Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] 12.06.2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3 особа - [PERSON] про вселення та встановлення порядку користування нерухомим майном. Позивач [PERSON] зазначав, що він є співвласником квартири [ADDRESS]; йому належить на праві власності ? частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності від 27.01.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; зазначена частина квартири була придбана позивачем 21.11.2011 року з прилюдних торгів по реалізації арештованого майна; квартира є трикімнатною, загальною площею 60,80 кв. м, житловою площею 43,60 кв. м; житлові кімнати площею - 18,40 кв. м, 14,40 кв. м та 10,80 кв. м; співвласниками інших ? частин цієї квартири є: [PERSON], її донька [PERSON] та онука [PERSON], [INFO] (в рівних частинах - по 1/4 кожній). Оскільки квартира [NUMBER] є неподільною річчю, виділ належної позивачу частки є неможливим, відповідачі не погоджуються із запропонованим позивачем порядком користування спільним майном, на ?? частину квартири припадає 10,9 кв. м житлової площі, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким вселити позивача в квартиру [ADDRESS], визначити порядок користування приміщеннями квартири, відповідно до якого виділити йому (позивачеві) в користування - кімнату жилою площею 10,8 кв. м; відповідачам - виділити в користування дві житлові кімнати площею 14,4 та 18,4 кв. м; приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, туалетної кімнати, балкону - залишити у спільному користуванні співвласників. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги в редакції від 16.12.2014 року підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові; відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також 3 особа [PERSON] - в особі представника [PERSON] позов фактично не визнали; стверджуючи, що спільне користування квартирою сторонами є неможливим, вирішення спору можливе у спосіб припинення права позивача на частку у спільному майні, просили в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін та 3-ої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно наданої копії свідоцтва від 27.01.2012 року, посвідченого та виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №109 (а.с.4, 5) та витягу про державну реєстрацію прав БТІ м. Києва від 29.05.2012 року (а.с.40, 43) - [PERSON] (позивач) є власником ? частини [ADDRESS]; співвласниками інших ? частин цієї квартири є: [PERSON], її донька [PERSON] та онука [PERSON], [INFO] (в рівних частинах - по 1/4 кожній) - а.с.40, 42. Квартира [NUMBER] є трикімнатною, загальною площею 60,76 кв. м, житловою площею 43,60 кв. м; житлові кімнати площею - 18,40 кв. м з балконом 0,9 кв. м, 14,40 кв. м та 10,80 кв. м (а.с.6, 25-26); в квартирі [NUMBER] зареєстровані чотири особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (відповідачі) та 3 особа - [PERSON] (а.с.7, 159). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов"язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном; тобто встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не змінює часток співвласників у спільній частковій власності на таке майно. Представник відповідачів та 3-ої особи - [PERSON] в судовому засіданні не заперечує факт виникнення конфліктної ситуації між сторонами як співвласниками спільного майна (квартири) з приводу користування приміщеннями квартири [ADDRESS], внаслідок чого позивач не проживає в квартирі з моменту набуття права власності на ? частину квартири по теперішній час. Відповідно до частки позивача [PERSON] - йому належить у спірній квартирі (1/4 від 43,60 кв. м) = 10,9 кв. м житлової площі; згідно запропонованого позивачем порядку користування приміщеннями квартири [NUMBER] - він просить виділити йому (позивачеві) в користування ізольовану кімнату жилою площею 10,8 кв., що не перевищує розміру його ідеальної частки; відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - позивач просить виділити у користування дві кімнати жилою площею 18,4 кв. м та 14,4 кв. м, що також не порушує права відповідачів, як співвласників квартири; приміщення загального користування - кухні площею 5,7 кв. м, ванної кімнати площею 2,0 кв. м, туалетної кімнати площею 1,1 кв. м, коридору площею 7,5 кв. м - в квартирі [ADDRESS] позивач просить залишити у спільному користуванні сторін, як співвласників. За встановлених обставин, суд вважає, що запропонований позивачем [PERSON] варіант визначення порядку користування приміщеннями спірної квартири відповідає інтересам всіх співвласників (сторін); при цьому, вимога позивача в частині залишення у спільному користуванні сторін, як місця загального користування - балкону площею 0,9 кв. м (як зазначено у технічному паспорті на квартиру, а.с.26), задоволенню не підлягає, оскільки вихід на балкон існує з житлової кімнати площею 18,4 кв. м, яка підлягає виділенню в користування відповідачам, як співвласникам, які не погоджуються на спільне користування балконом, тощо; інші заперечення відповідачів та 3-ої особи є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні достатніми та належними доказами. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності; враховуючи те, що підлягає задоволенню вимога позивача про вселення в квартиру, суд приходить до висновку про те, що запропонований позивачем [PERSON] варіант визначення порядку користування приміщеннями квартири [NUMBER], окрім залишення у спільному користуванні балкону, відповідає законним правам та інтересам сторін, як співвласників квартири; тобто вимоги позивача [PERSON] в частині вселення та визначення порядку користування приміщеннями квартири [NUMBER], відповідно до якого виділенню в користування позивача підлягає ізольована кімната жилою площею 10,8 кв. м; відповідачам - підлягають виділенню в користування дві житлові кімнати площею 14,4 та 18,4 кв. м з балконом, а приміщення кухні, коридору, ванної кімнати та туалетної кімнати - залишаються в спільному користуванні сторін та 3-ої особи, підлягають задоволенню; а в частині залишення у спільному користуванні сторін, як місця загального користування - балкону площею 0,9 кв. м (як зазначено у технічному паспорті на квартиру, а.с.26), має бути відмовлено.

Outcome: partial