Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

14.12.2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що на підставі договору дарування від 22.12.2004 року вона є власником житлового будинку № 69 по вул.Тополина в м.Василівка в Запорізької області. В будинку позивачки зареєстровані: чоловік [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку з 22.07.2010 року, однак вже більше трьох років за зареєстрованим місцем проживання фактично не проживає. У звязку з чим вона не має можливості оформити субсидію, тому доводиться нести додаткові витрат по оплаті комунальних послуг. Однак, до теперішнього дня відповідач не бажає знятись з реєстрації за вищевказаною адресою у добровільному порядку, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте суду надано заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.20, 30). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися на адресу суду у звязку з тим, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.16, 29). Будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відгуку та заперечень на позов суду не представлено. Тому, відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надано суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без участі представника міської ради. Заявлені [PERSON] позовні вимоги просять вирішити на розсуд суду (а.с.21,28). Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, є власником житлового будинку № 69 по вул. Тополина в м. Василівка Запорізької області на підставі договору дарування, посвідченого 22.12.2004 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 2442, та копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.10), що також підтверджується Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованим 30.04.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області, відповідно до якого [PERSON] вказана як власник житлового будинку № 69 по вул.Тополиній в м. Василівка Запорізької області (а.с.11). Згідно довідки про склад сімї від 14.12.2017 року за № 9109, виданої Василівською міською радою Запорізької області, за адресою: м.Василівка вул.Тополина, 69, зареєстровані: [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до домової книги на домоволодіння № 69 по вул.Тополиній (вул..Жданова) в м.Василівка Запорізької області за вищевказаною адресою значаться: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та світлокопія якої міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.5-7). Як вбачається з Акту обстеження фактичного проживання, складеного головою квартального комітету [PERSON], за підписом свідків [PERSON], [PERSON] та затвердженого секретарем Василівської міської ради Запорізької області [PERSON] від 14.12.2017 року, а саме: [PERSON], [INFO] за адресою: вул. Тополина буд. 69 в м. Василівка Запорізька область зареєстрований, але за вказаною адресою не проживає, фактично мешкає за іншою адресою, за межами України (а.с.4). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України). Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 69 по вулиці Тополина в місті Василівка Запорізької області, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 22.12.2004 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] з тих підстав, що відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку тривалий час (понад три роки) не проживає, що вбачається з Акту обстеження фактичного проживання, складеного головою квартального комітету [PERSON], за підписом свідків [PERSON], [PERSON] та затвердженого секретарем Василівської міської ради Запорізької області [PERSON] від 14.12.2017 року, та участі в утриманні даного житлового будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує, та, будучи зареєстрованим у вищевказаному житловому будинку, який належить позивачці на праві приватної власності, але не проживаючи у ньому, відповідач чинить позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Крім того, доводи позивача про відсутність відповідача [PERSON], [INFO] у спірному жилому приміщенні понад три роки без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем під час розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.ст.71,107 ЖК України та ст.405 УК України, для задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 69 по вулиці Тополина в місті Василівка Запорізької області. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON]В, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Outcome: approved