Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

18 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він 1 вересня 1984 року був прийнятий в члени КСП ім. Горького, реорганізованому в подальшому в КСП «Мурафське» в с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, де працював трактористом. Звільнився 01 січня 1997 року в зв'язку зі зміною місця проживання. В період розпаювання земель господарства відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року, позивач був включений до списку-додатку до державного акту КСП "Мурафське", однак сертифікату він не отримував. Відповідно до Указу Президента України „Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку (пай) мають члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишилися членами цього підприємства. У зв'язку з юридичною необізнаністю позивач не знав, що порушені його Конституційні права, а стало про це відомо лише в 2015 році, коли він звернувся до Відділу Держземагентства в Краснокутському районі, де і дізнався, що його прізвище внесено до списку - додатку до Державного акту на землю. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] звернувся з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивач дізнався про його порушене право лише в 2015 році з відповіді відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області, визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташованої на території Мурафської сільської ради, за межами населеного пункту. В відкрите судове засідання представник позивача по довіреності не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та про визнання позовних вимог. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Матеріали справи свідчать, що 01 вересня 1984 року позивач [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу ім. Горького та працював трактористом по січень 1997 року, про що свідчить запис в його трудовій книжці серії УКР №1509331. 23 січня 1996 року на підставі розпорядження Краснокутської РДА №46 було видано Державний акт про право колективної власності на землю КСП «Мурафське» серії [NUMBER]. Як вбачається з відповіді відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 15.10.2015 року №9.20.25-0.4-275/2-15 до списку-додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Мурафське» Мурафської сільської ради серії [NUMBER] був включений позивач [PERSON]. 01 січня 1997 року [PERSON] звільнений з роботи та з членів КСП «Мурафське» за власним бажанням, в зв'язку з переїздом в іншу місцевість, тобто на момент одержання КСП «Мурафське» Державного акту на право колективної власності позивач був членом КСП, однак сертифікату на земельну частку (пай) не отримував. Окрім цього, факт перебування позивача [PERSON] в членах колгоспу КСП "Мурафське" підтверджується довідкою архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації від 13.10.2015 року №01-36/233. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув законне право на отримання земельної частки /пай/, так як на момент розпаювання земель працював в колгоспі, був членом КСП «Мурафське» та був включений до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як позивачу не було відомо про те, що він мав право на земельну частку (пай), а дізнався про це, коли в 2015 році звернувся до Відділу Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved