Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

01 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Білопільського району про визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2004 року померла дружина її батька [PERSON] [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,66 умовних кадастрових гектар із земель САПТЗТ «Бобрицьке», розташовану на території Бобрицької сільської ради Білопільського району, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв, але юридично не оформив, чоловік покійної, а її батько [PERSON]. 22 жовтня 2007 року останній помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі на земельну ділянку, яку він фактично прийняв у спадщину після смерті [PERSON] Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька та оформила свої права на частину спадкового майна, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) нотаріус їй відмовила у звязку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки вказаний сертифікат був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] замінено неналежного відповідача [PERSON] селищну раду Білопільського району Сумської області на належного Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, голова селищної ради [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, з позовом згодні. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання також не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON]) Л.П. був [PERSON], що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 5, 69). 15 березня 1992 року останній уклав шлюб із [PERSON] Після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 8). 22 червня 2004 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно та майнові права. Відповідно до довідки відділу в Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 04 квітня 2018 року, на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 13 квітня 1998 року №79 [PERSON] був виданий сертифікат серії СМ №0255241 від 14 травня 1998 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,66 умовних кадастрових гектар у землях САПТЗТ «Бобрицьке», що розташована на території Бобрицької сільської ради. Вказаний сертифікат виданий на руки (а. с. 10). Як вбачається з довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Білопільського району від 20 червня 2018 року №1175, [PERSON], яка померла 22 червня 2004 року, була зареєстрована та проживала разом з чоловіком [PERSON] за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Улянівка, провул. Поштовий, 5. Заповіт від імені померлої виконкомом [PERSON] селищної ради не посвідчувався (а. с. 11). 10 червня 2004 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено заповіт від імені [PERSON], яким остання все своє майно заповіла своєму чоловіку [PERSON] (а. с. 82 зворотній бік). З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 22 червня 2004 року, заведена 09 червня 2005 року [PERSON] державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] Того ж дня державним нотаріусом [PERSON] держнотконтори на імя останнього видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний померлій на підставі договору дарування житловий будинок №5 по провул. Поштовому в смт. Улянівка Білопільського району Сумської області, а також грошові вклади з відсотками, що знаходяться на рахунках №91551220, №02529, №10108 у ВАТ «Державний ощадний банк України» (а. с. 82-85). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку, визначеному ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] у вигляді земельної ділянки, але юридично її не оформив. 22 жовтня 2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 5-6, 69-70). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на майно, яке він фактично успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] Згідно з довідкою виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Білопільського району від 20 червня 2018 року №1174 [PERSON], який помер 22 жовтня 2007 року, був зареєстрований та проживав один за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Улянівка, провул. Поштовий, 5. Заповіт від імені померлого виконкомом [PERSON] селищної ради не посвідчувався (а.с.11). 25 червня 2004 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено заповіт від імені [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за №739, яким останній заповів все своє майно своїй доньці [PERSON] (а. с. 49). Як вбачається зі спадкової справи, 09 квітня 2008 року [PERSON] звернулася [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 18 листопада 2009 року державним нотаріусом [PERSON] районної державної нотаріальної контори та зареєстрованих в реєстрі за №1928 та №1930, [PERSON] успадкувала після смерті свого батька належний останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок №5 по провулку Поштовий у смт. Улянівка Білопільського району Сумської області, розташований на земельній ділянці, належній спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №173422 та вказану земельну ділянку площею 0,0695 газ кадастровим номером [NUMBER] 00\~002 0302 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,1826 га за вказаною вище адресою з кадастровим номером [NUMBER] 00\~002 0303 для ведення особистого селянського господарства, належну спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД №173423. Крім того, 11 вересня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно грошових вкладів з відсотками на рахунках №915511279, №91551302, №4189 у ТВБВ №10018/085 філії- Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а. с. 47-57). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, який фактично успадкував її батько після смерті дружини, однак внаслідок того, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений, зробити це у позасудовому порядку вона не може (а. с. 20-21, 25). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке» розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved