Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 21.08.2015 року укладено шлюб між ним та відповідачем. З [PERSON] у неї народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Крім того у неї є старший син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого не являється відповідач. 09.10.2015 року її чоловіка [PERSON] було затримано правоохоронними органами за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Вироком Івано-Франківського міського суду від 01.02.2017 року [PERSON] засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Таким чином їхні подружні відносини в шлюбі тривали 2 місяці, так як з 09.10.2015 року по даний час [PERSON] знаходиться під вартою в УВП 12 м.Івано-Франківська. Відповідач з часу затримання з дітьми не спілкується, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши через УВП 12 м.Івано-Франківська заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 21.08.2015 року, сторони 21.08.2015 року зареєстрували шлюб у селі Виноград Коломийського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 4 (а.с. 5). Від даного шлюбу у подружжя народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 6,7,8). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач з часу затримання з дітьми не спілкується, не бере участі у їх вихованні та утриманні. Подружні відносини в шлюбі тривали 2 місяці, так як з 09.10.2015 року по даний час [PERSON] знаходиться під вартою в УВП 12 м.Івано-Франківська. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , залишити на проживання з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved