Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] 15.11.2016 р. звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та на навчання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 гривень, щомісячно, покликаючись на те, що відповідач проживає окремо, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні, добровільної домовленості щодо матеріального утримання дітей між ними не досягнуто. Позивач працює продавцем у приватного підприємця, місячний заробіток її становить 1500,00 гривень. Несе значні витрати на навчання сина, проїзд, придбання одягу дітям, тощо. Їй важко самій утримувати дітей, тому просить позов задоволити. До початку судового засідання [PERSON] подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, частково змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на навчання сина, просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень щомісячно. В решті позов підтримала, просить задоволити. [PERSON] також подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позов визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки та на навчання сина в розмірі 500,00 гривень. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. 197 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.05.1995 року в Ожидівській сільській раді Буського району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом [NUMBER], повторно виданим Буським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області 19.02.1997 р., актовий запис № 4. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво [NUMBER], видане Ожидівською сільською радою Буського району Львівської області 08.08.1995 р., актовий запис № 28) та доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво [NUMBER], видане Гумниською сільською радою Буського району Львівської області 13.10.2000 р., актовий запис № 3). За ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено що позивачка працює продавцем у ПП [PERSON]. місячний її дохід, згідно довідки № 5 від 09.11.2016 року, становить 1500,00 гривень, дохід з червня 2016 року по жовтень 2016 року - 7500,00 гривень. Добровільної домовленості між сторонами про сплату аліментів не досягнуто. З довідки Гумниської сільської ради Буського району Львівської області № 580 від 09.11.2016 р., вбачається що [PERSON], 1977 року народження зареєстрована в с. Гумниська Буського району Львівської області, має на утриманні двоє дітей [PERSON], 1995 року народження та [PERSON], 2000 року народження. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки № 4057 від 29.09.2016 року проректора Львівського національного університету імені Івана Франка, [PERSON] є студентом п»ятого курсу денної форми навчання біологічного факультету, закінчує навчання 30 червня 2018 року. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вище наведене, та відповідно до ст. 182 СК України, з врахуванням всіх обставин, матеріального становища сторін, того, що позивачці самій важко утримувати дітей, законодавчо закріпленим обов'язком відповідача їх утримувати, проти чого він не заперечує, тому відповідачу слід встановити розмір аліментів, які він повинен сплачувати на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2016 року, до досягнення нею повноліття, та сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 гривень, щомісячно, починаючи з 15.11.2016 р., на весь час навчання, до 30 червня 2018 року. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved