Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

18.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом та просила визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу належить на праві власності квартира [ADDRESS], відповідно до договору дарування від 17.10.2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 651. Зазначає, що у спірній квартирі, крім неї, значаться зареєстрованими з 17.01.2002 року, зокрема, відповідач 1- [PERSON], яка є сестрою позивача та відповідач 2 - [PERSON], який є сином відповідача- 1. Позивач посилається, що відповідачі не проживають у вказаній вище квартирі, спільного господарства не ведуть, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймають. Крім того зазначає, що відповідачі не є членами родини позивача, а тому порушують права останньої на вільне користування та розпорядження своїм майном. Позивач вважає, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад рік, а тому втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили. Третя особа - Солом'янський районний відділ державної міграційної служби України в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду лист, в якому зазначила, що функції щодо реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб територіальним підрозділами ДМС не виконуються Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Договору дарування квартири від 17.10.2013 року (а.с.4). Відповідно до довідки Форми №3 від 29.06.2016 року вбачається, що у вказаній вище квартирі зареєстровані: мати позивача - [PERSON], відповідач 1 - [PERSON], відповідач 2 - [PERSON] (а.с.18). Згідно актів від 04.02.2016 року та 29.06.2016 року вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають з 2002 року. З позовної заяви вбачається, що відповідачі,хоча значаться зареєстрованими у спірній квартирі, однак за спірною адресою ніколи не проживали, будь-якої участі в оплаті комунальних послуг та утриманні житла не приймали. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Згідно ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як встановлено вище, позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що між позивачем та відповідачами не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні, позивач жодних перешкод відповідачам у користуванні житлом не чинила. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не цікавляться спірною квартирою, не приймають участі в її утримані та не сплачують комунальних платежів. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад рік без поважних причин. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою № 11 в будинку № 101 по вул. Новопольовій в м. Києві, підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, то вони не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття їх з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial