Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення.Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що є власником житлового будинку №5 по вул.Шкільна в с.Друхів Березнівського району Рівненської області, що був нею успадкований після смерті матері. Крім неї у вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] Будь-яких усних чи письмових домовленостей між нею та відповідачем стосовного його проживання у належному їй будинку не [PERSON] вказує, що [PERSON] постійно перешкоджає їй користуватись вказаним нерухомим майном, шляхом зривання дверних замків в її будинку і навішування власного замка, систематично руйнує житлове приміщення, а саме вибиває двері, зриває навісні замки, використовує не за призначенням. Відповідач систематично порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями, влаштовує конфлікти та суперечки, що створює для позивача додаткові хвилювання та погіршує стан її здоровя. Заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.З урахуванням обставин, що викладені вище, просить зобовязати [PERSON]В усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком №5 по вул.Шкільній в с.Друхів Березнівського району шляхом виселення. Позивач та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та дали пояснення згідно заяви. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов не визнав, вказуючи на його необґрунтованість, оскільки відповідач [PERSON] використовує житловий будинок за призначенням проживає у ньому багато десятків років, робив ремонт, будував сараї, огорожу, добудував житловий будинок. Договори на світло та газопостачання, субсидія також оформлено на відповідача. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 30.06.2016 року було встановлено, що [PERSON] у житловому будинку №5 по вул.Шкільна в с.Друхів Березнівського району Рівненської області не проживає, хоча даний житловий будинок і належить їй після смерті її матері [PERSON] Крім того, сторона позивача вказує, що виселення наймача має відбуватись лише тоді, коли заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, тобто відповідач повинен був бути офіційно попереджений про недопустимість такої поведінки в подальшому та можливість його виселення, однак позивачем не було представлено суду доказів, що [PERSON] в будь-який спосіб було попереджено про його виселення з будинку чи навіть припинення такої поведінки. Також вважає, що підставою для виселення відповідача не може бути ст.116 ЖК України, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.405 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, приходить до наступних висновків. [PERSON] рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03.11.2015 року за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по вул.Шкільна,5 в с.Друхів Березнівського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Як встановлено із [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 48425601 від 26.11.2015 року [PERSON] є власником обєкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку в с.Друхів по вул.Шкільна,5 Березнівського району Рівненської області. [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON]: актовий запис про шлюб №19 від 19.12.1981 року; актовий запис про розірвання шлюбу №53 від 04.07.2000 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Друхівської сільської ради Березнівського району Рівненської області №18 від 11.01.2017 року [PERSON] зареєстрована і проживає з 15.05.1963 року по даний час 2017 року в с.Друхів вул.Шкільна,5 Березнівського району Рівненської області ( підставою для видачі вказаної довідки стали записи у по господарських книгах за період 1980-2016 роки). Із довідки виконавчого комітету Друхівської сільської ради Березнівського району Рівненської області №578 від 07.09.2016 року вбачається, що [PERSON] з 01.01.1980 року по даний час 2016 року зареєстрований і проживає в [INFO], іншого власного житла на території ради не має ( підставою для видачі вказаної довідки стали записи у по господарських книгах за період 1980-2015 роки). Як вбачається із повідомлення про надання субсидій №009885 субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалюваний період з листопада 2015 року по вересень 2016 року призначена по житловому будинку в с.Друхів вул.Шкільна,5 на ім»я [PERSON] Договір № 19198 про надання послуг з газопостачання від 15.03.2006 року, договір про користування електричною енергією від 02.01.2007 року в житловому будинку №5 по вул.Шкільна в с.Друхів Березнівського району Рівненської області було укладено споживачем [PERSON] [PERSON] акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], що мешкає в с.Друхів, в ході обстеження встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: с.Друхів, але фактично не проживає, що стверджують сусіди [PERSON], [PERSON], [PERSON] Із довідки виконавчого комітету Друхівської сільської ради Березнівського району Рівненської області №221 від 17.03.2016 року вбачається, що сімя [PERSON] складається з співжительки [PERSON] [PERSON] заяви на імя начальника Березнівського районного газового господарства жителі вул.Шкільна с.Друхів просять підключити вуличний газопровід до центральної газової мережі села. Питання підключення погоджено з головою кооперативу і жителями вул.Шевченка. Вказаний документ підписано [PERSON] як головою кооперативу жителів вул.Шкільна. Із накладеної №325 від 11.04.2005 року, акту приймання виконання підрядних робіт по покладенню поліетиленового газопроводу с.Друхів вул.Шкільна вбачається, що замовником даних робіт була [PERSON] Із договору 256285610 про користування електричною енергією від 19.10.2016 року встановлено про він укладений між енергопостачальником та споживачем [PERSON] про користування електричною енергією в житловому будинку за адресою: с.Друхів вул.Шкільна,5. Положення ст.391 ЦК України передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Стаття 109 ЖК України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сімї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до правил ЦПК про допустимість засобів доказування факт застосування таких заходів запобігання має підтверджуватися відповідними доказами. [PERSON] постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 27.03.2013 року встановлено, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП по факту вчинення 08.01.2013 року за місцем свого проживання в с.Друхів суперечки з колишньою дружиною [PERSON], під час якої він ображав її нецензурними словами. Щодо [PERSON] було застосовано адміністративне стягнення у виді громадських робіт. 16.10.2013 року щодо [PERSON] згідно постанови Березнівського районного суду Рівненської області було застосовано усне зауваження у звязку з вчинення ним малозначного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173 КУпАП по факту вчинення ним 05.09.2013 року за місцем свого проживання [INFO] психологічного насильства в сім»ї щодо колишньої дружини [PERSON] Із вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 16.10.2013 року вбачається, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України по факту заподіяння [PERSON] 27.07.2013 року легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Судом було затверджено угоду про примирення між потерпілою [PERSON] та підозрюваним [PERSON] та призначено [PERSON] узгоджене сторонами покарання у виді 150 годин громадських робіт. Місце вчинення злочину с.Друхів вул.Шкільна,5 Березнівського району Рівненської області. 23.05.2014 року [PERSON] був притягнути до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення штрафу у розмірі 85 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення ним суперечки з колишньою дружиною [PERSON] за місцем свого проживання [INFO], під час якої він ображав її нецензурними словами. Отже, з даних доказів встановлено, що відповідачем було вчинено протиправні дії щодо позивача за адресою: с.Друхів вул.Шкільна,5 Березнівського району Рівненської області. 01.04.2016 року до ЄРДР за заявою [PERSON] були внесені відомості по факту заподіяння йому 21.03.2013 року тілесних ушкоджень його колишньою дружиною [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Із постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 10.04.2016 року вбачається, що кримінальне провадження було закрито у звязку із встановленням відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вказана постанова є чинною. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що з 2015 року працює секретарем Друхівської сільської ради Березнівського району Рівненської області. Щодо наявного в матеріалах справи акту про обстеження житлового-побутових умов [PERSON] вказала, що даний акт було складено для вирішення питання щодо можливості призначення субсидії і вона не залучалась до проведення обстеження, а тому щодо встановлення факту не проживання там [PERSON] нічого пояснити не може. Після отримання виклику до суду 11.01.2017 року вона з членом виконавчого комітету відвідали господарство сторін за адресою с.Друхів вул.Шкільна,5. За результатами огляду вони встановили, що у господарстві не утримується будь-яка худоба. Сусідка [PERSON] їм пояснила, що присадибну земельну ділянку обробляє позивач [PERSON] За результатами огляду було складено відповідний акт. Будь-яких звернень до сільської ради щодо насильства в сім»ї, чи щодо виселення відповідача ні від [PERSON], ні від [PERSON] не надходило. Також даний свідок зазначила, що їй конкретно не відомо, чи проживає постійно [PERSON] у житловому будинку, який вона успадкувала після смерті матері, однак в с.Друхів особисто вона зустрічає її частко: раз, два на тиждень. Свідок [PERSON] суду показала, що перебуває у товариських відносинах з [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що її колишній чоловік зловживає спиртними напоями, заподіює їй тілесні ушкодження, з приводу чого вона зверталась за лікуванням до медичних закладів. Іноді [PERSON] не могла потрапити до свого житлового будинку, який був зачинений на замок, чи в замок були поміщені сторонні предмети і вона не могла його відчинити. Наслідком таких стосунків між колишнім подружжям були випадки, коли свідок давала [PERSON] ключі від належної їй квартири, щоб вона могла там пожити, заспокоїтися, а потім позивач поверталась до с.Друхів. Особисто вона свідком неправомірних дій відповідача щодо позивача не була і в житловому будинку за адресою с.Друхів вул.Шкільна,5 ніколи не перебувала. Відповідно до положень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, тому у відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони приймаються судом як письмові докази (стаття 64 ЦПК України). Із заяви [PERSON] (клопотання про виклик даної особи як свідка було заявлено стороною позивача та задоволено судом) вбачається, що 19.10.2016 року дана особа прибула в судове засідання, проте воно було відкладено за клопотанням представника відповідача, в звязку з чим він був позбавлений можливості надати показання в судовому засіданні. Оскільки, він має намір 20.10.2016 року їхати на довготривале лікування за межі області, виклав свої пояснення письмово. У своїй заяві вказав, що [PERSON] зверталась до нього по допомогу у привезенні до будинку холодильника та дивана, коли вони приїхали, то в будинку та кухні були замінені замки, а в будинку зламаний врізний замок. Коли вони зайшли в приміщення, там був специфічний запах сечі, що пояснювалось тим, що [PERSON] ходив у ванну замість туалету. [PERSON] зателефонувала на 102. Отже, судом встановлено систематичне вчинення відповідачем [PERSON] дій, які унеможливлюють їх спільне проживання з [PERSON] в одному помешканні, та безрезультатність застосованих до нього заходів впливу. Суд не погоджується із позицією представника відповідача, що до спірних правовідносин, які виникли між сторонами має застосовуватись положення ст.405 ЦК України, яка регулює права члена сім»ї власника житла на користування цим житлом і визначає як підставу втрати цього права відсутність члена сім»ї власника житла понад рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем заявлено вимогу не про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщення у звязку з його відсутністю понад строки, що визначені ч.2 ст.405 ЦК України, а про його виселення відповідно до норм ст.116 ЖК України. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved