Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , Територіальної громади с. Жуличі в особі Почапівської сільської ради про визнання права власності за давністю користування. В обґрунтування позову вона зазначає, що в 2007 році з дозволу своїх дядьків, які зазначені в справі відповідачами стала використовувати житловий будинок в с. Жуличі по вул. Лісова, 60 «А» Золочівського району Львівської області, оскільки такий житловий будинок на той час ніким не використовувався з 1992 року, з часу смерті її прабаби [PERSON]. Зазначає, що вказаний будинок 1875 року забудови, збудований з каменю, накритий шифером, складається з двох кімнат та одної кухні,кладової та коридору. Хто забудував вказаний будинок вона відомостей немає, вказує, що їй відомо про те, що з 1951 року його використовували її прадід та прабаба: які померли в 1985 та 1992роках. Звертає увагу, що з 1992 по 2007 роки, вказаним будинком ніхто не користувався, аж в 2007 році вона стала даним житловим будинком користуватися, використовує його і по сьогодні. Проте немає жодного документа про її правовий зв'язок з будинком, який на праві приватної власності ні за ким не зареєстрований, а за час 1992-2018роки на вказаний будинок ніхто не претендував. За таких умов вважає, що вона має право набути право власності на вказаний будинок за давністю користування. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , представник Територіальної громади с. Жуличі в особі Почапівської сільської ради на розгляд справи не з'явилися, подали до суду заяви, якими позов визнали просили проводити розгляд справи у їх відсутності. При розгляді позову судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Позивачка з 2007року стала користуватися житловим будинком, що знаходиться в с. Жуличі по вул. Лісова, 60 «А» Золочівського району Львівської області, який до цього пустував з 1992 року. З часу початку користування вказаним майном (2007р.) вона відкрито, безперервно, без таємниць користується вказаним будинком, обробляє земельну ділянку, вважає його своїм. Сплачує необхідні платежі для обслуговування даного майна, провела його поточний ремонт, в даному будинку знаходяться її речі. Іншими словами: тривало, добросовісно, відкрито та безперервно, без таємниць володіє житловим будинком, ставиться до нього як до свого власного майна. Позивачка заволоділа даним майном добросовісно, обставини у звязку з якими виникло володіння цим майном не давали мені сумніву щодо правомірності користування ним. Інших доказів до справи позивачем не додано, клопотань про витребування інших доказів не заявлялось. Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову з урахуванням такого: Набувальна давність є способом виникнення права власності, тобто таким способом, відповідно до якого право власності на цю річ виникає вперше, або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України. Суд враховує, що будинок збудований 1875 року. З 1992 по 2007 рік стояв пусткою. Протягом визначених ст.344 ЦКУ строків ніхто не вчиняв дій, що свідчили б про обовязок повернути (витребувати) майно. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач фактично володіє та користується вказаним майном з 2007р. Строк володіння майном повністю відповідає положеннями ст.344ЦК України. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми: 01.01.2004р. вступив в дію Цивільний кодекс України, статтею 344 якого передбачено виникнення права власності за набувальною давністю. Як зазначено в ст. 344 ч. 1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved