Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи на боці позивача: [PERSON], [PERSON] та треті особи на боці відповідача: Головне управління юстиції в Одеській області та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення в мотивувальній частині рішення суду юридичного факту та визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що з 2006 року [PERSON] і [PERSON] володіють 374/1000 частинами комунальної квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. При цьому позивач зазначає, що [PERSON] і [PERSON] володіють 374/1000 частинами (кожний) комунальної квартири на підставі Договору дарування, який укладено 14.08.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Як зазначає позивач, [PERSON] отримала спірну частину квартири у власність в порядку спадкування майна померлої [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2006 р. Оскільки спірна частина квартира 20.03.2006 року за договором дарування подарована [PERSON] [PERSON] у той час, коли остання, проживала у спірній частині квартирі по день смерті, що на думку позивача свідчить про те, що спірна частина квартири у власність [PERSON] [PERSON] не передавалася, позивач вважає, що спірний договір дарування є неукладеним. При цьому посилалися на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14.02.2013 року, яка набрала законної сили згідно якої судом було встановлено, що у [PERSON] не виникло право власності на 374/1000 частин комунальної квартири [ADDRESS] згідно до вимог ч.1 ст. 128, ч. 2 ст. 243 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки вона реально йому не передавалася. Вважає, що визнання договору неукладеним є одним із різновидів недійсності договору, але з посиланням на судову практику зазначали, що заявляти вимогу про визнання договору неукладеним не є належним способом захисту цивільного права, тому суд повинен в мотивувальній частині рішення встановити факт неукладеності оспорюваного правочину, тоді в задоволені вимог про визнання цього правочину недійсним може відмовити. Крім того в уточненнях від 15.07.2013 року посилалися на те, що договір дарування має бути визнаний судом недійсним, оскільки оспорюваним договором дарування визначено, що спірна частина квартири на момент укладення договору дарування не обтяжена боргом за житлово-комунальні послуги, разом з тим, згідно заяви ліквідаційної комісії від 2007 року за [PERSON] нараховується заборгованість по комунальним послугам перед ЖЕК за два роки у 2003 році, що на думку позивача є підставою для визнання оспорюваного договору дарування - недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд встановити в мотивувальній частині рішення суду юридичний факт, зокрема неукладеність договору дарування, укладеного 20.03.2003 р. між [PERSON] та [PERSON] та визнати недійсним та скасувати договір дарування. Встановлення факту неукладенності оспорюваного договору необхідно їй для захисту в майбутньому спадкових прав позивач у разі скасування договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Також зазначила про те, що позивач 29.11.2010 року дізнався про існування оскаржуваного договору коли отримав свідоцтво про право на спадщину. Представник третьої особи на боці позивача ([PERSON].) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ([PERSON].) в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що [PERSON] є власником спірної частини квартири з 20.03.2003 року. Зокрема, представник позивача зазначив, що [PERSON] отримав в дар спірну частину квартири на підставі договору дарування укладеного 20.03.2003 р. між [PERSON] і [PERSON] Отримавши від [PERSON] на виконання договору дарування від 20.03.2003 р. правоустановчі документи на спірну частину квартири, [PERSON] вважає, що прийняв у власність від дарувальника спірну частину квартиру. Окрім того, представник відповідача вважає, що у позивача відсутнє право на судовий захист будь-яких прав на спірну частину квартири, оскільки будь-яких прав щодо спірної частини квартири у позивача, на думку відповідача, ніколи не виникало, у зв'язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи на боці відповідача Головне управління юстиції в Одеській області (Нероденко М.М.) заперечувала проти задоволення позовних вимог. (а.с.66-67) Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2003 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 11) Відповідно до умов п. 1 Договору дарування, [PERSON] отримав в дар від [PERSON] 374/1000 частин квартири під [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що посвідчується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради 13.03.1998 р. (а.с. 105) Згідно листа Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 25.01.2006 року №211 спадкоємицею майна померлої [PERSON] є її тітка [PERSON]. (а.с. 118) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2006 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. по цивільній справі № 2-11394/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON], державної податкової інспекції Малиновського району м. Одеси за участю третьої особи - Регіональної універсальної біржі «Александр-Н» визнано дійсним Договір купівлі - продажу № Н/99/02083 від 27.09.1999 р. 374/1000 часток квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] та встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її племінницею [PERSON], окрім того визнано за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на 374/1000 часток квартири [ADDRESS]. 14.08.2006 р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах 374/1000 частин (тобто по 374/2000 кожному) квартири [ADDRESS], який посвідчено 14.08.2006 р. державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3-3232. [INFO] [PERSON] померла, що посвідчується Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 23.07.2010 року. Спадкоємцем майна [PERSON], згідно згаданого свідоцтва є її чоловік [PERSON]. (а.с. 105, 145) 15.06.2012 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у задоволенні позову [PERSON], треті особи на боці позивача [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа на боці відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання правочину недійсним; також в задоволенні позовних вимог третіх осіб [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа на боці відповідача приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 374/1000 частин квартири [ADDRESS] від 20.03.2003 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним було відмовлено. 19.12.2012 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області вищевказане рішення було залишено без змін та набрало законної сили. (а.с. 22-24) 05.06.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ за касаційною скаргою [PERSON] рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.04.2006 р. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. по цивільній справі № 2-11394/2006 - скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 146-147) 27.01.2014 р. Малиновський районний суд м. Одеси розглядаючи справу після її перегляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ задовольнив клопотання представника правонаступника позивача [PERSON] про залишення без розгляду частин позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на 374/1000 часток квартири [ADDRESS]. (а.с. 148) З довідки КП «ОМБТІ і РОН» від 22.08.2010 року вбачається, що станом на 17.09.2010 року 374/1000 частин квартирі [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. (а.с. 115) 12.08.2013 року КП ЖКС «Черьомушки» надав довідку про те, що [PERSON] у вищевказаній частині квартири на зареєстровано. (а.с. 116) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №8637834 від 29.08.2013 року вбачається, що по квартирі [ADDRESS]: 03.01.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 374/2000 частин вказаної квартири; 03.01.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 374/2000 частин вказаної квартири; за [PERSON] зареєстровано право власності на 374/1000 частин вказаної квартири. (а.с. 70-72) 29.04.2014 року ухвалою Одеського апеляційного суду адміністративного суду було залишено без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2013 року, якою адміністративний позов [PERSON] до РС ОМУЮ з питань Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, головного спеціаліста відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС ОМУЮ Привалової Є.Є., за участю третіх осіб [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання внеси запис про скасування реєстрації права власності було задоволено та визнано протиправним та скасовано рішення спеціаліста відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС ОМУЮ Привалової Є.Є. про державну реєстрацію права власності частини квартири: [ADDRESS] за [PERSON] та відповідно зобов'язано скасувати вищевказану реєстрацію права власності. (а.с. 92-93, 143-144) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2014 року було визнано недійсним договір дарування від 14.08.2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в рівних частках 374/1000 квартири [ADDRESS], який посвідчено 14.08.2006 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори. Належних доказів про набрання цим рішенням законної сили або відкриття апеляційного провадження на момент винесення судового рішення по цій справі суду не надано. (а.с. 157-158) 05.06.2014 року Малиновський районний суд м. Одеси відмовив в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про припинення та визнання права власності. Належних доказів про набрання цим рішенням законної сили або відкриття апеляційного провадження на момент винесення судового рішення по цій справі суду не надано. (а.с. 176-177) Статтею 153 ЦК УРСР (1963р), де передбачено, що договір є укладеним, якщо між сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх умов договору. У противному випадку він може бути визнаний неукладеним. За положеннями ст. 243 ЦК УРСР, чинного на час укладення оспорюваного договору, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. У [PERSON] не виникає права власності на нерухоме майно у вигляді квартири згідно вимог ч.1 ст.128, ч.2 ст.243 ЦК (1963р), оскільки вона реально йому не передавалася. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Сторони не заперечували в судовому засіданні про те, що [PERSON] фактично не отримував квартиру, не проживає в ній та доказів утримання спірної квартири суду не надавалися. За договором дарування правовідносини між сторонами припиняються або передачею речі або смертю дарувальника. Враховуючи, що дарувальник за життя не передав дарунок обдарованому, то після смерті дарувальника договір втратив свою силу за аналогією права згідно ч.3 ст.723 ЦК: «Якщо до настання строку (терміну) або відкладальної обставини, встановленої договором дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому, дарувальник або обдарований помре, договір дарування припиняється». Отже, [PERSON] протягом життя не підтвердила відчуження свого майна. У [PERSON] відсутній акт передачі-отримання майна. Згідно з ч. 3 ст. 244 ЦК УРСР (1963р), до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 ЦК (1963р), відповідно до якої договір дарування нерухомого майна підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. До того ж ст.128 ЦК (1963р) встановлювала, що право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено законом або договором. До істотних умов договору дарування нерухомості належить його реєстрація у БТІ. Відповідна настанова міститься в тексті останнього абзацу оспореного Договору дарування - правочин підлягає державній реєстрації згідно зі ст.227 ЦК (1963р). Відтак, на відміну від інших договорів, які укладались за часів дії ЦК УРСР, договір дарування мав особливості та його державна реєстрація була обов'язковою. Оскільки момент вчинення (істотна умова) таких договорів пов'язується з державною реєстрацією, тому незареєстровані правочини не створюють прав та обов'язків для сторін. Згідно п.30 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Мін'юсту №18/5 від 14.06.94р. (наказ втратив чинність на підставі Наказ Міністерства юстиції № 20/5 від 03.03.2004) Угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. Такі документи нотаріус приймає лише при наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. (Абзац другий пункту 30 із змінами, внесеними згідно з Наказом Мін'юсту №45/5 від 03.06.2002 - набув чинності з 01.10.2002 року). В п.17 роз'яснення президії Вищого господарського (арбітражного) суду України № 02-5/111 від 12.03.99 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнання угод недійсними" відсутність у договорі істотних умов є підставою для визнання його неукладеним. Частиною 8 статті 181 ГК визначено, що неукладений договір - це такий правочин, що не відбувся, тобто не існує як юридичний факт визнаний державою, а також не породжує певні права і обов'язки у сторін. До визнання договорів неукладеними крім норм, що стосуються самого процесу укладення договору, додаються й норми, що регулюють наступну стадію - виконання договорів. Навіть оформлення правочину не є підтверджённям його укладання. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Так, до звичайних умов договору дарування відноситься - термін договору дарування. Якщо термін передачі дару у змісті договору дарування не вказаний, то це означає, що договір дарування є реальним. Ознака реального правочину - необхідність передачі речі для того, щоб вважати таку угоду укладеною. Але звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту у відповідності до ст. 256 ЦПК України особа повинна довести, що цей факт має для неї юридичне значення, тобто від нього мають залежати виникнення, зміна або припинення її особистих чи майнових прав. Також під час розгляду справи встановлюється мета встановлення такого факту. Представник позивача в судовому засіданні пояснила суду що метою встановлення факту неукладеності оспорюванного договору є захист спадкових прав [PERSON] після того, як в майбутньому буде скасовано право власності [PERSON] та [PERSON] на спірну частку квартири. Враховуючи те, що на запитання головуючого не було надано належних доказів набрання чинності рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.05.2014 року яким було визнано недійсним договір дарування від 14.08.2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] суд вважає, що звернення до суду про встановлення такого є передчасним, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. В Постанові судової палати у господарських справах ВСУ від 14.01.2002 р. де зазначено, що вимога про визнання договору неукладеним є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення. Встановлення цього факту в мотиваційній частині рішення суду є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Статтею 215 ЦПК України чітко встановлено зміст рішення суду, а також частину рішення суду в якій суд робить висновок щодо всіх заявлених позовних вимог, тому вимога про встановлення в мотивувальній частині рішення суду не є належним способом захисту прав позивача, а робиться судом у відповідності до вимог п.3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, тому не може розглядатися як позовна. В судовому засіданні суд звертав увагу представника позивача на необхідність уточнення позовних вимог, які останній залишив поза увагою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Отже з наведених вище міркувань суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог про визнання договору дарування від 20.03.2003 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] укладено, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]. Оскільки позивачем в судовому засіданні не надано доказів на підтвердження порушень його спадкових та інших прав та інтересів і є передчасною. Крім того, посилання позивача на існування заборгованості за комунальні послуги, а отже не відповідність істотних умов договору фактичним обставинам в судовому засіданні не була підтверджена належними доказами. Заява про видачу судового наказу з зазначенням суми боргу є лише підтвердженням звернення до суду з певною вимогою, яку за наявності належних доказів суд може задовольнити. Самого судового наказу або інших доказів наявності заборгованості суду не надано, тому вимоги не підлягають також із вказаних підстав.

Outcome: dismissed