Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

\~ \~ \~02.03.2020 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] \~про стягнення\~коштів та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 60 000 дол. США. В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 25.07.2019 року між ним та відповідачем було укладено усний договір позики. Відповідач взяв у нього в борг грошові кошти на суму 60 000 доларів США, що еквівалентна сумі в гривнях - 1 475 4000 грн. При цьому відповідач власноручно склав та надав йому розписку в отриманні зазначених грошових коштів від 25.07.2019 року. Відповідно до вказаної розписки відповідач зобов`язувався повернути отримані грошові кошти у повному обсязі у строк до 15.08.2019 року. Проте, до часу звернення до суду з позовом, відповідач борг не повернув, що і змусило його звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеній у позовній заяві, позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував, оскільки не з`явився відповідач. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився його інтереси представляв [PERSON] , згідно договору 08/-05/20 від 08.05.2020р. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився жодного разу з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується оголошеннями на сайті судової влади про його виклик в судове засідання, 03.09.2020 року, 17.11.2020 року та іншими. Відзив відповідачем до суду подано не було, а том, у оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Свідок [PERSON] , будучи попереджений про кримінальну відповідальність, в судовому засіданні пояснив, що він добре знає [PERSON] та [PERSON] , тривалий час, у них з ним нормальні відносини. Відповідач займався господарством у приватному будинку позивача. [PERSON] довіряв [PERSON] , тому неодноразово позичав гроші в борг. Розписку про отримання коштів в сумі 60000 доларів США [PERSON] писав всласноручно в його робочому кабінеті за місцем праці, де в його присутності [PERSON] передав кошти [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, свідка,з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2019 між позивачем та відповідачем було укладено усний договір позики. Відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти на суму 60 000 доларів США, що станом на день звернення з позовом до суду становить 1 475 400,00 грн. у відповідності до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют встановленого Національним банком України станом на 02.03.2020 року. Крім того, 25.07.2019 року було складено розписку про те, що [PERSON] зобов`язується до 15.08.2019 року повернути грошові кошти у сумі 60 000 доларів США. В судовому засіданні був оглянутий оригінал розписки, який був представлений для огляду представником позивача. Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що позивач неодноразово звертався з вимогою до відповідача повернути гроші, однак гроші не повернуті. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики. Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, у відповідності до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 10 510.00 грн.

Outcome: approved