Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

10 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання нею до суду позовної заяви та до досянення сином повноліття. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 05 листопада 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача : Позовні вимоги позивач, [PERSON], мотивує тим, що дійсно від зареєстрованого з відповідачем [PERSON] шлюбу має дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач живе окремо і матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила задовольнити її позов. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON], надала суду такі докази: - копію свого паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; - копію рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградької області від 06 березня 2012 р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; - копію свідоцтва про народження 08 вересня 2010 року [PERSON], з якого видно, що сторони по справі є батьками дитини. Позиція відповідача: Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Зі згоди позивача, яка виявлена в письмовій заяві, суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] належить задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 1. Позивач, [PERSON], та відповідач, [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO]. Після розлучення сторін малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами визнаються. 2. 10 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання нею до суду позовної заяви та до досянення сином повноліття. Оцінка суду: 1. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 184 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач є батьком [PERSON], мешкає від дитини окремо, а тому зобов"язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивачки. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову про стягнення аліментів, тобто з 10 вересня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved