Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області в особі відділу Державної міграційної служби Рахівського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав, він являється власником житлового будинку [ADDRESS]. В цьому житловому будинку, на даний час прописаний його син, [PERSON] та колишня невістка, [PERSON], яка фактично з червня 2012 року проживає по [ADDRESS]. Однак, відповідачка, не проживаючи з цього часу в житловому будинку та після розірвання шлюбу з його сином, виписатися (знятися з реєстрації місця проживання) у добровільному порядку відмовляється. У зв'язку з реєстрацією в даний час відповідачки, у житловому будинку, належному йому на праві приватної власності, порушується його право власності, як на саму власність, так і на його право вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням, яке проявляється в одержанні певних документів для нарахування допомоги, отримання соціальних пільг. Крім того, відповідачка [PERSON] членом його сім'ї не являється, не проживає в житловому будинку, спільного господарства не веде. В березні 2015 року позивач в усній формі звернувся до Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області із вимогою проведення адміністративної виписки [PERSON] із житлового будинку, однак у проведенні таких дій йому було відмовлено. На підставі наведеного просив винести судове рішення, за яким [PERSON] визнати такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], надавши відділу Державної міграційної служби Рахівського району Ззакарпатської області дозвіл на зняття з реєстраційного обліку [PERSON] із цього житлового будинку та вирішити питання розподілу судових витрат. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Причини її неявки суду невідомі. Представник відповідача - ГУДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, прийшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації, і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 34476294 від 4 березня 2015 року позивач, [PERSON] являється власником в цілій частині житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку [ADDRESS] Закарпатської області зареєстрована відповідачка [PERSON], при цьому остання фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина стверджена актом обстеження матеріально-побутових умов від 13 березня 2015 року. При цьому встановлено, що відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача [PERSON], зокрема на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Отже, така не являється членом сім"ї позивача. Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідачки відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному будинку, доказів про вселення її у спірне житло у визначеному законом порядку та набуття права користування ним суду не представлено. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідачки в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачем, [PERSON] право власності, розпорядження нерухомим майном, то суд приходить до висновку, що позов з наведених підстав слід задовольнити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідачки [PERSON] підлягає до стягнення в користь позивача судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved