Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

22 грудня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 25 жовтня 2003 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу [INFO] року в них народилась донька [PERSON]. З жовтня 20014 року їх сімейні відносини припинені, позивачка з донькою проживає окремо. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька знаходиться на її утриманні, але вона самостійно не здатна забезпечити гідний рівень життя дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та на даний час вони проживають разом. Вона працює майстром манікюру, її заробіток у середньому дорівнює 3000 гривень. Відповідач також працює, але вона не знає, скільки він заробляє. Спільний бюджет вони не ведуть, гроші на потреби дитини вона вимушена у відповідача просити. Відповідач зі свого боку іноді дає якісь гроші, та робить дитині подарунки, але потім свариться з нею з цього приводу. Але дитина потребує не тільки у продуктах харчування, а й речах та учбовому приладді. Самостійно утримувати дитину позивачці важко, вважає, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину поряд із нею, тому просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, із доводами позову не погодився, пояснив, що вони з позивачкою та донькою проживають разом, і він приймає участь в утриманні дитини, надає матеріальну допомогу добровільно. Його заробіток складає десь 5000 гривень. Він розуміє, що як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні дитини, і завжди реагує на прохання позивачки дати їй гроші на потреби доньки, але бажає, щоб і позивачка приймала участь в утриманні дитини у рівній з ним частці, та витрачала стягнуті з нього гроші лише за призначенням. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського райуправління юстиції міста Маріуполя Донецької області 10 грудня 2004 року, актовий запис № 970, [PERSON] народилась [INFO] року, в графі „Батьки" зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Позивачка на задоволенні позову наполягає, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку, відповідач, не визнаючи позов, не заперечує проти того, що він, як батько, має приймати участь в утриманні дитини, але якщо позивачка використовуватиме кошти за призначенням. Таким чином, приймаючи до уваги, що батько зобов'язаний брати участь в утриманні дитини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved