overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

7 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначила, що 19 листопада 2017 року померла її баба [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ вона є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки не була обізнана про наявність заповіту на своє ім"я, позивач просить визначити їй додатковий строк для подачі такої заяви.\~ В судове засідання учасники справи не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримавла повністю, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за \~наявності \~для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

7 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 червня 2016 року. Від цього шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходяться на повному утриманні позивача, в зв'язку з чим за захистом інтересів малолітніх дітей позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи, судом встановлено, що дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 6 червня 2016 року - розірвано. Від цього шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження дітей: [PERSON] - серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського управління юстиції у Харківській області 09 лютого 2016 року; [PERSON] - серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського управління юстиції у Харківській області 09 лютого 2016 року, батьками дітей записані: [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

8.06.2015р. рішенням Святошинського райсуду м.Києва в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», 3-тя особа [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, договору застави та графіку погашення кредиту відмовлено. 8.06.2015р. через канцелярію суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про стягнення з позивача [PERSON] судових витрат в розмірі 10000грн. на правову допомогу відповідно акту №200 до Договору про надання юридичних послуг №24/2010 та рахунку-фактури №199. Суд, розглянушви дану заяву, відповідо вислухавши представника позивача, який проти заяви заперечував, посилаючись на те, що не надано розрахунок суми оплати правової допомоги, встановив наступне. Згідно п.47 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно п.48 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представник ТОВ «Порше Мобіліті» не надав суду розрахунок витрат правової допомоги на суму 10000грн., у зв"язку з чим підстав для задоволення заяви суд не вбачає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

8 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 15 лютого 2014 року до закінчення ним навчання у Хмельницькому національному університеті та Національній академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, посилаючись на те, що відповідач сплачує аліменти в добровільному порядку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 3 ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як з'ясовано судом, [PERSON] навчається у Хмельницькому національному університеті та Національній академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, однак відповідач матеріальну допомогу на його утримання надає не в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ним навчання у Хмельницькому національному університеті та Національній академії Державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького, але не пізніше, аніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 8 грудня 2014 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

8 жовтня 2007 року \~[PERSON] \~отримав у \~позивача \~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом \~у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду позов до [PERSON] \~\~з вимогою стягнути з відповідача \~заборгованість \~за кредитом в сумі \~34961,83 гривень та судові витрати в сумі 1378 грн. В позові вказано, що [PERSON] \~\~зобов»язання по договору не виконав. В судове \~засідання \~представник позивача не з"явився - в позові просить розглянути справу у його відсутність, \~позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча \~про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується \~повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом. Суд \~\~ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Представник позивача проти цього не заперечує. Вивчивши матерiали справи, суд вважає, \~\~що позов пiдлягає до \~задоволення iз слiдуючих пiдстав. Як видно з \~Умов та правил надання банківських послуг між \~ПАТ КБ «Приватбанк» \~та [PERSON] \~\~укладений договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом \~у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку \~борг складає 34961,83 гривень. За ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати \~\~\~\~\~\~завдані цим збитки. \~Розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, \~доказується кредитором. За ст..88 ЦПК України \~стороні, на користь якої \~ухвалено рішення, суд присуджує з другої \~сторони понесені нею \~і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин позовні вимоги \~\~до [PERSON] \~\~про стягнення заборгованості за кредитом в 34961,83 гривень та судові витрати в сумі 1378 грн., підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

8 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначає, що з 18 липня 2004 року по 25 березня 2014 року проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою. Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, постійного заробітку не має, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] в розмірі, що вказаний у заяві. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. Дана обставина підтверджена свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7) та копії рішення Камінь-Каширського районного суду (а.с. 11), сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2004 року по 25 березня 2014 року. Дитина перебуває на повному утриманні матері, що підтверджується довідкою Камінь-Каширської міської ради від 28 березня 2014 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов'язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. Зважаючи на відсутність у нього систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, суд з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік", визначає аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

8 січня 2015 позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що сумісне життя не склалося через протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, втратою взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені. Сторони у судове засідання з"явилися. Позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 19 квітня 2008 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У жовтні 2014 р. позивачка і відповідач припинили шлюбні відносини, спільне домашнє господарство не ведуть. 24 лютого 2015 р. суд за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення, але примирення не настало. Після закінчення строку на примирення позивачка наполягала на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

9 жовтня 2013 року заявниця звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що її мати [PERSON], страждає на хронічне психічне захворювання, у зв'язку з яким вона перебуває на обліку в КЗ "Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні». Захворювання призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Вона є єдиною близькою родичкою її, а тому просить суд визнати недієздатною її матір [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном (а.с.1). В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, але наголосила на тому, що заявниця не зверталася до органу опіки з питанням отримання висновку про призначення її опікуном. . Вислухавши пояснення заявника, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що заявниця є донькою [PERSON], 3 червня 1937 року, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.4). Відповідно до акту № 48 від 28 листопада 2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] (мовою оригіналу : «обнаруживает признаки хронического стойкого психического расстройства в форме сосудистой деменеции и по своему психическому состоянию в настоящее время испытуемая не может понимать значение свих действий и руководить ими». В силу ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи висновки зазначеної вище експертизи, суд вважає за необхідне застосувати положення приведеної норми, задовольнивши заявлені вимоги в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на те, що такого подання від органу опіки та піклування не надходило, суд вважає передчасними вимоги заявника в частині призначення її опікуном над її матір'ю. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

9 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 9 червня 1984 року Киїнською сільською радою Чернігівського району та області, актовий запис № 06, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Спільне життя з відповідачем не склалося. Їх шлюбні відносини фактично припинили своє існування. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою судді від 10 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. До судового засідання відзив на позов не надходив. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, де зазначено, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності\~до положень\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 9 червня 1984 року Киїнською сільською радою Чернігівського району та області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 9 червня 1984 року зроблено запис за № 06. (а.с.3) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких\~обставин,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Cторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Львівській області 08.11.2012 р., актовий запис №122. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивує тим, що подружнє життя не склалося, оскільки відповідач нічого не пояснюючи забирав з дому гроші та коштовності, які продавав, його поведінка не змінилась і після народження дочки [PERSON] [INFO] Просить задоволити позов. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, крім того пояснила, що примирення є неможливим, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та місце розгляду справи повідомлений (а.с.17) причини неявки суду не повідомив, а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів проти чого не заперечила позивачка. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З пояснень сторін, долученого до справи свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 176277 (а.с.4) видно, що сторони з 08.11.2012 р., в шлюбі, від спільного подружнього життя народилася дочка [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №346384. Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, небажання проживати разом. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий.

Outcome: approved