Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив госпіталізувати до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» [PERSON], [INFO]. Вказував, що підставою для його госпіталізації є наявність у хворого реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, про що свідчить висновок комісії лікарів - психіатрів від 08 листопада 2017 року. Лікаря-психіатр КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» Усіков Сергій Федорович заяву підтримав, просив задовольнити. Опікун [PERSON] щодо госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] не заперечував. Прокурор не заперечила проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. Заслухавши думку заявника, опікуна, прокурора, яка вказала на доцільність задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Судом встановлено, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2011 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним і встановлено над ним опіку, опікуном [PERSON] призначено [PERSON], [INFO]. Рішення набрало законної сили 22.04.2011 року /а.с. 9/. 07.11.2017 року опікун недієздатного [PERSON] звернувся до головного лікаря Комунального закладу "Кіровоградської обласної психіатричної лікарні" із заявою щодо госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] в зв'язку з погіршенням психічного стану. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ «КОПЛ» від 07 листопада 2017 року [PERSON] страждає на важку розумову відсталість, зі значними порушеннями поведінки, схильністю до бродяжництва, повною соціальною та трудовою дезадаптацією, що потребують нагляду та лікування. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність у хворого реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих /а.с. 4/. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі ст.14, 16-19,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved