Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

17 липня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів для утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600,00 грн. щомісячно, оскільки відповідач не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн. на оздоровлення сина [PERSON] одноразово щорічно на початку літнього сезону. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити в їх задоволенні. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а. с. 8), і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані його утримувати до досягнення ним повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. З огляду на викладене та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 600,00 грн. щомісячно, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дитини. Крім того, відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). В якості особливих обставин, що зумовлюють потребу у додаткових витрата, позивач вказує витрати на оздоровлення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження майбутніх додаткових витрат, пов'язаних із необхідністю оздоровлення дитини, їхній рахунок та їх обґрунтування, так як позивачем не надано доказів щодо необхідності проведення оздоровлення дитини. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач здійснюватиме сплату аліментів для утримання малолітнього сина, а позивачем не надано суду переконливих доказів про необхідність додаткових витрат на нього, які викликані саме особливими обставинами, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат слід відмовити за безпідставністю. Згідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial