Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1-5081 від 14.11.1994р. позивач є власником 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.05.2006р. визначено порядок користування земельною ділянкою по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси між співвласниками домоволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користування 273 кв.м. земельної ділянки по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси. 21.06.2016р. [PERSON] згідно договору дарування №4162 подарувала належну їй 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси позивачу. 12.10.2016р. з метою отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси [PERSON] звернувся до Черкаської міськради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою на вказану ділянку. Листом від 10 листопада 2016 року за № 41070-з Черкаська міська рада повідомила, що для розгляду питання надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою необхідно надати заяву та відповідні документи [PERSON] Враховуючи той факт, що [PERSON] відмовилась приймати участь у приватизації земельної ділянки за адресою: вул. Кавказька, 49, Черкаси, позивач вдруге звернувся до Черкаської міськради із заявою від 15 листопада 2016 року з проханням надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) на земельну ділянку за адресою: вул. Кавказька, 49, м. Черкаси орієнтовною площею 0,0273 га. Рішенням Черкаської міської ради № 2-1667 від 02 березня 2017 року позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та на замовлення [PERSON] виготовлено вказану документацію, однак, акт визначення та погоджені меж земельної ділянки площею 0,0183 га для передачі її у власність позивачу відповідачка відмовляється погоджувати (підписувати), відмовляється від спілкування. В зв"язку з цим позивач просить суд визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки площею 0,0183 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси без погодження меж із суміжним землекористувачем [PERSON] В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідачка та її представник, адвокат [PERSON] позов не визнали, у наданих суду поясненнях посилались на те, що технічна документації із землеустрою, складовою частиною якої є запропонований до підписання відповідачці акт погодження меж, є розробленою з порушенням встановлених законодаством вимог, оскільки зазначена в ній інформація про те, що межі земельної ділянки, відведеної для відповідачки, збігаються в натурі з існуючою огорожею, не відповідає дійсності. Отже, вказана ділянка не відмежована в натурі, також на ділянці, визначеної за відповідачем, розташована самочинно побудована позивачем будівля з фундаментною основою розмірами орієнтовно 7,5х4 метри, в зв'язку з чим відповідачка відмовилась погодити спірний акт погодження меж ділянки. Представник третьої особи у наданій суду заяві просив розглядати справу за відсутності представника на розсуд суду. Заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №1-5081 від 14.11.1994р.Галат М.І. є власником 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.05.2006р. визначено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1507 кв.м. по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси між співвласниками домоволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та виділено [PERSON], [PERSON], [PERSON] у користування 273 кв.м. земельної ділянки по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси. 21.06.2016р. [PERSON] згідно договору дарування №4162 подарувала належну їй 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси [PERSON] 12.10.2016р. з метою отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси [PERSON] звернувся до Черкаської міськради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку по вул.Кавказька,49 у м.Черкаси орієнтовною площею 0,0273 га. Листом від 10 листопада 2016 року за № 41070-з Черкаська міська рада повідомила, що для розгляду питання надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою необхідно надати заяву та відповідні документи [PERSON] Позивач вдруге звернувся до Черкаської міськради із заявою від 15 листопада 2016 року з проханням надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та рішенням Черкаської міської ради № 2-1667 від 02 березня 2017 року позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0204 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ФОП [PERSON] на замовлення позивача було виготовлено відповідну технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресою: вул. Кавказька 49, м. Черкаси в натурі, для її подальшої передачі у власність площею 0,0183 га для будівництва і обслуговування жилого будинку. Вказана документація містить акт визначення та погодження меж земельної ділянки площею 0,0183 га, однак суміжний землекористувач [PERSON] відмовилась його погоджувати. Згідно повідомлення від 26.05.2017р. ФОП [PERSON] відповідачка запрошувалась за місцем знаходження землевпорядника для погодження меж. Факт отримання вказаного повідомлення відповідачка заперечувала, до наданої позивачем квитанції від 29.05.2017р. про направлення рекомендованого листа відповідачці не доданий опис вкладення повідомлення від 26.05.2017р. Суд виходить з того, що розпорядження землями міста відноситься до виключної компетенції міської ради, громадяни набувають права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування. Статтею 9 Земельного кодексу України, визначені повноваження міських рад у галузі земельних відносин, до яких належить: розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин. Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з ч. ч. 2, 3\~\~ст. 158 ЗК Українивиключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності\~\~і\~\~користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справвід 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст. 158 ЗК Українисуди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Погодження меж земельної ділянки згідно ст. 198 ЗК України здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки з боку суміжних землекористувачів.\~\~Саме по собі непогодження меж суміжним користувачем не може мати такі наслідки як неможливість оформити землевпорядну документацію для отримання Державного акту на право власності на ділянку. Передача у власність або користування земельної ділянки проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування. Відмова суміжного землекористувача у підписанні акту погодження меж для приватизації земельної ділянки не передбачена законом як підстава для відмови у вирішенні питання приватизації земельної ділянки. У чинному законодавстві України відсутнє закріплення обов'язку землекористувача з надання згоди по погодженню меж суміжних земельних ділянок. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації (ст.107 ЗК України). Судом встановлено, що відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки повязана зі спором між сторонами щодо землекористування, оскільки відповідач одним з мотивів відмови вказала, що визначена їй ділянка не відмежована в натурі та не є вільною, а тому така відмова не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, оскільки є формою реалізації відповідачем свого права вимагати встановлення твердих меж в порядку ст.106 ЗК України, даним правом за законом відповідач наділений у тому ж обсязі, що і позивач. Таким чином, чинним земельним законодавством не передбачено надання в обовязковому порядку погодження землекористувачем меж суміжної земельної ділянки, відмова в чому не передбачена законом підставою для відмови у приватизації ділянки, однак потребує урахування органом місцевого самоврядування при розгляді питання про приватизацію земельної ділянки, до компетенції якого відноситься розпорядження ділянками комунальної власності та встановлення меж суміжного користування громадян для недопущення порушення та обмеження без законних підстав прав та законних інтересів власників та користувачів земельних ділянок. Крім того, визнаючи за позивачем право на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, суд вийде за межі своїх повноважень, оскільки таке право належить виключно до повноважень органу місцевого самоврядування.Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed