Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

21 червня 2019 року позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом та обґрунтовує його тим, що з 02 червня 2007 року [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі.Шлюб зареєстрований виконкомом Косівшинської сільської ради Сумського району, актовий запис №6 . В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконкомом Косівшинської сільської ради Сумського району. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 березня 2010р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на користь неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з 01 грудня 2009р. до досягнення дитиною повноліття. Вказана обставина підтверджується ухвалою Сумського районного суду від 06 квітня 2018р. по справі № 2-160/2010 та дублікатом виконавчого листа від 01 березня 2018р. по справі № 2-160/2010 (копія ухвали суду та виконавчого листа додаються). 04 липня 2014р. шлюб між нами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом пророзірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації цивільного стану Сумського районногоуправління юстиції № 059055 від 04.07.2014р. При цьому сімейні відносини між ними були припинені з грудня місяця 2009 року, тобто задовго до офіційного розірвання шлюбу, із зазначеного часу позивач з відповідачем проживають окремо, їх син проживає з позивачем. Починаючи з грудня місяця 2009 року і по теперішній час, позивач самостійно займається вихованням сина, піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально забезпечує. Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2016р. по справі № 592/12057/15-ц, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому рішення суду було вмотивовано тими обставинами, що відповідач [PERSON] не являє ніякого інтересу та турботи до дитини, ніякої участі у вихованні не приймає, не цікавиться нею, не спілкується, не проявляє до дитини ніяких батьківських почуттів, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина потребує лікування, так як має ряд захворювань, стан дитини важкий, тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 1500 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, повідомлений належним чином, але про причини неявки суд не повідомив, а тому є підстави для розгляду справи у його відсутність Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8ст.7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другоїстатті 51 Конституції Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Судом встановлено, що 02 червня 2007 року [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON]) та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований виконкомом Косівшинської сільської ради Сумського району, актовий запис № 6 . В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим виконкомом Косівшинської сільської ради Сумського району. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 березня 2010р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на користь неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з 01 грудня 2009р. до досягнення дитиною повноліття. Вказана обставина підтверджується ухвалою Сумського районного суду від 06 квітня 2018р. по справі № 2-160/2010 та дублікатом виконавчого листа від 01 березня 2018р. по справі № 2-160/2010 (копія ухвали суду та виконавчого листа додаються). 04 липня 2014р. шлюб між нами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом державної реєстрації цивільного стану Сумського районного управління юстиції № 059055 від 04.07.2014р. При цьому сімейні відносини між ними були припинені з грудня місяця 2009 року, тобто задовго до офіційного розірвання шлюбу, із зазначеного часу позивач з відповідачем проживають окремо, їх син проживає з позивачем. Починаючи з грудня місяця 2009 року і по теперішній час, позивач самостійно займається вихованням сина, піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально забезпечує. Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2016р. по справі № 592/12057/15-ц, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За змістомстатті 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно дост. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1статті 192 Сімейного кодексу Українипередбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак розмір аліментів, присуджений згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 березня 2010 року підлягає збільшенню з 300 грн. до 1500 грн., враховуючи вимоги частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між тим, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VIII, були внесені зміни до положень ч. 2 ст. 182 СК України, які набрали чинності 08.07.2017 року, та відповідно до яких ч. 2 ст.182СК України була викладена в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». З огляду на внесення змін до законодавства України, згідно з якими змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позовні вимоги потрібно задовольнити і вважає 1500 грн., як суми достатньої для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п.23Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3„Про застосування судами окремих нормСімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню підлягає з відповідача судового збору розміром 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved