Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

20.05.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 47 498 грн. 72 коп. за опалення та підігрів води на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. Позов обґрунтований тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідач, починаючи з 01.02.2010 року по 01.05.2019 року має заборгованість за опалення та підігрів води в розмірі 47 498,72 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідач не виконує. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 09.09.2008 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, а за адресою: [ADDRESS] на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № 50421-3 щодо сплати комунальних послуг за опалення та підігрів води. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № 0421-3 вбачається, що за відповідачем починаючи з 01.02.2010 року по 01.05.2019 року рахується заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в розмірі 47 698,72 грн., оплата за надані послуги у вказаний період не проводилась. Також, з матеріалів справи, вбачається, що позивач 02.05.2019 року в порядку досудового врегулювання спору, направляв [PERSON] лист з вимогою щодо сплати заборгованості, однак останній заборгованість не сплатив. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги", відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП «Білоцерківтепломережа». Отже, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача, як споживача послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача не подав. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 1921,00 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved