Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

11.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 203631-cred від 25.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 20.07.2009 року. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Станом на 12.10.2015 року за кредитним договором має заборгованість у сумі 9553,91 доларів США з яких: 9087,89 доларів США заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Договору: 11,63 доларів США штраф (фіксована частина), 454,39 доларів США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язання за договором № 203631-cred від 25.01.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 25.01.2008 року було укладено договір поруки. Просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 9553,91 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.10.2015 року складає 205313,69 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.2016 року вказані позовні вимоги було задоволено та стягнуто з\~\~\~ [PERSON] , [PERSON] заборгованість\~у сумі\~205313,69\~грн. та судові витрати. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2019 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано та призначено до судового розгляду. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не наддав. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність (а.с.92, 100). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жеболенко Г.М., яка діє на підставі ордеру серії ДН № 097008, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 203631-cred, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 6000 доларів США на строк до 20 липня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору строк повного погашення кредиту 20 липня 2009 року. За умовами кредиту сторони також погодили щомісячну плату відсотків за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом. Після спливу встановленого кредитним договором строку, а саме 21 липня 2009 року, відповідач мала обов`язок повернути повну суму кредиту (заборгованість), враховуючи і відсотки, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку. До суду позивач звернувся 11.12.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Також зазначила, що банком неправомірно, за її думкою, нараховані штрафні санкції, оскільки відповідачі проживають в місці проведення антитерористичної операції, а Законом України «Про тимчасові заходи проведення антитерористичної операції» нарахування штрафів і пені в місці проведення антитерористичної операції в період з 14.04.2014 року забороняється. Просила застосувати строк позовної давності, відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу у її відсутності Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № 203631-cred від 25.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20.07.2009 року (а.с.11-14). Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Звертаючись до суду з вказаним позовом Банк зазначає, що згідно розрахунку заборгованості за договором № 203631-cred від 25.01.2008 року, заборгованість [PERSON] у період з 25.01.2008 року по 12.10.2015 року становить 9553,91 доларів США з яких: 3254,91 доларів США заборгованість за кредитом; 9705,37 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Договору: 11,63 доларів США штраф (фіксована частина), 454,39 доларів США штраф (процентна складова) (а.с.6). В забезпечення виконання зобов`язання за Договором № 203631-cred від 25.01.2008 року, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 25.01.2008 року було укладено Договір поруки (а.с.15). Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 553 Цивільного кодексу України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 12\~ст. 554 цього Кодексу\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Аналогічне положення міститься у п. 4 договору поруки від 25.01.2008 року. Згідно з ч. 2\~ст. 554 цього Кодексу\~поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічне положення міститься у п. 2 договору поруки - поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків. Суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволенні, з наступних підстав. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2010 року були задоволенні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення у гривневому еквіваленті заборгованості за кредитним договором № 203631-cred від 25.01.2008 року. Стягнуто заборгованість, яка утворилася за вказаним кредитними договором станом на 02.08.2009 року та яка складається з: 3254,12 доларів США заборгованість за кредитом; 688,56 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Договору: 32,48 доларів США штраф (фіксована частина), 197,17 доларів США штраф (процентна складова). Рішення набрало законної сили 11.10.2010 року (а.с.4). Таким чином вбачається існування судового рішення щодо позовних вимог в частині стягнення з тих самих відповідачів тіла кредиту, заборгованості по процентах за користування кредитом, а також штрафів, що виникли у період з 25.01.2008 до 02.08.2009 року за тим самим договором. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 09.12.2019 року провадження по справі в цій частині позовних вимог закрито. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, які виникли у строк з 02.08.2009 року по 12.10.2015 року, суд зазначає наступне. Пунктом 1.4 Договору строк повного погашення кредиту визначено 20.07.2009 року згідно Графіку погашення кредиту та відсотків. Пункт 3.4. Договору передбачає, що нарахування процентів по кредиту здійснюється на дату сплати проценті згідно Графіку погашення кредиту. Іншого порядку договором не передбачено. Згідно додатку № 1 до Кредитного договору (Графік) вбачається обов`язок позичальника погашати заборгованість за кредитом щомісячно в строк до 20.07.2009 року. (а.с. 13) Згідно висновків Великої палати Верховного суду, викладених в п. 91 постанови від 28.03.2018 року по справі 44/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення позичальником вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже,\~у даному\~випадку позикодавець\~позбавлений права\~вимагати стягнення\~процентів за\~користування кредитом\~у період,\~що починається\~з дати\~ухвалення рішення\~Слов`янського міськрайонного\~суду від\~30.09.2010\~року \~та по 12.10.2015\~року.\~ Щодо позовних вимог про стягнення штрафів слід вказати таке. Відповідно до п. 5.5 Договору, при порушенні наймачем обов`язку з виконання Графіку погашення кредиту та процентів позичальник сплачує банку штраф за кожний випадок порушення вказаного Графіку в частині дотримання дат: на 1-9 днів 5%, на 10 та більш днів 10% від суми своєчасно не сплаченої заборгованості. Пункт 5.6 Договору передбачає стягнення з позичальника штрафу в розмірі 2% від суми отриманого кредиту у разі порушення п.п. 2.2.6, 2.2.9 Договору, які передбачають обов`язок позичальника забезпечувати умови для проведення Банком перевірки фінансового стану останнього, цільового використання кредиту та своєчасності його погашення, а також обов`язку повідомляти банк про події, що можуть негативно вплинути на виконання кредитних зобов`язань. Ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до п. 20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого\~розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015 р. м. Слов`янськ Донецької області відноситься до вказаного Переліку. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. З матеріалами справи вбачається, що відповідачі є громадянами України, зареєстровані та постійно проживають в м. Слов`янську Донецької області. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що судом не встановлено обов`язку позичальника сплачувати заборгованість по кредиту та по процентах за його користування, суд вважає вимоги банку щодо стягнення з позичальника штрафів, необґрунтованими. Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі закінченням позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись в суд з позовною заявою про захист порушеного права у грудні 2015 року. Згідно п. 1.4 Кредитного договору № 203631-cred від 25.01.2008 року строк повного погашення кредиту 20.07.2009 року (а.с.11-14). Тобто, як вбачається з правової позиції зазначеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, то саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у 5 років, визначеної договором. Відповідно, строк позовної давності сплинув у липні 2014 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в грудні 2015 року, звернувся в суд із пропуском п`ятирічного строку позовної давності. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. З огляду на зазначене, суд визнає позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] необґрунтованими. Також не ґрунтуються на законі і позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , як поручителя, оскільки вони є похідними від позовних вимог банку до [PERSON] . На підставі викладеного суд набуває висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed