Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

09.01.2016 року старшим слідчим СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області Добродієм Д.А. позивачу було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні за № 12016230190000033. 12.01.2016 року слідчим суддею Батовріною І.Г. винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. 24.03.2016 року слідчим повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 1 ст. 119 КК України. 29.03.2016 року складено обвинувальний акт, який направлено на розгляд до суду. 19.09.2016 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області винесено вирок, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбачсеного ч.1 ст. 119 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 04.12.2017 року ухвалою Апеляційного суду Херсонської області вирок було скасовано, а провадження у справі закрито відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. 03.07.2018 року ВС постановою , залишив ухвалу апеляційного суду без змін. Позивач посилається на ст. 56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України, ЗУ « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду», з вищевказаних підстав просить стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів на свою користь на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями , діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду у розмірі 323,901,00 гривні і судові витрати. 08.07.2021 року ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 02.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника ГУНП в Херсонській області, відповідно до якого, у задоволенні позову просить відмовити, обгрунтовуючи тим, що відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа,\~яка завдала\~шкоди,\~звільняється від\~її відшкодування,\~якщо вона\~доведе,\~що шкоди\~завдано не\~з її\~вини. Шкода,\~завдана каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок непереборної\~сили,\~відшкодовується у\~випадках,\~встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду:\~моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;2)\~якщо шкоди\~завдано фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Посилаючись на ст. 1176 ЦК України, представник відповідача посилається, що відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду:\~ Шкода,\~завдана фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту чи\~виправних робіт,\~відшкодовується державою\~у повному\~обсязі незалежно\~від вини\~посадових і\~службових осіб\~органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду. Право\~на відшкодування\~шкоди,\~завданої фізичній\~особі незаконними\~діями органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду,\~виникає у\~випадках,\~передбачених законом. Якщо\~кримінальне провадження\~закрито на\~підставі закону\~про амністію\~або акта\~про помилування,\~право на\~відшкодування шкоди\~не виникає. \~Фізична особа,\~яка у\~процесі досудового\~розслідування або\~судового провадження\~шляхом самообмови\~перешкоджала з`ясуванню\~істини і\~цим сприяла\~незаконному засудженню,\~незаконному притягненню\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконному застосуванню\~запобіжного заходу,\~незаконному затриманню,\~незаконному накладенню\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту чи\~виправних робіт,\~не має\~права на\~відшкодування шкоди. Шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі внаслідок\~постановлення судом\~незаконного рішення\~в цивільній\~справі,\~відшкодовується державою\~в повному\~обсязі в\~разі встановлення\~в діях\~судді (суддів),\~які вплинули\~на постановлення\~незаконного рішення,\~складу кримінального\~правопорушення за\~обвинувальним вироком\~суду,\~що набрав\~законної сили. \~Шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі внаслідок\~іншої незаконної\~дії або\~бездіяльності чи\~незаконного рішення\~органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органу досудового\~розслідування,\~прокуратури або\~суду,\~відшкодовується на\~загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Представник вказує, що позивачем не доведено в чому безпосередньо полягає завдана йому моральна шкоди та з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір моральної шкоди. Відсутній причинний зв`язок з виникненням у нього моральних страждань у розмірі 323\~901,00 гривень. 02.08.2021року на адресу суду надійшов відзив від представника ДКСУ, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідно до ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:1)\~незаконного засудження,\~незаконного повідомлення\~про підозру\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~незаконного взяття\~і тримання\~під вартою,\~незаконного проведення\~в ході\~кримінального провадження\~обшуку,\~виїмки,\~незаконного накладення\~арешту на\~майно,\~незаконного відсторонення\~від роботи\~(посади)\~та інших\~процесуальних дій,\~що обмежують\~права громадян; 2)\~незаконного застосування\~адміністративного арешту\~чи виправних\~робіт,\~незаконної конфіскації\~майна,\~незаконного накладення\~штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України\~"Про оперативно-розшукову діяльність",\~"Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю"\~та іншими\~актами законодавства. У\~випадках,\~зазначених у\~частині першій\~цієї статті,\~завдана шкода\~відшкодовується в\~повному обсязі\~незалежно від\~вини посадових\~осіб органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури і\~суду. \~Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:1) постановлення виправдувального вироку суду;1-1)\~встановлення в\~обвинувальному вироку\~суду чи\~іншому рішенні\~суду (крім\~ухвали суду\~про призначення\~нового розгляду)\~факту незаконного\~повідомлення про\~підозру у\~вчиненні кримінального\~правопорушення,\~незаконного взяття\~і тримання\~під вартою,\~незаконного проведення\~в ході\~кримінального провадження\~обшуку,\~виїмки,\~незаконного накладення\~арешту на\~майно,\~незаконного відсторонення\~від роботи\~(посади)\~та інших\~процесуальних дій,\~що обмежують\~чи порушують\~права та\~свободи громадян,\~незаконного проведення\~оперативно-розшукових\~заходів; 2)\~закриття кримінального\~провадження за\~відсутністю події\~кримінального правопорушення,\~відсутністю у\~діянні складу\~кримінального правопорушення\~або невстановленням\~достатніх доказів\~для доведення\~винуватості особи\~у суді\~і вичерпанням\~ 4)\~закриття справи\~про адміністративне\~правопорушення. Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у\~статті 1\~цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1\~частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів. Вважає, що сам факт закриття кримінального провадження у справі у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує жодним чином на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Тому, проведення процесуальних дій не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки незаконність дій посадових осіб не доведена в установленому законом порядку. Окрім цього, посилається, що спірні правовідносини виникли між позивачем та Херсонською обласною прокуратурою територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі. Тому, вважає , що наділення органів Казначейства повноваженнями , щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з рахунків бюджетних установ, а ДКСУ з Державного бюджету України, не вказує на безумовний обов`язок останніх нести юридичну відповідальність за діяння держави та створених нею органів. 28.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника Херсонської обласної прокуратури, посилається, що відповідно до абз. 5 ст. 4 закону відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто, закон передбачає реалізацію права на відшкодування моральної шкоди за умови, що незаконні дії відповідних органів завдали моральних втрат. Вважає, що позивач має довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. У разі доведення позивачем заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку з урахуванням строку перебування позивача під слідством та судом, у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Так, позивачем не доведена необхідність відшкодування йому моральної шкоди у розмірі понад 300\~000,00 гривень. Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.09.2021 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та уточненні обгрунтування позову. Представник відповідача ГУНП в Херсонській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Представник відповідача ДКСУ в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали справи 658/1121/16-к, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного. 09.01.2016 року старшим слідчим СВ Каховського ВП ГУНП в Херсонській області Добродієм Д.А. було повідомлено [PERSON] про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні за № 12016230190000033 ( а.с. 9). 12.01.2016 року слідчим суддею Батовріною І.Г. винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно [PERSON] , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ( а.с. 15-16). 24.03.2016 року слідчим Добродієм Д.А. повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри [PERSON] - на ч. 1 ст. 119 КК України ( а.с. 10-11). 29.03.2016 року складено обвинувальний акт, який погоджений прокурором Каховської місцевої прокуратури Степенком С.С., який направлено на розгляд до суду ( а.с. 7-8). 19.09.2016 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області винесено вирок, яким [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі ( а.с. 36- 38). 04.12.2017 року ухвалою апеляційного суду Херсонської області вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.09.2016 року було скасовано, а провадження у справі закрито відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України ( а.с. 5-6). 03.07.2018 року постановою Верховного суду ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04.12.2017 року відносно [PERSON] залишено без змін ( а.с. 38-42). У статтях\~55,\~56 Конституції України\~закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, передбачено також\~статтею 1176 ЦК України. Згідно з даною статтею шкода відшкодовується незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування цієї шкоди визначається законом. Таким законом є\~Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі - Закон). Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті 1\~Закону). Згідно зі\~статтею 2 Закону, \~право на відшкодування шкоди виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення\~\~винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно зі\~статтею 3 Закону, крім втраченого заробітку, позивач також має право на відшкодування моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до\~\~порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього\~\~додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими\~\~людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону). Відповідно до частин другої, третьої\~статті 13 Закону,\~розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Вирішуючи відповідні вимоги, суд виходить із засад верховенства права, вимог розумності, виваженості і справедливості. Виходячи із системного аналізу положень\~ЦК України\~та\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», враховуючи закріплені у цивільному законодавстві вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про зменшення визначеного позивачем розміру відшкодування моральної шкоди, розмір якої значно перевищує гарантований законодавством і не відповідає встановленим судом обставинам справи. Гарантований\~Законом\~розмір відшкодування моральної шкоди складає один розмір мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, при вирішенні цього питання суд виходить з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Згідно зі\~статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~мінімальна заробітна плата з 1 грудня 2021 року складає 6\~500, 00 гривень. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про зменшення визначеного позивачем відшкодування моральної шкоди у розрахунку з ( мінімальна заробітна плата за 2021 рік ( 6500,00 гривень) х 29 місяців) = 188\~500,00 гривень. Будь-яких інших доказів того, що позивач не міг влаштуватись на роботу, виїхати за кордон суду не надано, як і не надано доказів порушення нормальних життєвих зв"язків, внаслідок неможливості продовження активного суспільного життя , відповідно до матеріалів справи за № 658/1121/16-к відсутні дані про працевлаштування позивача. Суд відхиляє доводи Державної казначейської служби України те, що служба є самостійною юридичною особою і\~\~прав позивача не порушувала, тому немає правових підстав для покладення на неї відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду, оскільки такі твердження спростовуються нормами чинного законодавства. Статтею 43 БК України, \~встановлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно з пунктами 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України № 460/2011 від 13 квітня 2011 року, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Державна казначейська служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Державної казначейської служби України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (пункт 4 Положення про Державну казначейську службу України). Згідно з пунктом 8 частини першої статті\~7, частини другої статті\~23 БК України, \~бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Статтею 25 БК України\~установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial