Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Адвокат [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], подано вказаний позов. Позов обґрунтовується тим, що 08 січня 2017 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул. Ардовецька №194. Чоловік (батько позивача) спадкодавці помер до смерті своєї дружини, інших спадкоємців першої черги немає. Позивач, у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON]. Однак оформити право власності на спадкове майно через приватного нотаріуса - не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, який був втрачений ще за життя спадкодавці, а тому позивач звернувся в суд для встановлення права власності на спадкове майно. Позивач та її представник у судове засідання не зявились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином. Також подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні: 08 січня 2017 року померла мати позивача, [PERSON] (а.с.7,8). Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул. Ардовецька №194, побудований у 1960 році, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08.12.1998 року, виданого на підставі рішення виконкому №№ 503 від 04.12.1998 року (а.с.12,14-16,17). Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. Викладені обставини підтверджуються відповіддю Виноградівського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області на адвокатський запит, де вказано, що позивач є єдиною дитиною спадкодавці [PERSON] та довідкою про склад сім'ї [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 8 зв.,13, 18зв.). Позивач, в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], шляхом подачі 29.04.2017 року заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON]. Однак оформити право власності на спадкове майно через приватного нотаріуса - не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, який був втрачений ще за життя спадкодавці(а.с.10, 11). Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до п.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, останній не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які було втрачено, що є перешкодою для набуття права власності на обєкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у нотаріальному порядку, його право підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved