Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

03.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 23468 грн 61 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову позивач послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору, в частині дотримання строків розрахунків. Сторони в судове засідання не з'явилися вдруге, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою одночасно повідомила про підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини своєї неявки не повідомила, в зв"язку з чим суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.09.2008 року сторони уклали договір на підставі якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн, строком на один рік, зі сплатою за користування кредитними коштами 24% річних від суми залишку (а. с. 7). Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як убачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості (а. с. 2 - 6), відповідач умови кредитного договору не виконала внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.06.2014 року складає 23468 грн 61 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 3000 грн, заборгованості по сплаті відсотків - 11629 грн 87 коп., заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом - 7245 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 1093 грн 58 коп. Згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач зазначені вимоги закону в повній мірі не виконав, виходячи з наступного. Так, факт отримання відповідачем кредиту в сумі 3000 грн та його неповернення підтверджується заявою відповідача та розрахунком заборгованості, що є підставою для його стягнення. У той же час, як убачається з розрахунку заборгованості, позивач нараховував відповідачеві плату за користування кредитом не в розмірі 24% річних, як зазначено в позові та заяві відповідача про надання кредиту, а в розмірі 180% річних. При цьому, позовна заява не містить послань ані на підставу застосування збільшеної процентної ставки за користування кредитом (180% річних), ані на підставу нарахування комісії в розмірі 7245 грн та штрафу в розмірі 1593 грн 58 коп. В якості доказу обґрунтованості заявлених вимог позивач додав до позову ксерокопію Умов і правил надання банківських послуг (а. с. 8 - 10). Утім, вказані Умови не відповідають загальним вимогам, які ставляться до офіційних документів, оскільки не містять відомостей про їх затвердження компетентним органом господарського управління позивача; крім того, вони надруковані дуже дрібним шрифтом, що унеможливлює вивчення їх змісту судом, а тому є підставою вважати надану суду ксерокопію Умов неналежним доказом по справі. Незважаючи на те, що суд двічі викликав представника позивача в судове засідання, остання від явки до суду ухилялася, при цьому обмежилася лише надсиланням суду заяв про розгляд справи за її відсутності. Своєю неявкою представник позивача позбавила суд можливості з'ясувати правомірність застосування збільшеної ставки відсотків, а також нарахування комісії та штрафу. За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами в сумі 11629 грн 87 коп., комісії в сумі 7245 грн та штрафу в сумі 1593 грн 58 коп., через не доведення обґрунтованості цих вимог, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial