Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської місцевої прокуратури № 5, Державної казначейської служби України, в якому просить: - стягнути за рахунок державного бюджету на користь позивача завдану прокуратурою моральну шкоду у розмірі 4 777 151 грн. В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності та пред'явленням обвинувачення у злочинах за ст.ст. 175 ч. 2, 364 ч. 2, 212 ч. 3 КК України, триманням його під підпискою про невиїзд з м. Харкова на протязі п'яти років і десяти місяців були повністю паралізовані всі можливі життєві зв'язки, були утруднені спілкування і стосунки з оточуючими людьми, він не міг і не мав можливості нормально працювати, не зміг реалізувати своє конституційне право бути обраним. Крім того, в зв'язку з перебуванням під слідством і судом його стан здоров'я став близьким до критичного. З огляду на викладене, незаконними діями прокуратури Комінтернівського району м. Харкова, правонаступником якої внаслідок реформи стала Харківська місцева прокуратура № 5, йому заподіяно моральну шкоду, яка оцінена ним у 4 777 151грн. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник Харківської місцевої прокуратури № 5 Ільюшонок О.Ю.у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Представник Державної казначейської служби України Мельниченко В.С. проти позову заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача , представника відповідача - Харківської місцевої прокуратури № 5, представника відповідача - Державної казначейської служби України дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, згідно обвинувального висновку 28.02.2006 року прокуратурою Комінтернівського району м. Харкова порушено кримінальну справу за фактом невиплати заробітної плати робітникам ТОВ СУАП " Веда- Холдінг" за ч.2 ст. 175, ч.2 ст. 364 КК України.(а.с. 11-20) По вказаній кримінальній справі постановою від 26.01.2007 року позивача притягнуто у якості обвинуваченого.(а.с. 9-10) 21.11.2007р. кримінальна справа № 22060055 стосовно, [PERSON], обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 175 ч. 2, 364 ч. 2 КК України, постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова направлена прокурору Комінтернівського району м. Харкова на додаткове дослідування. 13.03.2008р. ухвалою Апеляційного суду Харківської області постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2007р. про направлення на податкове дослідування залишена без змін, апеляція прокурора Комінтернівського району м. Харкова залишена без задоволення. (а.с. 21-22) Постановою слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 30.07.2008 року позивача притягнуто у якості обвинуваченого додатково за ст. 212 ч. 3 КК України. (а.с. 23-28) 04 серпня 2008р. обвинувальний акт стосовно позивача був затверджений прокурором Комінтернівського району м. Харкова Сотником О. В., кримінальна справа № 22060055 з обвинувальним актом направлена до Комінтернівського районного суду м. Харкова. (а.с. 20-39) 23.12.2010р. кримінальна справа № 22060055 стосовно, [PERSON], обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 175 ч. 2, 364 ч. 2, 212 ч. З КК України, разом з позовом направлена постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова прокурору Комінтернівського району м. Харкова на друге додаткове дослідування. (а.с. ь44-46) 24.03.2011р. ухвалою Апеляційного суду Харківської області постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.12.2010р. про направлення на додаткове дослідування залишена без змін, апеляція підсудного [PERSON] залишена без задоволення. (а.с. 54-55) 24 серпня 2011р. постановою прокуратури Комінтернівського району м. Харкова про припинення кримінальної справи по окремому епізоду кримінальна справа № 22060055 в частині зловживання [PERSON] своїм становищем всупереч інтересам служби, котре заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадян, що спричинило тяжкі наслідки, а також ухилення від сплати податків, яке призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах за ознаками складів злочинів, передбачених ст. ст. ч. 2, 364 ч. 2, 212 ч. З КК України була припинена. (а.с. 49-50) Постановою від 25.08.2011 року склад злочину та дії [PERSON] перекваліфіковано з ч. 2 ст. 175 КК України на ч. 1 ст. 175 КК України. (а.с. 51) Згідно постанови старшого слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 09.09.2011 року [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 175 КК України. (а.с. 52-53) 24 жовтня 2011р. на попередньому судовому засіданні Комінтернівським районним судом м. Харкова була прийнята постанова про направлення кримінальної справи № 22060055 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 175 КК України прокурору Комінтернівського району м. Харкова на третє додаткове дослідування. Постановою прокурора Комінтернівського району м. Харкова від 19.11.2012 року скасована постанова старшого слідчого прокуратури Комінтернівського району м. Харкова про притягнення в якості обвинуваченого [PERSON] за ч.1 ст. 175 КК України по кримінальній справі № 22060055 . В постанові зазначено, що постанова про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого за ч. 1 ст. 175 КК України винесена передчасно і необґрунтовано, в зв'язку з тим, що відсутні докази, що підтверджують винність [PERSON] у вчиненні необґрунтованої невиплати заробітної плати, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню. (а.с. 56) Зі змісту мотивувальних та резолютивних частин вищезазначених ухвал вбачається, що обвинувальні висновки відповідача були повернуті на додаткове розслідування з підстав проведення неповної перевірки, ,вказано, що пред'явлене [PERSON] обвинувачення не конкретизовано, досудове слідство проведено неповно, однобічно; що свідчить про бездіяльність органів прокуратури Комінтернівського району м. Харкова, правонаступником якої в наслідок реформи 2015р. стала Харківська місцева прокуратура №5, була Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Таким чином при розгляді даної справи застосуваню підлягають ст. 1173, 1174 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що Комінтернівським районним судом м. Харкова неодноразово обвинувальні висновки були повернуті до прокуратури Комінтернівського району м. Харкова, правонаступником якої є Харківська місцева прокуратура №5, для додаткового розслідування. Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи. При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував важливість для позивача питань з якими він звертався до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі. Враховано також таку обставину як тривалість, понад п'ять років , негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього та значне погіршення стану здоров'я.. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 10 000,00 гривень. У зв'язку з тим, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст.. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial