Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

17 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог - Виконавчий комітет Саксаганської у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про надання дозволу матері з дитиною на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позову зазначила, що в 2002 році зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON]. Шлюб був зареєстрований відділом РАГСу Саксаганського району м. Кривого Рогу. За час шлюбу у неї та відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO]. В 2007 році шлюб між нею та відповідачем був розірваний. На сьогоднішній день донька [PERSON] проживає разом з позивачем, знаходиться у неї на вихованні та утриманні. Батько [PERSON] - відповідач [PERSON] мешкає окремо від них. З 06.02.2015 року позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з громадянином Російської Федерації - [PERSON]. Її чоловік [PERSON] матеріально забезпечує на належному рівні як її, так і її доньку [PERSON]. Батько дитини - відповідач за позовом [PERSON], своєї згоди на виїзд доньки за межі України безпідставно не дає та нічим конкретним свою відмову не мотивує. Влітку кожного року вона планує оздоровлювати свою дитину на батьківщині батьків чоловіка в Російській Федерації - в республіці Дагестан. Вважає, що дитина, яка досягла повних 10 років, вже розуміє значення простих життєвих подій, може легко пересуватись у супроводі дорослої людини, в тому числі за кордон. Тим більше, що будь-яка поїздка за кордон сприяє духовному розвитку дитини, поїздка з метою відпочинку сприяє фізичному розвитку дитини та поліпшенню її стану здоров'я. За таких обставин, позивач просила суд визнати відмову позивача неправомірною та надати позивачу [PERSON] дозвіл на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон без згоди батька в супроводі матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON]. Просить дозволити виїзд в період з 01.06.2017 року до 30.08.2017 року, з 01.06.2018 року до 30.08.2018 року, з 01.06.2019 року до 30.08.2019 року до Російської Федерації республіка Дагестан. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи заяву позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 352. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частини 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Станом на сьогоднішній день, батьки зобов'язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров'я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей. Таким чином, виїзди дитини за кордон з метою оздоровлення дитини, жодним чином не порушать право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки мають за мету перш за все захист прав дитини. Через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача [PERSON] позивач позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дитиною за кордон для здійснення оздоровлення доньки. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved