Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з вказаним позовом, який підтримав у судовому засіданні і просить встановити факт, що під час укладання договору дарування 06.02.2001 року він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Визнати договір дарування житлового будинку [ADDRESS] укладений 06 лютого 2001 року між ним і [PERSON] недійсним. Посилається на те, що з [PERSON] знаходився у шлюбі з 11.06.1994 року по 07.07.2004 року. З 04.09.2000 по 2010 рік він знаходився на обліку у Нікопольській психоневрологічній лікарні з діагнозом психічний і поведінковий розлад у наслідок вживання алкоголю, синдром залежності. 06 лютого2001 року, будучи у тяжкому стані ( запою) він підписав договір дарування житлового будинку за [ADDRESS] своїй тодішній дружині [PERSON], після чого наступного дня був госпіталізований до Нікопольської міської лікарні №2 з наслідками запою. Під час підписання договору він був у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому вважає укладений договір недійсним. Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що в день підписання договору позивач був тверезий, розумів значення своїх дій, свідомо підписав договір дарування. Нотаріус би не посвідчив договір, якби [PERSON] був у такому стані як він говорить. Вони жили однією сім"єю, позивач подарував їй будинок, аби вона його не залишала. Крім того, проведена по справі судово-психіатрична експертиза також підтверджує, що позивач розумів значення своїх дій при підписанні договору. До 2011 року позивач договір не оспорював. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 1994 року по 2004 рік, про що підтвердили сторони та свідоцтво про розірвання шлюбу ( а.с.5). Шостого лютого 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування будинку по якому [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок під [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в Нікопольськім МБТІ ( а.с.4). Стаття 55 ЦК України 1964 р який діяв на час укладення договору передбачає, що угода , укладенана громадянином хоч і дієздтним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цієї особи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття,10,60 ЦПК передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як видно з наданих відповідей Нікопольської психоневрологічної лікарні на запити адвоката, [PERSON] з 04.09.2000 по 2010 рік знаходився на обліку у Нікопольській психоневрологічній лікарні з діагнозом психічний і поведінковий розлад у наслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Курс стаціонарного лікування у 2001 році проходив з 16.11.2001 року по 03.12.2001 року ( а.с.38,39,41). З 07.02.2001 року по 20.02.2001 року [PERSON] знаходився на лікуванні в Нікопольській міській лікарні №2 з приводу отруєння грибами ( а.с.7). За клопотанням позивача була проведена комісійна амбулаторна судово-психіатрична експертиза 13.05.2014 року , відповідно до висновків якої [PERSON] в період склдання договору дарування 06.02.2001 року хронічним стійким всихічним розладом не страждав. Виявляв психічні та поведінчиські розлади в наслідок вживання алкоголю. По своєму психічному стану в той період часу ( 06.02.2001 р.) міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Інших доказів по справі сторонами надано не було. Таким чином , у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що під час підписання договору дарування житлового будинку[ADDRESS] [PERSON] він був у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. Зважаючи на наведене,

Outcome: dismissed