Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної частки ( паю) розміром 4,52 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Стремигородської сільської Ради, яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER], що виданий 01.09.1997 року. Вказала, що інші спадкоємці за законом з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались . Зазначила, що 26.04.2019 року вона звернулась до нотаріуса з приводу переоформлення спадкового майна на неї як спадкоємця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі того, що вона не подала заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця. Вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки у неї знаходиться правовстановлюючий документ на земельну частку ( пай), забрала в своє користування особисті речі спадкодавця. Через це позивач просила суд встановити факт прийняття нею спадкового майна, що належало на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що помер [INFO] та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельної частки ( паю) розміром 4,52 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Стремигородської сільської Ради, що за життя належала спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER], що виданий 01.09.1997 року. Відповідно до ухвали суду від 28.08.2019 року по справі залучена третя особа: [PERSON] , в зв,язку, з тим, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 279/2027/19 за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі виконавчого комітету Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала , та пояснила, що після смерті батька розпорядилась його речами на свій розсуд, має на руках державний акт, та просить виділити їй Ѕ частину спадкового майна. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вказавши, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи : [PERSON] не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стремигород Коростенського району помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] а.с. 5). Позивач по справі - [PERSON] , як донька померлого [PERSON] , відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) є спадкоємцем за законом 1 черги (копія свідоцтво про народження, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про одруження а.с. 4,6-10). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної частки ( паю) розміром 4,52 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства « Зоря» с. Стремигород Коростенського району Житомирської області, яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 01.09.1997 року на право на земельну частку ( пай), що виданий на підставі рішення Коростенської районної державної адміністрації від 29.08.1997 року № 241. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути вчиненими протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки № 877/16/01-16 від 10.08.2019 року, виданої Коростенською районною державною нотаріальною конторою, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Стремигород Коростенського району Житомирської області, згідно алфавітних книг за 1997-2000,2001-2004 роки не заводилась, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ( відмову від спадщини ) спадкоємці не звертались. ( довідка а.с.21). Як роз"яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивач надала суду лист про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, яким також роз,яснено щодо підстав відмови, а саме оскільки позивач не проживаала постійно з спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подала у строки встанволені ст.1270 ЦК України , до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , то вона пропустила строк для прийняття спадщини. ( а.с. 13). Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно є такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, отже за [PERSON] слід визнати право власності по Ѕ частину земельної ділянки, так як вона їй належить з часу відкриття спадщини. Таким чином, в суді знайшли підтвердження обставини, на які посилалаються позивач в обґрунтування позову, визнав позов частково, а тому заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 529, 548-549 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Оскільки вказане право власності позивача ставиться під сумнів, шляхом відмови державною нотаріальною конторою його оформлення, позивач відповідно до вимог ст.392 ЦК має право захистити його шляхом звернення з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial