Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

26 лютого 2015р. позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати\~аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі з 30.12.1994р. по 23.02.2001р. Від спільного життя вони мають повнолітню доньку [PERSON], 15 січня 1997р.н. Відповідач за рішенням суду повинен був сплачувати аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітної плати та інших його доходів до повноліття дитини. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, у звязку з чим за період з вересня 2011р. по січень 2015р.борг по аліментам складає 31703грн. 64коп. За вказаний період відповідач жодного разу не сплатив хоча б якусь суму в рахунок аліментів. Посилаючи на вищевикладене позивач просила стягнути із [PERSON] на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 100000грн. та на користь держави судовий збір. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на повному їх задоволені, посилаючись на обставини викладені у позові, а також пояснили, що відповідач знає про розгляд справи і навмисно не з"являється до суду. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, ніяких заперечень суду не надіслав. Клопотання позивача задоволено, цивільну справу розглянуто заочно. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом розяснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 137 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками повнолітньої доньки [PERSON], 15 січня 1997р.н, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 7 березня 1997р. відділом РАГС виконкому Самарської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, запис №114 (а.с.4) 2 жовтня 1997р. рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська було стягнуто із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення повноліття доньки.(а.с.35). На примусовому виконанні в Самарському відділі державної виконавчої служби перебував виконавчий лист №12-178 від 19.09.1997р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини щомісячно. В ході виконання виконавчого провадження державному виконавцю стало відомо, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Оскільки дитині на яку присуджено аліменти виповнилося 18 років виконавчий документ повернувся стягувачу без виконання. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів на момент повноліття склала 31703грн. 64коп. (а.с. 12). Із матеріалів справи вбачається, що згідно із рішенням суду відповідач був зобовязаний сплачувати аліменти. [PERSON] було відомо про його обовязок сплачувати аліменти, але він їх не сплачував. Суд вважає, що з вини відповідача не були сплачені аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] за період із вересня 2011р. по січень 2015р. А тому пеня підлягає стягненню за період із вересня 2011р. по січень 2015р. У суду є всі підстави вважати, що відповідач несвоєчасно сплатив аліменти позивачу і одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір пені за прострочення сплати аліментів позивачу складає\~грошову суму 195820грн.59коп. згідно такого розрахунку. Судом встановлено, що розмір пені за 2011р. становить 32330грн 92коп, що складається із: пені за вересень (673,01х1%=6,73х1247) 8392,31грн, пені за жовтень (673,01х1%=6,73х(1247-31)1216) 8183,68грн, пені за листопад (673,01х1%=6,73х(1216-30)1186=7981,78грн. та пені за грудень (673,01х1%=6,73х(1186-31)1155) 7773,15грн. Розмір пені за 2012р. становить 85570грн.70коп, що складається із: пені за січень (745,37х1%=7,45х(1155-31)1124) 8373,80грн, пені за лютий (745,37х1%=7,45х(1124-29)1095) 8157,75грн, пені за березень (745,37х1%(1095-31)1064) 7926,80, пені за квітень (745,37х1%=7,45х(1064-30)1034) 7703,30грн, пені за травень (745,37х1%=7,45х(1034-31)1003) 7472,35грн, пені за червень (745,37х1%=7,45х(1003-30)973) 7248,85грн, пені за липень (745,37х1%=7,45(973-31)942) 7017,90грн, пені за серпень (745,37х1%=7,45х(942-31)911) 6786,95грн, пені за вересень(745,37х1%=7,45х(911-30)881 6563,45грн, пені за жовтень (745,37х1%=7,45х(881-31)850) 6332,50грн, пені за листопад(745,37х1%=7,45х(850-30)820) 6109грн. та пені за грудень(745,37х1%=7,45х(820-31)789 5878,05грн. Розмір пені за 2013р. становить 54038грн. 61коп, що складається із: пені за січень (761,43х1% = 7,61х(789-31)758) 5768,38грн, пені за лютий (761,43х1%=7,61х(758-28)730 5555,30грн, пені за березень (761,43х1%=7,61х(730-31)699) 5319,39грн, пені за квітень 761,43х1%=7,61х(699-30)669) 5091,09грн, пені за травень (761,43х1%=7,61х(669-31)638 4855,18грн, пені за червень (761,43-1%=7,61х(638-30)608) 4626,88грн, пені за липень (761,43х1%=7,61х(608-31)577) 4390,97грн, пені за серпень (761,43х1%=7,61х(577-31)546) 4155,06грн, пені за вересень (761,43х1%=7,61х(546-31)515) 3919,15грн, пені за жовтень (761,43х1%=7,61х(515-31)484) 3683,24грн, пені за листопад (761,43х1%=7,61х(484-30)454) 3456,94грн. та пені за грудень (761,43х1%=7,61(454-31)423) 3219,03грн. Розмір пені за 2014р. становить 23765грн. 88коп, що складається із: пені за січень (875,53х1%=8,76х(423-31)392) 3433,92грн, пені за лютий (875,53х1%=8,76х(392-28)364 = 3188,64грн, пені за березень (875,53х1% =8,76х(364-31)333) 2917,08грн, пені за квітень (875,53х1%=8,76х(333-30)303) 2654,28грн, пені за травень (875,53х1%=8,76х(303-31)272) 2382,72грн, пені за червень (875,53х1%=8,76х(272-30)242) 2119,92грн, пені за липень (875,53х1%=8,76(242-31)211) 1848,36грн, пені за серпень (875,53х1%=8,76х(211-31)180) 1576,80грн, пені за вересень (875,53х1%=8,76х(180-30)150) 1314грн, пені за жовтень (875,53х1%=8,76х(150-31)119) 1042,44грн, пені за листопад (875,53х1%=8,76х(119-30)89) 779,64грн. та грудень (875,53х1%=8,76х(89-31)58) 508,08грн. Розмір пені за січень 2015р. складає (423,64х1%=4,24х(58-31)27) 114,48грн. Загальна сума пені із вересня 2011р. по січень 2015р. помісячно складає : 32330,92грн. + 85570,70грн. + 54038,61грн. + 23765,88грн. + 114,48грн. = 195820грн.59коп. Із вказаної суми позивач просила стягнути із відповідача 100000грн. Суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими що підлягають задоволенню в сумі 100000грн. Відповідно до\~ст.196 Сімейного кодексу України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у п. 22 роз'яснив, що передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст.197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до\~ статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 4 ст.195 СК України, передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Але відповідачем не надано до суду доказів відсутності його вини в прострочені сплати аліментів, тобто не доведено відсутність його вини. Відповідно до\~ ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи,\~\~яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243грн.60коп. необхідно стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved