Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

25 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]-О.О. та визначити такий в розмірі 1/4 частини доходу з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2017. Свої вимог позивач обгрунтовує тим, що рішенням суду від 24.07.2008 присуджено стягнення в її користь з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оскільки з прийняттям Закону України № 2037-8 від 17.05.2017, мінімальний розмір аліментів встановлено на рівні не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, тому просить збільшити розмір аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 14.06.2018 провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позов визнає. Просить також суд врахувати його матеріальне становище на підтвердження чого долучив довідку про доходи. Враховуючи те, що сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі, інших заяв та клопотань від них не надійшло, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вирішив ухвалити судове рішення в підготовчому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 24.07.2008 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]-О.О., [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, починаючи з 11.06.2008 і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як видно з свідоцтва серії 1-СГ № 042875 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] після реєстрації розірвання шлюбу 12.03.2009 р. [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] покликаючись на Закон України № 2037-8 від 17.05.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів країни щодо посиленння захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким внесено зміни до ст. 182 СК України та встановлено мінімальний розмір аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просить збільшити розмір аліментів визначений судом, оскільки такий є меншим ніж передбачено Законом. Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобовязаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Розмір аліментів, визначений рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.07.2008 є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, харчування, навчання, духовний розвиток, які несе лише позивач. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, має регулярний дохід, що підтверджується довідкою про доходи від 09.07.2018. Окрім цього, відповідач у поданій заяві позов визнав. Відтак, за встановлених обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір відповідатиме інтересам дитини та буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, стягнення аліментів у новому розмірі відбуватиметься після набрання рішенням суду законної сили, а не з 08.07.2017 як вказує позивач. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ч.6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. потрібно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved