Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON], звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що 08 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син, а саме, [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2008 року у справі № 2/217/08-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 50,00 гривень щомісячно та до досягнення ним повноліття. Позивачка зазначає, що її матеріальний стан погіршився, оскільки вона на даний час не працює а дитина перебуває на її утриманні, у звязку з чим не може забезпечити його усім необхідним та відповідно просить змінити розмір аліментів, який визначений попереднім рішенням суду у справі № 2/217/08-ц та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка з'явилась, позовні вимоги підтримала з підстав вказаних у позовній заяві та просила позов задоволити у повному обсязі. Представник позивачки у судовому засіданні пояснив, що оскільки матеріальне становище змінилось у зв'язку з її хворобою та хворобою спільної дитини сторін [PERSON], а також у зв'язку з тим, що позивачка на даний час ніде не працює є підстави для збільшення розміру аліментів до 2 000,00 грн. Крім того у судовому засіданні надав у обгрунтування розміру наданої правничої допомоги, акт виконаних робіт від 16 січня 2019 року на суму 3 000,00 гривень та просив стягнути цю суму з відповідача. Відповідач у судове засідання з'явився, подав відзив на позовну заяву у якому частково заперечив позовні вимоги, вказавши, що на даний час ніде не правцює, перебуває у зареєстрованому шлюбі та утримує двох неповнолітніх дітей [PERSON], 23 червня 2009 р. н. та [PERSON], 13 вересня 2011 р. н. Долучив до відзиву медичні документи про те, що його донька у новому шлюбі [PERSON] має статус дитини-інваліда з 14 травня 2013 року та потребує лікування та реабілітації. Зазначив, що погоджується на сплату аліментів у розмірі 1 100,00 гривень щомісячно. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що вимоги заявлені позивачкою можуть вважатись додатковими витратами на дитину, а також зазначив, що оскільки відповідач визнає позовні вимоги на суму 1 100, 00 грн. то позовні вимоги підлягають задоволенню на цю суму, без вказівни на мінімальний розмір аліментів - не менше ніж 50 % пожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, а також відмовити у задоволенні витрат з надання правничої допомоги у зв'язку з необгрунтованістю наданих послуг Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 02 липня 2008 року вирішено стягувати щомісячно, починаючи з 10 червня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 50 гривень 00 коп. щомісячно. Свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 033729 виданого 11 вересня 2006 року відділом РАЦС Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області, підтверджено народження [PERSON], батьками якого є сторони у справі. Як встановлено у судовому засіданні, згідно довідки № 8931 від 26 грудня 2018 року, виданої Зарічненським районним відділом Державної виконавчої служби, станом на 26 грудня 2018 року заборгованість по аліментах які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] відсутня. Судом також встановлено, що син [PERSON] постійно хворіє, зокрема, йому встановлено діагноз - артеріальна гіпертензія (підвищений понад норму кров"яний тиск в судинному руслі), неуточнена, ожиріння аліментарно коституційне. Дифузний зоб I ст. Ангіопатія сітківки, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3212 виданою КЗ "Рівненська обласна дитяча лікарня" за № 110 від 14.02.2012 року, та потребує постійного медичного обстеження та лікування на, що необхідні додаткові матеріальні витрати. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2008 року у справі 2/172/08-ц шлюб між сторонами розірвано. Із наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву доказів вбачається, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 09 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 045690 від 09 червня 2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського РУЮ Рівненської обл. Є батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], 23 червня 2009 р. н. та [PERSON], 13 вересня 2011 р. н. При цьому із наданих медичних виписок та довідки № 35 від 06 жовтня 2017 року про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому нагляді вбачається, що [PERSON], 23 червня 2009 р. н. перебуває на диспансернобу обліку з 14 травня 2017 року та потребує домашнього нагляду. За даними Довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області № 5893 від 26 грудня 2018 року на даний час ніде не працює, та не зареєстрований як безробітний у Державній службі зайнятості, що вказано у Довідці № 2893 від 26 грудня 2018 року Зарічненської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто при вирішенні справи повинно враховуватись зазначені критерії. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, а також на необхідність витрачання коштів на лікування спільної дитини сторін. Надаючи оцінку вказаним обставинам, на думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина об'єктивно, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. За змістом ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховано, що відповідач утримує двох неповнолітніх дітей, що оцінюється судом, як обставина, яка повинна бути врахована при призначенні (збільшенні) аліментів, також враховано, що відповідач ніде не працює. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи вище наведене, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, а сума стягуваних з відповідача аліментів повинна становити 1 500,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат з професійної правничої допомоги суд встановив наступне. До матеріалів позовної заяви представником позивачки долучено Договір про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2018 року. 16 січня 2019 року на адресу суду подано підтвердження наданих послуг правничої допомоги, а саме: Акт наданих послуг, складений між адвокатом [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2018 року. Згідно вказаного акту сумарна сума наданих послуг правничої допомоги становить 3 000,00 гривень та складається з вивчення та правового аналізу матеріалів справи, підготовку правової позиції, консультації на які затрачено 1 години та сплачено 500,00 грн., складання позовної заяви на що затрачено 1,5 год. та сплачено 500,00 грн., підготовка процесуальних документів на яку затрачено 1,5 год. та сплачено 500,00 грн. та участь у судових засіданнях 18 грудня 2018 року, 28 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року на які затрачено 2 год. та сплачено 1 500,00 грн. У позовній заяві вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 3 000,00 грн. Вказана сума сплачена позивачкою, що підтверджено квитанцією № 0.0.1165842278.1 від 22 жовтня 2018 року Зарічненського відділення Рівненської філії КБ Приватбанк із призначенням платежу гонорар за договором про надання правничої допомоги від 18 жовтня 2018 року, платник [PERSON] Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. В силу ч. 1 та ч. 3 ст. 134 цього Кодексу, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 3 ст. 140 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, позивачем попередньо заявлено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. На підтвердження здійснення оплати таких витрат надано квитанції на суму 3 000,00 грн. та з метою детального обґрунтування наданих витрат надано Акт виконаних робіт на суму 3 000,00 гривень з переліком послуг з наданої правничої допомоги Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути компенсована сума витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 250, 00 грн. (3000,00 х 1500,00/2000,00). Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 528, 60 гривень (704,80 х 1500,00/2000,00).

Outcome: partial