Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Позов мотивований тим, що оішенням Вінницького районного суду від 16.12.2019 р. було задоволено позов [PERSON] та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою від 13.07.2020 року державного виконавця Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відкрито виконавче провадження №62544283 з примусового стягнення аліментів. Позивач зазначає, про несплату відповідачем аліментів, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця від 27.01.2021р., згідно з якоюзаборгованість по сплаті аліментів станом на 27.01.2021 року становить 40 204,34 грн. Отже, посилаючись на викладені обставини, положення ч.1.ст.196 СК України, а також на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц), позивач просить суд стягнути з відповідача 40 204,34 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за періоди заборгованості з 01.10.2018 року по 04.03.2021 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано сторонам у справі, які отримана відповідачем 27.05.2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак відзиву на позов або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. 25.06.2021 року відповідач [PERSON] надіслав до суду пояснення по справі на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач визнає наявну заборгованість по аліментах станом на 01.06.2021 року в сумі 30 283,04 грн., яка виникла в зв`язку з тривалим розглядом справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та наявним заочним рішенням суду, про яке відповідачу не було відомо, в справі, що розглядалась Вінницьким районним судом Вінницької області досить тривалий час, починаючи з 02.10.2018 року і до 16.12.2019 року до ухвалення рішення судом першої інстанції по суті, що не є виною відповідача та стало підставою виникнення та нарахування значної заборгованості по сплаті аліментів, яка сплачується Відповідачем з моменту отримання заробітку та влаштування на роботу з березня 2020 року добровільно, щомісячно, ще до пред`явлення позивачем виконавчого листа суду до примусового виконання в державну виконавчу службу, регулярними платежами з пропорційним закриттям заборгованості по аліментах, що станом на 11.06.2021 року із нарахованих державним виконавцем суми заборгованості 75 983,04 грн., сплачено відповідачем 45 700,44 грн. із залишком боргу 30 283,04 грн. на підставі рішення суду, яким визначено остаточний розмір аліментів, Також відповідач посилався на передачу в добровільному порядку по усній домовленості з позивачем своїх часток у спільному майні подружжя на користь колишньої дружини - матері дітей [PERSON] , яка в інтересах дітей зможе розпорядитись переданої нерухомістю, яка перейшла в її особисту приватну власність та за вартістю значно перевищує суми необхідних до сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Така домовленість була оформлена трьома договорами дарування частки відповідача у спільному майні подружжя на користь дружини - матері дітей [PERSON] : 23.08.2016 року безоплатно у особисту приватну власність подаровано [PERSON] Ѕ частку відповідача на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 69,7 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; 23.08.2016 року безоплатно у особисту приватну власність [PERSON] передано Ѕ частку відповідача на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,0419 га - для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] та 25.08.2016 року безоплатно передано позивачу Ѕ частку відповідача квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,4 кв.м. Відповідач зазначив про те, що до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання нового виконавчого листа суду здійснював дії щодо сплати аліментів на картковий рахунок позивача та погашення заборгованості по аліментах, немає можливості одним платежем виплатити заборгованість, виходячи із доходів, які отримує за основним місцем роботи - щомісячний дохід після сплати податків складає в середньому від 4 830,00грн. та сплачує додаткові витрати на дітей на підставі рішення Вінницького міського суду від 01.04.2021 р. в справі №127/19581/20, яке виконується відповідачем добровільно, щомісячно і додатково до сплати аліментів та враховуючи його дохід, що є важким тягарем для відповідача. Відповідач також зазначив про скрутний матеріальний стан в момент виникнення заборгованості по сплаті аліментів, який виник в 2016 року після безоплатної передачі нерухомості позивачу, що змусило відповідача переїхати жити до своєї матері в село Стіна, Томашпільського району, Вінницької області та доглядати хвору матір до 13.09.2019 року (до моменту смерті), здійснювати її поховання, що підтверджується довідкою Стінятинської селищної ради №176 від 09.06.2021 року, що зумовило відсутність заробітку і можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей. 14.07.2021 р. позивач надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що пояснення відповідача по суті є відзивом, який не поданий в належний процесуальний строк, позивач погодив заборгованості по сплаті аліментів в сумі 30 283,04 грн., підтвердивши факт сплати аліментів відповідачем та зазначив, що довідка про поховання матері, квитанції про сплату додаткових витрат на дітей та договори дарування, попередні судові рішення ніяким чином не стосуються предмету даної справи. Вина відповідача у несплаті аліментів презюмується, ажде він є працюючою особою, отримує орендну плату за користування земельною ділянкою померлої матері, мав та має можливість сплачувати аліменти та лише за рішенням суду почалась сплата аліментів, підтримав позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. 28.07.2021 відповідач надав докази погашення заборгованості із сплати аліментів на суму 30 436,18 грн., згідно з квитанцією Приватбанку №2398.3565.2170.0288 від 26.07.2021 року з призначенням платежу: погашення заборгованості по аліментам за 2018, 2019 та 2020 роки [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] та квитанцію чергового платежу по аліментах за липень 2021 року в сумі 2 713,57 грн. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності , суд приходить до наступного. Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Цивільний кодекс України визначає дві умови, за яких суд може зменшити розмір неустойки: 1) розмір неустойки значно перевищує розмір збитків; 2) наявність обставин, що мають істотне значення. При цьому визначення, які саме обставини мають істотне значення Цивільним кодексом України не надається, проте якщо застосовувати системний аналіз статей Цивільного та Господарського кодексів України, то іншими обставинами, які мають істотне значення, можна визначити: 1) ступінь виконання зобов`язання боржником; 2) майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; 3) інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 р. в справі № 661/905/19, провадження №61-16670 сво 19 Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». 02.10.2018 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області відкрито провадження в справі за №128/2578/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 5 (п`ять) тисяч гривень на утримання двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 18.01.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області винесено заочне рішення в справі №128/2578/18, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 5 (п`ять) тисяч гривень по 2500,00грн на кожного, але не менше встановленого прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 12.03.2019 р. [PERSON] отримано текст заочного рішення, про що зазначено в ухвалі Вінницького районного суду Вінницької області в справі за №128/2578/18, що підтверджує факт необізнаності відповідача про рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 5 (п`ять) тисяч гривень. 19.08.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області поновлено строк на подання заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення суду від 18.01.2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 5 тисяч гривень та відповідно відкликано виконавчий лист в цій справі, на підставі якого проводилось нарахування заборгованості по аліментах в сумі 5 ) тисяч гривень щомісяця. З 19.09.2018 року по 19.08.2019 року (момент скасування заочного рішення суду по справі №128/2578/18) утворилась частина заборгованості із сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сумі 25 370,02 грн., згідно з розрахунком заборгованості з виплати аліментів за виконавчим провадженням № АСВП 62544283 від 11.06.2021 року, відкритим Томашпільським районим відділом ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Відповідач не був обізнаний про наявну заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сумі 25 370,02 грн. і яка утворилась без винної поведінки відповідача. 16.12.2019 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області задоволено позов [PERSON] та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 16.01.2020 рішення Вінницького районного суду Вінницької області в справі №128/2578/18 набрало законної сили. 22.01.2020 р. на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 128/2578/18. Постановою від 13.07.2020 року державного виконавця Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 62544283 з примусового стягнення аліментів. Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позивач посилається на те, що відповідач, знаючи про обов"язок утримувати дітей, з вересня 2018 року по червень 2021 не виконував належним чином рішенням суду про стягнення аліментів і не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач посилається на довідку від 27.01.2021 р., видану Томашпільським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), згідно з якою станом на 27.01.2021р. заборгованість становить 40 204,34 грн. та розрахунок заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за періоди заборгованості з 01.10.2018 року по 04.03.2021 року. Проте, суд не погоджується з доводами позивача та вважає слушними посилання відповідача про належне виконання рішення суду, яке набрало законної сили, тому що аліменти відповідачем сплачуються з березня 2020 року щомісячно та регулярно з пропорційним закриттям заборгованості по аліментах на підставі відомостей довідки від 11.06.2021 р., виданої Томашпільським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), згідно з якою станом на 11.06.2021р. заборгованість становить 30 283,04 грн. Відповідно до Квитанції Приватбанку №2398.3565.2170.0288 від 26.07.2021 року з призначенням платежу: погашення заборгованості по аліментах за 2018 ,2019 та 2020 року [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] погашено заборгованість із сплати аліментів на суму 30 436,18 грн. Положеннями ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суд при вирішенні справи вважає за доцільне застосувати положення ч. 2 ст. 196 СК України, якою встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до довідки від 11.06.2021 р., виданої Томашпільським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) станом на 11.06.2021р. заборгованість [PERSON] із сплати аліментів становить 30 283,04 грн. та за квитанцією Приватбанку №2398.3565.2170.0288 від 26.07.2021 року з призначенням платежу: погашення заборгованості по аліментах за 2018, 2019 та 2020 року [PERSON] на рахунок отримувача [PERSON] повністю сплачено заборгованість із сплати аліментів на суму 30 436,18 грн., а відтак станом на день розгляду справи заборгованість із сплати аліментів відсутня. Згідно з довідкою від 27.01.2021 за №АЕК00000001, виданою за місцем роботи ТОВ «Аграрна Елеваторна Компанія» з 12.02.2020 р. відповідач [PERSON] працює на посаді виконавець робіт з окладом з березня 2020 року в сумі до виплати 4 830,00грн. на місяць . Статтею 48 Конституції України встановлено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Враховуючи обмеження неустойки 100 відсотками заборгованості, беручи до уваги щомісячний дохід відповідача та ті обставини, що ним аліменти на утримання дітей сплачені у повному обсязі у липні 2021 року, та продовжують сплачуватися станом на день розгляду справи, а також крім аліментів, виконується рішення Вінницького міського суду від 01.04.2021 по справі №127/19581/20 щодо стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання двох дітей, враховуючи факт необізнаності відповідача про наявну заборгованість із сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, і яка утворилась без винної поведінки відповідача та його скрутний матеріальний стан в момент виникнення заборгованості із сплати аліментів, який виник в 2016 року після безоплатної передачі нерухомого майна позивачу, що змусило відповідача переїхати жити до своєї матері, доглядати хвору матір та здійснити її поховання, не маючи можливості заробітку, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, суд зменшує розмір пені до 5 000,00 грн. Враховуючи те, що після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності, суд вважає що саме такий розмір пені 5000,00 грн. є доцільним та достатнім для майнової відповідальності відповідача, оскільки розмір 30 283,04 грн. є значним тягарем для відповідача, який станом на день розгляду справи належним чином виконує рішення суду та сплачує додаткові витрати на дітей за рішенням суду та суд виходить із реальної матеріальної можливості відповідача виконати рішення суду, що відповідатиме інтересам дітей. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial