Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

2 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цією позовною заявою, яку 14 січня 2016 року було змінено та доповнено, та просить встановити факт родинних відносин, а саме факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, та [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, являлися рідними сестрами. Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 квітня 1997 року, видане на ім'я [PERSON] про спадкування майна після смерті її сестри [PERSON] дійсно належить [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області. Визнати за [PERSON] майнове право в порядку спадкування за законом, яке залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], що складається із земельної частки (паю) розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Дружба» с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий Томашпільською районною державною адміністрацією 6 лютого 1997 року на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 3 лютого 1997 року № 20 на ім'я [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку успадкування на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, що складається із майнового паю члена ТОВ «Дружба» с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області в розмірі 2221 грн (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданий Пилипи-Борівською сільською радою Томашпільського району Вінницької області на ім'я [PERSON]). Дана позовна заява обгрунтувала наступним. [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області померла тітка позивача [PERSON], яка являлася рідною сестрою матері позивача [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області. Після смерті тітки відкрилася спадщина на її майно, що складається із земельної частки (паю) розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах, та майнового паю в розмірі 2221 грн на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. Мати позивача успадкувала майно своєї сестри і нотаріально оформила право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 квітня 1997 року, а право на земельну частку (пай) і майновий пай не оформила, оскільки документи на це майно були виготовлені після смерті спадкодавця [PERSON] Позивач вказує, що на протязі встановленого законом шестимісячного терміну він фактично вступив у володіння спадковим майном, що залишилося після смерті його матері, однак в установлений законом строк не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В зв'язку з чим нотаріусом йому було відмолено у видачі свідоцтва. Окрім того, при підготовці документів було встановлено, що у свідоцтві про смерть тітка значиться як [PERSON], у свідоцтві про право на спадщину за законом-[PERSON], у свідоцтві про право власності на майновий пай-[PERSON], у сертифікаті на право на земельну частку (пай)-[PERSON], у свідоцтві про народження (російською мовою) [PERSON]. В зв'язку з тим, що факт належності правовстановлюючого документу, а також факт родинних відносин між матір'ю позивача та його тіткою має для позивача юридичне значення і впливає на його можливість прийняття спадщини, тому з цими вимогами він вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові та заяві про уточнення та доповнення позовних вимог, попросив позов задовольнити. Представник відповідача судове засідання не з'явився, однак сільський голова Пилипи-Борівської сільської ради Бабин С.О. подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечує проти задоволення заяви. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяву голови сільської ради, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті (свідоцтві про смерть). Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Метою встановлення заявлених фактів є реалізація позивачем права успадкувати майно своєї матері. Судом встановлено, що [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області померла тітка позивача [PERSON], яка являлася рідною сестрою матері позивача [PERSON], яка померла [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається із земельної частки (паю) розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах, та майнового паю в розмірі 2221 грн на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП. [PERSON] успадкувала майно своєї сестри [PERSON] і нотаріально оформила право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 квітня 1997 року, в якому останню записано як [PERSON]. Як вбачається із довідки сільського голови Пилипи-Борівської сільської ради № 512 від 28 грудня 2015 року, згідно погосподарських книг [PERSON] та [PERSON] являлися рідними сестрами. [PERSON] після смерті сестри прийняла спадщину за законом. Оскільки судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] являлися рідними сестрами, [PERSON] спадщину після смерті своєї сестри прийняла, а в свідоцтві про право на спадщину за законом [PERSON] вказано помилково замість [PERSON]-[PERSON], факт встановлення родинних відносин та належності правовстановлюючого документу матері позивача має для самого позивача юридичне значення і впливає на можливість належним чином оформлення спадкового майна, тому дані вимоги підлягають задоволенню. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини -це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Судом установлено, що [INFO] в с.Пилипи-Борівські Томашпільського району померла мати позивача [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке залишилося після смерті її сестри [PERSON] Згідно довідки Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району № 71 від 16 лютого 2015 року після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишився син [PERSON], інших спадкоємців немає. [PERSON], як єдиний спадкоємець майна своєї матері за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом йому було відмовлено в зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку. Згідно ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зі змінами станом на 02.10.2012 року, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)». Згідно п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, зі змінами станом на 01.07.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є виданим державою документом, що підтверджує наявність у особи права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Маючи земельну частку (пай), її власник може вимагати виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) з видачею державного акту на право власності на землю (свідоцтва про право власності на земельну ділянку). Для виділення земельної частки (паю) в натурі потрібно, щоб її власник виявив таке бажання шляхом подання до відповідної ради заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі. Як вбачається із матеріалів справи право на земельну частку (пай) і майновий пай, що належали [PERSON], [PERSON] не мала можливості оформити, оскільки документи на це майно були виготовлені після смерті спадкодавця [PERSON] Отже, [PERSON] померла, не оформивши належним чином право на земельну частку (пай) і не подавши заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі, а тому і не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті її сестри. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) підтверджує право позивача на данку земельну частку (пай), яке йому перейшло у спадок від його матері. Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, спадкоємці успадковують право на цю земельну ділянку, що є передумовою для оформлення ними в подальшому права власності на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності. За наведених обставин вимога [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування права на земельний пай підлягає задоволенню. Таким чином, оскільки [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], тобто спадщину прийняв та набув прав та обов'язків спадкодавця, тобто придбав спадщину, визнання відповідачем позову не суперечить правам та інтересам інших осіб, суд уважає визнати за ним право власності на майновий пай, що є предметом позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved