Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ПП «Агротех» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що 20.09.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21240», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Агротех» та автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким здійснював керування та який належить позивачу - [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується висновками Казанківського ВП Новобузького відділу ГУНП України в Миколаївській області та постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.11.2017 року про застосування адміністративного стягнення до [PERSON] У зв'язку з відмовою відповідача - ПП «Агротех» провести ремонт (відновлення) автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER] який належить позивачу - [PERSON], останній був змушений за власний рахунок провести відновлюваний ремонт автомобіля, вартість якого склала - 20 000,00 грн., в тому числі: вартість автозапчастин - 8 850,00 грн. та вартість робіт з ремонту - 11 150,00 грн. Враховуючи наведені обставини позивач [PERSON] просив суд: - стягнути з відповідача - ПП «Агротех» на свою користь 30 000,00 грн., в тому числі: 20 000,00 грн. - заподіяного матеріального збитку та 10 000,00 грн. - моральної шкоди. Ухвалою суду від 20.06.2018 року провадження у справі відкрито. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження. Витребувано у ПП «Агротех» докази щодо права власності на автомобіль марки «ВАЗ 212140», докази перебування водія [PERSON] в трудових відносинах з підприємством; витребувано матеріали адміністративної справи № 478/1755/17 про притягнення громадянина [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 10.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача - ПП «Агротех», яким заперечувалось проти задоволення позовних вимог позивача. Так, як вбачається із відзиву, обставини ДТП, яке трапилось 20.09.2017 року за участю автомобіля марки «ВАЗ 21240», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Агротех» та автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким здійснював керування та який належить позивачу - [PERSON] відповідачем не заперечуються. Проте, відповідач наголошує на тому, що між ним та Кіровоградською обласною дирекцією ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим, позивач повинен був звернутись до страхової компанії для отримання відшкодування завданих ДТП збитків. Також, відповідач зазначає, що сума збитків, визначена позивачем не підтверджується доказами, не вказано які саме механічні ушкодження були отримані автомобілем, який належить позивачу - [PERSON] та чи співпадають вони із запчастинами, нібито придбаними для ремонту. Крім того, відповідач зазначає про неналежність та недопустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на ремонт автомобіля. Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. відповідач заперечував, з огляду на відсутність доказів щодо погіршення його самопочуття, скрутного фінансового становища тощо. Також розрахований розмір моральної шкоди, заперечувався відповідачем через відсутність його належного обґрунтування. Ухвалою суду від 11.07.2018 року до участі у справі було залучено Кіровоградську обласну дирекцію ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта», в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. 24.07.2018 року на адресу суду надійшли пояснення Кіровоградської обласної дирекції ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта», де зазначено, що позивач не звертався на адресу страхової компанії з повідомленням про ДТП, що мало місце 20.09.2017 року, не надав можливості оглянути транспортний засіб для визначення суми відшкодування, самостійно провів ремонт придбавши автозапчастини, вартість яких та їх необхідність нічим не підтверджено. Також, з наданих пояснень, третя особа - Кіровоградська обласна дирекція ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта» просила суд розглянути справу за їх відсутністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача, проти позову заперечив, просив в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративної справи № 478/1755/17, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 20.09.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21240», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Агротех» та автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким здійснював керування та який належить позивачу - [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль позивача зазначав механічних ушкоджень. Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.11.2017 року у справі № 478/1755/17 водія [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Також судом встановлено, що, відповідач згідно договору оренди № 8 від 01.04.2016 року та акту прийому передачі від 01.04.2016 року, користується автомобілем марки «ВАЗ 21240», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER]. Згідно досліджених судом копій договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.03.2017 року форми № 83, серії УБ № 1181364 та полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/5245987, відповідачем укладено договір страхування із Кіровоградською обласною дирекцією ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта», із страховим лімітом за шкоду заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн., який набрав чинності з 31.03.2017 року та був дійсним до 30.03.2018 року включно. Предметом забезпечення (страхування) слугував транспортний засіб марки «ВАЗ 2121 40», номерний знак [NUMBER], 2012 року випуску. Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 551884, він є власником транспортного засобу марки «ВАЗ 2109 94». Доказів страхування даного автомобіля суду надано не було. Судом встановлено та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що 20.09.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21240», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить ПП «Агротех» та автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний номер [NUMBER], яким здійснював керування та який належить позивачу - [PERSON] В результаті зіткнення автомобілі зазнали механічних ушкоджень. У зв'язку із отриманими механічними пошкодженнями автомобіля, позивач 06.10.2017 року придбав автозапчастини (крило переднє, капот, радіатор, показник повороту, тосол, бампер передній) на суму 6680,00 грн. Наведене вбачається із дослідженої судом копії товарного чеку № 23 від 06.10.2017 року. 22.10.2017 року, позивачем було придбано фару правої сторони, захист колісної арки, 10 літрів тосолу. Загальна сума придбаного, згідно товарного чеку б/н склала 2170,00 грн. На підставі придбаних автозапчастин, позивачем було проведено відновлення (ремонт) автомобіля за власний рахунок. Згідно з поясненнями представника позивача, вартість ремонту автомобіля склала 11 150,00 грн. Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній цивільній справі, суд враховує наступне. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В той же час, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. З цього приводу, суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду, в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18. Так, п. п. 35, 69 вказаної постанови Верховного Суду визначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Пунктами 72, 73 вказаної постанови зроблено правовий висновок щодо правильного застосування норм права та роз'яснено, що: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховиком - Кіровоградською обласною дирекцією ПАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта» на випадок виникнення деліктного зобов'язання було взято на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника - ПП «Агротех» на випадок завдання ним шкоди третім особам. За таких обставин, пред'явлення позовних вимог до відповідача на думку суду є передчасним. Оцінюючи докази позивача на підтвердження розміру майнової шкоди та вартості відновлення (ремонту) автомобіля, суд враховує, що згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим, зокрема у випадках, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, оскільки позивачем не було замовлено та проведено професійну оцінку автомобіля з метою визначення реальних збитків або вартості втраченого майна, суд не може вважати встановленим та обґрунтованим розмір заявлених позивачем майнових збитків в сумі 20 000,00 грн. У зв'язку з наведеним, в ході судового розгляді справи по суті, судом було відмовлено представнику позивача в допиті свідків - осіб, які продавали автозапчастини позивачу та проводили ремонт його автомобіля. З приводу позовних вимог позивача щодо відшкодування (стягнення) з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За загальним правилом, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Питання про визначення розміру відшкодування моральної шкоди не є право-врегульованим. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.). Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що йому самостійно довелось шукати гроші для ремонту автомобіля, він тривалий час не міг спокійно спати, що в сукупності з іншими емоційними стражданнями завданих відповідачем через пошкодження автомобіля, спричинило виникнення у позивача пригніченого стану та розладу нормальних стосунків у родині, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Аналізуючи наведені норми діючого законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, а також враховуючи викладені обставини позивачем,

Outcome: partial