Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

11 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Зелена, 23 в селі Будище, Чернігівського району, Чернігівської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 10 лютого 2015 року. В обґрунтування позову зазначено, що 10 лютого 2015 року померла мати позивача [PERSON]. За життя, а саме 04 грудня 2008 року, остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. На день відкриття спадщини заповіт не змінювався та не скасовувався. Брат позивача [PERSON] подав до Чернігівської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, брат позивача [PERSON] у встановлений законом строк для прийняття спадщини не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і на спадщину не претендує. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими спорудами № 23, що знаходиться по вулиці Зелена в селі Будище, Чернігівського району, Чернігівської області. Спадкоємцем після смерті матері є позивач, котрий звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Разом з тим, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Боровиківська сільська рада Чернігівського району та області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд даної справи за їх відсутності, зазначивши про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з довідок Боровиківської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області № 480, № 477 від 20 жовтня 2016 року (а.с. 9, 12), [PERSON], яка померла 10.02.2015 року, була зареєстрована в [INFO], а постійно проживала без реєстрації на території Боровиківської сільської ради в будинку за адресою: с. Будище, вулиця Зелена, будинок 23, Чернігівського району та області, одна. Їй колгоспом виділялася земельна ділянка розміром 0,05 га під забудову. Дана земельна ділянка не приватизовувалася. Як вбачається з довідки Боровиківської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області № 479 від 20 жовтня 2016 року (а.с. 10), [PERSON] являлась головою домогосподарства 23 по вулиці Зелена в с. Будище, яке в період з 01 липня 1990 року по 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору. Як вбачається з довідки Боровиківської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області № 478 від 20 жовтня 2016 року (а.с. 11), [PERSON] являлась власником будинку 23 по вул. Зелена в с. Будище, Чернігівського району та області, але свідоцтво про право власності на даний будинок не отримувала. У відповідності довідки «Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації» № 177 від 06.04.2015 року (а.с. 14), право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Чернігівський район, с. Будище, вул. Зелена, будинок 23, станом на 06.04.2016 року не зареєстровано. Житловий будинок за цією адресою належав до категорії «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Оскільки [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору, то згідно діючого на той час законодавства є власником спірного домогосподарства в цілому. 04 грудня 2008 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Радянськослобідської сільської ради, у відповідності до якого все своє майно заповідала [PERSON]. 10 лютого 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЕЛ № 248419 від 12 лютого 2015 року (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами № 23, що знаходиться по вулиці Зелена в селі Будище Чернігівського району Чернігівської області. У відповідності до наданої копії спадкової справи № 1132, до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 23, по вулиці Зелена, що знаходиться в селі Будище Чернігівського району Чернігівської області, що належав [PERSON]П, яка померла 10 лютого 2015 року, звернувся [PERSON] Від [PERSON] мається заява про відмову у прийнятті обов"язкової частки у спадщині. Від [PERSON] заява про прийняття спадщини не надходила. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі «Порядок»): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; п. 4.15 глави 10 Розділу II «Порядку» передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на майно, щодо належності цього майна спадкодавцеві. 14 червня 2016 року винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими спорудами на імя спадкодавця [PERSON] У відповідності до п.п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус розяснює процедуру вирішення питання в судовому порядку. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за заповітом та перешкоджає у реєстрації його речових прав. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню, а його вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вулиця Зелена, будинок 23, с. Будище, Чернігівського району, Чернігівської області, задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved