Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом про стягнення аліментів в якому просила суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн на щомісячно до досягнення повноліття дитини, а також стягнути на її користь аліменти за попередній період з 01.03.2014 по 01.10.2018 р. у розмірі 550 000, 00 грн, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони із січня 2011 р. проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON], яка проживає разом із позивачем. При цьому, по серпень 2018 р. позивач разом із дитиною проживала в належній відповідачу та його матері квартирі за адресою: [ADDRESS], але за час її відсутності були змінені замки до вхідних дверей. А тому [PERSON] вимушена проживати у знайомих в однокімнатній квартирі. [PERSON] з грудня 2017 р. спільно не проживає з позивачем, а з січня 2018 р. взагалі припинив контактувати з нею, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, однак інколи нерегулярно давав незначні суми, яких не вистачало на нормальний розвиток дитини, інших утриманців немає, і є працездатний, тому позивач вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно ухвали від 06.11.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд з урахуванням ненадходження від відповідача відзиву на адресу суду у визначений йому строк, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Із наданих позовних матеріалів вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] та наразі проживає з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18.03.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві та Актом, засвідченого ЖЕД № 5, висновком ДОП Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 07.09.2018 р. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості (договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, які відповідно до ст. 182 СК України мають значення і повинні враховуватись судом при прийнятті рішення. З огляду на те, що у відповідач є працездатним, немає на утриманні інших осіб, що потребують стороннього догляду, оскільки зворотнього доведено не було, і з урахуванням потреб для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, і визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Слід вказати і на те, що суд завчасно та у відповідні строки визначені ЦПК України направив відповідачу всі необхідні позовні матеріали із зазначенням можливості надати суду відзиву в яких той може викласти свої пояснення, аргументи, міркування щодо позовних вимог разом із відповідними доказами. Проте, відповідач таким своїм правом не скористався, чому суд надає свою оцінку та вимушений розглядати справу без позиції останнього до вимог позивача. Слід вказати і те, що позивачем також не доведені позовні вимоги в частині суми запрошених до стягнення аліментів у розмрі 10 000 грн., зокрема їх відповідність заробітку відповідача, що також оцінюється судом відповідним чином. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 01 листопада 2018 року. Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за період з 01.03.2014 року по 01.10.2018 року слід відмовити. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачка не наводить доводів та відповідно не надала належних та допустимих доказів саме ухилення відповідача від сплати аліментів на намагання позивача одержувати такі від нього до подачі вказаного позову до суду. У зв"язку з чим підстави для задоволення таких вимог позивача відсутні. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому відповідна сума судового збору за пред'явлення прозову про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Разом із тим, суд критично відноситься до посилання позивача про здійснені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн, оскільки доказів звернення за наданням правової допомоги не надано, витрати документально нічим не підтверджені. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial