Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

22.01.2016 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк» посилався на те, що 21.08.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №167-019/ФКВ-08, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 21 130,00 доларів США з відсотковою ставкою 12,20 % річних на строк з 21.08.2008 року по 20.08.2015 року. З метою забезпечення зобов`язань за договором 24.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №150-019/ZФПОР-08, відповідно до якого [PERSON] поручився перед ПАТ «ДельтаБанк» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №167-019/ФКВ-08 від 21.08.2008 року. Відповідачі умов договору не виконують, в зв`язку з чим станом на 23.12.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 879 717 грн. 27 коп. Просили суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без участі представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.08.2008 року між ПАТ «ДельтаБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №167-019/ФКВ-08, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 21 130,00 доларів США з відсотковою ставкою 12,20 % річних на строк з 21.08.2008 року по 20.08.2015 року (а.с.9-13). З метою забезпечення зобов`язань за договором 24.08.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №150-019/ZФПОР-08, відповідно до якого [PERSON] поручився перед ПАТ «ДельтаБанк» за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №167-019/ФКВ-08 від 21.08.2008 року (а.с.16). Відповідно до п.3 договору поруки №150-019/ZФПОР-08 від 24.08.2008 року поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.11.2010 року за позовом ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.08.2008 року №167-019/ФКВ-08, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «ДельтаБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 167 488,06 грн. Отже, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» стягнув всю суму заборгованості (включаючи тіло кредиту, проценти, комісію, пеню) за весь період дії кредитного договору від 21.08.2008 року №167-019/ФКВ-08. Встановлено, що на підставі вищевказаного рішення 10.02.2012 року відкрито виконавче провадження №31172362. В рамках даного виконавчого провадження на автомобіль марки NISSAN TIIDA д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, який належав [PERSON] на праві власності, накладено арешт та постановою державного виконавця від 07.02.2012 року оголошено розшук. 19.03.2012 року автомобіль розшукано та 19.03.2012 року державним виконавцем складено акт опису й арешт автомобіля та призначено експерта для участі у виконавчому провадженні. Згідно протоколу №1712073-20 від 10.10.2012 року заставне майно було реалізовано з прилюдних торгів. Кошти в сумі 54128,19 грн. перераховані стягувачу в рахунок погашення боргу. Вищевказані дії вчинено на підставі укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] , договору застави транспортного засобу №149-019/ZФКВ-08 від 21.08.2008 року та виконавчого напису вчиненого 16.11.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «ДельтаБанк» використав право вимагати достроково повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов?язання щодо строку дії договору, періодичність платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до частини 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 УК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Отже, виходячи з вищевикледеного, позов ПАД «Дельта Банк» є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed