Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В вересні 2014 року позивач [PERSON] через свого представника звернувся в суд з позовом до Попівської сільської ради Миргородського району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті його матері, брата та батька, відкрилася спадщина на земельні ділянки, право власності на які було підтверджено відповідними державними актами, оригінали яких у позивача відсутні. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини після померлих спадкодавців, позивачу було відмовлено в цьому по причині відсутності правовстановлюючих документів. З означених підстав [PERSON] звернувся в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач, так само, як і його представник [PERSON], який діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 24 /, заявлений позов підтримали, просили задовольнити його. З пояснень сторони позивача вбачається, що після смерті його матері, брата та батька відкрилася спадщина, частину якої він прийняв, як єдиний спадкоємець. Оформити право на земельні ділянки, що перебували у власності спадкодавців він не може через відсутність у нього оригіналів державних актів на право власності на ці земельні ділянки. Відповідач проти заявленого позову не заперечував, направивши до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника / а.с. 39 /. Представники третіх осіб від Управління держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції та Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства „Батьківщина" в судове засідання не прибули, хоча треті особи належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи / а.с. 31, 34, 35, 37 /. В супереч вимогам ст. 77 ч. 2 ЦПК України про причини неявки своїх представників ці учасники процесу суд не повідомили, свого ставлення до заявленого позову не висловили. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є сином [PERSON], [PERSON] та братом [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про його народження / а.с. 8 /. За життя мати, батько та брат позивача мали у своїй власності земельні ділянки площею 2,35 гектара кожен для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державних актів серії ПЛ № 110539, серії ПЛ № 110538, серії ПЛ № 110537, розташовані на території земель Попівської сільської ради Миргородського району, що підтверджується копіями таких актів / а.с. 17, 18, 19, 20 /. [INFO] року, [INFO] року та [INFO] року спадкодавці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть / а.с. 9, 10, 11 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. Після смерті цих спадкодавців, позивач [PERSON] у строк, встановлений законом, звернувся до органів нотаріату про наміри прийняти спадщину та частково прийняв таку спадщину / а.с. 12, 13 /. Проте, постановами державного нотаріуса від 04.03.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельних ділянок після померлих спадкодавців по причині відсутності державних актів на право власності на земельні ділянки / а.с. 14, 15 /. Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК України позивач за законом має право на спадкування. Як вбачається зі змісту ст. 1225 ч. 1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом на земельні ділянки померлих батьків та брата, вчинив дії по прийняттю спадщини після цих осіб, то він набув право на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Це право ніким не оспорюється, а підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Outcome: approved