Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до Дочірного підприємтсва Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія", про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 12085,20 грн.. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що наказом №49-к від 08 квітня 2013 року [PERSON] було звільнено з роботи з Закарпатського геологогідрогелогічного центру по перевезенню із Закарпатського ГРЕ, у зв'язку із виходом на пенсію. Однак, в день звільнення і по сьогоднішній день розрахунок по заробітній платі з [PERSON] не проведено. А тому просить суд стягнути з Дочірного підприємтсва НАК "Надра України" "Західукргеологія" в користь [PERSON] середній заробітрок за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 12085,20 грн.. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача в користь [PERSON] в тому числі і заборгованість по заробітній платі у зв'язку зі звільненням в сумі 11811 грн. 75 коп.. Згідно поданого заперечення проти позову, відповідач позовні вимоги позивача визнав частково та не заперечив щодо стягнення з них в користь [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, однак в сумі 4718,70 грн., оскільки їх підприємство працює по скороченому графіку роботи та починаючи з квітня 2013 року по лютий 2014 року були встановлені одноденні та дводенні робочі тижні. Однак, жодних заперечень відповідача з приводу збільшених позовних вимог позивача до суду не надходило. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, збільшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Дочірного підприємтсва НАК "Надра України" "Західукргеологія", в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, як встановлено з матеріалів справи, наказом №49-к від 08 квітня 2013 року [PERSON] звільнено з посади слюсаря з Закарпатського геологогідрогелогічного центру по перевезенню із Закарпатського ГРЕ, у зв'язку із виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України, що стверджується копією трудової книжки останнього №168074 від 02 квітня 1970 року (а.с. 9). Як стверджує позивач, на час його звільнення і до сьогоднішнього дня, підприємство не виплатило йому заробітну плату в розмірі 11811,75 грн., що стверджується копією довідки головного бухгалтера Львівської геологорозвідувальної еспедиції ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія №315 від 15 квітня 2014 року. Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За наведених обставин, враховуючи, що при звільненні [PERSON] і по сьогоднішній день підтриємство не виплатило останньому заробітну плату з січня 2013 року по квітень 2013 року в сумі 11811,75 грн., суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача в користь [PERSON] 11811,75 грн. невиплаченої заробітної плати доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в користь [PERSON] середній заробіток по день фактичного розрахунку (подання позовної заяви) за несвоєчасно виплачені суми в день звільнення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП,- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці",- установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Відповідно до абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року,- у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Беручи до уваги, що [PERSON] звільнено з роботи 08 квітня 2013 року, враховуючи заробітну плату останнього за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню - лютий 2013 року та березень 2013 року (1082,53 грн. + 1546,65 грн. = 2629,18 грн.), та враховуючи кількість відпрацьованих робочих днів - 39, середньоденна заробітна плата останнього становить (2629,18 грн. : 39 дн. = 67,41 грн.) 67 грн. 41 коп., що також стверджується копією довідки головного бухгалтера Львівської геологорозвідувальної експедиції ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія №315-1 від 15 квітня 2014 року. Враховуючи, що на час звільнення [PERSON] і до дня звернення з позовом до суду, підприємство не виплатило йому заборгованість по заробітній платі, враховуючи середньоденну заробітну плату [PERSON] - 67 грн. 41 коп. та період затримки, виходячи з наступного дня після звільнення по дату звернення з позовом до суду, та кількість робочих днів підприємства, з 08 квітня 2013 року по 10 лютого 2014 року, що становить 70 днів, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача (67,41 грн. Х 70 дн .= 4718,70 грн.) 4718 грн. 70 коп. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення позивача з позовом до суду, а тому суд вважає відмовити позивачу в частині позовних вимог про стягнення з відповідача в користь [PERSON] 7366 грн. 50 коп. середнього заробітку по день фактичного розрахунку (подання позовної заяви), оскільки таке є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Крім того, суд враховує, що при розрахунку позивачем середнього заробітку за весь час затримки, такий останнім розраховувався з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік", що суперечить абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред'явленні позову, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial