Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 20 травня 2014 року відповідач під розписку взяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 100000,00 гривень, які зобовязався повернути протягом двох років, тобто до 20 травня 2016 року. На момент подання позовної заяви до суду відповідач свої зобовязання щодо повернення позивачу грошових коштів не виконав та ухиляється від повернення суми боргу. У звязку з цим позивач, посилаючись на приписи чинного законодавства, просила суд стягнути з відповідача борг у розмірі 100000,00 гривень. Сторони в судове засідання не з"явилися. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с. 26). Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 19). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 20 травня 2014 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти у розмірі 100000,00 гривень, які зобовязався повернути протягом двох років, тобто до 20 травня 2016 року, про що написав розписку (а.с. 7). Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч. 1 і 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином розписка є документом, що підтверджує наявність боргового зобов'язання. Відповідно до положень ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановленні строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач позичені грошові кошти позивачу не повернув. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1000,00 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved