Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

3 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначає, що шлюб із відповідачем зареєстрований 12.02.2005 року Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На протязі подружніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, оскільки у них різні погляди на життя, вони не розуміють одне одного, що в кінцевому результаті призводить до сварок. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких є їх дитина, що впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє дитині душевні страждання. В даний час вона переконана, що сім»я фактично розпалась. Посилаючись на наведене, просила постановити рішення про розірвання шлюбу, сина [PERSON],[INFO] залишити проживати з позивачем. В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]» (а.с.14). В судове засідання відповідач, не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, просить його задовільнити (а.с.15). Із врахуванням наведеного, на підставі ст.158, п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між сторонами зареєстровано 12 лютого 2005 року Кустинською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис за №2 (а.с.4). Від шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] виданого 20.01.2006 року (а.с.5). Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонам (ст..ст.10,11 ЦПК України). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статей 3,4,11,27,31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. Оскільки позивачем у позовній заяві не наведено жодних підстав для вирішення питання про місце проживання дитини [PERSON], [INFO], не подано суду клопотання про залучення до участі в справі органу опіки і піклування, участь яких є обов»язковою, тому в задоволенні вимог в цій необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial