Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

31 березня 2014 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 1999 року проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З 20 грудня 2012 року [PERSON] після крововиливу в мозок та захворювання на злоякісне новоутворення мозку почав потребувати постійної сторонньої допомоги, тяжко хворів , був частково паралізований , тобто перебував у безпорадному стані. Весь цей час вона опікувалася ним, надавала всю необхідну допомогу, купувала ліки. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися відповідачка та позивачка. Посилаючись на наведені обставини, а іншим чином спір вирішити неможливо, оскільки [PERSON] заперечує її право на спадкування, позивач та її представник у судовому засіданні просили суд задовольнити позов в повному обсязі з викладених у ньому підстав. У судовому засіданні представник відповідача вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що відповідачка дізналася про хворобу батька лише 23 липня 2013 року, отже до цього часу була позбавлена можливості надавати батькові допомогу, а після того і до його смерті не мала фінансової можливості допомагати йому та приїздити до батька з Росії. Також посилався на безпідставність позову, оскільки відсутні обов'язкові підстави для зміни черговості, а саме: позивачка опікувалася спадкодавцем лише 10 місяців, що є нетривалим часом. По-друге , [PERSON] мав достатній самостійний дохід близько 2000 грн. щомісячно, отже мав можливість самостійно матеріально забезпечувати і догляд за собою, і лікування. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, покази свідків, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.09.2000 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належала [PERSON] З 2001 року в цій квартирі був зареєстрований [PERSON] та його донька [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. У встановлений законодавством строк [PERSON], як спадкоємець четвертої черги звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], відкрита спадкова справа № 3/2014. Також у встановлений строк до нотаріуса спадкоємець першої черги - донька померлого відповідачка [PERSON] звернулася із завою про прийняття спадщини після померлого батька. Матеріалами перевірки Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 30.10.2013 року ; актами про проживання від 04.12.2013р. та від 27.03.2014 р. та поясненнями свідків [PERSON](сусідка позивача), [PERSON] (доглядальниця за наймом померлого), [PERSON] (співробітниця позивачки) , допитаними у судовому засіданні, підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року (щонайменше з 2002 року) проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою проживання по [ADDRESS]. Вони проживали в одній квартирі, яка належала позивачці, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, поліпшували умови свого проживання та побуту, постійно проводили вільний час разом. Також факт постійного проживання позивачки з [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується листом Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва від 07.03.2014 р. про отримання саме [PERSON] допомоги на поховання і отриманням недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] згідно до ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також довідкою лікарні, що хворого 20 грудня 2012 року доставили у лікарню саме з квартири позивачки. Згідно п.21 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " , при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали з спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати, що п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім"єю до набрання чинності Цивільним кодексом 2004 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає встановленим факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки та [PERSON] з 1999 року по день смерті останнього, тобто по [INFO], тому суд вважає, що позивачка набула право на спадкування після його смерті як спадкоємець четвертої черги по закону. Згідно медичних документів, що наявні в матеріалах справи, 26.03.2013 року [PERSON] була встановлена безстроково група інвалідності - перша підгрупа А; непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду. Згідно висновку Міської лікарні № 1 м. Миколаєва від 26.01.2013р. та витягу з історії хвороби КЗ «Центр первинної медично-санітарної допомоги № 5» від 03.03.2014р., спадкодавець виписаний зі стаціонарного лікування у важкому стані, потребує постійного стороннього догляду з січня 2013 року. Протягом останніх 10 місяців життя померлого, який після крововиливу в мозок та злоякісну пухлину мозку та нирки потребував постійної сторонньої допомоги та перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися, позивач опікувалася ним та надавала усю необхідну допомогу, купувала ліки, викликала лікарів, проводила медичні обстеження, наймала доглядальницю на час, коли сама була на роботі. За наведеного, суд вважає встановленим, що з 20 грудня 2012 року [PERSON] перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу. Як пояснили свідки і не заперечував в судовому засіданні сам представник відповідачки, донька [PERSON] проживає тривалий час в Росії, не спілкувалася з батьком останні роки його життя, не приймала участь у догляді за ним та матеріальної допомоги не надавала, не дзвонила йому , не була присутня на його похованні. Після повідомлення її про тяжку хворобу батька в липні 2014 року вона не здійснила жодних дій навіть щодо спілкування з батьком. Не може прийняти до уваги суд і посилання представника відповідача щодо матеріальної забезпеченості [PERSON], оскільки згідно пояснень свідка [PERSON], доглядальниця перебувала з ним приблизно 9 годин на день усі п'ять днів на тиждень, отримувала оплату праці 10 грн за годину роботи ( що відповідає загальному рівню цін на такі послуги у м. Миколаєві на той час) , отже оплата її послуг і становила майже весь розмір пенсії у 1937 грн. 90 коп., яку отримував [PERSON] Стосовно отримання [PERSON] заробітної плати по березень 2013 року включно у розмірі близько 1200 грн. щомісячно, то з медичних документів, наявних в матеріалах справи, вбачається , що саме на той період він потребував значних витрат на придбання ліків. З наведеного можливо зробити висновок, що [PERSON] на той час потребував матеріальної допомоги для підтримання стану здоров'я , придбання ліків та їжі, яку згідно пояснень свідків і надавала йому позивачка. Також суд критично ставиться до зауваження представника відповідача, що догляд за паралізованим хворим протягом 10 місяців не можна вважати тривалим. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст..1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, маю право на спадкування як спадкоємці четвертої черги. Частиною 2 ст. 1259 ЦК України, передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З аналізу наведеної норми закону вбачається, що необхідними обставинами для одержання спадкоємцем за судовим рішенням права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування є: спадкоємець протягом тривалого часу опікувався спадкодавцем; спадкоємець протягом тривалого часу матеріально забезпечував спадкодавця; спадкоємець протягом тривалого часу надавав іншу допомогу спадкодавцеві; спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт перебування позивача з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах і проживання з ним однією сім'єю не менш як п'ять років до часу його смерті, протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, суд приходить до висновку, що є цілком справедливим і обгрунтованим надати право на спадкування [PERSON] , яка фактично є спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті [PERSON] як спадкоємцю першої черги разом з його донькою [PERSON] З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 392, 1259,1261, 1264, 1266, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved