Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

07 квітня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Управління служба у справах дітей районної у місті ради про стягнення аліментів на утримання дитини та надання дозволу на оформлення паспорту для виїзду за кордон дитини. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 06 червня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем від якого вони мають доньку [PERSON], 06 січня 2012 року. З квітня 2014 року фактичне спільне господарство сторони не ведуть та мешкають окремо, їх донька мешкає разом з позивачкою яка її забезпечує життя, годує та одягає. Відповідач на утримання своєї дитини та існування їх з позивачкою родини грошових коштів не виділяє, не працює, ставиться до своїх обовязків як батька і чоловіка безвідповідально. Інших дітей, окрім спільної доньки, відповідач не має. Позивачка намагалася в літку 2014 року поїхати до Автономної Республіки Крим до своєї рідної сестри [PERSON], яка мешкає у м. Севастополі, для оздоровлення доньки, розвитку, укріплення імунітету, яка хворіє на алергію, але відповідач відмовився надавати їй згоду на оформлення проїзного документу на дитину і цього року відмовляється надавати також дозволу на виїзд дитини за кордон, враховуючи те, що до Автономної Республіки Крим тепер неможливо їздити без таких документів. В місті Севастополі у позивачки є також двоюрідні бабусі й дідусі, до яких вона їздила і прагне їздити у гості, бо стосунки в них гарні і вони, як і сестра позивачки, допомагають їй в утриманні дитини, годують і одягають їх протягом часу перебування в гостях, а це від одного до трьох місяців навесні чи влітку, іноді частина осені. При цьому, відповідач знаючи все це безвідповідально ставиться до своїх обовязків батька і не знаходить часу відвідати нотаріуса для надання відповідного дозволу, а сам нікуди з дитиною не їздить, часу не проводить та взагалі не цікавиться, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення донькою повноліття, а також надати їй дозвіл на оформлення паспорту малолітньої доньки [PERSON], [INFO] - для тимчасового ( до 30 днів у весняний та осінній періоди та до 90 днів у літній період) виїзду дитини за кордон України, терміном на три роки, насамперед до Російської Федерації та півострова Крим, у супроводі її, без дозволу відповідача (а.с.25-29). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в уточненої позовної заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи Управління служба у справах дітей районної у місті ради у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву в якій зазначила що позов підтримує у повному обсязі (а.с.57). Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 109088 (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 379513 (а.с.13). Згідно виписки Комунального Закладу «Дніпропетровського центру первинної медичносанаторної допомоги №10» [PERSON], [INFO], рекомендовано оздоровлення на морі, оскільки вона часто хворіє (а.с.33), факт її захворювання також підтверджується довідками (а.с.31-32). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. \~Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, дійсні обставини справи, зокрема те, що інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні немає, а також його обов'язок по належному утриманню доньки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби доньки і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено законодавчими та нормативними актами, основними з них є:\~Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № З857-ХІЇ; Постанова КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»; Постанова КМУ від 23 квітня 2003 року № 569 « Про затвердження Порядку повернення до України позбавлених, батьківського піклування дітей, які є громадянами України»; Постанова КМУ від 26 вересня 2002 року №1432 «Про затвердження Порядку повернення дітей-іноземців до місць їх постійного проживання». Правила оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджені постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231. Статтею 313 Цивільного Кодексу України\~визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Так, у відповідності до п.17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, а згідно п.18 - оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків; якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України\~(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). У відповідності до п.7 положення про проїзний документ дитини, затвердженого Указом Президента України від 7 вересня 1994 року №503/94, документ (проїзний документ дитини) оформлюється у порядку, визначеному Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України». Згідно\~ст. 4 закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» \~за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.22 ч.1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»\~встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені один із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. У статті 141 Сімейного кодексу України\~визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України\~та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон та дозвіл на виготовлення паспорту/проїзного документу дитини повністю узгоджується з її правами та обов"язками, покладеними на неї\~Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання дозволу позивачу на виготовлення паспорту малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та надання дозволу на виїзд дитини за кордон що буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved