Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 03.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] Причиною розпаду сімї стало те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та обовязки, внаслідок чого вони втратили один до одного добрі почуття. На протязі останнього періоду подружнього життя подружжя живе як чужі люди, у них відсутнє взаєморозуміння, повага, виникають постійні конфліктні ституації, сварки. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім"ї є не можливим. Подружжя добровільно узгодило питання щодо проживання малолітньої доньки [PERSON] з матірю. А тому, позивачка просила шлюб розірвати, доньку залишити на проживання з нею, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просила задоволити в повномі обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти розірвання шлюбу, залишення на проживання малолітньої доньки з матірю, залишення за позивачкою прізвища Балагура та стягнення судових витрат. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Як вбачається із свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 097564 від 03.08.2011 року сторони 03.08.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1185 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Дані факти не заперечує і відповідач. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з матірю. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], [INFO], а тому шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 03.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1185 слід розірвати. Прізвище позивачки [PERSON] при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved