Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

В квітні 2017 року 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, вказавши, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку пай, розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Промінь» с. Галузинці та знаходиться на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Позивач, як спадкоємець до майна померлого [PERSON] за законом, проте при зверненні його до нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав на вказану земельну частку (пай) йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому він просив задовольнити позовні вимоги. В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги та просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON], по смерті [PERSON], який помер [INFO]. Крім того, 17.11.2017 року [PERSON] звернулася у суд із позовом до Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування та просить суд встановити факт перебування [PERSON], не менше одного року на утриманні померлого [INFO] [PERSON] до дня його смерті та визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Промінь», що розташована на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, та належала померлому [INFO] [PERSON] відповідно до складеного на його ім'я на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації від 06.06.1996 року № 223 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 219. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказала, що з 29 січня 1988 року по [INFO] вона проживала по [ADDRESS] з [PERSON], з яким знаходилась у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство. У зв'язку з досягненням нею у 1992 році пенсійного віку та втратою працездатності вона з часу виходу на пенсію перебувала на утриманні [PERSON], який, являючись працездатною особою та отримуючи значно більшу заробітну плату, ніж у [PERSON] пенсія, надававши їй матеріальну допомогу. Крім того, зазначила, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку пай, розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСГП «Промінь» с. Галузинці та знаходиться на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, а тому просить суд задовільнити її позовні вимоги. Вказані позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] були об'єднані в одне провадження згідно з ухвалою суду від 28.03.2018 року. В судове засіданні представник позивача - відповідача [PERSON], [PERSON] не з»явилася, проте подала на адресу суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності за наявними матеріалами справи. Однак, в ході судового розгляду позовні вимоги заявлені [PERSON] представник позивача підтримав в повному обсязі та в задоволенні позову [PERSON] вона просила відмовити, вважаючи їх необґрунтованими. Представник відповідача-позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримав і просить суд задовільнити позовні вимоги. Позовні вимоги заявлені [PERSON] він не визнав, вважаючи їх необґрунтованими. Представник відповідача - Галузинецької сільської ради в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, просить розгляд справи проводити у його відсутності при вирішенні розгляду справи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов [PERSON] таким, що задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Деражнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON].) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач - відповідач [PERSON] зазначив, що він є братом померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим Галузинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Однак, відсутні будь-які документальні підтвердження, окрім пояснень свідків. Матеріалами справи підтверджується, що в квітні 2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області із заявою про оформлення спадкових прав на належне [PERSON] право на земельну частку (пай), проте згідно з письмовим повідомленням нотаріуса №462/01-16 від 13.04.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього із тих підстав, що документ, який підтверджує право спадкодавця на таке спадкове майно. Разом з тим, судом встановлено, що з 29 січня 1988 року по [INFO] відповідач-позивач [PERSON], проживала по [ADDRESS] з [PERSON], з яким знаходилась у фактичних шлюбних відносинах та вели спільне господарство. За цією ж адресою також були зареєстровані, що також підтверджується довідкою виданою Галузинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області №720 від 08.12.2016 року. Як зазначила відповідач-позивачка [PERSON] у зв'язку з досягненням нею у 1992 році пенсійного віку та втратою працездатності вона з часу виходу на пенсію перебувала на утриманні [PERSON], який, являючись працездатною особою та отримуючи значно більшу заробітну плату, ніж у неї пенсія, надавав їй матеріальну допомогу. Розмір її пенсії був незначним, а заробітна плата [PERSON] утриманця в той час, який працював до дня його смерті в колгоспі «Промінь» с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, була значно вищою, чим підтверджується перебування її на утриманні [PERSON] Встановлено, що рішенням Деражннянського районного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року встановлено факт перебування [PERSON], [INFO], на утриманні [PERSON], який помер [INFO] в с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, з 01.01.1992 року по день його смерті [INFO]. Однак, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 04.10.2017 року рішення Деражнянського районного суду від 08.08.2017 року скасовано, а заяву [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні залишено без розгляду, оскільки встановлено, що в даному випадку має місце спір про право, а тому в даному провадженні об'єднанні згадані вище справи. На момент смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне померлому спадкове майно, яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах у землі колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь» с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області та належало померлому на підставі сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 219. Як встановлено судом, фактично після смерті [PERSON] вступила відповідач-позивач [PERSON] в управління спадковим майном, так як постійно проживала разом з ним та продовжує проживати за даною адресою. Відповідно до статей 531, 548 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Положенням статті 531 ЦК України (в редакції від 18.07.1963 року із змінами та доповненнями, який діяв на момент спірних відносин), визначено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. У зв'язку з цим у вересня 2016 року відповідач - позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області із заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON] Однак, згідно повідомлення нотаріуса від 13.09.2016 року № 583/01-16 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що вона не надала документів, підтверджуючих перебування її, як непрацездатної особи, на утриманні спадкодавця та запропоновано звернутися до суду. Відповідно до повідомлення відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі від 07.02.2017 року № 29-28-99.3-216/15-17 та доданого до повідомлення державного акта на право колективної власності на землю, плану зовнішніх меж, переданий у колективну власність, списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] включений до списку громадян-членів КСП «Промінь» за № 219, а отже за життя померлий набув права на земельну частку (пай). Проте, як зазначено у названому вище повідомленні відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі [PERSON] не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно цього ж повідомлення відділу Держгеокадастру у Деражнянському районі Хмельницької області середня вартість земельної частки (паю), розташованої на території Галузинецької сільської ради, станом на 01.01.2017 року становить 74 884,00 гривні. Статтею 13 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує захист прав усіх громадян. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом і, відповідно, громадянам забезпечено рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1225 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 1261 цього ж кодексу визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. Нормою статті 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а статтями 81 та 131 цього ж кодексу України передбачено, що «Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини». У п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як встановлено вище, на момент смерті [PERSON] відповідач-позивач [PERSON] являлася непрацездатною, допомога, яку надавав [PERSON], була для неї постійним та основним джерелом засобів для існування, а тому, вона перебуваючи на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня його смерті, набула права на спадщину, яка відкрилася щодо майна померлого [INFO], що підтвердили в судовому засіданні допитані свідки. Встановлення факту перебування на утриманні померлого, [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. Статтею 256 частиною 1 п. 2 , статтею 257 частиною 1 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Заяви фізичної особи про встановлення факту, що має значення, подається до суду за місцем її проживання. Оскільки власник сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Промінь» с. Галузинці розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), що розташована на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області [PERSON], помер, а [PERSON], як спадкоємець за законом, використовує своє право для визнання права на належне спадкодавцю спадкове майно у судовому порядку. Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи обґрунтованість таких доводів сторін, судом враховується наступне. Земельна частка (пай) - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем-відповідачем [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] права на земельну частку (пай), розміром 3,65 в умовних кадастрових гектарах у землі, що знаходиться на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини, то судом враховується, що метою встановлення такого юридичного факту є можливість реалізації [PERSON] його майнових прав у сфері спадкування та від його встановлення безпосередньо залежить виникнення у нього права на спадкування вищенаведеної земельної частки (паю), яка належала померлому [PERSON] Таким чином, встановивши відсутність підстав для визнання за позивачем-відповідачем [PERSON] права на спадкування належної [PERSON] земельної частки (паю), а також приймаючи до уваги вищезазначену мету встановлення даного факту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача-відповідача [PERSON]. Разом з тим знайшли своє підтвердження вимоги відповідача-позивача [PERSON] та підлягає встановлення факт перебування [PERSON], не менше одного року на утриманні померлого [INFO] [PERSON], до дня його смерті та визнання за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 3,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Промінь», що розташована на території Галузинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, та належала померлому [INFO] [PERSON] відповідно до складеного на його ім'я на підставі розпорядження Деражнянської райдержадміністрації від 06.06.1996 року № 223 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 219. На підставі викладеного та

Outcome: approved