Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

21 квітня 2017 року позивач звернулась з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд до Польщі [PERSON], [INFO] без дозволу та супроводу батька [PERSON] на строк один рік з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з грудня 2002 року по березень 2016 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON], яка проживає з нею. Відповідач проживає у м.Донецьку, зв'язок з ним втрачений, тому отримати його дозвіл на виїзд дитини неможливо. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик до суду відповідача не направлялась у зв'язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. За таких обставин суд проводить заочний розгляд справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконкому Павлоградської міської ради у судове засідання не з"явився, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов'язків батьків у здійсненні батьківських прав. З матеріалів справи видно, що [PERSON] проживає у Польщі, де має постійну роботу та заробіток, який дає можливість знімати житло та утримувати дитину. Позивач має намір проживати разом з дочкою, яка буде навчатися у гімназії в м.Краков. Батько не спілкується з дитиною, зв'язку з ним у позивача немає, тому отримати дозвіл батька на виїзд дитини до Польщі отримати неможливо. Проживання дитини разом з матір'ю, навчання за кордоном матиме позитивний вплив на виховання та розвиток дитини. З метою захисту інтересів дитини, забезпечення реалізації її права на безпосереднє спілкування з матір'ю, суд вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України до Польщі та в'їзд на територію України на строк з дня набрання рішенням законної сили і до 31 грудня 2017 року, оскільки саме до цієї дати надано матері дитини дозвіл на роботу у Польщі. Витрати, понесені позивачкою на сплату судового збору у розмірі 640 грн підтверджуються квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача як передбачено ч.1 ст.88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial