Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

05.09.2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати зарплати в зв'язку з інфляцією, мотивуючи свій позов тим, що він працював на посаді охоронника в ТОВ БК «Букрос». Станом на 01.03.2013 року ТОВ БК «Букрос» заборгувало йому 33 031 грн. 63 коп. В середині березня 2017 року відповідач перерахував йому 5 000 грн. Таким чином сума заборгованості на даний час складає 28 031 грн. 63 коп. В зв'язку з чим просив суд стягнути з ПАТ БК «Букрос» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 28 031 грн. 63 коп., компенсаційні виплати за затримку оплати праці в розмірі 40 090 грн. 21 коп. та 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник ПАТ БК «Букрос» Кулій В.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача Кулій В.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача на посаді охоронника з 19.04.2010 року по 28.02.2013 року, що підтверджується записами в трудовій книжці від 06.12.1971 р. На час звільнення з роботи відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі та не провів повний розрахунок при звільненні, що підтверджується витягом з платіжної відомості. Судом встановлено, що на день розгляду позову, заборгованість по заробітній платі ПАТ БК «Букрос» перед [PERSON] з урахуванням виплаченої суми 5 543 грн. (а.с.21) становить 27 497 грн. 63 коп. (а.с.3). Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Судом не приймаються доводи представника відповідача Кулій В.М., що позивачу необхідно відмовити у виплаті заборгованості по заробітній платі, оскільки ним пропущений строк звернення до суду. Частиною 1 статті 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайнного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Тому позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 27 497 грн. 63 коп. підлягає задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати задоволенню не підлягають, оскільки на даний час заробітна плата позивачу не виплачена ПАТ БК «Букрос», а розрахунок даної компенсації проводиться власником або уповноваженим ним органом при виплаті заробітної плати працівнику, тому суд позбавлений можливості стягувати дану компенсацію. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року в пункті 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), в яких зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивач посилаються на те, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях. Таким чином, враховуючи характер негативних наслідків, душевних і моральних страждань позивача, порушенням його конституційних прав, яких він зазнав у зв'язку з невиплатою заробітної плати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 5 000 грн. Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial