Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним та стягнення вартості домоволодіння. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батько [PERSON], був власником домоволодіння по [ADDRESS]. Протягом 2005 - 2007 років на території міста Рівне діяла злочинна група, члени якої підшуковували одиноких осіб, що зловживали алкогольними напоями або наркотичними засобами й вивозили їх до Росії та Білорусії, де залишали без документів та коштів, а тим часом на підставі підроблених документів заволодівали житлом потерпілих. Одним із таких потерпілих був і його батько, якого було вивезено до Свердловська й покинуто там без документів та грошей. Лише приблизно через рік йому вдалося повернути батька додому за допомогою працівників УБОЗ в Рівненській області. Під час розслідування кримінальної справи стало відомо, що було підроблено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS], укладеного 28 січня 2006 між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. У кримінальній справі, що була порушена у зв'язку з такими подіями, [PERSON] був визнаний потерпілим, а допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони не мали наміру придбавати спірний будинок, коштів за будинок не сплачували, продавця [PERSON] у нотаріуса не бачили, в будинку ніколи не проживали і не мали ні документів, ні ключів від будинку. Формальними покупцями будинку їх попросив виступити [PERSON] (обвинувачений по кримінальній справі) за «могорич». Висновок судової почеркознавчої експертизи від 13.09.2008 року № 534, яка була проведена судовим експертом [PERSON] в ході кримінальної справи, підтверджує факт, що [PERSON] не підписував договір купівлі-продажу будинку. 23 квітня 2012 року його батько [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, у зв'язку з чим він як спадкоємець по закону написав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, та була відкрита спадкова справа Оскільки домоволодіння було відчужено не його власником [PERSON], а іншою особою, адже у договорі купівлі-продажу від 28.01.2006 р. «Підпис [PERSON].» виконаний не [PERSON], то відповідно було порушено ч. 1 та ч. З ст. 203 ЦК України, що є підставою до визнання договору купівлі-продажу від 28.01.2006 року недійсним. Спірний будинок неодноразово відчужувався. Так, останнім набувачем будинку стала [PERSON] за 50 000,00 грн. Відповідно до п. 2 вказаного Договору купівлі-продажу домоволодіння одночасно з домоволодіння відчужена і земельна ділянка площею 0,20 га за кадастровим номером [NUMBER], на якій воно розташовано. Тобто, і земельна ділянка, і розташоване на ній домоволодіння за адресою [ADDRESS] на даний момент |належить [PERSON]. Оскільки домоволодіння по вул. Золотіївській в м.Рівне знесене, то вважає що має право на відшкодування його вартості від [PERSON], як останнього набувача спірного домоволодіння. Просили визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], укладений 28 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала Просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Згідно поданих до суду заперечень, які підтримала в судовому засіданні представник відповідачки, вважає, що надані позивачем докази є неналежними та не допустимими. В кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження факт вибуття домоволодіння [ADDRESS] поза волею [PERSON] та всупереч встановленому законом порядку. Вважає, що [PERSON] пропустив строк позовної давності, так як оспорювана угода мала місце в 2006 році, а до суду позивач звернувся з позовом в 2012р. Крім того, вважає, що експертиза № 534 від 13.09.2008р., на яку позивач посилається, як на доказ, була проведена з суттєвими порушеннями Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень. Зокрема, не відібрані зразки підписів [PERSON], не досліджений рукописний текст на договорі, а тому такий висновок є оспорюваним. Просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з прпуском строку позовної давності та безпідставністю позовних вимог. Представник третьої особи управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради [PERSON] суду пояснив, що згідно будівельного паспорта схеми забудови земельної ділянки по [ADDRESS] значилася стара будівля, яка підлягала демонтажу, про початок будівництва було повідомлено [PERSON], початок будівництва 12.02.2014р. Стара будівля знесена. Відповідачі [PERSON], [PERSON] на неодноразові виклики до суду не з'явилися з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 січня 2006 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS]. З дослідженого судом протоколу допиту [PERSON], як свідка та [PERSON] як потерпілого у кримінальній справі, які були отримані в ході розслідування кримінальної справи щодо незаконного заволодіння будинком [PERSON] вбачається, що в ході їх допиту [PERSON] та потерпілий [PERSON] були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Свідоцтвом про смерть підтверджується, що [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей 24.04.2012р. зроблено відповідний запис № 661, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON], його сином [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, підпис на якій посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковським А.І., зареєстрований в реєстрі за № 1706. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду N 2 від 12.06.2009р. застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони приймаються судом як письмові докази (стаття 64 ЦПК). Враховуючи, що [PERSON] помер, а [PERSON] не з'являється в судове засідання, тому у зв'язку з неможливістю їх допиту, суд приймає долучені позивачем вказані протоколи, як письмові докази, у відповідності до наведених норм. Згідно зазначених протоколів допиту повністю підтверджуються доводи позивача, що [PERSON] та [PERSON] не мали наміру придбавати спірний будинок, коштів за будинок не сплачували, продавця [PERSON] у нотаріуса не бачили, в будинку ніколи не проживали, не мали а ні документів, а ні ключів від будинку. Формальними покупцями будинку їх просив виступити [PERSON] Відповідно до висновку експерта №534 від 13.09.2008 року підпис в графі «Підпис [PERSON].» в договорі від 28.01.2006 року, посвідченому приватним нотаріусом Семенюк Ж.П. виконаний не [PERSON], а іншою особою. А рукописно вказано прізвище як [PERSON]., відмітки про виправлення прізвища договір не містить, а тому також вказує на підпис його іншою особою. Висновок експерта, подібно як і протоколи допитів, були отримані у встановлені законом порядку , містяться в матеріалах кримінальної справи, суду не надано достовірних доказів на спростування зазначених доказів, а судом таких доказів здобуто не було, а тому приймаються судом як докази. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON], як власник будинку [ADDRESS] не підписував 28 січня 2006 року договір купівлі -продажу будинку [ADDRESS] із [PERSON] та [PERSON], а тому вказаний будинок вибув із володіння [PERSON] поза його волі та всупереч встановленому законом порядку, а тому підлягає до визнання недісним. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи(спадкодавця), яка померла, до інших осіб(спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що [PERSON] є належним позивачем та не пропустив строку звернення до суду. Крім того, судом встановлено, що останнім власником згідно договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] остання стала власником спірного домоволодіння, яке вона придбала за 50 000,00 грн., посвідчений 05.07.2012р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., внесений в реєстр за № 1967, відміткою БТІ в будинковій книзі (дублікат), договір було зареєстровано в БТІ 18.07.2012р. З листа начальника ВГІРФО Рівненського МВ УМВС від 19.06.2006р. № 50/7-12076, [PERSON] був знятий з реєстрації за адресою [ADDRESS] по дорученню серії ВСІ № 231454. Постановою від 02.11.2012р. було повернуто [PERSON] апеляцію на постанову Рівненського міського суду від 05.03.2012р. про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, [PERSON] за ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 358 КК України. Так, зі змісту мотивувальної частини зазначеної постанови вбачається, що відносно зазначених осіб була винесена постанова про звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строку давності, що є не реабілітуючою обставиною. Судом встановлено, що [PERSON] восени 2014р. знесла будинок [ADDRESS], а на земельній ділянці згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.11.2014р. виконала будівельні роботи згідно будівельного паспорту від 30.12.2013р. № 01-П/390. На виконання ухвали Рівненського міського суду від 09.07.2015р.про забезпечення позову, отримана інформація, згідно якої підтверджується що за ухвалою Рівненського міського суду від 20.06.2014р. (справа № 569/9359/14-ц) на будинок [ADDRESS] було накладено арешт нерухомого майна. Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що повернення спірного майна в натурі неможливе в наслідок його знесення , а тому підлягає до стягнення його вартості з [PERSON] в сумі 50 000,00 грн., так як встановити вартість майна на день розгляду справи неможливо. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов до [PERSON] підлягає до задоволення. Судові витрати понесені позивачем підлягають до стягнення з [PERSON],[PERSON] в сумі 108,00 грн. на користь позивача, та з [PERSON] в прибуток держави в сумі 500,00 грн. На підставі викладеного ст..ст. 202,203, 215,658,1216, 1218,1268 ЦК України,

Outcome: approved