Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частки від суми всіх його доходів від дня пред'явлення позову. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який згодом було розірвано. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2000 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. На теперішній час син навчається на денному відділенні Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Посилаючись на вимоги ст. 199 СК України, згідно якої відповідач повинен продовжувати утримання сина, однак ухиляється від сплати аліментів, позивач, в остаточно уточнених вимогах, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 700,00 грн. від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, до суду не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що продовжує сплачувати щомісяця аліменти на утримання сина поштовими переказами на його ім'я в розмірі 200,00 грн., на підтвердження чого додав копії квитанцій за період з вересня 2015 року по березень 2016 року. Третя особа: [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 18 червня 1996 року підвідділом Орджонікідзевським м. Харкова міського відділу рагс). Право на утримання виникає за умови продовження навчання. [PERSON] є студентом першого ТМ-75 курсу денного навчання факультету транспортного машинобудування Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (навчається за бюджетом), що підтверджується довідкою № 66-150/014, наданою вказаним вищим навчальним закладом. За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син. Встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ОСББ «Харків» № 11 від 25 січня 2016 року. Батьки зобов'язані утримувати працездатних дітей, якщо вони продовжують навчання, адже у зв'язку з продовженням навчання можливість заробляти кошти для власного забезпечення істотно обмежена. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VIII від 25 грудня 2015 року установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1496 гривень. Відповідачем надано суду копії квитанцій щодо перерахування грошових коштів на ім'я «Дорожко» за період з вересня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 1 200,00 грн., з яких не вбачається, що вказані кошти є саме аліментами на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а не заборгованістю за аліментами до досягнення останнім повноліття. В судовому засіданні позивач зазначила, що не отримувала від відповідача вищевказаних коштів, чи отримував син, їй не відомо. Суд вважає, що [PERSON], у зв'язку з продовженням навчання, потребує більш значної матеріальної допомоги для організації нормальних умов життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників тощо). При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Згідно наданих відповідачем письмових пояснень, останній на теперішній час знаходиться в пошуках роботи, оскільки не має постійного заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України,якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 СК України закріплено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 ст. 200 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує можливість надання утримання другим з батьків. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох з батьків, у зв'язку з чим, при визначенні розміру аліментів суд приймає також до уваги можливість надання утримання повнолітньому [PERSON] його матір'ю - позивачем [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює у КП «Харківські теплові мережі» на посаді контролера теплозбуту, загальна сума її доходу за період з січня 2015 року по грудень 2015 року склала 29 677,10 грн. (довідка про доходи № 17 від 22 січня 2016 року). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи, що [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] на час його навчання в розмірі 700,00 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову та до 30 червня 2019 року, за умови продовження сином навчання. Проте, у випадку зміни обставин, зокрема при зміні матеріального становища як батьків, так і повнолітньої дитини, сторони мають можливість до закінчення нею навчання звернутися до суду з позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved