Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

17.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 21.03.2011 року на утримання неповнолітньої дитини та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі до 1800 гривень в місяць. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року з відповідача [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 гривень щомісяця починаючи з 14.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка пояснила, що підставою звернення до суду стало те, що на даний момент вона не працює, у зв»язку з народженням 01 жовтня 2013 року доньки [PERSON], а тому перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Зазначила, що народження другої дитини вплинуло на її сімейний та матеріальний стан, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, з огляду на вік дитини та необхідні потреби для забезпечення його життєдіяльності. У зв»язку з вищевикладеним, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, з»ясувавши думку позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони з 06.02.1999 року по 10.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 гривень щомісяця починаючи з 14.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.3-4). Оцінюючи матеріали справи, враховуючи витрати, які несе позивач на утримання сина [PERSON], суд вважає, що встановлений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2011 року розмір аліментів в сумі 350,00 грн., на сьогоднішній день є недостатнім. Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини є підставою для збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Договори про припинення права на аліменти, у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і є законні підстави для їх часткового задоволення з урахуванням потреб дитини. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів до 500,00 грн., починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: partial