Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди ,завданої джерелом підвищеної небезпеки. В ході розгляду справи по суті, за клопотанням представників позивача та відповідача, судом залучено до участі в справі відповідача [PERSON] та третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON]. В своїй позовній заяві позивач вказує, що 12 вересня 2012 року сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої були принесені матеріальні збитки автомобілю ВМW Х5 д.н. [NUMBER]. Власник [PERSON], водій - [PERSON]. Подія сталась на трасі Київ - Чоп в районі м.Рівне Рівненської області. Винним в ДТП визнано водія автомобіля DAF д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] . Водій порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху про що наявна відповідна постанова Новоград-Волинського міськрайоного суду . Внаслідок вищевказаної ДТП, автомобіль ВМW Х5 отримав механічні пошкодження та було принесено матеріальний збиток. Згідно висновку незалежного експерта ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» № 187П від 21.11.2012р. матеріальний збиток склав 394762.28 грн. Оплата послуг експертизи склала 1200 грн. квитанція до приходного ордера № 115 від 21.11.2012р. Згідно звіту № 058П від 09.07.2013р. ринкова вартість працездатних складових автомобіля реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП склала 26523.68 грн. Оплата послуг експерта склала 600.00 грн.Так як, винна сторона [PERSON] є власником полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, постраждала особа звернулась в страхову компанію ПРАТ «СК «ПРОВІДНА» з наданням повного пакету документів. Випадок був визнаний страховим та має бути проведена виплата протягом 90 днів по ліміту відповідальності згідно Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності...» у сумі 50000 грн. Отже сума вимоги щодо завданої матеріальної шкоди по даній позовній заяві складає 394762.28-50000-26523.68=318238.60 грн. З поданих письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] зазначає, що 01 липня 2012 року між відповідачем [PERSON] та громадянином [PERSON] укладено договір позички транспортного засобу, предметом якого виступав автомобіль марки БАР, модель [NUMBER], 2003 року випуску, тип - вантажний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який став учасником ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль марки ВМW модель Х5 реєстраційний номер [NUMBER] власником якого являється [PERSON]. Так, відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. В момент укладення та підписання договору позички транспортного засобу, [PERSON] передав автомобіль для [PERSON] що підтверджується підписаним актом приймання передачі транспортного засобу, що є невід'ємною частиною договору від 01.07.2012 року. З огляду викладених обставин, на момент вчинення ДТП, автомобіль марки БАР, модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER], перебував в користуванні на законних підставах у [PERSON] який їм володів та використовував на підставі договору від 01.07.2012 року. А тому вважає,що він не є належним відповідачем. З поданих письмових запереченнях представника третьої особи на стороні відповідача вбачається,що ДТП під час якого завдано матеріальної шкоди позивачу відбулось за участі двох транспортних засобів (джерел підвищеної небезпеки) автомобіля марки DAF д.н. , модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER] та автомобіля марки ВМW модель Х5 реєстраційний номер [NUMBER].Як вбачається, з постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області винним у вчиненні ДТП, в наслідок якого було завдано матеріальної шкоди позивачу у вигляді пошкодження автомобіля марки ВМW модель Х5 реєстраційний номер [NUMBER] є громадянин України [PERSON] який керуючи автомобілем марки DAF, модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки перед початком перестроювання, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, під час перестроювання з правої в ліву смугу не дав дороги транспортним засобам, що рухалися в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та допустив зіткнення з автомобілем БМВ Х5 д/н [NUMBER], який в подальшому перекинувся та зіткнувся з вантажним автомобілем ДАФ [NUMBER] з напівпричепом [NUMBER] завдавши при цьому механічних пошкоджень вантажу, а саме автомобілю КІА РІО номер кузова [NUMBER], а також автомобіль ДАФ [NUMBER] зіткнувся з автомобілем Мерседес д/н [NUMBER], який рухався позаду автомобіля БМВ Х5 д/н [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим створив ДТП, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Отже обов'язок по відшкодуванню шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки покладається саме на [PERSON], який вчинив ДТП та є винним в його вчиненні. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому порядку, а саме через судові повістки, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви суду не надав. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили стягнути солідарно з відповідача [PERSON] та на [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріального збитку у розмірі 318238,60 грн., суму оплати послуг за проведення експертної оцінки оплату послуг експертизи складових та витрати пов»язані з оплатою адвоката. Додатково суду пояснили, що на момент здійснення ДТП власником транспортного засобу був [PERSON],оскільки це зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Просять суд не брати до уваги договір позички транспортного засобу укладеного між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] повністю підтримав надані суду письмові заперечення та пояснив , що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. на момент вчинення ДТП, автомобіль марки БАР, модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER], перебував в користуванні на законних підставах у [PERSON] який їм володів та використовував на підставі договору від 01.07.2012 року. А тому вважає, що позовні вимоги безпідставно подані до відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник третьої особи суду пояснив, що підтверджує факт підписання договору позички транспортного засобу та акту передачі між [PERSON] та [PERSON] Вказаний автомобіль перебував у законному володінні [PERSON] оскільки в момент передачі автомобіля його був передано свідоцтво про передачу транспортного засобу. Однак, в подальшому він його передав [PERSON], який під час його керування скоїв ДТП. Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 вересня 2012 року сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої принесені матеріальні збитки автомобілю ВМW Х5 д.н. [NUMBER]. Власником пошкодженого автомобіля ВМW Х5 д.н. [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується долученими в справі доказами та не заперечується учасниками процесу. Відповідно до висновку звіту № 187 П про оцінку автомобіля ВМW Х5 д.н. [NUMBER] від 21.11.2012 року, який оглянутий в судовому засіданні, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження складає 394762, 28 гривень. Відповідно до оглянутого в судовому засіданні звіту № 058П від 09.07.2013р. ринкова вартість працездатних складових автомобіля ВМW Х5 д.н. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП склала 26523,68 грн. З пояснень представника позивача вбачається, що сума страхового відшкодування пошкодженого автомобіля складає 50000 гривень, яка виплачена ПРАТ «СК Провідна» в повному обсязі. Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 01 липня 2012 року між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] укладено договір позички транспортного засобу, предметом якого виступав автомобіль марки БАР, модель [NUMBER], 2003 року випуску, тип - вантажний, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який став учасником ДТП. Так, відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. В момент укладення та підписання договору позички транспортного засобу, [PERSON] передав автомобіль [PERSON], що підтверджується підписаним актом приймання передачі транспортного засобу, що є невід'ємною частиною договору від 01.07.2012 року. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт передачі автомобіль марки БАР, модель [NUMBER], 2003 року випуску для володіння та користування [PERSON] Суд розцінює вказаний оглянуті договір та акт приймання -передачі від 01.07.2012 року належним та допустимим доказами та приймає до уваги, що на момент вчинення ДТП, автомобіль марки БАР, модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER], не перебував в користуванні у [PERSON], а був у володіння у [PERSON],. який їм володів та на підставі договору від 01.07.2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо") володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено,що [PERSON], не є тією особою, на яку покладається обов'язок відшкодування шкоди. Відповідно до п. 6 Постанови Пленума Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраиійнийдокумент на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на аконній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 грудня 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З вказаної постанови вбачається, що [PERSON] керуючи автомобілем марки БАР, модель [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки перед початком перестроювання, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, під час перестроювання з правої в ліву смугу не дав дороги транспортним засобам, що рухалися в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та допустив зіткнення з автомобілем БМВ Х5 д/н [NUMBER], який в подальшому перекинувся та зіткнувся з вантажним автомобілем ДАФ [NUMBER] з напівпричепом [NUMBER] завдавши при цьому механічних пошкоджень вантажу, а саме автомобілю КІА РІО номер кузова [NUMBER], а також автомобіль ДАФ [NUMBER] зіткнувся з автомобілем Мерседес д/н [NUMBER], який рухався позаду автомобіля БМВ Х5 д/н [NUMBER], в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим створив ДТП, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи , щодо якої встановлено ці обставини. Суд приймає до уваги ,що [PERSON] керуючи транспортним засобом засобом ДАФ [NUMBER] мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб, переданий йому [PERSON], завдав при механічних пошкоджень ( заподіяв матеріальну шкоду ) автомобілю БМВ Х5 д/н [NUMBER]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні представниками позивача не надано суду жодного іншого доказу щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди відповідачем [PERSON] ,які можуть бути прийняті судом до уваги. За таких обставин зазначені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки до відповідача [PERSON] до задоволення не підлягають,а вказані збитки слід стягнути з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача сплачені та підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, у відповідності ст. ст. 1187,1188 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial