Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

17 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 6,25 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0317846 № 145 із земель колишнього КСП ім. Петровського. 19 березня 2002 року [PERSON] помер. Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгадану земельну частку (пай) після померлого [PERSON] їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу. [PERSON] просить суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) площею 6,25 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області. В судове засідання позивач не зявилася, її представник [PERSON], який здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.15), надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не висловила. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] помер 19 березня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 6,25 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0317846 № 145 із земель колишнього КСП ім. Петровського (а.с.9). В статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Зубівської сільської ради № 158 від 15.02.2017, на момент смерті [PERSON] разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] (свідоцтво про шлюб а.с.12), а отже вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. [PERSON] у визначений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай), проте нотаріусом в цьому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу (а.с.4). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин, права позивача [PERSON], як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved