Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

29.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування квартирою. У позові зазначала, що в порядку спадкування за заповітом квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/2 частка та [PERSON] - 1/2 частка. Квартира складається з трьох жилих кімнат, які позначені в технічному паспорті на квартиру, складеному ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 10.11.2011 р., наступним чином: № 5 площею 18,61 м2, № 6 площею 10,49 м2, № 8 площею 12,53 м2, загальною жилою площею 41,63 м2, а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридора, комори, балкона площею 0,81 м2 знаходиться в кімнаті № 5 площею 18,61 м2. Підсобна площа квартири складає 14,12 м2.. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно мешкала із спадкодавцем ( матір'ю) [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстрована в цій квартирі. [PERSON] продовжує постійно мешкати в зазначеній квартирі, мешкає в ній одна. Позивач неодноразово пропонувала [PERSON] продати квартиру і купити кожному окреме житло. Також пропонувала їй здійснити міну її частки квартири на однокімнатну квартиру рідні. Однак [PERSON] відмовляється від продажу квартири і претендує на володіння та користування всією квартирою одноособово, без присутності позивача в квартирі. [PERSON] своїм майном та речами зайняла всю квартиру і позивач позбавлена можливості завезти до квартири своє майно, користуватись окремою кімнатою в квартирі, самостійно сплачувати платежі, без участі [PERSON] володіти та користуватись своєю часткою квартири. Посилаючись на те, що [PERSON] перешкоджає позивачу користуватися квартирою, фактично позбавила її можливості проживати в квартирі, тобто створила перешкоди у здійсненні та реалізації мною свого права власності на половину квартири, просила суд усунути ці перешкоди шляхом покладення обов'язку на [PERSON] не чинити і не створювати перешкод щодо проживання в квартирі користування квартирою іншим чином. Крім того, просила суд встановити порядок користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], яка знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] - 1/2 частка та [PERSON] - 1/2 частка. Виділити у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]:[PERSON] на 1/2 частку квартири - жилу кімнату № 6 площею 10,49 м2;[PERSON] на 1/2 частку квартири - жилу кімнату № 8 площею 12,53 м2; залишити у спільному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] жилу кімнату № 5 площею 18,61 м2 з балконом 0,81 м2; а також службові та підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору та стягнути із [PERSON] понесені мною судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягає на задоволенні позову, зазначаючи, що відповідач є її сестрою і проживає у спірній квартирі тривалий час. Після смерті матері, відповідач замінила замки на дверях, що позбавляє позивача можливості потрапити у квартиру. Протягом майже трьох років йшлися тривалі перемовини з приводу можливості продати квартиру чи обміняти її, однак відповідач не прийняла пропозицію, у зв'язку із чим вона була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, так як вона має намір використовувати свою власність за прямим призначенням, а квартира повністю заставлена речами відповідача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов в частині встановлення порядку користування, в частині вимог про усунення перешкод заперечила з тих підстав, що ніколи позивачу перешкод у користуванні власністю не чинила, вона дійсно змінила замки, однак у позивача є дублікат ключа. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що в порядку спадкування за заповітом квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності двом особам: -[PERSON] - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.12.2011 р. третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованому ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.01.2012 р. за реєстраційним номером №4619478 -[PERSON] - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованому ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.04.2012 р. Квартира перебуває у спільній частковій власності двох осіб. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виданого ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 10.11.2011 р. квартира складається з трьох жилих кімнат, які позначені в технічному паспорті на квартиру, складеному ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 10.11.2011 р., наступним чином: № 5 площею 18,61 м2, № 6 площею 10,49 м2, № 8 площею 12,53 м2, загальною жилою площею 41,63 м2, а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, комори, балкона. Балкон площею 0,81 м2 знаходиться в кімнаті № 5 площею 18,61 м2. Підсобна площа квартири складає 14,12 м2. На час відкриття спадщини [PERSON] постійно мешкала із спадкодавцем (матір'ю) [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстрована в цій квартирі. [PERSON] продовжує постійно мешкати в зазначеній квартирі, мешкає в ній одна, що підтверджено у судовому засіданні відповідачем. [PERSON] зареєстрована та мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності іншій особі, через що вона в будь-який час може втратити право на проживання в цій квартирі, отже ? частина спадкової квартири за адресою: [ADDRESS]- це єдине власне житло позивача і з її слів у судовому засіданні встановлено, що вона має намір використовувати належну їй на праві власності частку квартири для особистого проживання, а також для проживання членів моєї родини. Окрім того, як встановлено у судовому засіданні [PERSON] неодноразово пропонувала [PERSON] продати квартиру і купити кожному окреме житло. Також пропонувала їй здійснити міну її частки квартири на однокімнатну квартиру її рідні, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] майном та речами зайняла всю квартиру у тому числі і частину квартири, яка належить позивачу, що позбавляє позивача можливості завезти до квартири своє майно, користуватись окремою кімнатою в квартирі, самостійно сплачувати платежі, без участі [PERSON] володіти та користуватись своєю часткою квартири. Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 150 ЖК України: громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 383 ч 1 ЦК України:Власник житлового будинку, квартири мас право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володіння його нерухомого майна. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні власністю у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Оскільки позивач є власником ? частини житлового приміщення і відповідач без законних підстав перешкоджає позивачу у користуванні житловим приміщенням, чим порушує права власника цього майна та підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту його прав відповідає вимогам закону. Отже ці вимоги позивача є законними, обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про встановлення порядку користування квартирою, то відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності":...квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників ) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов Квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], поділити в натурі на дві ізольовані квартири з самостійними виходами неможливо, оскільки квартира знаходиться на п'ятому поверсі п'ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку(технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS]). Користуватись співвласникам спільно жилими приміщеннями у квартирі за вищевказаних обставин є неможливим. Зважаючи на те, що на час пред'явлення позову добровільно співвласники квартири не вирішили питання встановлення порядку користування квартирою, є підстави для його встановлення у судовому порядку. Відповідно до ст. 358 ч. З ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], складається з трьох ізольованих жилих кімнат- кімнати № 5 площею 18,61 м2, кімнати № 6 площею 10,49 м2,кімнати № 8 площею 12,53 м2, загальною жилою площею 41,63 м2,а також складається із службових та підсобних приміщень: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, комори, балкона. На належну позивачу ? частку в квартирі припадає 20,81 м2 жилої площі ( 41,63 м2: 2 = 20,81 м2). За вказаних обставин позивач просила суд визначити порядок користування квартирою у відповідності з належними співвласникам частками у квартирі можливо наступним чином: передати [PERSON], у користування ізольовану жилу кімнату № 6 площею 10,49 м2,передати [PERSON] у користування жилу кімнату № 8 площею 12,53 м2,залишити у спільному користуванні співвласників кімнату № 5 площею 18,61 м2 з балконом0,81 м2. Службові та підсобні приміщення, а саме: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, комору, балкон належить залишити у спільному користуванні співвласників. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] визнано позовні вимоги у частині встановлення порядку користування квартирою за запропонованим позивачем варіантом. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановлення порядку користування квартирою у відповідності до запропонованого варіанту, не протирічить закону, не порушить права іншого співвласника щодо користування своєю часткою квартири, у зв'язку з чим є прийнятним. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст.174 ЦПК, суд вважає що ці позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені належними доказами, визнані відповідачем, отже вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в цій частині та задовольнити позовні вимоги. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved