Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником ? частини вказаної квартири, загальною площею 49,8 кв.м, житловою - 29,1 кв.м, яка складається з двох кімнат, площею 17,8 кв.м та 11,3 кв.м, коридору - 9,4 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, ванної кімнати - 2,6 кв.м та кухні - 6,7 кв.м. Вказав, що незважаючи на те, що він є власником ? частини квартири, фактично користується меншою кімнатою - 11,3 кв.м, що є порушенням його прав, як власника. Відповідач [PERSON], який є власником ? частини квартири, вказаною квартирою взагалі не користується. Відповідач - [PERSON], яка є власником ? частини квартири, одна користується більшою кімнатою площею 17,8 кв.м. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про зміну порядку користування квартирою та виділення йому в користування більшої кімнати, проте відповідачі в добровільному порядку не бажають змінювати порядок користування квартирою, що призводить до порушення прав позивача, як власника ? частини квартири. Посилаючись на викладене, позивач просить виділити йому у користування житлову кімнату площею 17,85 кв.м, відповідачам - житлову кімнату площею 11,3 кв.м, з залишенням у загальному користуванні кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що вони є власниками по ? частини квартири кожен, зареєстровані у квартирі та проживають разом в кімнаті площею17,8 кв.м. Ідеальна доля позивача у вказаній квартирі становить 14,55 кв.м житлової площі. Враховуючи, що кімнати з такою площею не існує, виділення позивачу у користування одному більшої кімнати, площа якої перевищує його ідеальну частку, та залишення двом іншим співвласникам меншої кімнати призведе до суттєвого обмеження прав відповідачів як власників відповідник часток квартири. Крім того, вказали, що позивач фактично не користується кімнатою площею 11,3 кв.м, його кімната постійно зачинена, перешкод у користуванні йому не створюється. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи надіслав суду пояснення у яких зазначив, що спірна квартира перебуває у приватній власності позивача та відповідачів, рішення суду жодним чином не може вплинути на права і обов'язки третьої особи, просив вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 1997 року квартира [ADDRESS], загальною площею 49,82 кв.м належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Згідно Договору дарування частки квартири від 23 жовтня 2013 року [PERSON] подарувала ? частину вказаної квартири [PERSON] Таким чином позивач [PERSON] є власником ? частини спірної квартири (1/4+1/4), а відповідачі [PERSON] та [PERSON] - власниками по 1/4 частині квартири. Як вбачається з довідки форми 3 КП «Житлосервіс «Оболонь» № 3104 від 28 березня 2014 року у квартирі [ADDRESS], житловою площею 29,1 кв.м, яка складається з 2 кімнат, зареєстровано 3 особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно даних технічного паспорту на спірну квартиру, квартира складається з 2 кімнат площею 11,3 кв.м та 17,8 кв.м, і має житлову площу - 29,1 кв.м. Таким чином, частина жилої площі в квартирі, яка відповідає частці позивача, становить 14,55 кв.м (29,1:2), частина жилої площі в квартирі, яка відповідає часткам відповідачів, становить по 7,28 кв.м (29,1:4). Відповідно до частин 1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. N 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Проте, надання позивачу у користування кімнати площею 17,8 кв.м, з наданням у користування двом відповідачам однієї кімнати площею 11,3 кв.м (по 5,65 кв.м), порушить права відповідачів, оскільки по відношенню до них матиме місце відступ від розміру жилої площі, що припадає на їх частки в спірній квартирі, в сторону зменшення, що призведе до порушення права відповідачів, як співвласників, на володіння та користування квартирою. При цьому позивач один отримає в користування більшу кімнату з відступом від жилої площі, що припадає на його частку в спірній квартирі, в сторону збільшення. Враховуючи наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed