Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому, з урахуванням позовної заяви поданої в порядку усунення недоліків, просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з лютого 2009 року по листопад 2018 року перебували у шлюбі, під час від якого в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дитина проживає разом із матір`ю, в той час як батько з лютого 2018 року припинив допомагати в утриманні дитини та наразі перебуває за кордоном у Республіці Польща. Наголошує, що позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, а згоди щодо розміру аліментів між сторонами не було досягнуто. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. В судове засідання, призначене на 16 квітня 2021 року о 09:00, сторони не прибули. Позивачем до відділу документального забезпечення суду було подано заяву, відповідно до змісту якої позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надіслав. Про дату час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження, виданого 24.06.2009 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] . Батьки: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.11.2018 у справі №296/9197/18 розірвано шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №209, між громадянами України [PERSON] та [PERSON] . При цьому, додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03ю09.2019 у справі №296/9197/18 відновлено дошлюбне прізвище позивача [PERSON] Згідно з копією довідки про склад сім`ї від 18.12.2020 № 3046, виданої ТОВ "Управляюча компанія "Полісся", [PERSON] проживає разом із матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 №2947-III (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням всіх встановлених обставин, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 22 грудня 2020 року, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved