Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Просила стягувати з відповідача на утримання сина на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач є працездатним, утриманців не має, в змозі надавати матеріальну допомогу, однак не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідач на даний час працює та отримує регулярну заробітну плату та має намір офіційно працевлаштуватися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (а. с. 12,18). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що підтримані в судовому засіданні позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що 30 вересня 2005 року між [PERSON] [PERSON] укладено шлюб, який за рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 грудня 2015 року розірвано (а.с. 2). Від цього шлюбу [INFO] народилася дитина [PERSON], батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради (а.с. 5). Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір " від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 551 гривня 20 копійок судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved