Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] 19 серпня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку звернення до суду та визнання права власності на майно, в порядку спадкування за законом, після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні позивач, просив позовні вимоги задовольнити. В обгрунування позовних вимог пояснив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька, відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із житлової квартири [ADDRESS] ,яка належить померлому, на праві власності на житло, згідно свідоцтва №70 виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла Харківської області від 20 липня 1993 року. Заповіту батько не залишив, він є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті батька та його поховання, користувався особистими речами. В зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на квартиру, одразу спадщину не зміг оформити. З відсутністю роботи на території України, змушений був в 2004 році виїхати на заробітки до Російської Федерації, де знаходився до березня місяця 2014 року. По приїзду на територію України в 2014 році звернувся до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу прийняття спадщини, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому вимушений звернутися до суду та просить поновити строк звернення до суду, визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання представник відповідача Шевченківської селищної ради Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 01 лютого 1962 року), вбачається, що позивач народився [INFO] та його батьками вказано відповідно: [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] виданого відділом РАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області від 18 травня 2004 року), [PERSON], помер [INFO]. На підставі свідоцтва № 70 про право власності на житло виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла Харківської області від 20 липня 1993 року, батько позивача володіє цілою квартирою [ADDRESS]. З довідок №126/01-16 від 30 квітня 2014 року, №212/01-16 від 22 липня 2014 року, №327/01-14 від 17 жовтня 2014 року Шевченківської державної нотаріальної контори вбачається, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], згідно п.п 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - так як відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене майно. Позивачу запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду. Довідка зі Спадкового реєстру №38442370 від 23 вересня 2014 року, зазначае, що Шевченківською держнотконторою 15 червня 2004 року було заведено спадкову справу після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] за №162/2004. Спадкова справа була заведена на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої сином спадкодавця [PERSON]. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відповідно до довідки №69 наданою КП «Шевченківське БТІ» Харківської області від 16 жовтня 2014 року, вбачається, що в архівних реєстраційних матеріалах станом на 31 грудня 2012 року, квартира [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON] в цілому на підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло №70. Рішенням № 12212269 державного реєстратора прав на нерухоме майно Шевченківського району Харківської області від 07 квітня 2014 року, відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності квартири [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] є сином - [PERSON], померлого [INFO]. Після смерті син поховав свого батька. Потім деякий час мешкав в його квартирі, розташованої [ADDRESS]. В 2004 році поїхав на заробітки до Російської Федерації, за квартирою наглядати він попросив їх. З заробітків [PERSON] позивач, повернувся додому лише на початку 2014 року. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. За положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України, передбачено ,що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. За правилами ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Главою 10 п. 4.9, 4.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Абзацом 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з того, що відповідачем не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом Оцінивши надані докази у їх сукупності ,враховуючи, що факт ,що позивач є спадкоємцем першої черги, визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved