overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 серпня 2008 року вони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачем. Також зазначив, що спільне життя не склалося. Проживають окремо з 2015 року, фактично спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу стало те,що в родині почали виникати сварки та чвари на побутовому грунті, внаслідок які призвели до повної втрати почуття кохання та поваги один до одного спору. Спір про сумісно нажите майно між сторонами відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 23.09.2008 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 500, між [PERSON] та [PERSON] 23 серпня 2008 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 12.12.2009 року, [PERSON] народився [INFO]. Батьками є [PERSON] та [PERSON]. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] який належить йому на праві власності. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі договору дарування являється власником житлового будинку [ADDRESS] В лютому 2002 року він уклав шлюб з [PERSON] і зареєстрував у своєму будинку її дочку від першого шлюбу - [PERSON] і її зятя - [PERSON] Протягом двох останніх років він з [PERSON] припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Рішенням суду шлюб між ними розірвано. Більше двох років відповідачі без поважних причин не проживають в належному йому жилому приміщенні. В судовому засіданні позивач і його представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Позивач пояснив, що у 2002 році він одружився з [PERSON], а у 2005 році зареєстрував її у належному йому житловому будинку. З ними разом проживали донька дружини від першого шлюбу [PERSON] і їх спільна донька Каріна. Приблизно у 2007 році старша донька одружилася і він зареєстрував в будинку також її чоловіка [PERSON] Відповідачі, навіть після розірвання шлюбу між ним і [PERSON], ще деякий час проживали в належному йому будинку, коли він був на заробітках. В вересні 2015 року відповідачі виїхали в с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області і з того часу в будинку не проживають. Відповідачі, які у встановленому порядку оповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] до вересня 2015 року проживали в належному [PERSON] на праві власності житловому будинку [ADDRESS] як члени сім'ї позивача. У вересні 2015 року відповідачі змінили постійне місце проживання. Дані обставини підтверджуються: договором дарування від 13.12.2004 (а.с. 8); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 29.04.2005 (а.с. 10); довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району №3430 від 16.09.2016 про склад сім"ї [PERSON] (а.с. 11). Крім того, дані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] (сусіда позивача) та [PERSON] (сестри позивача), які підтвердили, що з вересня місяця 2015 року [PERSON] і [PERSON] не проживають у будинку [PERSON]; а також поясненнями позивача, допитаного як свідка. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] відсутні без поважних причин у житловому будинку [ADDRESS] який належить на праві власності [PERSON], з вересня 2015 року, тобто понад один рік, а тому вони втратили право на користування вказаним житлом. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

В вересні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., щомісяця до досягнення повноліття дитини але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач на утримання дитини надає допомогу, але не в повній мірі, у зв'язку з чим позивачка просить суд, стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, розмір прожиткового мінімуму встановленого для дитини віком до 6 років у 2017 році, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісяця з дня пред"явлення позову для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В вересні місяці 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що [INFO] помер його батько:-[PERSON] [INFO] який постійно проживав в [ADDRESS] та після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею-0,3711 га. вартістю 10598,06 гр.,на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] інвентаризаційною вартістю-35633гр. та інше майно .Позивач прийняв спадщину так ,як подав в нотаріальну контору заяву про її прийняття ,третя особа подала заяву про відмову від спадщини,але позивач не може нотаріально оформити свої права на спадкове майно через відсутність на нього правоустановчих документів ,що й спонукало останнього звернутися до суду з даними позовними вимогами та просить суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання- не з"явився. В адресу суду було надано позивачем нотаріально посвідчену в сільській раді с.Великі Канівці Чорнобаївського р-ну заяву третьої особи, про відмову від спадщини. Дослідивши у відповідності до частини 2 ст197 ЦПК України матеріали цивільної справи , суд вважає ,що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач та третя особа ,являються спадкоємцями за заповітом та мають кожний з них право на 1/2 частину спадкового майна.Позивач прийняла спадщину ,оскільки подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття ,а третя особа /брат позивача/ спадщину не прийняв так,як на дане майно не претендує та подав відповідну заяву до нотаріальної контори ,а тому вважається таким ,що не прийняв спадщини. Змістом наявних в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2012 року ,підтверджено факт відкриття спадщини.Копією державного акта серії ЯК № 748116 від 05 травня 2010 року,технічним паспортом на будинок, довідками № 812 т; № 813;№814 , підтверджено наявність у спадкодавця в приватній власності земельної ділянки кадастровий № 7125181600:01:000:0595 для ведення особистого підсобного господарства загальною площею-0.3711 га. та спадкового житлового будинку з надвірними спорудами за місцем відкриття спадщини. . Не скасованим та не зміненим на час розгляду справи заповітом від 22.04.2010 року /а.с.9/, зареєстрованим в реєстрі за № 51,підтверджено право позивача на спадкування майна померлого батька . Відповідач та третья особа визнали та не заперечують стосовно його задоволення, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В вересні місяці 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів зазначивши, що мають з відповідачем від щлюбних відносин неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що вони з відповідачем проживають окремо, тому дитина потребує матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку-позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/4 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не з»явились, подали письмові клопотання з проханням розглянути позов без здійснення фіксації судового засідання та просять задовольнити позов в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради за № 912 від 08.09.2014 року. Факт родинних стосунків відповідача та дитини підтверджено в судовому засіданні свідотством про народження серії [NUMBER] від 20 липня 2009 року де в графі батько зазначено прізвище, ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що дитина дійсно потребує матеріальної підтримки . Згідно змісту ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов'язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 СК України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному ж випадку, відповідач являється фізично здоровим, працездатним, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дитині в розмірі визначеному судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В вересні місяці 2015 року ,позивач звернувся до суду зазначивши ,що 05.вересня 2013 року відповідач,на підставі укладеного між ним та позивачем договору № 550А-050913 , отримав кредит в розмірі-113 037,13 гр. під 13,99 % річних . У відповідності до п.3.4 договору, позичальник зобов"язаний щомісячно ,не пізніше останнього банківського дня сплачувати на користь кредитодавця кредит та відсотки за користування кредитнитми коштами.Останній платіж на користь кредитора ,у відповідності до умов договору має відбутися - 04.09.2020 року. Враховуючи ,що позичальник неналежним чином виконував визначені умовами договору зобов"язання та здійснив востаннє 02 липня 2014 року черговий платіж ,банк змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості яка склала на час його подання - 114 079,10 гр.З даної суми ,заборгованість за тілом кредита складає -102 057,83 гр.,прострочені відсотки за користування кредитними коштами-8 473,37 гр.,пеня -3 547,90гр. В судове засідання представник позивача подав клопотання яким підтримав заявлений позов , не заперечує щодо заочного розгляду справи та просить розглянути позов без його участі . Належним чином неодноразово повідомлений відповідач, про час та місце слухання справи в судове засідання -не з,явився .Клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило ,тому суд враховуючи заявлене клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі ,прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.1054 та 1055 ч.1 ЦК України обумовлено,що за умовами кредитного договору , укладеного в письмовій формі , фінансова установа надає позичальнику на визначених сторонами умовах кредитні кошти ,а позичальник зобов,язується повернути їх в строки обумовлені умовами договору та сплатити відповідні проценти. В даному випадку ,судом встановлено ,що відповідач 05.09.2013 року отримав кредит в розмірі-113 037,13 гр.для оплати купівлі продажу транспортного засобу ,які зобов"язовувався повернути до 04.09.2020 року . У відповідності до п.3.4 договору , відповідач зобов"язаний кожного місяця не пізніше останнього баківського дня вносити відповідні платежі на рахунок кредитодавця та обумовлено відповідальність за порущення умов укладеного договору. Відповідач взяті на себе зобов"язання не виконував належним чином та допустив заборгованість , яка становить на час звернення до суду позивача -114 079,10 гр.00 коп.Діями позичальника порушено право позивача вільно розпоряджатись та володіти належними йому коштами ,що являється підставою для задоволення позову .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В вересні місяці 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснила суду, що 28 грудня 1995 року вона з відповідачем зареєструвала свій шлюб в виконкомі Кліщинської сільської ради Чорнобаївського р-ну Черкаської області за актовим записом № 18. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Зі слів позивача, шлюб носить формальний характер та шкодить її інтересам, оскільки в них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання. Між ними постійно виникають сімейні суперечки, що унеможливлює подальше сімейне життя, що і спонукало її звертатись до суду з даними позовними вимогами. В судовому засіданні просила позов задоволити та залишити їй прізвище набуте при укладенні шлюбу. Відповідач в судове засідання з"явився, заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що вагомих причин для розірвання шлюбу не має, просив надати строк на примирення. 04 жовтня 2016 року провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк на примирення терміном - 1 (один) місяць, одначе примирення між сторонами не було досягнуто. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 28 грудня 1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кліщинської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області, актовий запис № 18. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонам надавався строк для примирення, однак вжиті судом заходи щодо примирення сторін не дали позитивного результату, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, між сторонами втрачене взаєморозуміння, сімейних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам подружжя, зокрема інтересам жінки, яка не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Дані обставини мають істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

В вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони 26.04.1986 року, пояснивши, що встановлення даного факту необхідне для отримання посвідчення інваліда війни. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявник [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) - посвідчення Серпії [NUMBER] (а.с.11) З 07.07.1980 по 01.01.1988 роки [PERSON] працював оператором СВО 5 гр. в ХІМЦЕХ Чернобильської АЕС (а.с.15). Згідно акту № 158 про нещасний випадок на виробництві, [PERSON] виконував роботи 26.04.1986 року під час аварії на Чорнобильській АЕС ( а.с.14). Згідно копій особових рахунків [PERSON] в квітні 1986 році отримував заробітну плату працюючи в хімічному цеху Чорнобильській АЕС. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт того, що заявник [PERSON] працював разом з ним оператором в хімічному цеху Чернобильської АЕС і семе відбували своє чергування 26 квітня 1986 року, в день аварії. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказав, що 08 лютого 1981 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у Росошанській сільській раді Теплицького району, актовий запис №4. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Оскільки, сімейне життя не склалось через те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, з липня 2012 року подружні відносини між ними припинено, дружина приховує своє місце перебування, поновлювати сімейні стосунки він не бажає, тому просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак, поштові повідомлення про виклик до суду, які були надіслані відповідачеві за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повертались на адресу суду з відміткою про невручення у зв'язку з тим, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою. З огляду на ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач [PERSON] не подала, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1981 року, шлюб зареєстровано у Росошанській сільській раді Теплицького району, актовий запис №04. В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з липня 2012 року, подружні відносини не підтримують, позивач вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, відповідач заперечень проти позову не подав, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved