Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON], звернувася в суд з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що він являється власником квартири [ADDRESS], згідно договору дарування від 01.03.2001 року посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського нотаріального округу - Юзвою В.Я.. Звертає увагу суду на те, що у цій квартирі, окрім позивача - [PERSON], зареєстровані дві його доньки від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте 09.11.2006 року. Між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] було розірвано шлюб і після розлучення, доньки вже протягом 10 років живуть разом із своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Додатково зазначає, що 13.09.2014 року, між ним та гр. [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Окрім цього, у його дружини, від першого її шлюбу також є син, якого він усиновив - [PERSON]. На сьогоднішній день, він із сім'єю проживають у вказаній квартирі і у нього на утриманні перебувають двоє синів та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначає, що у позивача та його сім'ї незадовільний стан здоров'я та матеріальний стан, що підтверджується: відкритою кредитною лінією в АТ «Ощадбанк» на суму 15000 грн., заборгованістю по оплаті комунальних послуг та медичними довідками, які вони додали разом із заявою. Покликається на вимоги ст.41 Конституції України, ст.ст. 317,319,321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР та вважає, що відповідачі, які не проживають в даній житловій квартирі втратили право на користування квартирою, внаслідок їх відсутності без поважних причин. Представник позивача позов підтримала з мотивів викладених у ньому. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчать повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 32, 34, 39, 43). Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав зазначених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала, тому зі згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із реєстраційного посвідчення Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 01.03.2000 року, квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності - [PERSON], на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу 02.02.2001 року за №239 (а.с. 24). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 21.03.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, про що складено відповідний актовий запис №85 від 09.11.2006 року (а.с. 9). Перемишлянським районним судом встановлено, що батьками - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] від 10.10.2006 року та [NUMBER] від 10.10.2006 року (а.с.11,12). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 13.09.2014 року, між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 58 від 13.09.2014 року (а.с.10). З свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.07.2016 року, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Як вбачається із заяви [PERSON], останньою надано згоду на усиновлення її малолітнього сина, [PERSON], [INFO], своїм чоловіком [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Згідно довідки МКП «Комунальник» №470 від 21.03.2017 року, гр. [PERSON], 1971 р.н., має на утриманні двох синів: [PERSON], 2016 р.н., та [PERSON], 2011 р.н., (а.с. 16). Окрім цього, відповідно до Акту обстеження житлового приміщення від 19.05.2017 року, згідно із записами у будинковій книзі квартири [ADDRESS] у ній зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проте гр. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], орієнтовано на протязі останніх 7 (семи) років фактично не проживають (а.с. 20). Згідно Акту обстеження житлового приміщення від 30.05.2017 року, на момент проведення обстеження житлового будинку [ADDRESS], гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перебували в обстежуваному будинку. Із слів сусідів, а саме: жительки [ADDRESS] [PERSON], [INFO], та жительки [ADDRESS] [PERSON], [INFO], гр. [PERSON], [INFO], гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], фактично проживають у будинку [ADDRESS] (а.с.18). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], належить на праві власності квартира [ADDRESS], відповідачі у вказаній квартирі фактично не проживають близько 7 (семи) років, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved