Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

03.05.2017 позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50283,84 грн. та судовий збір в розмірі 1600 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2016 між ПАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту № [NUMBER], відповідно до якого було застраховано транспортний засіб BMW (д.н.з. [NUMBER]). Також зазначає, що 20.05.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» (д.н.з. [NUMBER]) під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «BMW» (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 09.06.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 20.05.2016, було визнано [PERSON] Позивач зазначає, що виплатив страхове відшкодування на користь [PERSON] в сумі 50283,84 грн. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечувала. Також, представник позивача в своїй заяві зазначила, що витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання, просить стягнути з [PERSON] в сумі 420,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно положень ст.ст. 1187 ЦК України, шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що 15.03.2016 між ПАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладеного договір добровільного страхування наземного транспорту № [NUMBER], відповідно до якого було в період з 02.04.2016 по 01.04.2017 забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем BMW (д.н.з. [NUMBER]) (а.с.32-38). Також судом встановлено, що 20.05.2016 о 17 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Вадима Гетьмана відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW» (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням [PERSON] та автомобіля BMW (д.н.з. [NUMBER]) під керуванням [PERSON] (а.с.10). Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 20.05.2016 за ст. 124 КУпАП, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Дана постанова набрала законної сили 22.06.2016 (а.с.9). Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.06.2016 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п. 10.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] в тому, що він спричинив ДТП, що сталася 20.05.2016, доведена та доказуванню не підлягає. Також, з матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вбачається, що 24.05.2016 [PERSON], який діє на підставі довіреності від 18.12.2014, звернувся до ПАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» з повідомленням про настання страхового випадку (а.с.17-19). На підставі Страхового акту № АХА2074017 від 31.05.2016, Розрахунку страхового відшкодування, та рахунку - фактури № АС-00002267 від 27.05.2016 Ф-ОП [PERSON], згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 50283,84 грн., позивачем було виплачено на користь Ф-ОП [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 50283,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 246054 від 01.06.2016 (а.с.8). Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок страхового відшкодування, ремонтної калькуляції та звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу BMW д.н.з. [NUMBER] у якості належного та допустимого доказу щодо визначення розміру матеріального збитку у розмірі 50283,84 грн. Доказів на спростування розміру матеріального збитку в сумі 50283,84 грн., відповідачем не надано. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Відповідно до ст.27 ЗУ Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат преходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 50283,84 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Також суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за здійснення оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн., що підтверджуються наявним в справі платіжним дорученням № 369914 від 12.09.2017, як такі, що узгоджуються з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved