Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Вказуючи на те, що у сторін від спільного проживання, в період зареєстрованого шлюбу народився син [PERSON], [INFO], але відповідач у травні 2015 року залишила сім'ю та разом з сином перейшла проживати до своєї рідні. На даний час відповідачка забороняє позивачу бачитись та спілкуватись з сином, який проживає з нею в [ADDRESS]. В подальшому позивач звернувся із заявою до Стасівської сільської ради, які винесли 25. 06. 2015 року рішення № 30 про участь позивача [PERSON] у вихованні сина [PERSON] і рекомендували відповідачу [PERSON] не чинити перешкод позивачу у спілкуванні із сином, але надалі відповідач продовжує ігнорувати позивача та не допускає його до сина, у зв'язку з чим позивач звернувся із позовом до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, з підстав викладених ним у позовній заяві та пояснень даних ним у судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона в подальшому не має наміру чинити перешкоди позивачу [PERSON] бачитись з малолітнім сином [PERSON]. Розуміє, що вчиняла неправильно. Третя особа представник, орган опіки та піклування Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області в судове засідання не з"явився, а до суду надав письмову заяву, в якій вказує, що орган опіки та піклування Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області не заперечує проти задоволення позову позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. За змістом положень статей 10, 11 та 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і які мають відповідати критеріям належності та допустимості. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони на час розгляду даної справи в суді перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON], який в подальшому у травні 2015 року почав проживати разом з Відповідачем по справі [PERSON], окремо від позивача, в [ADDRESS]. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст. 158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач обмежує право позивача спілкуватися з дитиною в тій мірі, в якій воно необхідно для дитини і яке він може і бажає надати їй як батько в її інтересах і для її повноцінного розвитку. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Тому суд з врахуванням віку та стану здоров'я дитини вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком з відвідуванням дитиною його місця проживання, оскільки він має власне житло. На підставі викладеного,

Outcome: approved