Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що з 1999 року по 2012 рік вона перебувала в шлюбі з відповідачем, і в них мається спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, вони сумісно не проживають, донька повністю перебуває на утриманні позивачки, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, представником відповідача - адвокатом [PERSON] до суду було подано заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача, а також про визнання заявлених [PERSON] позовних вимог. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 1999 року по 2012 рік перебували в зареєстрованому шлюбі і в них мається спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 12.04.2002 року відділом РАГС Бахмацького РУЮ, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між сторонами був розірваний згідно рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2012 року. 06 березня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС РС Бахмацького РУЮ 06.03.2013 року. Згідно довідки виконавчого комітету Бахмацької міської ради № 1852 від 15.04.2013 року [PERSON] проживає разом з матір'ю в [ADDRESS]. Отже, відповідач є батьком неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], будучи особою працездатного віку, не маючи інших дітей не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи визнання представником відповідача позовних вимог, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved