Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Комунального підприємства « Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення суми інфляційних витрат за грошовими зобов`язаннями в розмірі 59002,05 грн. та 3% річних в розмірі 5704,51 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 11.02.2019 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова з КП « Харківський вагоноремонтний завод» на його користь стягнуто суму інфляційних витрат в розмірі 296324 грн. 57 коп., та 3% річних в розмірі 43570 грн. 49 коп., а всього 339895 грн. 06 грн. Вказаним рішенням суду були встановлені обставини та відповідні до них правовідносини, що стали підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на корить позивача сум інфляційних витрат за грошовими зобов`язаннями та 3% річних. Посилаючись на те, що грошове зобов`язання відповідача, що виникло перед позивачем до теперішнього часу не виконано, позивач просить стягнути з відповідача в порядку ст.625 ЦК України суму інфляційних витрат, у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, та 3% річних. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 року провадження по вищевказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про місце, день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини свої неявки суду не повідомив та відзиву на позов до суду не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року, що додано до позову в якості доказів, з КП « Харківський вагоноремонтний завод» на користь [PERSON] , тобто позивача по даній справі, стягнуто суму інфляційних витрат в розмірі 296324 грн. 57 коп., та 3% річних в розмірі 43570 грн. 49 коп., а всього 339895 грн. 06 грн. Крім того , вказаним заочним рішенням встановлені наступні обставини. «Рішенням Господарського суду Харківської області від 21 квітня 2015 року (справа № 922/1165/15) стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» 418101,66 грн. основного боргу, 152970,41 інфляційних витрат, 34641,32 - 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12116,00 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17 червня 2015 року (справа № 922/2910/15) стягнуто з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь Приватної фірми «Знак» суму інфляційних витрат в розмірі 165939, 47 грн., суму 3% річних в розмірі 2646,33 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 3371,72 грн. 24 лютого 2016 року між Приватною фірмою «Знак» та [PERSON] укладено договір про відступлення право вимоги, згідно умов якого ПП фірма «Знак» (попередній кредитор) передало [PERSON] (новий кредитор) право вимагати від боржника КП «Харківський Вагоноремонтний завод» виконання обов`язків, передбачених основними договорами, а саме: сплати грошової суми у розмірі 418101,66 грн. , а саме: сплати грошової суми згідно підписаного між попереднім кредитором та ПФ «ДЕЛЬТА» договору відступлення права вимоги від 08.04.2013 р.: у розмірі 46896,38 грн. згідно товарної накладної № 42 від 07.06.2012 року на суму 59896,38 грн. до договору поставки № 240 від 11 січня 2010 року, з врахуванням виконаної боржником 29.03.2013 р. часткової оплати свого боргу в розмірі 10000,00 грн. Сплати грошових сум згідно підписаного між ДП «управління механізації та енергетики» та ПФ «ДЕЛЬТА» договору відступлення права вимоги від 04.04.2013 р.: у розмірі 59094,52 гри. згідно видаткової накладної №1 від 08.06.2012 р. до договору № 137 від 15 січня 2010 року; у розмірі 56606,18 грн. згідно видаткової накладної № 6 від 09.07.2012 р. до договору № 137 від 15 січня 2010 року; у розмірі 55547,40 грн. згідно видаткової накладної № 7 від 16.07.2012 року до Договору № 137 від 15 січня 2010 року, з врахуванням виконаних боржником часткових оплат свого боргу: 26.02.2013 р. в розмірі 10000,00 грн. та 02.08.2012 р. в розмірі 7500,00 грн., а всього сплати грошової суми у розмірі 153748,10 грн. Сплати грошових сум згідно підписаного між ТОВ «Укрінфотех» та ПФ «ДЕЛЬТА» договору відступлення права вимоги від 05.04.2013 р.: у розмірі 58277,02 грн. , згідно видаткової накладної № 1 від 07.06.2012 р. до договору № 212 від 25 січня 2010 року; у розмірі 57249,12 грн., згідно видаткової накладної № 2 від 08.06.2012 р. до Договору № 212 від 25 січня 2010 року у розмірі 42790 ,86 грн., згідно видаткової накладної № 3 від 06.07.2012 року до договору № 212 від 25 січня 2010 року, а всього сплати грошової суми у розмірі 158317, 00 грн. сплати грошової суми у розмірі 59140,18 грн. згідно підписаного між ТОВ «ЛБЛ» та ПФ «ДЕЛЬТА» договору відступлення права вимоги від 07.04.2013 р. Сплати пені, збитків від інфляції, 3 % річних та інших можливих виплат, пов`язаних з несвоєчасним виконанням боржником своїх обов`язків за основними договорами. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 квітня 2016 року (справа № 922/1165/15 задоволено заяву [PERSON] , про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником. Замінено стягувача ПП «Знак», у виконавчому провадженні ВП № 50317980 відкритому 25.02.2016 року Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, щодо виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.05.2015 року у справі № 922/1165/15 на його правонаступника - [PERSON] . 12 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення право вимоги, згідно умов якого [PERSON] (попередній кредитор) передав [PERSON] (новий кредитор) право вимагати від боржника КП «Харківський Вагоноремонтний завод» виконання обов`язків, передбачених основними договорами, а саме: договір поставки № 240 від 11.01.2010 р., укладений між ПФ «Дельта» та Боржником; договір № 137, укладений 15.01.2010 р. між ДП «Управління механізації та енергетики «та боржником; договір № 212, укладений 25.01.2010 р. між ТОВ «Укрінфотех » та боржником; договір № 115, укладений 01.04.2010 р. між ТОВ «ЛБЛ» та боржником. 20.11.2018 року позивачем на адресу КП «Харківський вагоноремонтний завод» було направлено повідомлення про заміну кредитора, з проханням сплатити [PERSON] , боргові зобов`язання». Заочним рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року з КП «Харківський вагоноремонтний завод» встановлені суми заборгованості за договорами та на користь [PERSON] стягнуто в порядку ст.625 ЦК України наступні суми: За договором № 240 - сума заборгованості 46896,38 грн., стягнуті інфляційні витрати з 08.06.2012 року по 28.08.2013 року , 3 % річний з 08.06.2012 року по 28.03.2013 року . За договором № 137 - сума заборгованості 153748,10 грн., стягнуті інфляційні витрати з грудня 2012 року по жовтень 2018 року , 3 % річний з 11.06.2012 року по 27.11.2018 року . За договором № 212 - сума заборгованості 158317,00 грн., стягнуті інфляційні витрати з грудня 2012 року по жовтень 2018 року , 3 % річний з 09.07.2012 року по 27.11.2018 року . За договором № 115 - сума заборгованості 59140,18 грн., стягнуті інфляційні витрати з грудня 2012 року по жовтень 2018 року , 3 % річний з 08.06.2012 року по 27.11.2018 року . Таким чином, враховуючи встановлені судовим рішенням вищевказані обставини , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] виходячи з наступного . За ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) її виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Три відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за договором поставки № 240, укладеного 11.10.2010 року між ПФ « Дельта» та відповідачем, суд зазначає наступне . Встановивши, що сума основного боргу за вищевказаним зобов`язанням становить 46896, 38 грн., суд приходить до висновку, що стягненню порядку ст. 625 ЦК України підлягає : - Інфляційні витрати за період з 29.03.2013 року по 07.04.2013 року - 0,00 грн.; - 3% річних за період з 29.03.2013 року по 12.05.2019 року - 8615,00 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за договором поставки № 137, укладеного 15.01.2010 року між ДП « УМЕ» та відповідачем, суд зазначає наступне . Встановивши, що сума основного боргу за вищевказаним зобов`язанням становить 153741, 10 грн., суд приходить до висновку, що стягненню порядку ст. 625 ЦК України підлягає : -Інфляційні витрати за період з 01.11.2018 року по 30.04.2019 року - 8809,85 грн.; - 3% річних за період з 28.11.2018 року по 12.05.2019 року - 2085,00 грн. Таким чином, стягненню підлягає суми не за період зазначений позивачем , а з урахуванням вже стягнутих сум рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року стягненню підлягають грошові кошти за вищевказаний період. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за договором поставки № 212, укладеного 25.01.2010 року між ТОВ « Укрінфотех» та відповідачем, суд зазначає наступне . Встановивши, що сума основного боргу за вищевказаним зобов`язанням становить 158317, 00 грн., суд приходить до висновку, що стягненню порядку ст. 625 ЦК України підлягає : -Інфляційні витрати за період з 01.11.2018 року по 30.04.2019 року - 9071,65 грн.; - 3% річних за період з 28.11.2018 року по 12.05.2019 року - 2147,00 грн. Таким чином, стягненню підлягає суми не за період зазначений позивачем , а з урахуванням вже стягнутих сум рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року стягненню підлягають грошові кошти за вищевказаний період. Стосовно позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за договором поставки № 115, укладеного 01.04.2010 року між ТОВ « ЛБЛ» та відповідачем, суд зазначає наступне . Встановивши, що сума основного боргу за вищевказаним зобов`язанням становить 59140, 18 грн., суд приходить до висновку, що стягненню порядку ст. 625 ЦК України підлягає : -Інфляційні витрати за період з 28.11.2018 року по 12.05.2019 року - 3388,77 грн.; - 3% річних за період з 28.11.2018 року по 12.05.2019 року - 802,00 грн. Таким чином, стягненню підлягає суми не за період зазначений позивачем , а з урахуванням вже стягнутих сум рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року стягненню підлягають грошові кошти за вищевказаний період. Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial