Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

7 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, уточнивши який, просить визнати за нею право забудовника житлового будинку «М-ІІ» загальною площею 127,3 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, розташований по [ADDRESS] ,в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] в м.Путивль Сумської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що померлий [PERSON] за життя побудував вказаний будинок, однак за життя не встиг отримати правовстановлюючі документи. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с.83). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за його відсутності (а.с.80). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що [PERSON] , позивач у справі є дружиною та спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Путивль Сумської області (а.с.6,9). Відповідно до договору купівлі-продажу від 5 червня 1990 року [PERSON] купив у [PERSON] 57/100 частин житлового будинку, житловою площею 52,3 кв.м, з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] (а.с.7-8). Рішенням Путивльської міської ради №9 від 31 січня 1995 року надано дозвіл [PERSON] на перебудову житлового будинку по [ADDRESS] відповідно до схеми архгрупи (а.с.11). Відповідно до сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам №СМ000400 від 5 липня 2010 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Сумській області, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об"єкта - житлового будинку садибного типу, двоповерхового, загальною площею 109,2 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, відповідно до технічного паспорта, виданого КП «Путивльке БТІ» 10 грудня 2009 року, що розташовані по [ADDRESS] , державним стандартам, будівельним нормам і правилам (а.с.12). Відповідно до відповіді Державної архітектурно-будівельної інспекції №40-1018/1738-20 від 2 грудня 2020 року житловий будинок по [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію з дати видачі сертифікату - 5 липня 2010 року (а.с.55-58). Довідкою Виконавчого комітету Путивльської міської ради від 5 березня 2010 року погоджено прийняття в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.60). Як убачається з технічного паспорту, виданого Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування 10 серпня 2019 року та довідки-характеристики, складеної 12 серпня 2019 року Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування, по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок «А-І» власниками якого є [PERSON] - 57/100 частин та [PERSON] - 43/100 частин, а також житловий будинок «М-ІІ» загальною площею 127,3 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м (а.с.13-17,18). Постановою державного нотаріуса від 1 квітня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на це спадкове майно(а.с.10). Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] є забудовником житлового будинку по [ADDRESS] , однак за життя не встиг отримати правовстановлюючі документи на нього, відповідач Путивльська міська рада позов визнала, виходячи з засад справедливості, виваженості та розумності, суд вважає можливим визнати за позивачем право забудовника вищезазначеного житлового будинку, що дасть їй можливість зареєструвати право власності на це майно. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте.

Outcome: approved