Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

11.10.2017 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення заборгованості по аліментах . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який 21.10.2004 року було розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 221. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з нею. На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 02.03.2009 року видано виконавчий лист № 2-232 про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак вказані аліменти відповідач сплачує нерегулярно, а останнім часом повністю припинив сплату аліменти. Вважає, що дана сума аліментів є недостатньою для утримання дитини. На даний час вона проживає разом з трьома неповнолітніми дітьми у будинку своєї матері, ніде не працюю, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку і не маю можливості сама утримувати неповнолітню дитину, інших доходів у неї немає. З врахуванням наведеного просить збільшити розмір аліментів до 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в даний час працює по будівництвах, з чого має доходи, але на утримання дитини не дає ніяких грошових коштів. Крім того, він є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. Просить суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини 21265.00 гривень заборгованості по аліментах та витрати на правову допомогу. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився про час і місце слухання справи був повідомлено завчасно і належним чином. Суд, вислухавши думку позивачки, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як розяснив Верховний Суд України, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 21.10.2004 року було розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 221 (а.с. 12 ). Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). На підставі рішення Надвірнянського районного суду від 02.03.2009 року видано виконавчий лист № 2-232 про стягнення з відповідача на позивача користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача, складеного депутатом Пнівської сільської ради вбачається, що позивачка здійснює догляд та утримує неповнолітню дочку [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого отримує мінливий нерегулярний дохід, тому має можливість надавати кошти на утримання неповнолітньо дитини. Враховуючи матеріальний стан та стан здоров'я відповідача, відсутність інших утриманців суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. 00коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку що про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, суд виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, приходить до висновку про те, що наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейного кодексу України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складав відповідний розрахунок та повідомляв про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 2-3, ч. 4, 9\~ ст.74 Закону України "При виконавче провадження "). Відповідно до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи ( ст. 383 ЦПК України ). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст.195 СК України). Виходячи зі змісту вище наведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч. 3\~ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника ( ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Відповідно до встановленого\~ст. 11 ЦПК УКраїни принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та\~ Закону України "Про виконавче провадження"\~у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за період з 21.07.2009 року по вересень 2017 року у розмірі 21265,00 гривень, обчисленої державним виконавцем (а.с.13), розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом (ст.ст. 383-384 ЦПК України\~), не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів, в даному випадку це права позивача, є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин у суду не має правових підстав для задоволення цієї частини позовних вимог, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 500 грн. витрат на правову допомогу в користь позивача [PERSON] згідно квитанції № 523 серії АЕ від 09.10.2017 р., та 640 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved