резист 1 (HRSEZ) Резист 2 (EtRboPIAmPas) ГістОкат 4 Ког 1 (2013) та потребує подальшого лікування в примусовому порядку (а.с. 3). Ця ж обставина підтверджується рішенням ЛКК Деражнянської ЦРЛ №187 від 10 березня 2015 року, з якого, крім того, вбачається, що у [PERSON] спостерігається розширена резистентність туберкульозу легень Дестр + МБТ+М+К, Резист 1 (HRSEZ) Резист 2 (EtRboPIAmPas) ГістОкат 4 Ког 1 (2013), проте він категорично відмовляється від стаціонарного лікування, чим становить небезпеку для оточуючих. Оскільки [PERSON] ігнорує протиепідемічні обмеження, ставить під загрозу життя інших, ЛКК рекомендовано подальше лікування в примусовому порядку до досягнення стійкого знебацилення терміном не менше трьох місяців (а.с. 2). Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON], будучи хворим на заразну форму туберкульозу, ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, а тому наявні підстави для його примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved