overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

23.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, був зареєстрований 01.10.2011 року міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ Житомирської області, актовий запис № 269. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявився, просив позов задовольнити. Пояснив, що позивач відмовляється надавити оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, однак про час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 081192 від 01.10.2011 р., яке видане міським відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ Житомирської області, актовий запис № 269. (а.с. 3) Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з відповідачем, що підтверджується довідкою про склад сім"ї, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

23.07.2019 р. заявник звернулась до суду з вказаною заявою , зазначивши , що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області. Нотаріус відмовив їй у оформленні права на спадщину через розбіжність у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про одруження , а саме : прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть вказане [PERSON] , а в свідоцтві про одруження- [PERSON] . Посилаючись на те , що встановлення факту реєстрації шлюбу необхідно їй для реалізації права на прийняття спадщини , що залишилась після смерті її чоловіка , просила суд встановити факт реєстрації шлюбу між нею та [PERSON] , померлим [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явилась , надіславши до суду лист про розгляд справи у її відсутність та вказавши , що заяву підтримує Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився , надіславши до суду лист про те , що заперечень по справі не має і просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Як видно з копії паспорту заявника , її прізвище , ім.»я , по батькові - [PERSON] ( а.с. - 5 ) У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] зазначено , що [PERSON] помер [INFO] ( а.с.- 7 ) Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб , який був зареєстрований 23.11.1961 р. у виконавчому комітеті Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , після реєстрації якого [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] ( а.с. - 10) Досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву , що заявник знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , померлим [INFO] . Розбіжність у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про одруження сталась через помилкове написання прізвища заявника у свідоцтві про одруження [PERSON] замість [PERSON] . В судовому засіданні знайшло підтвердження те , що встановлення зазначеного факту тягне для заявника юридичний наслідок - прийняття спадщини , що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

23.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] та доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. З червня 2014 року шлюбні відносини припинені. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити « [PERSON] », проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи, судом встановлено, що 12 серпня 1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб Білоцерківською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 2. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

23.07.2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом , зазначивши , що з 19.11.1988 р. знаходилась з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі , який розірваний рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 12.03.2019 р Під час спільного проживання [INFO] . у них народився син [PERSON] . В даний час син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи та отримує дохід. Посилаючись на викладене , позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, заявивши , що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Судом безспірно встановлено , що сторони з 19.11.1988 р. знаходились у зареєстрованому шлюбі , який розірваний рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 12.03.2019 р. Під час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю заявивши , що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. В ході розгляду справи судом безспірно установлено , що відповідач має постійну роботу і його середньомісячний дохід становить близько 5000 гривень на місяць За таких обставин позов належить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. . В силу ст.. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

23.07.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.03.2019 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Делятинській селищній раді ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу у них народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки в них різні характери і погляди на життя, в тому числі, і на сімейні відносини. Відповідач був байдужим до сім"ї, до дитини, не цікавився їхніми потребами і проблемами. Через це в них постійно виникали непорозуміння, конфлікти і сварки, в результаті яких вони ображали і принижували один одного. Їй стало відомо, що у відповідача в даний час є інша жінка. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне " [PERSON] ". Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути без її участі. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав. Не заперечував відносно розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, не підтримують жодних стосунків як подружня пара, проживають окремо, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати з позивачем - [PERSON] . Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] слід змінити на дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

23.08.2008 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 2). Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що через різність характерів та звичок сімейне життя у них з відповідачем не склалося, вони не підтримують шлюбних стосунків, протягом одного року проживають окремо, тому вона наполягає на розірванні їх шлюбу. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він визнає позов і просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, протягом одного року проживають окремо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім"я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

23.08.2016 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 16.03.1990 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку. З 2013 року відповідач у будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей у будинку немає і взагалі даним житловим приміщенням не цікавиться. Перешкод в користуванні будинком відповідачу ніхто не чинив. У добровільному порядку відповідач з реєстрації не знявся, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше року. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше року він не користувався житлом без поважних причин. За заявою позивача справа розглянута без його участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно копії довідки про реєстрацію, будинок [ADDRESS], зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON], згідно договору купівлі - продажу від 16.03.1990 року (а.с.8) Згідно акту обстеження від 12.08.2016 року у домоволодінні, яке знаходиться в [ADDRESS], зареєстровані та проживають : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] - зять, зареєстрований за даною адресою, але не проживає з 2013 року. (а.с.10) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

23.08.2017 р. [PERSON] звернувсь до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на праві приватної власності позивачу належить квартира [ADDRESS]. Крім неї, у квартирі зареєстровані її сини: [PERSON] та [PERSON], які не сплачують комунальні послуги, квартирою не користуються з березня 2012 року. В звязку із даними обставинами позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та згоду на заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з"явився надав суду зачву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому Законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № Т132 від 17.02.1994 року позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], а.с. 8. Актом від 11.07.2017 р. встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі з березня 2012 року, а.с. 12. Згідно довідки № 15 від 03.04.2017 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а.с. 13. Згідно\~ст.405 ч.2 ЦК України\~- члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,\~\~ яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідачі не проживають в квартирі понад один рік без поважних причин, та як члени сім'ї власника житла можуть бути позбавлені права користування житлом. Крім того, з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути по 320 грн. судового збору з кожного, сплачений позивачем при зверненні до суду, згідно ст.ст. 79,88 ЦПК України. На підставі ст. 405\~ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

23.08.2017 року [PERSON] звернулася із позовом до суду та просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця сел. Чокурдах Аллахайського району, Якутія аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення двадцяти трьох років, у зв'язку з його навчанням по 30.06.2018 року (терміну закінчення навчального закладу), мотивуючи тим, що син на даний час навчається, вона сама не в змозі утримувати його, а відповідач працює, отримує заробітну плату та може надавати матеріальну допомогу. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. На даний час [PERSON] навчається у Овруцькому професійному ліцеї з 01.09.2015 року на денній формі навчання. Термін навчання закінчується 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою Овруцького професійного ліцею №3035 від 14.08.2017 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу, однак право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов»язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; досягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв»язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Слід зазначити, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працювати та у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги. Крім того, відповідач не заперечує проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість суду не надав. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved