Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей як представник органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилаючись на те, що відповідач свідомо з листопада 2012 року ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він є дядьком відповідачки, остання є донькою його покійної сестри. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO], з яким вона проживала в приватному будинку [ADDRESS] до листопада 2012 року, а потім, продавши будинок, залишила дитину й виїхала, та більше із сином не бачилась. Наказом № 28 від 17 лютого 2014 року Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] поставлено на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, й щодо нього сформовано особисту справу. Станом на цей час дитина вже проживала у його родині за адресою: [ADDRESS], й перевіркою Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що дитина тривалий час знаходиться в його родині, батьки дитини ухиляються від виконання батьківських обов»язків, не проявляють турботи по відношенню до дитини. Наразі дитина усім забезпечена, вподальшому ним буде ініційоване питання про встановлення опіки над [PERSON]Відповідач свідомо не приймає участі у його вихованні та утриманні. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов»язків та долі дитини змусило його звернутися до суду з даним позовом. В судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач байдуже ставиться до долі дитини, а тому батьківські обов»язки її пригнічують, при цьому жодних перешкод їх спілкуванню не чинив, навпаки - він бажав, щоби матір виконувала батьківські обов»язки, проте цього не робила. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - розміщеним оголошенням в газеті «Урядовий кур»єр» від 18 листопада 2017 року № 218 (а.с.51), рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 53-54). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей як представник органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Касянчук М.В., діюча на підставі довіреності від 04 січня 2017 року, позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав підтримала та просила його задовольнити, підтримавши висновок органу опіки та піклування № 101-6960/03 від 17 липня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина (а.с. 41-42, 43). В судове засідання прокурор не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю згідно затвердженої процедури про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 16гн від 06 грудня 2014 року. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, представника органу опіки й піклування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку третьої особи про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], - є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Позивач є дядьком відповідачки, остання є донькою його покійної сестри. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO], з яким вона проживала в приватному будинку [ADDRESS] до листопада 2012 року, а потім, продавши будинок, залишила дитину й виїхала, та більше із сином не бачилась. Наказом № 28 від 17 лютого 2014 року Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] поставлено на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, й щодо нього сформовано особисту справу. Станом на вказаний час дитина вже проживала у родині позивача за адресою: [ADDRESS], й перевіркою Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації встановлено, що дитина тривалий час знаходиться в родині позивача, батьки дитини ухиляються від виконання батьківських обов»язків, не проявляють турботи по відношенню до дитини. Наразі дитина усім забезпечена, вподальшому позивачем буде ініційоване питання про встановлення опіки над [PERSON] Відповідач свідомо не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Дитина проживає за місцем проживання/реєстрації позивача; його вихованням займається позивач та члени його родити, й згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, проведеного Службою у справах дітей 27 червня 2017 року (а.с.43), для дитини створені всі необхідні для життя, навчання та розвитку умови, стосунки в сім"ї дружні та доброзичливі. На даний час тягар утримання дитини покладений на позивача як особу, в родині якого проживає дитина, з урахуванням їх родинних відносин, оскільки хлопчик є внучатим племінником позивача. Відповідач з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, станом його здоров»я не цікавиться, не доглядає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо. Дитина повністю знаходяться на утриманні позивача, відповідач байдуже ставиться до його долі. Позивач жодних перешкод спілкуванню матері з сином не чинить. Служба у справах дітей як представник Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надала висновок № 101-6960/03 від 17 липня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина (а.с. 41-42, 43). Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Та як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач добровільно відмовилась від батьківських прав та обов»язків щодо своєї дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Й, приймаючи до уваги те, що вона з листопада 2012 року свідомо ухиляється з підстав його винної поведінки від виконання батьківських обов»язків, а саме: виховання та матеріального утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батька обов»язків не виконує з листопада 2012 року й нині не виконує. Оскільки вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідача та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Проте не всі вимоги позивача є обгрутованими та доведеними. Так, позов в частині стягнення аліментів підлягає відмові у задоволенню, оскільки позивач не набув статусу опікуна дитини за визначеною законом процедурою. На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial