Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] 11.07.2018р. звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навання, в сумі 3 000 грн. і до досягнення 23 років, мотивуючи тим, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який є студентом денної форми навчання Львівського ВПУ транспортних технологій та сервісу Національного транспортного університету (надалі ЛВПУ ТТС НТУ), самостійно не в змозі забезпечити необхідні матеріальні потреби, які виникають у зв'язку з його навчанням, вона не працює, відповідач регулярного утримання сину не дає. В суді позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що 07.08.2017р. розірвали шлюб з відповідачем, що мають сина [PERSON], 2000р.н., який є студентом денної форми навчання ЛВПУ ТТС НТУ та отримує стипендію, яка в середньому складає 500 грн., однак цих коштів не достатньо, він не має змоги самостійно забезпечення матеріальні потреби, що виникаються у зв'язку із навчанням, вона має тимчасові заробітки за кордоном, але цих коштів не достатньо для утримання сина, дала інші пояснення, просить стягувати з відповідача аліменти на сина в сумі 3 000 грн. щомісячно і до досягнення 23 років. Відповідач [PERSON] позов заперечив, пояснив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію в сумі 3 400 грн., інших доходів не має, по можливості фінансово допомагає сину, що у випадку ухвалення рішення про стягнення 3 000 грн. на утримання сина, суд поставить його у скрутне матеріальне становище, дав інші пояснення, просить в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в суді пояснив, що проживає з матір"ю, навчається у ЛВПУ ТТС НТУ, має стипендію біля 500 грн., інше утримання йому надає мама, але цих коштів йому не вистачає, в т.ч. на потреби, що виникають у зв'язку з навчанням, що відповідач - пенсіонер, регулярного утримання йому не дає, просить позов задовольнити. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ч.1 і ч.2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Із пояснень учасників справи, із копії свідоцтва про народження, довідки ЛВПУ ТТС НТУ № 138 і № 139 від 04.07.2018р. (а.с. 4, 6, 8) видно, що [PERSON] народився [INFO] і є студентом денної форми навчання ЛВПУ ТТС НТУ, отримує стипендію, яка в середньому становить 500 грн., закінчує навчання [INFO] Відповідач [PERSON], як видно із його пояснень в суді, а невірити таким суд не має підстав, є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію в сумі 3 400 грн. З огляду на наведене, що батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, що [PERSON] не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, а відповідач отримує пенсію, є фізично здоровим та працездатним, а отже має змогу надавати сину утримання до закінчення ним навчання, суд задоволює позов частково та стягує з відповідача утримання на сина [PERSON], [INFO] в сумі 1 250 грн. щомісячно і до закінчення ним навчання - [INFO]. Суд, з врахуванням вищенаведено, не знаходить підстав до стягнення із відповідача 3 000 грн. в користь позивачки, на утримання сина [PERSON], 2000р.н. і до досягнення тим 23 років. З огляду на вимоги ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Outcome: partial