Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння шляхом примусового виселення . В позовній заяві вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 вересня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний №4403), позивач є власником жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Право власності на зазначене житло (нерухоме майне) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Витягу з державного реєстру за № 10009469 від 26 вересня 2014 року (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 167282823101). Зазначена квартира була придбана позивачем на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна під час здійснення виконавчого провадження. З часу набуття позивачем права власності на зазначене нерухоме майно, відповідачами, порушується право власності позивача на майно, здійснюється незаконне володіння та користування його квартирою, чиниться перешкода щодо його вступу до володіння та користування майном. Відповідачі не бажають висилитися із зазначеної квартири та звільнити її від майна та до цього часу мешкають у квартирі і не дають позивачу змоги увійти до житла. Позивач просить витребувати нерухоме майно із чужого незаконного володіння шляхом примусового виселення із жилого приміщення - квартири [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та визнати відповідачів позбавленими права користування квартирою [ADDRESS] із зняттям кожного з них з реєстрації місця проживання. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 вересня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний №4403), [PERSON] є власником жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Право власності на зазначене житло (нерухоме майне) зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно Витягу з державного реєстру за № 10009469 від 26 вересня 2014 року (Реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна - 167282823101). Зазначена квартира була придбана на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна під час здійснення виконавчого провадження. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2013 року в задоволенні позовних вимог ПАТ „ Банк Форум" про визнання недійсними прилюдних торгів відмовлено. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Приписами частини 1 ст. 317 та частини 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно приписів частини 1 та абзацу 2 частини 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За зазначених підстав засобом захисту майнових прав власника нерухомого майна є приписи частини 1 статті 109 ЖК України, якими передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом; виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно приписів ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно довідки ЖБК „Будівельник-3" за адресою [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно Узагальнень судової практики щодо права власності при розгляді цивільних справ від 01 червня 2014 року, прийнятих Верховним Судом України, визначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.11 цього ж закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року №6-57 цс11 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від права користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст. 156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України). Отже у разі будь-якого обмеження у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення (Відповідач добровільно відмовилась від права власності на цю квартиру, що підтверджується ухвалою суду); 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням ( яку ми і заявляємо); 3)про визнання безвісно відсутньою та ;) про оголошення фізичної особи померлою, останні дві вимоги до нас не відносяться. Таким чином позовні вимоги [PERSON] щодо витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння шляхом примусового виселення та визнання позбавленими права користування квартирою підлягають задоволенню.

Outcome: approved