Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Адвокат Нечаєв Валерій Валерійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про надання права на побачення з дитиною, треті особи: служба у справах дітей Виноградівської РДА, Чинадіївський дошкільний навчальний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради. Як на підставу позову зазначає про бажання відновити право на відвідування дітей в будинку інтернаті. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2017 року вирішено позбавити позивача та його дружину батьківських прав щодо неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], після чого такі були поміщені до Чинадіївського дошкільного навчального закладу (Дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради для дітей дошкільного та шкільного віку. Наразі позивач не проживає з своєю дружиною та переїхав проживати до [ADDRESS], де наразі мешкає з дочкою [PERSON]. В даній квартирі (двокімнатній), як зазначає позивач хороші умови: ванна, туалет, душ, кухня, телевізор, ПК, пральна машина, холодильник, підлогове опалення, газовий котел. Позивач прийняв рішення усунути всі недоліки і в майбутньому поновити батьківські права, однак наразі бажає отримати права на відвідування дітей в будинку інтернаті, спілкуватись з ними та налагодити психологічний контакт з синами. Як свідомий громадянин розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дітей, і як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дітьми спричинить шкоду їм не існує і вважає, що його побачення з дітьми не матиме негативного впливу на них та на їх моральне виховання і, без сумніву, не завдадуть шкоди життю й здоров'я дітям. У зв'язку з чим просить надати йому дозвіл на періодичні побачення з дітьми, які перебувають в Чинадіївському ДНЗ (ДБ) інтернатного типу для дітей дошкільного та шкільного віку. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин. Представник Чинадіївського дошкільного навчального закладу в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд у її відсутності, проти позову не заперечує. Представник служби у справах дітей Виноградівської РДА Чинадіївського дошкільного навчального закладу в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд у його відсутності, проти позову заперечує, оскільки, відповідно до висновку органу опіки та піклування, зустрічі дітей з батьком можуть призвести до негативних емоційних впливів та непередбачуваних наслідків, які можуть перешкоджати знайомству та спілкуванню дітей з потенційними кандидатами в усиновлювачі. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2017 року вирішено позбавити позивача та його дружину батьківських прав щодо неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], після чого такі були поміщені до Чинадіївського дошкільного навчального закладу (Дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради для дітей дошкільного та шкільного віку (а.с.6-8). Позивач прийняв рішення усунути всі недоліки і в майбутньому поновити батьківські права, однак наразі бажає отримати права на відвідування дітей в будинку інтернаті, спілкуватись з ними та налагодити психологічний контакт з синами. Як свідомий громадянин розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дітей, і як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дітьми спричинить шкоду їм не існує, висновок органу і піклування встановлені обставини не спростовує, негативна характеристика позивача стосується часу коли його позбавлено батьківських прав, у зв"язку з чит суд такий висновок не приймає. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своєю матір'ю, батьком. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 168 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здороваю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з'ясуванні.Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. У справі «Савіни проти України» Європейський суд з прав людини (рішення від 10 грудня 2008 року) зазначав, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Ухвалюючи рішення у справі, яка розглядається, суд виходить з найвищих інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За встановлених в судовому засіданні обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved