Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

29.05.2018 позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11687,68 грн. та суму судового збору у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2014 між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5-141206-н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 5-141206-н від 23.12.2014, згідно умов якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № 5-141206-н від 23.12.2014. Позивач зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 17.03.2016 Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 760/1373-16-ц за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу у сумі 43881,49 грн. Посилається, що після набрання рішення законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем було здійснено проплати на загальну суму 29644,29 грн., однак станом на сьогоднішній день сума боргу за вказаним вище рішенням суду не погашена, зобов'язання, встановлені Кредитним договором № 5-141206-н від 23.12.2014 не виконані. А тому, позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні збитки та 3 % річних, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останніх від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного позивач просив позов задовольнити. 29.05.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 30.05.2018 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 13.06.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідачів. Ухвалою суду від 14.06.2018 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 24.10.2018 року о 11 год. 30 хв. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів справи представником подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність та в разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Судова повістка, що направлялась на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, була отримана останніми, що підтверджується повідомленням про вручення, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому Позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 23.12.2014 між КС «Народний кредит» та членом Кредитної спілки [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5-141206-н, згідно якого Кредитна спілка надала відповідачу кредит у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, плата за користування яким (проценти) становить 0,18% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 5-141206-н від 23.12.2014, згідно умов якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання позичальником обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № 5-141206-н від 23.12.2014. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.03.2016 (справа №760/1373/16-ц) стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Народний кредит» заборгованість по кредитному договору № 5-141206-н від 23.12.2014 у сумі 43881 грн. 49 коп. (а.с.10-11). Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, виходячи з даних вимог законодавства, рішення суду від 17.03.2016, є обов'язковим для розгляду даної справи. Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Солом"янського районного суду м.Києва від 17.03.2016 відповідачами тривалий час не виконувалося. За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача про стягнення з відповідачів інфляційних збитків та 3% річних за період з 13.04.2016-16.05.2018 в порядку ст. 625 ЦК України, є обгрунтованими(а.с.8). Як вбачається з наданого розрахунку позивача станом на 16.05.2018 заборгованість відповідачів становить 11687,68 грн., яка складається з: 9544,74 грн. - інфляційні збитки та 2142,94 грн. - 3% річних (а.с.8). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність забезпечення виконання кредитних зобов'язань у вигляді поруки, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість у розмірі 11687,68 грн., яка складається з: 9544,74 грн. - інфляційні збитки та 2142,94 грн. - 3% річних. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 881,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved