Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій належала земельна ділянка, площею 0,7534 га у с. Ставчани. За життя мати заповіла усе належне їй майно заявнику - [PERSON] . Мати була пристарілою, погано ходила, тому він протягом чотирьох місяців з 3 вересня 2018 року до дня її смерті проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] та здійснював догляд. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини у зв`язку із чим вимушений був звернутися до суду. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 13 годину 30 хвилин 13 січня 2020 року. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та просив встановити факт постійного проживання його та матері на час смерті останньої. Представник заінтересованої особи - Новоушицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги визнає, просить справу розглянути без його участі. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 січня 2019 року (а.с.10). Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2014 року (а.с.8). 6 липня 2012 року [PERSON] заповіла усе належне їй майно [PERSON] , про що свідчить копія заповіту (а.с.11). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 січня 2012 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,7534 га на території Ставчанської сільської ради, Новоушицького району, Хмельницької області (а.с.12). Заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити факт спільного проживання, що підтверджується постановою нотаріуса від 10 жовтня 2019 року (а.с.18). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу Поліховської Л.В., спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с. 21-22). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З довідки № 1905 від 10 жовтня 2019 року, виданої Новоушицькою селищною радою, суд встановив, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.14). Місцем проживання заявника [PERSON] на час смерті матері [PERSON] , було [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки за № 1910 від 10 жовтня 2019 року [PERSON] проживав без реєстрації спільно із своє матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Зазначена обставина підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved