Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] прохаючи позбавити батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надіслала заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомим суду причинам, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Лохвицької районної державної адміністрації Власова С.М. в судове засідання не з'явилася, але надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Згідно з вимогами ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У відповідності до ст. 164 СК України суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 1-5 частини першої. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Стаття 150 СК України визначила обов"язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 27.01.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 11 (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 41 від 09.09.2016 року, виданої завідуючою ДНЗ "Теремок", за період відвідування [PERSON] ДНЗ з 02.06.2014 року по 31.08.2016 року, його батько [PERSON] в дитячому садку не з'являвся (а.с.10). У висновку органу опіки та піклування Лохвицької райдержадміністрації від 15.11.2016 року № 01-28/2804 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON], [INFO], зазначається, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, його психічний стан, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, вихованням сина не займається. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Суд вважає, що з висновком органу опіки та піклування Лохвицької райдержадміністраціїварто погодитися і позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], тому що він самоусунувся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З вищевикладеного видно, що доля сина [PERSON] не цікавить. Він не приймає ніяких мір для забезпечення дитини необхідним, своєю поведінкою впливає на розвиток дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд вважає доведеним факт, що відповідач не виконує обов'язків батька щодо виховання та розвитку дитини. Тим самим відповідач порушує вимоги ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства". При таких обставинах суд визнає за розумне задовольнити позовні вимоги в повному об'ємі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved