Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що їй на праві власеості належить квартира №2 у житловому будинку №16 по вул. Таврійській в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області. На момент укладення договору купівлі продажу вказаної квартири у ній була зареєстрована [PERSON]. У звязку з терміновістю укладення угоди, відчуджувачами вказаної квартири позивачку було запевнено, що остання зніметься з реєстрації місця проживання у разі необхідності у будь-який зручний для позивачки час, а самі поїхали з міста у невідомому позивачці напрямку. На сьгоднішній день, факт реєстрації місця проживання у квартирі позивачки, [PERSON] створює для неї зайвий клопіт: як і всі громадяни позивачка має право на пільги та допомогу з боку держави. Для оформлення субсидії необхідно надати довідку про розмір доходів всіх зареєстрованих у будинку осіб. Крім того, кількість осб, зареєстрованих у квартирі впливає на розмір квартплати. Знайти відповідачку та домовитись про добровільне зняття з реєстрації за вказаною адресою немає можливості. Просить суд: визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщення-квартирою №2 в будинку №16 по вул. Таврійській в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, у звязку з відсутністю в ньому бідьш ніж шість місяців без поважних причин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву до суду в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачка судове засідання не зявилася. 19.05.2016 року було подано оголошення про виклик відповідачки до суду. Відповідно\~\~ч.4 ст. 169 ЦПК України,у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Як вбачається з витягу з дрежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) виданого приватним нотаріусом [PERSON], Енергодарського міського нотаріального округу, Запорізької області серії ЕЕК 839298 від11.09.2014 року, власником житлового будинку за адресою: Запорізька обл., Кам?янсько-Дніпровський район, [ADDRESS], є позивач по справі, [PERSON]. Як вбачається з довідки про склад сім?ї наданої виконкомом Камянсько-Дніпровської міської ради, про те, що вона проживає в [INFO], Кам?янсько-Дніпровського району Запорізької області та має склад сім?ї: [PERSON], [INFO].(а.с.8) Згідно з довідки голови квартального комітету Камянсько-Дніпровської міської ради від 01.04.2016 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] за адресою м. Камянка-Дніпровська, 16/2 прописана але не проживає з 2014 року по теперішній час (а.с.11). Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України), про що також роз'яснював Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відтак, належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири, які визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved