Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2017 року він позичив гр. [PERSON] [INFO] грошові кошти в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч доларів США), які він зобов`язаний був повернути йому до 29.06.2017 року. На підтвердження цього факту останній написав йому розписку, в якій вказав що в заставу залишає оригінал свого паспорта громадянина України та автомобіль марки ЛЕКСУС ЛС460 д.н.з. [NUMBER] . Однак, через три дні вказаний автомобіль [PERSON] забрав мотивуючи , що йому потрібно поїздити по справах декілька днів. Даний автомобіль назад як заставне майно, [PERSON] йому не повернув. Крім того, на неодноразові його вимоги повернути грошові кошти у встановлений строк та по даний час відповідач не реагує, лише обіцяє їх повернути в майбутньому. Станом на 29.06.2017 року його заборгованість складає 30 000,00 доларів США (що еквівалентно сумі відповідно по курсу Національного банку України станом на 28.02.2019 р становить 809 700, 00 тисяч гривень 00 копійок). Просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 30 000 (тридцять тисяч ) доларів США, що еквівалентно сумі відповідно по курсу Національного банку України станом на 28.02.2019 р. становить 809 700, 00 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, підтримав позов в повному обсязі, не заперечив проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованою кореспонденцією, і повернута до справи по закінченню місячного терміну зберігання, через неявку відповідача за отриманням рекомендованого листа на повідомлення пошти, а тому вважається повідомленим належним чином. Заяви щодо розгляду справи в його відсутність суду не надав, про причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву до суду не подав. За таких обставин, з письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів, про що не заперечив позивач. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 15.05.2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошову суму в розмірі 30 000,00 доларів США, яку зобов`язувався повернути позивачу до 29.06.2017 року. Встановлено, що в добровільному порядку [PERSON] кошти отримані в борг не повернув. Згідно наданої суду оригіналу розписки підтверджується, що [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 30 000 ( тридцять тисяч) доларів США, які зобов`язувався повернути до 29.06.2017 р. Крім того, вказав що в заставу залишає оригінал свого паспорта громадянина України та автомобіль марки ЛЕКСУС ЛС460 д.н.з. [NUMBER] . Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до положень ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідну розписку, складену відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути у визначений строк. Оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення грошей про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти, які мають виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На час пред`явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 30000,00 доларів США. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 809 700, 00 грн., що еквівалентно 30000 доларів США відповідно по курсу Національного банку України станом на 28.02.2019 р. Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави України в сумі 8097,00 грн. від сплати якого позивач був звільнений при пред"явленні позову. На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530 ЦК України,

Outcome: approved