Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

07 грудня 2009 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона, позивачка, є бабусею малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] є їх матір»ю, батько дітей [PERSON] записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дітей [PERSON] від своїх батьківських обов'язків ухиляється, долею дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, веде аморальний спосіб життя. З серпня 2018 року діти проживають разом з нею, [PERSON], в м. Харкові. Саме вона займається її вихованням. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила позбавити батьківських прав [PERSON] та призначити її опікуном дітей [PERSON], [PERSON], а також стягнути з [PERSON], на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/2 частки від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 травня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала. Представник Служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], в інтересах дітей та призначити опікуном [PERSON] опікуном дітей, надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має також особа, в сім`ї якої проживає дитина. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають зі своєю бабусею [PERSON] [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Батько дітей [PERSON] записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що мати дітей - [PERSON] з березня 2017 року припинила піклуватися про своїх дітей, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 25 січня 2018 року № 67 вбачається, що малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають разом зі своєю бабусею - [PERSON] за адресою її реєстрації: [ADDRESS]. Мати дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не виконувала рекомендації лікарів, в приміщенні антисанітарні умови, діти брудні, часто без поважних причин не відвідували дошкільний заклад. 22.03.2017 року на підставі перевірки співробітниками СДН Ворошиловського РВ Донецького ДУМВС у м. Донецьку діти були вилучені з сім»ї та поміщені до КЗ «Дитячий соціальний центр адміністрації м. Донецька» як діти, що залишилися без батьківського піклування. Відповідач [PERSON] долею дітей не цікавиться. Крім того, позивач [PERSON] надала до служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заяву щодо взяття її на облік кандидатів в опікуни, надав до заяви всі необхідні документи згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов»язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, згідно з якими протипоказань для опікунства не має. Посилаючись на вказані обставини комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], та призначення [PERSON] опікуном малолітніх (а.с. 66). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, остання свідомо ухиляється від їх виконання. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в інтересах дітей. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки та встановити опіку над малолітніми дітьми відповідно до ст. 60 ЦК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, відсутність на утриманні у платника аліментів інших непрацездатних членів сім'ї та вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача з урахуванням вимог позивача у розмірі 1/2 частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 2 ст. 191 сімейного кодексу України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З матеріалів справи доданих до позовної заяви вбачається, що [PERSON] вживала дії щодо стягнення аліментів з [PERSON] 23 травня 2017 року, а тому, суд вважає за необхідне стягнення аліментів проводити з 23 травня 2017 року. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved