Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~24.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 23078 грн. 34 коп., які відшкодовані підприємством Чернігівському міському центру зайнятості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем підприємству було завдано матеріальні збитки. Які він в силу статей 1166, 1191 ЦК України повинен відшкодувати як винна особа. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву, з якої вбачається, що позов не визнає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював на посаді заступника директора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" з 21.05.2010 року. Наказом № 115 Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" від 07.08.2017 року його було звільнено із займаної посади, в зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) з 07.08.2017 року. \~ \~ \~ \~Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.02.2018 року поновлено [PERSON] на посаді заступника директора Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» та стягнуто на його користь 48172 грн. 50 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання зазначеного рішення ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» видано наказ №28-к від 20.02.2018 року «Про поновлення на роботі [PERSON] Позивач зазначає, що при нарахуванні судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає сплаті [PERSON], судом не була врахована сума, яку він отримував від Чернігівського міського центру зайнятості. На підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/8456/17 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 48172,50 грн. був стягнутий з ДП «Чернігівнафтогазгеологія» НАК «Надра України» на користь [PERSON] В подальшому, як зазначає позивач, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.05.2018 року було стягнуто з ДП «Чернігівнафтогазгеологія» НАК «Надра України» на користь Чернігівського міського центру зайнятості було 23078,34 грн., які були виплачені Чернігівським міським центром зайнятості [PERSON] як матеріальна допомога по безробіттю за період з 05.09.2017 року по 22.02.2018 року. На даний час рішення Господарського суду Чернігівської області ще не виконано. Позивач зазначає, що оскільки [PERSON] під час вирішення справи щодо стягнення середнього заробітку не повідомив, що перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості і отримує матеріальну допомогу по безробіттю, судом не було вирахувано вказану суму з загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягала стягненню на користь [PERSON], то винними діями останнього підприємству завдано матеріальну шкоду, яка у відповідності до ст..1166 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до ст..35 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників передбачені ст. 130 КЗпП України. Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. Частиною 4 статті 136 КЗпП України визначено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, та передбачено, що стягнення з керiвникiв пiдприємств, установ, органiзацiй та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку пiдлеглостi органу або за заявою прокурора. Відповідно до ст.. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі,організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обовязок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України від 20.12.2005 року внесено зміни до ст.117 КЗпПУ, а саме виключено частину 3, яка передбачала,\~що у\~разі присудження\~оплати за\~час вимушеного\~прогулу зараховується\~заробіток за\~місцем нової\~роботи. \~ \~ \~ \~Отже, в судовому засіданні позивачем не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди підприємству. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed