Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

[PERSON]Ю звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення юридичного фактів що мають юридичне значення. В обґрунтування даної заяви зазначає, що вона [PERSON] являється в цілому власником будинку № 19 по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, який мала намір подарувати своїй онуці. Однак звернувшись до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] було виявлено розбіжності у написанні її по батькові, а саме: у договорі купівлі продажу від 24 грудня 1952 року замість «Юліївна» вказано «Юлівна» , у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 31.07.1980 року замість «Юліївна» вказано «Юліусівна». Заявник посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення, просила суд, заяву задовольнити. В судове засідання заявник та її представник не з»явились, однак представник заявниці надала суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у їх відсутності. Зацікавлена особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак надала суду письмову заяву згідно якої не заперечую проти задоволення заявлених вимог, просить суд, розглядати справу у її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, щозазначені вдокументіне збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи, зазначеним у свідоцтвіпро народження абопаспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме в договорі купівлі продажу від 24 грудня 1952 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого старшим нотаріусом Ужгородської державної нотаріальної контори [PERSON] невірно зазначено по батькові заявниці «Юлівна» замість вірного «Юліївна». Судом також встановлено, що у свідоцтві про право на спадщину за законом від 31.07.1980 року посвідченого старшим державним нотаріусом [PERSON] невірно зазначено ім.»я та по батькові заявниці, а саме «Вера Юлиусовна» замість вірного «Віра Юліївна». Тобто, обумовлені правовстановлюючі документи містить помилку в написанні імені та по батькові заявниці . Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності зазначених документів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна та прийняття спадщини спадкоємцем, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих\~документів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved