Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13 лютого 1994 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 27 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі мають четверо дітей, троє з яких неповнолітні. 04 липня 2001 року ними придбано квартиру по [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстровано на ім`я відповідача. Квартира складається з двох кімнат загальною площею 31,9кв.м., в тому числі житловою площею 23,2кв.м. Згідно довідки - характеристики Кіцманського РБТІ квартира має фактичну загальну площу 51,70кв.м. та житлову площу 38,60кв.м. у зв'язку з переобладнанням мансарди у коридор площею 4,4кв.м. та житлову кімнату площею 15,4кв.м. Вважає вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, з рівними частками, тому просила визнати за нею право власності на ? частини квартири загальною площею 51,70кв.м. та житловою площею 38,60кв.м.. Позивач підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач позову не визнав, вказуючи, що не згідний ділити квартиру, а зокрема, не згідний, що поділу підлягає мансарда. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1994 року. Рішенням Кіцманського районного суду від 27 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано. 04 липня 2001 року укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Чернівецької області, загальна площа квартири становить 31,9кв.м., житлова площа - 23,2кв.м. Право власності на нерухоме майно на підставі вказаного договору зареєстровано за [PERSON]. Згідно вимог ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 та ч.3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласникам у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ч.1). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч.4). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки жодна із сторін не вчинила зазначених дій, тому слід визначити ідеальні частки сторін у цьому майні. Квартиру [ADDRESS] Чернівецької області, загальною площею 31,9кв.м., в тому числі житловою площею 23,2кв.м., придбано за час шлюбу [PERSON] та [PERSON], тому є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у спільній сумісній власності є рівними по ? частині. Як вбачається з довідки - характеристики Кіцманського РБТІ квартира має фактичну загальну площу 51,70кв.м. та житлову площу 38,60кв.м. у зв'язку з переобладнанням мансарди у коридор площею 4,4кв.м. та житлову кімнату площею 15,4кв.м. Згідно з вимогами ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку, що належить громадянинові на праві особистої власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. За відсутності відомостей про право власності на площе квартири, що є надлишковою, а також за відсутності відповідного дозволу на переобладнання та перепланування житлового приміщення, в цій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, ст.ст. 355, 364, 365, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial