Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку і житловий будинок в порядку спадкування, обґрунтовуючи його відповідно до засад диспозитивності положеннями ст. ст. 319, 328 ЦК України і, посилаючись на те, що після смерті бабусі, за її заповітом, намагалася успадкувати цю нерухомість, однак пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи по суті [PERSON] свій позов підтримала, просила задовольнити його, пояснивши, що після відкриття спадщини, не може одержати свідоцтво про право на спадщину, на земельну ділянку і житловий будинок, які за життя належали її бабусі, по причині пропуску строку на прийняття такої спадщини. Стверджувала, що у вересні 2014 року рішенням місцевого суду їй відмовлено у задоволенні позову щодо визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В який саме спосіб відповідачем, зазначеним у позовній заяві, порушено, не визнано чи оспорено її права, позивачка пояснити не змогла, пославшись на те, що таку заяву їй склав адвокат. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Відповідачем до суду подано листи, за змістами яких висловлено прохання про розгляд даної справи у відсутність його представника. Заперечень щодо заявленого позову не висловлено / а.с. 26, 34 /. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, надані стороною позивачки і виключно суду першої інстанції, оглянувши матеріали архівної цивільної справи Миргородського міськрайонного суду № 541/2122/14-ц та, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити з наступних обгрунтувань. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] є онукою [PERSON], підтвердженням чому є копія свідоцтва про її народження та витяг із паспорту її батька / а.с. 5, 4 /. За життя бабуся позивачки мала право на земельну частку (пай), а не на земельну ділянку (що є різними правовими категоріями) площею 5,1010 гектарів, розташовану на території с. Петрівці Миргородського району, за рахунок земельної частки (паю) ДП „СГП імені Іваненка"/ а.с. 17 /. Доказів про наявність у власності згаданої особи житлового будинку по [ADDRESS] Миргородського району, в ході розгляду справи суду не надано. В жовтні 2011 року [PERSON] залишила заповіт на все належне їй майно, на ім'я своєї онуки - позивачки по справі / а.с. 8 /. [INFO] року спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть / а.с. 7 /, внаслідок чого відкрилася спадщина. За приписами ст. 1218, 1216 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Статтею 1268 ЦК України ч. 1 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] звернулася до органів нотаріату з заявою про наміри прийняти спадщину після бабусі, проте постановою державного нотаріуса від 15.08.2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини / архівна справа № 541/2122/14-ц, а.с. 8 /. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову [PERSON] до Петрівцівської сільської ради Миргородського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено / а.с. 35 - 36 /. Згідно зі ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На засадах диспозитивності позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, як підставу для задоволення її позову (за межі яких суд не має права виходити), положеннями ст. ст. 319 та 328 ЦК України, якими регламентовано здійснення права власності та підстави набуття права власності. Жодною нормою Глави 84 ЦК України позивачка свої позовні вимоги не обґрунтовувала, виходячи із засад диспозитивності, визначених ст. 11 ЦПК України / а.с. 2 /. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 27 ч. 2 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України, стороною позивачки суду не надано жодних належних і допустимих доказів того, що вона належним чином та відповідно до закону прийняла спадщину, а отже і набула право власності на конкретне майно, відносно якого може здійснювати право власності та те, що відповідачем - Петрівцівською сільською радою Миргородського району Полтавської області, порушено, не визнано чи оспорюються її права. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на ті об'єкти нерухомого майна, щодо яких заявлено позовні вимоги, через що у задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Outcome: dismissed