Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

05.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить скасувати наказ генерального директора ДАП «Україна» № 132/о від 06.08.2014 року про звільнення його з роботи, поновити його на роботі на посаді інженера з експлуатації АіРЕО 1-ї категорії ДАП «Україна», стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21774,90 гривні та моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 3000,0 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 04.07.2005 року він працював на посаді авіатехніка з авіаційного і радіоелектронного обладнання у відповідача, а з 02.11.2007 року на посаді інженера з експлуатації АіРЕО повітряних суден. Також наказом № 117 від 15.04.2013 року йому присвоєно кваліфікацію інженера з експлуатації АіРЕО 1-ї категорії, так як мав хороший практичний та кваліфікаційний досвід роботи, а наказом № 72/о від 30.04.2013 року його переведено інженером з експлуатації АіРЕО повітряних суден 1-ї категорії. 05.06.2014 року йому було вручено попередження про те, що на підставі наказів ДАП «Україна» № 136 від 15.05.2014 року «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» та № 140 від 21.05.2014 року «Про попередження працівників про запланове вивільнення у зв язку зі змінами в організації виробництва і праці» він підлягає звільненню. 08.08.2014 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку із скороченням штату, відповідно до наказу № 132/о від 06.08.2014 року. Проте, відповідачем порушено порядок його звільнення, оскільки не враховано переважне право на залишення на роботі, як наслідок на його місце було прийнято [PERSON], який на момент його (позивача) звільнення мав кваліфікацію інженера з експлуатації АіРЕО 2-ї категорії. Крім того, роботодавець не запропонував йому іншу роботу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши викладені в позовній заяві обставини, просив їх задовольнити. Також додав, що він має більш високу кваліфікацію, оскільки отримав свідоцтво інженера з технічного обслуговування повітряних суден категорії «В», а [PERSON] має свідоцтво техніка з технічного обслуговування повітряних суден категорії «С». Крім того, він має свідоцтво про надання повноважень персоналу з технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 повітряних суден «Іл-62М» та «Ан-74ТК-300Д», з яких «Ан-74ТК-300Д» залишено ДАП «Україна» для виконання спеціальних перевезень. До того ж, саме ДАП «Україна» направляло його на навчання до Криворізького коледжу національного авіаційного університету, після закінчення якого ним було отримано сертифікат визнання теоретичної підготовки з типу ПС «Ан-74ТК-300Д» (Д36) категорія В2, на підставі якого видано наказ по підприємству про його допущення до технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 повітряного судна «Ан-74ТК-300Д». Представник відповідача [PERSON] під час судового розгляду позов не визнала, надавши письмові заперечення, в яких зазначає, що ДАП «Україна» на виконання Постанови КМУ № 65 від 01.03.2014 року «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» та листа Державного управління справами № 01-13/11-1/0408 від 20.03.2014 року було проведено зміни в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності та штату працівників, в зв язку з чим позивача було попереджено про скорочення його посади та про наступне вивільнення, яке відбулося за результатами розгляду даного питання тимчасовою комісією ДАП «Україна». Також безпідставними є твердження позивача щодо його більш високої кваліфікації та продуктивності праці, ніж у працівника, який залишився на посаді інженера з експлуатації АіРЕО ПС 1-ї категорії, оскільки він не має документів, які б підтверджували його кваліфікацію як інженера з експлуатації АіРЕО ПС 1-ї категорії, що має допуск до проведення технічного обслуговування повітряних суден типу «Airbus-319», «Ан-74», «Мі-8», що експлуатуються ДАП «Україна». Як наслідок, необгрунтованими є посилання позивача на умови переважного залишення на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, та вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. [PERSON] в якості представника відповідача пояснив, що [PERSON] на момент проведення скорочення мав допуск до ТО двох типів ПС: «Airbus-319», «Ан-74ТК-300Д», пройшов практичні заняття та був допущений до самостійного обслуговування літаків даних типів, позивач мав допуск до ТО лише одного типу ПС, а саме «Ан-74ТК-300Д», не пройшов практичні заняття та не був допущений до самостійного обслуговування літака даного типу. Третя особа - генеральний директор Державного авіаційного підприємства «Україна» [PERSON], за викликом суду не з явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових пояснень не надав. Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді авіатехніка з авіаційного і радіоелектронного обладнання 4-го розряду дільниці технічного обслуговування літаків цеху технічного обслуговування повітряних суден інженерно-авіаційної служби з 04.07.2005 року, 16.01.2006 року його призначено авіатехніком з АіРЕО 4-го розряду дільниці технічного обслуговування літаків цеху технічного обслуговування повітряних суден інженерно-авіаційної служби інженерно-технічного комплексу, 02.11.2007 року його переведено на посаду інженера з експлуатації АіРЕО повітряних суден 2-ї категорії дільниці технічного обслуговування літаків цеху технічного обслуговування повітряних суден інженерно-авіаційної служби інженерно-технічного комплексу, а з 01.11.2011 року його переведено інженером з експлуатації АіРЕО повітряних суден 2-ї категорії цеху технічного обслуговування літаків дирекції з технічного обслуговування повітряних суден інженерно-технічного комплексу, 15.04.2013 року присвоєно кваліфікаційний рівень інженера 1-ї категорії, а з 01.05.2013 року переведено інженером з експлуатації АіРЕО повітряних суден 1-ї категорії цеху технічного обслуговування літаків дирекції з технічного обслуговування повітряних суден інженерно-технічного комплексу, що вбачається з записів у трудовій книжці позивача (а.с.16-20), довідки про доходи та утримання податку з доходів № 137 від 11.08.2014 року (а.с.21) та розрахункових листів за травень-червень 2014 року (а.с.22-23). 05.06.2014 року позивачу було вручено попередження (а.с.5) про те, що на підставі наказів ДАП «Україна» № 136 від 15.05.2014 року «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» (а.с.38) та № 140 від 21.05.2014 року «Про попередження працівників про запланове вивільнення у зв язку зі змінами в організації виробництва і праці» (а.с.39-47) він підлягає звільненню. Наказом № 132/о від 06.08.2014 року (а.с.4), відповідно до рішення тимчасової комісії (а.с.6-10), позивача було звільнено з роботи з займаної посади з 08.08.2014 року у зв язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що також вбачається з записів у трудовій книжці позивача. Крім того, при вирішенні питання про скорочення штату було враховано пропозицію комісії щодо розгляду працівників на посади інженерно-технічного комплексу згідно нового штатного розпису, засідання якої проводилось 30.07.2014 року (а.с.48), про не звільнення або про звільнення в останню чергу працівників, які мають діючі свідоцтва категорії В1/В2 з внесеними типами ПС, що експлуатуються в ДАП «Україна» («А-319», «Ан-74», «Мі-8»). В силу ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. А в п.1 ч.2 цієї ж статті зазначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним при наявності двох і більше утриманців. Позивач має кваліфікацію інженера з технічного обслуговування повітряних суден «Іл-62М» та «Як-40» категорії В, згідно свідоцтва інженера з технічного обслуговування повітряних суден категорії «В» серії В-МЕ № 007829 від 26.07.2011 року дійсне до 13.03.2016 року (а.с.52-53), та має повноваження на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 повітряних суден «Іл-62М» та «Ан-74ТК-300Д», згідно свідоцтва № АС-0314/141 про надання повноважень персоналу з технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 від 24.03.2014 року дійсне до 13.03.2016 року (а.с.69-70). Як вбачається з наказів № 232 від 11.07.2013 року (а.с.62) та № 95 від 31.03.2014 року (а.с.77), технічне обслуговування літаків «Ту-134А-3» з/н 62672 та «Як-40» з/н 9820758 припинено з 14.06.2013 року, а з 01.04.2014 року припинено льотну експлуатацію та технічне обслуговування ПС «Іл-62М» і «Мі-8МТВ-1» р/н UR-РАС, р/н UR-DAG, та залишено для виконання спеціальних перевезень ПС «Airbus-А-319-115» р/н UR-АВА, «Ан-74ТК-300Д» р/н UR-АWВ, «Ан-148-100В» р/н UR-АNА, «Мі-8МТВ-1» р/н UR-РАА, «Мі-8МТВ-1» р/н UR-РАВ. Разом з тим, [PERSON] має кваліфікацію техніка з технічного обслуговування повітряних суден «Іл-62М», «Ту-134А-3», «Ан-74ТК-300Д» та «Як-40» категорії «С», згідно свідоцтва техніка з технічного обслуговування повітряних суден категорії «С» серії С-МТ № 002781 від 09.08.2002 року дійсне до 29.04.2015 року (а.с.49-50), та має повноваження на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 повітряних суден «Ту-134А-3», «Іл-62М», «Як-40» та «Ан-74ТК-300Д», згідно свідоцтва № АС-0513/042 про надання повноважень персоналу з технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 від 23.05.2013 року дійсне до 29.04.2015 року (а.с.51), а також свідоцтва № АС-0214/124 про надання повноважень персоналу з технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 від 24.02.2014 року дійсне до 29.04.2015 року (а.с.83) та свідоцтва № АС-1014/152 про надання повноважень персоналу з технічного обслуговування ПС на засвідчення ТО згідно з РАRТ-145 від 01.10.2014 року дійсне до 29.04.2015 року (а.с.84), і пройшов стажування на виконання робіт на ПС «Airbus-319» з 19.05.2014 року по 12.09.2014 року, згідно сертифікату № 00020760 від 27.03.2012 року (а.с.63) та журналу стажування (а.с.86-93). До того ж, згідно сертифікату № 1468 від 09.03.2005 року (а.с.85), виданого інженеру (авіатехніку) [PERSON], останній з 24.01.2005 року по 09.03.2005 року закінчив курс перепідготовки на літак «Ан-74ТК-300Д» з авіадвигуном Д-36-СЕР.4А по спеціалізації технічне обслуговування авіаційного і радіоелектронного обладнання літака і склав екзамен з загальною оцінкою «відмінно». Як зазначив представник відповідача [PERSON] та не заперечив позивач, в зв язку з чим дані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України, останній мав допуск до ТО типу ПС «Ан-74ТК-300Д», але в супроводі наставника, тобто не пройшов практичні заняття та не був допущений до самостійного обслуговування літака даного типу, відповідно до керівництва організації з технічного обслуговування (а.с.94-96) та Правил видачі свідоцтв персоналу з технічного обслуговування повітряних суден (Раrt-66), затверджених наказом № 238 від 27.07.2011 року (а.с.97-103). А [PERSON] навпаки пройшов практичні заняття та був допущений до самостійного обслуговування літака даного типу. Більше того, [PERSON] на момент проведення скорочення мав допуск до ТО двох типів ПС: «Airbus-319», «Ан-74ТК-300Д», пройшов практичні заняття та був допущений до самостійного обслуговування літаків даних типів. Також з керівництва організації з технічного обслуговування (а.с.94-96) вбачається, що категорія «С» присвоюється інженерам з планеру та двигунів або авіоніки (АіРЕО), а категорія «В2» інженерам (технікам) з авіоніки (АіРЕО), в зв язку з чим твердження позивача про присвоєння [PERSON] нижчої категорії судом критично оцінюються. Суд також піддає критиці твердження позивача про нижчу кваліфікацію [PERSON], оскільки останнього було переведено на посаду інженера з експлуатації АіРЕО 1-ї категорії лише наказом № 135/о від 11.08.2014 року (а.с.11-15), тобто після його (позивача) звільнення, а до того [PERSON] перебував на посаді інженера з експлуатації АіРЕО 2-ї категорії, так як ці твердження спростовуються наявністю у [PERSON] на момент проведення скорочення допуску до ТО двох типів ПС: «Airbus-319», «Ан-74ТК-300Д», проходження ним практичних занять та допущенням до самостійного обслуговування літаків даних типів, а також набагато ранішим отриманням останнім свідоцтва техніка з технічного обслуговування повітряних суден категорії «С» серії С-МТ № 002781, а саме 09.08.2002 року. До того ж, переведення працівників на посади відповідної категорії відноситься до компетенції підприємства, на якому вони працюють. Тому посилання позивача на те, що він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці ніж [PERSON] не відповідає дійсності та спростовується наведеним вище. Крім того, критиці піддаються твердження позивача про його переважне право на залишення на роботі, згідно п.1 ч.2 ст.42 КЗпП України, в зв язку з наявністю на його утриманні двох неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO]. (а.с.24, 25), та дочка [PERSON] [INFO] (а.с.24, 26), оскільки дані правила застосовуються при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, чого в даному випадку немає. Відповідно до ч.2 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як зазначалось вище, питання працевлаштування працівників інженерно-технічного комплексу, до якого входив позивач, у зв язку із змінами в організації виробництва і праці розглядалось на засіданні тимчасової комісії 05.08.2014 року, на якому було встановлено відсутність посад за професією (спеціальністю) позивача на дату проведення засідання комісії. Отже, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.49-2 КЗпП України при його звільненні також є безпідставними. Як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи, що відповідачем при звільненні позивача не було порушено трудове законодавство, в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи, що позивача при зверненні до суду з позовною заявою було звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести на рахунок держави. В зв"язку з вищевикладеним, на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року; ст.ст.42 ч.1 та ч.2 п.1, 49-2 ч.2 КЗпП України,

Outcome: dismissed