Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

27 січня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що 19 травня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримав кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач порушив виконання своїх зобов'язань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з графіком погашення. Оскільки відповідач добровільно не погасив суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 2685 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 12003 грн. 04 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6940 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) в розмірі 1081 грн. 40 коп., що загалом складає 23209 грн. 44 коп., та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що дійсно 19 травня 2008 року отримав кредит розміром 3000 грн., однак в подальшому в зв`язку з втратою роботи не міг повністю погасити кредит, не визнає суму заборгованості по процентам та суму заборгованості по комісії, оскільки ці суми нараховані у великих розмірах. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримав кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-11). Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав, тому станом на 09.01.2014 року заборгованість складає 23209 грн. 44 коп., з яких: 2685 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 12003 грн. 04 коп. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 6940 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1081 грн. 40 коп. -штраф (процентна складова). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1054 ЦК України). Суд вважає, що відповідачем [PERSON] всупереч вимогам „Договору„ безпідставно не сплачується заборгованість, тому на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати з відповідача [PERSON] достроково повернути частину кредиту, що залишилася, та сплати процентів за користування кредитом, також сплати штрафів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійки, розмір яких підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved