Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

В грудні 2020 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить виключити з актового запису відомості про своє батьківство щодо дочки відповідача [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказував на те, що з 11 червня 2006 року по 03.08.2020 р. перебував з відповідачем у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка підростала та він став помічати безпідставну відстороненність дочки від нього. Зверненням до суду слугував телефонний дзвінок співмешканця [PERSON] в якому він повідомив, що [PERSON] не являється біологічним батьком дитини. Крім того йому відомо, що ще до одруження відповідач була знайома з цією особою та підтримувала з ним доволі дружні стосунки, зокрема про що свідчать фото долучені до позовної заяви. Вважає, що описані вище обставини дають йому підстави вважати, що він не являється батьком дитини, тому звернувся до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] , повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилася, у відповідності до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подала, як і не подала відзиву на позов. Тому, суд, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя, тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка. Так, відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно з ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2006 року по 03.08.2020 р. (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7), копія рішення від 03.08.2020 р. у справі №681/593\\20 (а.с.9). Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлюється, що питання щодо походження дитини встановлюється судом на підставі будь-яких доказів, зокрема, але не виключно на підставі судово-генетичної експертизи. У разі, коли ухилення сторони у справ зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). (Постанова ВС від 06.05.2020 р. №201/11183/16-ц). За клопотанням позивача, ухвалою суду від 14.01.2021 року у справі призначено судово-медичну біологічну (генетичну) експертизу, провадження зупинено. Експертом неодноразово направлялись клопотання про виклик сторін разом із дитиною для відбору зразків крові, однак [PERSON] на відбір зразків крові жодного разу не з`явилась. У зв`язку із наведеним ухвала суду повернута без виконання. 27.04.2021 року провадження у справі поновлено. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу [PERSON] , яка є повнолітньою дієздатною особою із достатнім життєвим досвідом. Разом із тим відповідач умисно ухилилася від участі у призначеній судом експертизі, шляхом неявки на неодноразові виклики до медичної установи для надання біологічних зразків своїх та дитини. Внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим. Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у [PERSON] та її дочки. Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі. Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України, - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість [PERSON] взяти участь у проведенні судової генетичної експертизи, суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладених обставин, а саме: - умисне ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі [PERSON] провести неможливо, - доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі [PERSON] у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі - суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого була призначена генетична експертиза, а саме що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . У зв`язку із визнанням судом вказаного факту, позовні вимоги [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі - 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved