Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] через свого представнка-адвоката Якімова В.А. звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] грошові кошти в розмірі 173352 гривні 00 коп. авансового платежу, згідно до розписки останнього від 19 червня 2017 року, 260 000 гривень 00 коп. кошти сплачені згідно договору купівлі-продажу квартири від 19 червня 2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П, 2600 гривень збору з операцій з придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна), 15 гривень комісії банку за розрахунково-касове обслуговування, 14970 гривень 40 коп. судового збору стягнутого з Позивача згідно рішення Святошинського районного суду в справі 759/13237/18, 536716 гривень витрат на проведення поліпшення квартири, 12000 гривень витрат на орендну плату, 16649 гривень 65 копійок витрат на комунальні послуги, а всього стягнути 1016303 гривні 05 копійок., моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень 00 коп. Позов обгрунтовано тим, що позивач як добросовісний набувач виконала всі умови Договору, а відповідач при укладанні Договору приховав від позивача те, що власниками Квартири є треті особи й інші обставини, що стосуються предмету Договору та істотно порушив умови Договору. Ухвалою судді від 06.04.2021 позов залишено без руху для усунення недоліків, які 21.04.2021 позивачем було усунено. Ухвалою від 26.04.2021 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з"явились, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено таке. Так, 19 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. До укладання Договору відповідач отримав від позивача авансовий платіж за продаж квартири, в розмірі 6200 доларів США, що станом на день подачі позову по курсу НБУ становить 173352 гривні 00 коп., що підтверджується розпискою та крім того, на виконання умов Договору за купівлю квартири позивач сплатила через касу банку на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 260 000 гривень 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням і сплатила збір з операцій з придбання нерухомого майна в сумі 2600 гривень та комісію банку за розрахунково-касове обслуговування в сумі 15 гривень. На час придбання квартири вона знаходилася у вкрай занедбаному стані, то позивач, для приведення квартири у стан придатний для проживання змушена була витратити час на пошук та придбання необхідних будівельних матеріалів і відшукання спеціалістів, які здійснять ремонт та необхідні поліпшення квартири, а також вимушена була обмежувати себе у придбанні життєво-необхідних продуктів харчування, побутових речей витрачати свої грошові кошти на придбання необхідних будівельних матеріалів. На протязі трьох місяців після придбання квартири позивач, під час виконання ремонтних робіт вимушена була зі своїм чоловіком [PERSON] , винаймати житло та сплачувати за орендоване житло орендну плату в сумі 4000 гривень щомісячно. Згідно Звіту про оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ:1927039_12062017_1), ВИКОНАНОГО СОД СПД ФО-П [PERSON] 12 червня 2017 року, оціночна вартість об`єкта оцінки становить 75762 гривні 00 копійок. Позивачем на час укладання Договору сплачено відповідачу за купівлю квартири загалом, суму в розмірі 433352 гривні. Після проведення необхідних поліпшень та капітального ремонту квартири, її вартість виросла, про що свідчить звіт про незалежну оцінку квартири від 07.08.2020 року наданий СОД ФОП [PERSON] та становить 970068 гривень. Отже, приріст ринкової вартості квартири за рахунок здійснених поліпшень квартири у вигляді проведених будівельно-ремонтних робіт конструктивних елементів квартири [ADDRESS] , складає 536716 гривень. 07 червня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва постановлено рішення по справі №759/13237/18 за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3, в інтересах держави в особі позивача Київської міської ради до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання спадщини відумерлою, витребування майна, скасування державної реєстрації, яким задоволено позовні та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно № 35754258 від 19.06.2017, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності [PERSON] на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1261031280000 та стягнуто на користь прокуратури м. Києва судовий збір у розмірі 14 970 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. У п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна. В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва передуває провадження №1-кп/760/1520/18 (1-кп/760/1399/21) у справі №760/12440/18 по обвинувальному акту в кримінальному провадженні № 12015100040001016 за фактом вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; [PERSON] , [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України; [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28, ч.4 ст.358 КК України. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від дій відповідачів знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку. Отже, вчиненим відповідачами кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial