Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

17.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] відповідно до ордеру на житлове приміщення, виданого 02.11.1992 року виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів на її ім`я та членів її ж сім`ї - чоловіка [PERSON] , дочки [PERSON] на право зайняття двохкімнатної квартири, загальною житловою площею - 30,8 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстровані вона, її колишній чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . Починаючи з 27.06.1996 року, коли її з відповідачем шлюб було розірвано, останній за місцем реєстрації не проживає, не отримує кореспонденцію за цією адресою, особистих речей у цьому ж житловому приміщенні не зберігає, участі в оплаті комунальних платежів не бере, майнові витрати на утримання спірного житлового приміщення не несе. Перешкод в користуванні жилим приміщення відповідачу не чинила, останній добровільно понад двадцять років без поважних причин не користується квартирою [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою - Черкаська область, Городищенський район, с. Товста , хутір Садниця . Посилаючись на те, що відповідач добровільно залишив спірне житлове приміщення, не проживає в ньому понад двадцять років, не несе витрат по його утриманню, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , встановити порядок виконання такого рішення шляхом зняття останнього з реєстраційного обліку за цією ж адресою. Провадження у справі відкрито, після усунення недоліків позовної заяви - 01.10.2018 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 15.02.2019 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов [PERSON] . Відповідно до змісту відзиву [PERSON] на позов [PERSON] про визнання його таким, щ втратив право користування житловим приміщенням відповідач послався на те, що позовну заяву [PERSON] вважає необгрунтованою та незаконною, оскільки обставини, якими позивачка обгрунтувала заявлені вимоги є такими, що не відовідають дійсності. Визнав, що він дійсно не користується житловим спірним приміщенням, однак робить це не з доброї волі, а з тих підстав, що позивачка позбавила його цього права, а саме поміняла замки на вхідних дверях, на вікна поставила металеві решітки, створивши у такий спосіб йому перешкоди у користуванні місцем проживання - не пускаючи його до квартири. З цього приводу він неодноразово звертався до територіальних правоохоронних органів, однак позитивних результатів для нього не наступило. У квітні 2018 року з цього ж приводу звертався з письмовою заявою до правоооронних органів, однак про результати розгляду його заяви йому не повідомлено. Також стверджував, що причиною його непроживання в спірній квартирі є не розірвання шлюбу з позивачкою, а зміна нею замків на вхідних дверях до квартири, витрати на утримання житлового приміщення не несе, оскільки він не проживає в ньому ж. Оскільки позивачка незаконно створила перешкоди йому в користуванні спірним житловим приміщенням, саме тому він проживає у будинку сестри за адресою - с. Товста на хуторі Стадниця. Ухвалою суду від 14.05.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON] 21.08.2019 року закрито підготовче провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник, заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримали, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , як такого, що не проживає в цій же квартирі понад двадцять років без поважних причин, витрат по її утриманню не несе. Третя особа [PERSON] підтримала заявлені [PERSON] вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, свтерджувала, що батько залишив їх з матір`ю ще в 1996 році, проживає в будинку своєї сестри. Також підтвердила, що ні вона, ні мати не чинили йому перешкод у користуванні квартирою. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , стверджував, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщинні з поважних причин, оскільки позивачка створила всі умови для того, щоб він не міг проживати в квартирі за місцем реєстрації. Підтвердженням цьому є його звернення до правоохоронних органів. Заслухавши учасників судового розгляду справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - [ADDRESS] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, площею 30,8 м.кв. (а.с.13). У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання сторін у справі, а також їх дочки, що є третьою особою у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , квартира не приватизована (а.с.22). Звертаючись до суду з позовом, позивачка в обгрунтування заявлених вимог послалася на те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад двадцять років, а саме після розірвання їх шлюбу. Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджував, що він дійсно не проживає за місцем реєстрації, однк з тих причин, що позивачка створила умови за яких він не може потрапити до квартири. Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з роз"ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 12.04.1985р. №2 з подальшими змінами, у справах про визнання наймача або членів сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням за правилами ст. 71 ЖК України, необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 жовтня 1996 року (а.с.14). За даними довідки, виданої 08.11.2018 року №536 виконавчим комітетом Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.62). Як видно зі змісту характеристики на громадянина [PERSON] , [INFO] , виданої 08.11.2018 року №537 секретарем Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, громадянин [PERSON] проживає більше десяти років без реєстрації по місцю проживання в [ADDRESS] (а.с. 63). 26.03.2017 року [PERSON] звертався до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з приводу того, що його дочка не впускала до квартири, просив вжити заходи щодо усунення перешкод на користування місцем проживання, [ADDRESS] . За результатами проведеної перевірки ДОП Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві було відвідано квартиру за адресою - [ADDRESS] , опитати мешканку квартири не вдалося за можливе, на залишені повідомлення не з`явилася. Сусідка [PERSON] повідомила, що чула, як сперичалися мешканці квартири 3, сусідка не впускала до квартири чоловіка. 30.03.2017 року перевірку по матеріалу ЄО №18363 від 26.03.2017 року визнано завершеною, матеріали списано до справи УП. (а.с. 84-85). 02.09.2019 року Голосіївським управлінням поліції на звернення адвоката С.Лукашенка щодо кількості та дати звернень [PERSON] з приводу конфліктних ситуацій з його дружиною гр. [PERSON] було проведено перевірку та встановлено, що 26.03.2019 року [PERSON] звертався до Голосіївсього УП ГУНП у м. Києві з заявою по факту конфліктної ситуації з дружиною [PERSON] , заяву було зареєстровано до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в ЄО №18363 від 26.03.2019 року і по ній було проведено всебічну перевірку та списано до справи Голосіївського УП, та більш ніяких заяв зі сторони [PERSON] по факту конфліктних ситуацій з дружиною до Голосіївського УП не надходило. (а.с.80). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] у квартирі за адресою - [ADDRESS] ніколи не спостерігали, будь-яких ситуацій, які б свідчили, що [PERSON] та [PERSON] створювали перешкоди для його проживання в цій же квартирі. Свідок [PERSON] , що був допитаний судом за клопотанням представника відповідача, підтвердив суду, що у 2017 році до нього звертався [PERSON] з тих підстав, що його не впустили до квартири, на що він порадив йому звернутися до поліції. З огляду на те, що заява [PERSON] від 26.03.2017 року була зареєстрована в ЄО Голосіївського УП м. Києва за №18363 за результатами якої було проведено перевірку, відповідно у відповіді Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 02.09.2019 року йдеться саме за заяву [PERSON] від 26.03.2017 року зареєстровану в ЄО за №18363. Отже, приймаючи до уваги, встановлені судом обставини, що відповідач понад двадцять років не проживає в спірній квартирі, однак з заявою щодо неможливості прийти до квартири він звернувся до правоохоронних органів тільки в березні 2017 року, а після ніяких заходів щодо відновлення його порушеного права у спосіб усунення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] не вчинив з позовом про його вселення до суду не звернувся, відповідно суд приходить до висновку, що [PERSON] без поважних причин не проживає в спірній квартирі, а відтак за ним не зберігається право на проживання в спірній квартирі. За наведених обставин у суду достатньо підстав для висновку, щоб визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки він добровільно не проживає у квартирі [ADDRESS] , не користуються нею період часу, що значно перевищує встановлений законом шестимісячний строк, який можна відраховувати з 1996 року, відсутній на спірній житловій площі без поважних на те причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved