overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

В березні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № SAMD№0000039139478 від 17.12.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість- 12 781,99 грн., яка складається з наступного: 5000,00 грн. - заборгованість за кредитом: 5 297,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 400,00 заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; а також штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 584,86 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подали заяву в якій позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В березні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 18.11.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованостіза кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2015 року має заборгованість- 12071.23 грн., яка складається з наступного: 3\~976,99 грн. - заборгованість за кредитом: 5\~343,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1\~799,00 заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 551,01 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача заборгованість, витрати по сплаті судового збору 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, подали заяву в якій позов підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач по справі в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

В березні 2015 р. позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначав, що відповідач є його абонентом. Користуючись газом, який постачається позивачем відповідачці, остання за спожитий газ не сплачує в результаті чого утворилась заборгованість, яка на 31.12.2013 р. склала 5354 гр. 87 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплачує заборгованість за спожитий природний газ, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 5354 гр.87 коп. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи відповідач сповіщений відповідно до ст.76 ч.9 ЦПК України. Зі згоди представник позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи Заслухавши пояснення представника позивача, дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до: - ст.525 ЦК України одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається ,якщо інше не встановлено договором або законом. -ст.526 того ж Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином , відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства ,а за відсутності таких вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог ,що звичайно ставляться. --ст.530 ч.1 того ж Кодексу якщо у зобов'язані встановлений строк(термін) його виконання ,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). -ст.615 ч.2 того ж Кодексу одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання . Відповідно до п.17 Правил надання послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ від 09.12.1999 р. №2246 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] є абонентом позивача.(а.с.7), у зв'язку з чим користувалась природним газом, який постачався позивачам. За спожитий газ у встановлені вищевказаними Правилами строки не розраховувалась, в результаті чого утворилась заборгованість, яка на 31.12.2013 р. склала 5354 гр. 87 коп.(а.с.5,6). З вказаних підстав позов і підлягає задоволенню. Суд також вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 243 гр.60 коп.(а.с.2) , відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В березні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), у якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за позикою від 20.03.2013 року у розмірі основного боргу в сумі - 20 000,00 грн.; штрафних санкцій у вигляді 1% за кожен день прострочки у розмірі - 20 000,00 грн.; відсотки за користування коштами у розмірі - 15 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збіру. В ході розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги, відповідно до заяви від 23.06.2016 року, в якій останній просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка складається з основного боргу в сумі - 4 000,00 доларів США.; штрафних санкцій у вигляді 1% за кожен день прострочки у розмірі - 14 640,00 доларів США.; відсотки за користування коштами у розмірі - 1825,59 доларів США, витрати по сплаті судового збіру у розмірі 5 094,40 грн. Крім того в заяві від 12.01.2017р. [PERSON] також просив стягнути з відповідача витрати повязанні з оголошенням в пресі у розмірі 420,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3743,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2013 року позивач передав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 4 000,00 доларів США, зі сроком повернення 20.04.2013 року - 2000,00 доларів США, 20.06.2013 року - 1000,00 доларів США, 20.07.2013 року - 1000,00 доларів США, що підтверджується виданою відповідачем розпискою. Проте, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, після спливу терміну дії договору грошові кошти не повертає, а тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права із цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав та не просив розглядати справу у його відсутність. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 05 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1689. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки, сімейне життя не склалось через те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейні відносини, подружні відносини між ними було припинено, разом не проживають майже два роки, поновлювати їх вона не бажає, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. З огляду на ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність відповідач [PERSON] не подав, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2006 року, шлюб зареєстровано у відділі РАЦС по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1689. Сторони в шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради Вінницької області за №1077 від 26 травня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони протягом останніх двох років подружні відносини не підтримують, позивач вважає неможливим поновлення подружніх стосунків та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не подав, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 грудня 2014 року виконавчим комітетом Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них народилася донька Поліна, [INFO], проте спільне життя не склалося, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, не працює, матеріальної допомоги на утримання сім"ї не надає, і, в той же час, бере в борг великі суми грошей. На даний час вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснила, що з лютого 2016 року вони з [PERSON] проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків, за наданий судом термін на примирення вони не примирилися. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2014 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Булима). Від спільного проживання сторін в них народилася донька Поліна, [INFO]. З лютого 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим, наданий судом строк на примирення наслідків не дав. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БВ №130337 від 13.12.2014 (а.с. 5), та свідоцтвами про народження дитини серія І-БВ №234396 від 22.01.2015 (а.с. 6), а також показаннями позивача, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 січня 1993 року Ярмолинецьким районним відділом ЗАГС Хмельницької області, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем в них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя не склалося через постійні скандали, погрози, зради. З 2014 року вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала за обставин, наведених в позовній заяві та пояснила, що від шлюбу з [PERSON] в них є донька Аліна, [INFO]. Відповідач працює водієм, постійно в рейсах, приїжджав на вихідні, міг не прийти додому. Вона неодноразово намагалася зберегти сім"ю. Однак з літа 2014 року вони з відповідачем проживають окремо і примирення з ним вона вважає неможливим. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 січня 1993 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Величко). Від спільного проживання сторін неповнолітніх дітей немає. З літа 2014 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №302918 від 16.01.1993 (а.с. 4), а також показаннями позивача, допитаної як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стратіївської сільської ради про визнання права власності на земельну частку пай, мотивуючи тим, що 15 серпня 2005 року в с. Стратіївка помер її чоловік [PERSON]. Згідно до сертифікату на земельну частку пай серія ВН № 0321533 чоловік мав право на земельну ділянку в с. Стратіївка у розмірі 2.14 умовних кадастрових гектара, оригінал сертифікату втрачений, тому нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач голова Стратіївської сільської ради [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 016970 [PERSON] помер 15.08.2005 року Згідно довідки Держгеокадастру про визначення грошової оцінки земельної ділянки складеної на підставі заяви позивачки [PERSON] про те, що [PERSON] належить право на земельну частку пай на підставі сертифікату серії ВН № 0321533 виданого райдержадміністрацією згідно розпорядження № 185 від 11 червня 1997 року, площа якої складає 2.14 умовних кадастрових гектара, грошова оцінка якої становить 45 754 грн 41 коп. Беззаперечно встановлено, що земельна ділянка, що розташована на території с. Стратіївка Чечельницького району Вінницької області належала [PERSON], який помер 15 серпня 2005 року на підставі сертифікату серії ВН № 0321533. 29.03.2016 року приватним нотаріусом, представнику позивачки [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачкою не надано оригінал сертифікату на земельну частку пай. Згідно до виписки з погосподарської книги та довідки Стратіївської сільської ради позивачка [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім"єю як дружина та чоловік до дня його смерті 15 серпня 2005 року. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] який помер 15 серпня 2005 року, був власником земельної ділянки, розміром 2.14 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Стратіївської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємиця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на цю земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в якому зазначила, що в період спільного проживання відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Кошти на утримання дитини відмовляється платити, мотивуючи це тим, що за місцем роботи працівникам не виплачують заробітну плату, в зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з"явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність та зазначає, що підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що з 28 травня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 28 травня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області (а.с.2). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30 серпня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] ( а.с.3). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком малолітнього сина - [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в 2007 році уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сім"я розпалася, з позовом про розірвання шлюбу позивачка звернулася до суду. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 17 серпня 2007 року перебувають у шлюбі ( а.с.5). Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з матір'ю ( а.с.7). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 24 березня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved