Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом в якому поставив питання про визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно з 11.03.2013 року він є одноосібним власником будинковолодіння та господарських споруд, що розташовані у с.Пороги по вул. Коцюбинськго, 11. Відповідачка [PERSON] приходилася невісткою попередньому власнику. Однак після смерті чоловіка, який помер 14.06.2005 року, вибралася з вказаного господарства до своїх родичів і разом із трьома дітьми проживає у с. Богрівка по даний час. Рішенням Богородчанського районного суду від 30 вересня 2015 року відповідачка [PERSON] визнана такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням. У позовних вимогах тоді ним не заявлялось про визнання неповнолітніх дітей відповідачки такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, оскільки він вважав, що діти автоматично втратять таке право разом із матірю. На даний час діти відповідачки проживають разом із нею у с. Богрівка. Тому він, як власник, просить визнати дітей відповідачки [PERSON], [PERSON], та [PERSON] такими, що втратили право на користування належному йому житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився. До початку розгляду справи подав суду заяву із клопотанням про здійснення розгляду справи у його відсутності. Заявлений позов підтримав з викладених у позовній заяві підстав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин суд постановив ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач, відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно є одноосібним власником домоволодіння, що знаходиться в с. Пороги по вул. Коцюбинського, 11, Богородчанського району Івано-Франківської області. Вказане домоволодіння було набуто позивачем за договором довічного утримання від 11.03.2013 року, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON]\~ Відповідачка по справі\~ [PERSON] приходилась невісткою попередньому власнику [PERSON] Однак з часу смерті її чоловіка [PERSON], який помер 14.06.2005 року, вибралась з вказаного господарства до своїх родичів і разом з дітьми проживає у [INFO]. Рішенням Богородчанського районного суду від 30 вересня 2015 року [PERSON], [INFO] визнано такою, що втратила право на користування житловим будинком, що належить на праві власності [PERSON] і знаходиться в с.Пороги по вул. Коцюбинського, 11, Богородчанського району Івано-Франківської області. Однак УДМС при виконанні рішення суду про зняття з реєстрації [PERSON] відмовили в одночасному знятті з реєстраційного обліку її неповнолітніх дітей і на даний час вони продовжують бути зареєстрованими у вказаному будинку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 163 житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1,5 ч.3,4 ст.71 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.6 ст .71 ЖК передбачено можливість збереження права на користування жилим приміщенням у згаданих вище випадках протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із частиною 3 ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (частина четверта\~ст. 29 ЦК України). Оскільки судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [PERSON], [PERSON], а право користування житловим приміщенням в с.Пороги по вул. Коцюбинського, 11 неповнолітніми дітьми є похідним від права на користування житловим приміщенням їхньої матері - [PERSON], діти у вказаному житлі не проживають і ним не користуються, живуть разом з матір"ю в с. Богрівка, то позовні вимоги підлягають до задоволення, а неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]слід визнати такими, що втратили право користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved