Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

01.10.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , що є студентом вищого навчального закладу, денної форми навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для непрацездатної особи відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 5 вересня 2020 року (з моменту зарахування до вищого навчального закладу на денну форму навчання) і до моменту закінчення вищого навчального закладу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 серпня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею. 28.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Київського р/с м.Харкова №2018/2-30/11 від 29.10.2013 року було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання їх сина [PERSON] у розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 16.05.2007 року до досягнення сином повноліття. Відповідач з 01.01.2007 року проживає окремо, не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Зазначила, що їх син є студентом вищого навчального закладу. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харків від 18 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. За заявою позивача ухвалою суду від 23.02.2021 року позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 21.12.2015 по 21.12.2018 - 37 566,50 та неустойку (пеню) у розмірі 13 523,94, а також витрат на правову та інформаційно-консультаційну допомогу у розмірі - 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) були залишені без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи. Надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 09 серпня 2002 року по 17.08.2015 року. [INFO] у них народився син [PERSON] - (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 10.01.2003 року). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що також, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.01.2003 року. [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.7). З повідомлення Форми Н-1.10 від 24.09.2020 року Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» вбачається, що [PERSON] наказом №1496СТ від 05.09.2020 року зарахований студентом 1 курсу інженерно -фізичного інституту для здобуття ступеню бакалавр (денна форма навчання). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов свого життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників тощо). Відповідач мешкає окремо, матеріальну допомогу у період навчання сина не надає. При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини. Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. При цьому, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, є фізично здоровою особою, відомості про наявність інших дітей або непрацездатних дружини, батьків в матеріалах справи не містять. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Згідно до ч. 1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо вимоги позивача про стягнення з [PERSON] частки доходу (заробітку) у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, суд зазначає, що дана вимога є безпідставною, оскільки Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, тобто при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку процентна складова не застосовується. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial