Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

21 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 21 вересня 2002 року відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис № 2186. Позивач [PERSON] вказала, що за час сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, в родині часто по дрібницям стали виникати сварки, що призвело до того, що родина розпалася, зберегти її не можливо, подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. Крім того, позивач прохала повернути їй дошлюбне прізвище, а саме - "[PERSON]". В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена, до суду подала заяву з проханням слухати справу без її участі. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про час і місце слухання справи був повідомлений, до суду подав заяву з проханням слухати справу без його участі. Крім того, відповідач у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини Матеріалам справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21 вересня 2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис № 2186, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження. Прізвище дружини після одруження шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час сумісного проживання сторони мають двої неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, відсутнє почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, тривалий час проживають окремо, позивач наполягає на його розірванні, розірвання шлюбу між сторонами відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] , як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з одруженням, у своєму позові порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]». Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу позивачу відносити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved