Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ «Шахта «Білозерська» про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що під час виконання трудових обов`язків електрослюсаря підземного 5 розряду на шахті «Білозерська» з ним 04.01.2020р. трапився нещасний випадок на виробництві: об 11:00 годині під час роботи лебідки ЛВ-25 її тяговий канат вирвав рейковий костиль зі шпали та різко змістився вбік, внаслідок чого канатом він був травмований у голову. Внаслідок нещасного випадку він отримав тяжку відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку тяжкого ступеня, вогнищеві забої мозолистого тіла та лівої лобної частки головного мозку, вентрикулярний крововилив, забійну рану правої скроневої ділянки, підшкірну гематому правої скроневої ділянки, гематому верхньої повіки ОД. Згідно акту розслідування нещасного випадку на виробництві форми Н-1/П від 06.02.2020 року, даний випадок визнано комісією як виробничий. Вини його як постраждалого у даному випадку відсутня. Відповідно до довідки МСЕК від 05 травня 2020 року, позивачу у зв`язку з травмою встановлено первинно 80% втрати професійної працездатності, і йому встановлено ІІ групу інвалідності за трудовим каліцтвом з датою чергового переогляду 05.05.2021 року. Звільнений з підприємства у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я з 23 червня 2020 року. Вважає, що з вини підприємства, а саме порушенням з боку його посадових осіб вимог законодавства про охорону праці йому завдано маральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 80% працездатності, змушений довгий час, починаючи з 04 січня 2020 року, лікуватися, його здоров`я ніколи не відновиться. Крім того, внаслідок травми порушився звичайний уклад життя: турбує постійно фізичний біль, погано спить, у 29 років став інвалідом, погіршення здоров`я має невідворотній характер, у зв`язку з травмою несе чималі витрати на ліки, медичну реабілітацію, втратив високооплачувану роботу, фактично будучи єдиним годувальником в сім`ї, і все це негативно позначається на його нервовій системі, та вимагає від нього додаткових зусиль для нормалізації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 300 тис. грн., яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що понесені витрати на лікування не можуть бути взяти до уваги, оскільки мають бути особі відшкодовані Фондом соціального страхування, і розмір позовних вимог є не співрозмірним. Вислухавши сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , починаючи з 2009 року, перебував у трудових відносинах з ТДВ «Шахта «Білозерська», працюючи електрослюсарем підземним. 04 січня 2020 року під час виконання трудових обов`язків з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав важку травму: тяжку відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку тяжкого ступеня, вогнищеві забої мозолистого тіла та лівої лобної частки головного мозку, вентрикулярний крововилив, забійну рану правої скроневої ділянки, підшкірну гематому правої скроневої ділянки, гематому верхньої повіки ОД. За результатами спеціального розслідування отриманого трудового каліцтва складено акт за формою Н-1/П від 06.02.2020р., тобто підприємством визнано, що нещасний випадок з [PERSON] пов`язаний із виробництвом (а.с.13-25) Відповідно до довідки МСЕК за наслідками огляду від 05.05.2020р, йому було встановлено 80% втрати професійної працездатності і визнано особою з ІІ групою інвалідності (а.с.31). Позивач звільнений з підприємства 23 червня 2020 року у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с.12) Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду у зв`язку з втратою 80% працездатності, у позивача звичайно порушився уклад життя, турбує головний біль, лікувався амбулаторно і стаціонарно, починаючи з 04 січня 2020 року, що суд вбачає із наданих медичних документів (а.с.27-30), із втратою здоров`я став інвалідом ІІ групи, за станом здоров`я втратив високооплачувану роботу, і все це безсумнівно порушило його нормальний спосіб життя, відобразилось на відносинах у сім"ї, та вимагає від нього додаткових зусиль для його нормалізації. Суд вважає доведеним факт заподіяння моральної шкоди, так як пунктом 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 визначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні страждання. З урахуванням норм діючого законодавства з охорони праці, вимоги яких порушено посадовими особами відповідача, що потягло травмування позивача, і наявних у справі доказів, суд знаходить доведеним той факт, що саме з вини відповідача заподіяно шкоду здоров`ю позивача.

Outcome: partial