Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернулася Кредитна спілка «Зіньківська»з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 68195,63 грн.. В судове засідання з'явився представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не змінивши їх та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Заслухавши представника позивача та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. В судовому засіданні було встановлено, що 30.12.2011 року [PERSON] в КС «Зіньківська» отримав кредит у розмірі 34450,00 грн. терміном на 12 місяців під 42% річних, згідно кредитного договору № 234/11 (а.с.5). Повернення кредиту забезпечено належним майном та коштами позичальника. За умовами кредитного договору позичальник повинен сплачувати відсотки щомісця, основну суму частинами або в кінці терміну, крім того йому було відстрочено нарахування відсотків на 6 місяців. Але за час користування кредитом [PERSON] виплатив всього дев»ятсот грн. кредиту, а з 15.02.2013р. виплати взагалі припинилися. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе фанансових зобов»язань, за ним, станом на 10.12.2014 р., утворилась заборгованість в розмірі 68195,63 грн., яка складається з: 33550,00 грн. - залишок несплаченого кредиту; 34645,63 грн. - заборгованість по відсотках. Працівники КС «Зіньківська» неодноразово попереджали позичальника про необхідність виконання взятих фінансових зобов»язань і недопустимість виникнення заборгованості по сплаті кредиту і відсотків, згідно кредитного договору, але відповідного реагування не відбулося. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передачено, що Позичальник зобов"язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 681 грн. 96 коп. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved