Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить визначити йому додатковий строк в один місяць, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. На обгрунтування вимог зазначає, після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS]. Крім того, в 2005 році померла його мати [PERSON]. Заповіт за життя батьком складений не був, тому у першу чергу спадкоємцем за законом є він, як єдиний син. Через свою правову необізнаність не знав про необхідність подачі заяви на прийняття спадщини . З 30 липня по 14 серпня 2014 року перебував у відрядженні в м. Києві. Вважає, що у нього були поважні причини, з яких пропустив строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач- Громада в особі Кіровоградської міської ради, його представник до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності . Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого на ім"я [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). У відповідності до архівної довідки №111797 від 25.09.2014 року за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства "Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] належало: [PERSON] 33/50 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право на спадщину від 13.03.2007 №2-277 / Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора (а.с.8). [PERSON], [INFO] помер у м. Кіровограді, Кіровоградської області. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із 33/50 ч. будинку [ADDRESS]. Окрім того , в 2005 році померла мати позивача [PERSON] Згідно відповіді завідуючої Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 від 07.10.2014 року за №1799/01-09, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] до Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 спадкоємці не звертались ( а.с. 15-17). Згідно письмового роз»яснення приватного нотаріуса [PERSON] від 11.11.2014 року за №215/01-16, остання не може прийняти заяву у позивача та завести спадкову справі, так як спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини . Згідно ст.ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач не проживав постійно із спадкодавцем, тому повинен був прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про її прийняття або відмовитися від спадщини шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк, тобто до 11.08.2014 року. Проте, позивач з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернувся, вважав, що фактично прийняв спадщину, та був необізнаним, а окрім того, тривалий час перебував у відрядженні. Спадкове право тісно пов'язане з усіма іншими видами майнових прав. З одного боку після смерті певної особи найчастіше залишається майно, яке знаходиться на праві власності та інших речових правах. Вони є об'єктом переходу за спадщиною після смерті їх власника. З іншого боку, спадкування - один зі способів набуття майнових прав, що зближує його з зобов'язальним правом. Тому спадкове право і займає проміжне місце між речовим та зобов'язальним правом. У разі спадкування за заповітом воля спадкодавця виражається у заповіті, який за своєю правовою природою є одностороннім правочином і тому регулюється не тільки нормами спадкового права, але також підпорядковується загальним правилам про вчинення правочинів та про їх недійсність. Якщо стосовно майна укладений заповіт, то пріоритет надається саме цьому виду спадкування. Якщо заповіту немає або його визнано недійсним, або якщо усі спадкоємці відмовилися від спадщини чи померли до її відкриття, то настає спадкування за законом. Крім спадкування за заповітом і за законом, які названі у ст.1217 ЦК України 2004 року, інші нормиЦК України передбачають також спадкування на підставі рішення суду, який застосовується у випадку так званої «відумерлої спадщини», тобто існування спадщини, яка не була успадкована протягом установленого законом строку жодною особою. З аналізу наведених норм убачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст.1277 ЦК України. При цьому ст.1277 ЦК передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.3 ст.1277 ЦК). Не містять матеріали справи і рішення суду про визнання спадщини після померлого [PERSON] відумерлою, оскільки відповідач з такою заявою до суду не звертався. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності . Тобто, із вказаних заяв убачається, що відповідач фактично позовні вимоги визнав, що відповідно до ч.2 ст.31, ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, крім випадків, коли визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене суд вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними. До цього зводяться і норми ч.2 ст.1272 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про її прийняття нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (тобто, за відсутності рішення суду про встановлення додаткового строку). Як роз'яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку щодо задоволення його вимог. Відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст.ст.65-67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст.64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved