Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

09 лютого 2016 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким просить стягнути із [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку(доходу) до повноліття сина [PERSON] , а потім 1 /4 частки усіх видів заробітку (доходів) до повноліття сина [PERSON], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; а також просила стягнути аліменти і на своє утримання в розмірі 1 / 3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років ( а.с. 1-3). Зазначала, що перебуває із відповідачем з 21.08.1999 року у зареєстрованому шлюбі , від якого народилось двоє синів. Спільне життя не склалось , на теперішній час вирішується питання щодо розірвання їх шлюбу. З 2014 року між ними припинено сімейні стосунки, відповідач також припинив надавати матеріальну допомогу і на утримання дітей, і на її утримання , оскільки вона перебувала у відпустці по догляду за сином [PERSON]. Відпустка ще не закінчилась, однак їй довелося працювати , на сьогодні вона офіційно працює ТОВ »Вікторія Феліс» начальником відділу мотивації праці із заробітної плати, отримує кошти в розмірі приблизно 6000 грн. Даних коштів не достатньо, тому звернулась до суду із вимогою стягнення аліментів як на дітей, так і на неї. В судовому засіданні позивач , її представник заявлені вимоги підтримали , просили задовольнити. Відповідач в суді вимоги щодо стягнення з нього аліментів на дітей визнав, а щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечував, оскільки він офіційно не працює, доходи у нього відсутні, на обліку в службі зайнятості не значиться. Крім того, пояснив, що у лютому 2016 року йому провели операцію , що потребує надалі подальшого лікування та витрату коштів . Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог частково, з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Судом встановлено, що з 21 серпня 1999 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після припинення шлюбних стосунків своїх батьків знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач за доводами позивача матеріальної допомоги на їх утримання, та утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років не надає. Домовленість між сторонами щодо утримання синів після припинення шлюбних стосунків відсутня. На даний час вирішується судом також питання розірвання їх шлюбу. З»ясовано, що відповідач не працює , знявся з обліку в службі зайнятості , у лютому 2016 року переніс операцію та потребує подальшого лікування, інших дітей яким-би сплачував аліменти не має , щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечував , а відтак суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей мають бути задоволені саме в розмірі 30 % з усіх видів заробітку (доходів) , щомісячно, починаючи з 09.02.2016 року до 09.10.2019 року . Доводи позивача , які були озвучені в судовому засіданні щодо сплати додаткових витрат на розвиток дітей та їх лікування суд не може прийняти до уваги, оскільки за наявності підстав, передбачених ст.185 ЦПК України, позивач не позбавлена можливості вимагати від відповідача участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини , лікуванням . Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення (збільшення) розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК). Як було зазначено раніше, у сторін народився [INFO] року син [PERSON] , якому [INFO] року виповниться три роки . Відповідач не працює, переніс в лютому 2016 року операцію , доходів не має , рекомендовано 6 місяців виключити фізичні навантаження та сидяче положення ( а.с. 24 ) , що позбавляє його на сьогодні працевлаштуватися . Згідно ч.4 ст.84 СК України, на чоловіка може бути покладено обов'язок надавати утримання дружині за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд встановив, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини , а відтак у заявленій вимозі слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 551,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду в частині стягнення аліментів допускає до негайного виконання.

Outcome: partial