Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом в інтересах малолітньої [PERSON], 2001 р.н., до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи слідуючим: [INFO] помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів малолітній дочці позивачки - [PERSON]. У встановлений законом шестимісячний строк малолітня [PERSON] спадщину прийняла, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України від її імені позивачкою, як законним представником, подано в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON], який подав заяву при прийняття спадщини до нотаріальної контори, не має права на спадкування згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Інші спадкоємці за заповітом відсутні, інші спадкоємці за законом спадщину не приймали, оскільки не проживали із спадкодавцем на час його смерті однією сім»єю та в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Оформити спадкові права через нотаріально контору позивач не має можливості, так як відсутня державна реєстрація спадкодавця на будинок. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги і дала пояснення в межах пред»явленого позову. Відповідач повторно у судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія [NUMBER], видане Степангородською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 19.07.2013 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Степангородської сільської ради, 17.08.2012 року, [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON], [INFO] Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається з підстав, що визначені законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв»язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об»єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином , якщо вони не вилучені з цивільного обороту , або не обмежені в обороті , або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема технічного паспорту, довідки Рівненського ОБТІ від 07.08.2013 р. №298/35, довідок Степангородської сільської ради №627 від 03.12.2013 р., №2502 від 03.12.2013 р. вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,60 га, рахується за [PERSON] Реєстрація житлового будинку не проводилась, його вартість складає 43631 грн. Судом встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1933 році, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов»язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв"язку з викладеним [PERSON] правомірно набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча не здійснив його державної реєстрації. У відповідності до ч.4 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] наділений ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст. 179, 181, 185, 190 ЦК України, і в силу цього є об»єктом цивільних прав. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України. З цих підстав позивачу [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності за покійним [PERSON] та у оформленні спадщини після його смерті. Оскільки вказаний житловий будинок до часу відкриття спадщини належав померлому [PERSON] на праві власності , він входить до складу спадщини, яка відкрилась [INFO]. Та обставина, що [PERSON] є спадкоємцем вказаного майна за заповітом, підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON]., копією заповіту. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є законним спадкоємцем житлового будинку в [ADDRESS] і набула право власності на цей будинок правомірно внаслідок прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34636490 від 24.07.2013 р. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У відповідності до ст..ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов»язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов»язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Як зазначено у ст.. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України) Рішенням Володимирецького районного суду від 19.05.2015 року, яке набрало законної сили, по справі №556/1769/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, встановлено, що з висновку судової почеркознавчої експертизи №1-212 від 25.12.2014 р. вбачається , що підписи в заповіті від 17.08.2012 року та реєстрі нотаріальних дій за 2012 рік виконані особисто [PERSON]. Дані обставини не потребують доказування відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, і свідчать про те, що вище згаданий заповіт не визнаний не дійсним. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від прийняття спадщини впродовж шести місяців з дня відкриття спадщини. Від імені малолітньої [PERSON] ніхто не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулась законний представник малолітнього спадкоємця за заповітом [PERSON] - [PERSON], що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34636490 від 24.07.2013 р., наданим Володимирецькою державною нотаріальною конторою. З вище викладеного слідує, що відповідач [PERSON], який є спадкоємцем п»ятої черги як двоюрідний брат спадкодавця, що подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, не має права на спадкування згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, оскільки наявний заповіт, який не визнаний недійсним, позивачка спадщину прийняла, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала.. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], у встановленому порядку прийняла спадщину після його смерті, до складу якої входить і житловий будинок з господарськими будівлями, у зв»язку з чим її позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved