Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон та дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила дозволити їй виїжджати за межі України в Росію до м.Краснодар в центр реабілітації дітей-інвалідів «Благодать» з неповнолітнім сином [PERSON] без письмової згоди та супроводу батька дитини в період з 08.07.2015 року по 31.08.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 2003 по 2008 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У 2008 році шлюб було розірвано. На даний час не дає дозволу для виїзду її сину за межі України, а така потреба існує, оскільки вона має намір виїхати з сином за кордон з метою його оздоровлення та відвідування родичів. Відповідач з 2008 року не сплачує аліменти, має заборгованість по аліментам, допомоги дитині не надає, не спілкується з нею. Їх син [PERSON] є інвалідом, має діагноз ДЦП, що підтверджується посвідченням ААБ № 244375 та випискою з медичної амбулаторної картки. Просила надати дозвіл на виїзд з дитиною за кордон без письмової згоди та супроводу батька дитини. Позивач [PERSON] до суду не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, за участю її представника адвоката [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання юридичних послуг, у судове засідання не з»явилася, просила надати дозвіл [PERSON] виїжджати за межі України в Росію до м.Краснодар в центр реабілітації дітей-інвалідів «Благодать» з неповнолітнім сином [PERSON] без письмової згоди та супроводу батька дитини в період з 08.07.2015 року по 31.08.2015 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти надання дозволу. Представник третьої особи - служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 357873, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції Донецької області. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 30 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [PERSON] є інвалідом, має діагноз ДЦП, що підтверджується посвідченням ААБ № 244375 та випискою з медичної амбулаторної картки. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, тобто можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Судом встановлено, що позивач має намір виїхати з сином за межі України в Росію до м.Краснодар в центр реабілітації дітей-інвалідів «Благодать» в період з 08.07.2015 року по 31.08.2015 року, та відповідач при цьому в своїй заяві не заперечував проти надання судом такого дозволу. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини з метою оздоровлення у вказаний період разом з матір'ю до Росії, не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та надання дозволу [PERSON] виїжджати за межі України в Росію до м.Краснодар в центр реабілітації дітей-інвалідів «Благодать» з неповнолітнім сином [PERSON] без письмової згоди та супроводу батька дитини в період з 08.07.2015 року по 31.08.2015 року.

Outcome: approved