Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, мотивує заявлені вимоги наступним. Відповідно до наказу № 92-к від 17.12.1999 року позивача було прийнято на роботу у КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на посаду водія. В подальшому, на підставі наказу № 18 о/к від 01.07.2011 р. його було переведено на посаду начальника технічного відділу технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна на тому ж підприємстві. 25.01.2018 р. відповідно до наказу відповідача за № 7 позивача було попереджено про можливе звільнення через скорочення штату працівників з 26.03.2018 р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. 26.01.2018р. наказом відповідача за № 8, який ґрунтувався на проведеному службовому розслідуванні, яке проводилось на підставі доповідних та пояснювальних записок інших працівників відповідача, позивачу було оголошено догану за зловживання службовим положенням. 31.01.2018 р. наказом відповідача за № 9, який ґрунтувався на проведеному службовому розслідуванні, яке проводилось на підставі доповідної записки, звернення інших працівників та акту про відсутність на робочому місці, позивачу було оголошено догану за порушення посадових обов'язків без поважних причин та зловживання службовим положенням. В цей же день, 31.01.2018 року, наказом відповідача за № 08-о позивача було звільнено з роботи за систематичне невиконання посадових обов'язків без поважних причин та зловживання службовим положенням. Позивач вважає накази відповідача незаконними та такими, що підлягають скасуванню, як такі, що не відповідають вимогам ст. 149 КЗпП України, оскільки перед застосуванням до позивача дисциплінарних стягнень згідно наказів про оголошення догани від 26.01.2018 р. та 31.01.2018 р., відповідач не зажадав від [PERSON] будь-яких пояснень, не надавши тим самим йому права захищатись у зв'язку з висунутими проти нього обвинуваченнями. Крім того, зазначає [PERSON], що відповідач всупереч вимогам ч.2 ст. 149 КЗпП України оскаржуваним наказом № 08-о від 31.01.2018р. звільнив його з роботи не за вчинення конкретного нового дисциплінарного проступку, а за вчинення тих самих проступків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами від 26.01.2018 р. за №8 та від 31.01.2018р. за № 9. При звільненні відповідачем також не враховано низку факторів таких, як ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. В зв'язку з незаконним звільненням, позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 26.01.2018 року за № 8 «Про оголошення догани [PERSON].»; визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 31.01.2018 року за № 9 «Про оголошення догани [PERSON].»; визнати незаконним та скасувати наказ Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 31.01.2018 року за № 08-о «Про звільнення [PERSON].»; поновити позивача на посаді начальника технічного відділу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 31.01.2018 року; стягнути з Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі визначеному на дату ухвалення судового рішення, при цьому наводить у позові розрахунок середньоденної заробітної плати, яка складає 494,34 грн.; також просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 83 767,75 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні 16.05.2018 року позивачем [PERSON] подано заяву про допит його як свідка про відомі йому обставини, що мають значення для справи (а.с.64), проти чого інші учасники судового розгляду не заперечували. Враховуючи думки учасників справи та у відповідності з вимогами ст. 92 ЦПК України, судом задоволено заяву [PERSON] та він допитаний в судовому засіданні як свідок. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, в наданих суду поясненнях в обґрунтування позовних вимог посилався на доводи викладені у позові. Просив позовну заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі, визнати накази відповідача від 26.01.2018 року № 8 та від 31.01.2018 року № 9 «Про оголошення догани [PERSON].», а також від 31.01.2018 року за № 08-о «Про звільнення [PERSON].» незаконними та скасувати; поновити позивача на посаді начальника технічного відділу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради з 31.01.2018 року; стягнути з КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі визначеному на дату ухвалення судового рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 494,34 грн., у відшкодування моральної шкоди 83 767,75 грн. та понесені судові витрати. Представник відповідача Сірий І.О. в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував у повному обсязі, в обґрунтування заперечень посилався на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Вважає вимоги [PERSON] безпідставними, оскільки відповідачем оскаржувані накази були винесені із дотриманням вимог ст. 149 КЗпП України, вимогу щодо дачі пояснень у всіх випадках було висунуто позивачу, але він у присутності інших працівників категорично відмовлявся їх надавати, про що складались акти. Крім того зазначив, що твердження позивача, що згідно наказу № 08-о від 31.01.2018 року його було звільнено за ті самі порушення, по яких вже були застосовані заходи дисциплінарного стягнення - догани, - не відповідає дійсності. Підставою для звільнення [PERSON] стало виявлення 31 січня 2018 року факту порушення ним своїх посадових обов'язків, що полягало у закритті нарядів на техніків, які не виконували роботи згідно договорів. Враховуючи те, що невиконання позивачем своїх посадових обов'язків мало системний характер, раніше були застосовані два заходи дисциплінарного стягнення у виді доган за наказами № 8 від 26.01.2018 року та № 9 від 31.01.2018 року, то наказом № 08-о від 31.01.2018 року його було звільнено. Вважає, що позивач у своїй заяві не заперечував проти фактичних обставин, які стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення. Наполягав на законності підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення [PERSON], а тому вважає, що вимоги позивача щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявними у справі доказами, встановив наступні факти та правовідносини та прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 20.12.1999 року позивача було прийнято на роботу у КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради на посаду водія. В подальшому, на підставі наказу № 18 о/к від 01.07.2011 р. його з 01.07.2011 року було переведено на посаду начальника технічного відділу технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. 31.01.2018 року [PERSON] звільнено з посади начальника технічного відділу, при цьому причини і посилання на статтю, пункт закону не вказано, підставою внесення запису про звільнення зазначено наказ № 08-о від 31.01.2018 року, що вбачається з трудової книжки позивача (а.с.7-11). Згідно наказу відповідача від 31.01.2018 року за № 08-о «Про звільнення [PERSON].» звільнено [PERSON], начальника технічного відділу, з 31.01.2018 року за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків, покладених на нього, та зловживання посадовим положенням, згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Підставами зазначено: 1) наказ № 8 від 26.01.2018 року; 2) наказ № 9 від 31.01.2018 року; 3) згода профкому на звільнення [PERSON] від 31.01.2018р. [PERSON] з наказом ознайомлений та в наказі зазначив: «З наказом не згоден 31.01.2018р. підпис» (а.с.16). 25.01.2018 р. відповідно до наказу відповідача за № 7 позивача було попереджено про можливе звільнення через скорочення штату працівників з 26.03.2018 р. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.19). Наказом № 8 в.о. начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 26 січня 2018 року «Про оголошення догани [PERSON]» оголошено догану [PERSON], начальнику технічного відділу за зловживання службовим положенням на підставі проведення службового розслідування. Підставами зазначено: 1) доповідна записка головного інженера [PERSON]; 2) пояснювальна записка [PERSON]; 3) пояснювальна записка [PERSON]; 4) пояснювальна записка [PERSON], [PERSON] з наказом ознайомлений та в наказі зазначив: «З наказом № 8 не згоден 26.01.2018р. підпис» (а.с.18). Наказом № 9 в.о. начальника КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року «Про оголошення догани [PERSON]» оголошено догану [PERSON], начальнику технічного відділу у відповідності до ст. 147 КЗпП України за порушення посадових обов'язків без поважних причин та зловживання посадовим положенням на підставі проведення службового розслідування. Підставами зазначено: 1) доповідна записка головного інженера [PERSON] від 31.01.2018р.; 2) акт про відсутність на робочому місті [PERSON] від 26.01.2018р.; 3) звернення [PERSON] від 29.01.2018р. [PERSON] з наказом ознайомлений та в наказі зазначив: «З наказом не згоден 31.01.2018р. підпис» (а.с.17). У доповідних записках головного інженера [PERSON] зазначено, що при проведенні службового розслідування, а також використовуючи усну інформацію працівників підприємства, ним вибірково були перевірені виконані замовлення на проведення технічної інвентаризації та закриття нарядів на техників підприємства. В ході перевірки було встановлено те, що начальник технічного відділу [PERSON], використовуючи своє посадове положення, закривав наряди на техників, які не брали участі по виконанню замовлень, зокрема, у доповідній записці від 26.01.2018р.: при виконанні робіт у військовому містечку с.м.т. Дружба Ічнянський район наряди були закриті на техніка [PERSON] - 10000 грн., на техніка [PERSON] - 3000 грн., які не брали участі у виконанні замовлення, м.Чернігів, вул. Незалежності, 42А дог.№ 001099 на суму 6330,56 грн., с.м.т. Гончарівське в/м № 1 дог. № 0011013 на суму 6000 грн., дослідне господарство дог.№ 0011078 на суму 3012,80грн. наряди були закриті техніка [PERSON] відповідно, яка не брала участі у виконанні замовлень. Окрім того виявлено те що роботи за адресою І.Мазепи-55 згідно дог.№ 011110 виконувала технік [PERSON], а наряд на суму 3620.45 грн. закритий на техніка [PERSON], що мало місце 30.08.2017р. Така сама ситуація була при проведенні робіт за адресою вул.. Ушинського-6 згідно дог. № 011166, а саме роботи виконувала технік [PERSON], наряд на суму 2260.50 грн. був закритий на техніка [PERSON], що мало місце 12.09.2017р. Враховуючи вищезазначене і те, що такі випадки не одинокі [PERSON] рахує за необхідне оголосити начальнику технічного відділу [PERSON] догану (а.с. 37). У доповідній записці головного інженера [PERSON] від 31.01.2018 року, зокрема вказано, що в ході перевірки було встановлено те, що начальник технічного відділу [PERSON], використовуючи своє посадове положення, закривав наряди на техників, які не брали участі по виконанню замовлень. Так, зокрема, при виконанні робіт у військовому містечку Київського КЕВ договір № 0011117 наряди були закриті на техніка з інвентаризації нерухомого майна 2-ї категорії [PERSON] - 15000 грн. та при виконанні робіт згідно замовлення пожежно-рятувального загону договір № 0011040 на техніка з інвентаризації нерухомого майна 2-ї категорії [PERSON] - 3000 грн., яка не брала участі в виконанні вищезгаданих замовлень. Крім цього, [PERSON] 26.01.2018р. був відсутній на робочому місці з 14.40 год. до 15.20 год., про що був складений акт. Враховуючи вищезазначене і те, що такі випадки не одинокі і те, що відсутність на робочому місці без відома керівника є порушенням трудової дисципліни, рахує за необхідне оголосити начальнику технічного відділу [PERSON] догану (а.с. 45). У іншій доповідній записці від 31.01.2018 року головний інженер [PERSON] посилається, що при проведенні службового розслідування ним було виявлено те, що роботи згідно замовлення Чернігівського обласного центру з гідрометеорології дог.№0011093 виконувала технік [PERSON], а наряд на суму 11890.36 грн. закритий на техніка [PERSON], роботи згідно дог.№011174 по вул. Горького -51 виконувала технік [PERSON], а наряд на суму 1500 грн. був закритий на техніка [PERSON] 20.10.2017 р. Враховуючи те, що такі випадки не одинокі і носять систематичний характер, рахує за необхідне звільнити начальника технічного відділу [PERSON] з роботи на підприємстві (а.с.48). Згідно акту від 26.01.2018р. складеному в присутності: в.о. начальника підприємства [PERSON], головного інженера [PERSON], завідувача господарства [PERSON], юриста Журавкової А.В., зафіксували відсутність на робочому місці начальника технічного відділу [PERSON] 26 січня 2018 р. з 14.40 год. до 15.20 год. (а.с. 46). Однак, з наведеного акту вбачається, що причини відсутності [PERSON] на робочому місці протягом 40 хвилин не встановлювалися. Згідно актів від 26.01.2018р., від 31.01.2018р., від 31.01.2018р. в.о. начальника підприємства [PERSON], головний інженер [PERSON], завідувач господарства [PERSON], юрист підприємства [PERSON], як свідки, зафіксували відмови начальника технічного відділу [PERSON] від надання пояснень відповідно на службову записку головного інженера [PERSON] (а.с.43), на доповідну записку головного інженера [PERSON] від 31.01.2018р. (а.с.47), щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення (а.с.49). З Протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради від 31 січня 2018 року слідує, що в присутності членів профспілкового комітету [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та в присутності [PERSON] розглянуто подання в.о. начальника підприємства [PERSON] про надання згоди на звільнення з 31.01.2018 року згідно ч.1 п.3 ст.40 КЗпП України начальника технічного відділу [PERSON]. Ухвалено: надати згоду на звільнення з 31.01.2018 року начальника технічного відділу [PERSON] (а.с.77). З листа № 3/3 від 29.01.2018 року Чернігівської обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі», направленого т.в.о. начальника КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради [PERSON], вбачається вимога про скасування наказу від 26.01.2018 року № 8 та подальшого дотримання чинного законодавства про працю і про профспілки на усунення порушення статей 149 та 252 КЗпП України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], який є представником виборного органу Чернігівської обласної організації Всеукраїнської незалежної профспілки «Трудящі», до складу якої входить первинна профспілкова організація КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради (а.с.71). Допитаний у якості свідка в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що він з 1999 року протягом 19 років працював у КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, за весь період роботи нарікань та стягнень не мав, у січні 2018 року новий керівник ЧМБТІ запросив його на особисту бесіду, де повідомив, що його ([PERSON].) більше не бачать як працівника даного підприємства, після чого, наступного дня 25.01.2018 року він ознайомився з наказом про скорочення штату. Про існування наказу від 23.01.2018 року щодо службового розслідування комісією його трудової діяльності йому стало відомо тільки після звернення до суду. До цього з ним жодного разу ніхто про будь-яке службове розслідування не розмовляв. 26.01.2018 року позивачу пред'явили наказ про догану, в якому він написав, що ознайомлений та не згоден. З цього приводу він звертався до профспілки «Трудящі», оскільки входив до її складу, там йому порадили звернутись на підприємство та отримати документи, на підставі яких йому було оголошено догану. 31.01.2018 року йому вручили наказ про наступну догану, він також написав, що ознайомлений та не згоден з наказом. На день звільнення він перебував у складі профспілки «Трудящі», яка утворилася за два місяці до його звільнення. В період з 26.01.2018 року по 31.01.2018 року на підприємстві провели збори та переобрали профспілкову організацію КП «ЧМБТІ» Чернігівської обласної ради, участь в якої він заперечує. У день звільнення 31.01.2018 року його запросили до профкому, при ньому зачитали подання про його звільнення, проголосували, і він пішов, оскільки сказали, що він вже не потрібен. Зауважив, що жодного разу під час накладення дисциплінарного стягнення відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. Також зазначив, з приводу ситуації коли на місце за договором виїжджав один співробітник, а наряд закривався на іншого, це тому, що один проводив обміри, а інший складав технічну документацію за одним замовленням. Крім того, правильність виконання нарядів наприкінці місяця візував головний інженер. Не було такого, щоб замовники скаржилися на співробітників БТІ, будь-яка скарга фіксується у секретаря. Крім того, вказав, що під час вручення йому наказу про першу догану від 26.01.2018 року в.о. начальника [PERSON] запитав у нього: «Де ви були?», - на що він відповів, що був у машині, де вів переговори з клієнтом, при цьому [PERSON] наказав складати акт з приводу відсутності на роботі. Просив накази відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності визнати незаконними, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, задовольнивши позов у повному обсязі. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни. Відповідно до положень статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з наведених норм, та проаналізувавши вищевикладені докази, суд доходить висновку про безпідставне застосування до позивача дисциплінарних стягнень у виді доган за наказами № 8 від 26.01.2018 року та № 9 від 31.01.2018 року, та звільнення за наказом № 08-о від 31.01.2018 року, оскільки відповідачем не надано доказів щодо належним чином зафіксованих фактів протиправного винного невиконання або неналежного виконання позивачем [PERSON] трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому суд виходить з того, що підставами застосування дисциплінарних стягнень у виді доган фактично є наведені доповідні записки головного інженера [PERSON], який посилається на службове розслідування та при цьому конкретні факти неналежного виконання позивачем [PERSON] трудових обов'язків зазначені у доповідних записках, окрім тексту самої записки, не підтверджені будь-якими іншими матеріалами службового розслідування, тобто належними доказами. Як вбачається з матеріалів службового розслідування, які слугували підставами оголошення доган [PERSON] наказами № 8 від 26.01.2018р. та № 9 від 31.01.2018р., то в пояснювальних записках та зверненнях [PERSON], [PERSON], [PERSON] відсутні будь-які посилання на факти порушення посадових обов'язків без поважних причин та зловживання посадовим положенням [PERSON], у вказаних документах містяться посилання на виконання або невиконання робіт іншими особами (а.с.38, 39, 40, 41, 42, 44). Отже, належить визнати накази відповідача від 26.01.2018 року № 8 та від 31.01.2018 року № 9 «Про оголошення догани [PERSON].» незаконними та скасувати, як такі, що не відповідають вимогам ст. 147 та ст. 149 КЗпП України. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Для розірвання трудового договору за підставою, наведеною вище, необхідними є такі умови: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. Згідно рекомендацій Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 23 постанови № 9 від 6.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зі змісту наказу від 31.01.2018 року за № 08-о «Про звільнення [PERSON].» убачається, що позивача звільнено з роботи не за вчинення конкретного нового дисциплінарного проступку, а за вчинення тих самих проступків, за які його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами № 8 від 26.01.2018р. та № 9 від 31.01.2018р., оскільки відсутні факти вчинення позивачем після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Виходячи з положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з роботи здійснено з порушенням трудових прав працівника, виходячи з чого останній підлягає поновленню на роботі з 31січня 2018 року на посаді начальника технічного відділу Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до статті 235 КЗпП України з урахуванням положень статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, якою передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом помноження середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Отже, на користь [PERSON] належить стягнути середньомісячну заробітну плату з моменту звільнення за період з 01.02.2018р. по 16.07.2018р. включно, що складає, виходячи з наданого позивачем розрахунку, в межах заявлених позовних вимог, 494грн.34коп. (середньоденний заробіток) х 112 (робочих днів вимушеного прогулу) по день фактичного розрахунку, яким є день ухвалення судового рішення, та дорівнює 55366 грн.08 коп. У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно роз'яснень, які містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/ шкоди" від 31.03.1995 року № 4, з наступними змінами та доповненнями, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (невиплати належних йому грошових сум тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає відповідно до характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, тривалості терміну відчування моральних страждань. При вирішенні спору по суті, судом встановлено, що відповідачем у зв'язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності та незаконним звільненням було порушено право позивача [PERSON] на працю, а тому внаслідок порушення його прав він випробовував моральні страждання, оскільки був позбавлений доходу для себе та членів своєї родини, відчував матеріальний тягар та вимушений був вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що моральні страждання в зв'язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності та незаконним звільненням тривають до теперішнього часу і полягають в тому, що порушені права позивача, які випливають з трудових відносин, що він змушений були звернутися за захистом свого права до суду, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10000грн., оскільки вважає вказану суму розумною, справедливою та достатньою для відшкодуваня моральної шкоди заподіяної у данному конкретному випадку, задовольнивши в цій частині вимоги [PERSON] частково. Суд визнає необхідним застосувати п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого позивача з 31.01.2018 року. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягнути з останнього на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 1700 гривень, та на користь держави судовий збір у розмірі 1672 грн. 86 коп. На підставі викладеного, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 40, 147,149, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial