Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

6 лютого 2014 року, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами, які в подальшому зменшила, та в яких просила суд, визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] р. на земельну ділянку площею 0,0130 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка належала померлому на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.06.2002 р. (реєстр. № 1500), яка була відведена натурі на місцевості та приєднана до земельної ділянки площею 0,06 га в [ADDRESS] для будівництва жилого будинку (присадибна ділянка), яка в свою чергу, належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії IV-ОД № 034477 від 02.12.1998 р., і яка за заявою померлого була змінена на єдину адресу [ADDRESS], мотивуючи це відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв'язку з відсутністю кадастрового номеру ділянки та неотриманням спадкодавцем державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0130 га. В судове засідання представник позивачки не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій повністю підтримав свої зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити та слухати справу за його відсутності (а.с. 46,104). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надіславши до суду свої письмові клопотання, в яких повністю визнали позов своєї матері [PERSON] та просили суд, слухати справу за їх відсутності (а.с. 105,106,112,113). Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 9/2013, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачає стаття 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п. 2 Розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 р. - земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного кадастру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Пунктами 49,50 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17.10.2012 р., поземельна книга ведеться за встановленою формою, заводиться під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж). Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Дата відкриття поземельної книги - є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги - є кадастровий номер земельної ділянки. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується належним чином перекладеною і засвідченою випискою-витягом із свідоцтва про смерть [NUMBER] від 17.06.2013 р., виданого у м. Варна, р.-н Одесос, Болгарія (а.с. 7-9). Позивачка є дружиною, а відповідачі дітьми померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.08.1975 р. та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 08.12.1983 р. та серії [NUMBER] від 14.01.1977 р. (а.с. 6,107,114). За життя спадкодавця [PERSON], на підставі рішення сесії К.-Бугазької с/р № 16 від 17.04.1998 р., [PERSON] безоплатно отримав у власність земельну ділянку площею 0,06 га за адресою : [ADDRESS], отримавши державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 034477 від 02.12.1998 р. (а.с. 4). 14.06.2002 р., [PERSON] придбав земельну ділянку площею 130 кв.м, що знаходиться на території [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу від 14.062002 р. (реєстр. № 1500) (а.с. 14). Рішенням К.-Бугазької с/р № 91 від 06.09.2002 р. було зареєстровано вищевказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0130 га, за заявою [PERSON] змінено адресу придбаної ділянки з [ADDRESS], внесено зміни до державного акту серії IV-ОД № 034477 від 02.12.1998 р. на ім.`я [PERSON], додано з північної сторони по лінії А-Б відрізок земельної ділянки площею 0,0130 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, внесено зміни до земельно-кадастрової документації (а.с. 5). Після смерті [PERSON], з заявами до нотаріуса звернулися дружина померлого (позивачка) та його діти (відповідачі), нотаріусом була заведена спадкова справа (а.с. 47-98). З матеріалів спадкової справи вбачається, що діти спадкодавця відмовилися від спадщини на користь дружини померлого (своєї матері), надавши нотаріусу відповідні письмові заяви (а.с. 52,57). Позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого (автомобілі, грошові вклади, квартира), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну ділянку площею 0,0130 га, що знаходиться на території [ADDRESS] для ведення особистого підсобного господарства - позивачці було відмовлено у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів (державного акту) на ділянку (а.с. 77). Аналізуючи приписи статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку - до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем - не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Таким чином, враховуючи приписи вищевказаних норм «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», а також вимоги ст.ст. 125,126 ЗК України, якими передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті - суд вважає, що право власності спадкодавця [PERSON] на спадкову земельну ділянку було отримано у законному порядку, про що свідчить рішення сільради та державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 034477 від 02.12.1998 р. на земельну ділянку земельну ділянку площею 0,06 га за адресою : [ADDRESS] без кадастрового номеру, який на той час не надавався ділянкам та зареєстрована за ним у відповідності до чинного на час отримання спадкодавцем норм законодавства України державного акту на право приватної власності на землю. Отже - відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку підтверджується державним актом - не є підставою для відмови у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved