Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з нього матеріальну шкоду заподіяну внаслідок пошкодження мотоцикла та необхідністю придбання ліків в розмірі 15000 гривень та моральну шкоду завдану ушкодженням здоров?я і пошкодженням мотоцикла в розмірі 15000 гривень. Пізніше до участі у справі як співвідповідач було притягнуте приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед». В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він, керуючи мотоциклом, зіткнувся з автомобілем [PERSON], оскільки останній порушив правила дорожнього руху. Внаслідок зіткнення мотоцикл був пошкоджений, а позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. У зв?язку з цим поніс витрати на придбання ліків та повинен нести витрати на ремонт мотоцикла. Тому просить позов задовольнити. [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що він погоджується відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень та моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» заперечило проти позову, вказавши, що позивач не надав доказів стосовно розміру заподіяної шкоди. Крім того [PERSON] не повідомив страхову організацію про дорожньо-транспортну пригоду, а тому просить в позові відмовити за безпідставністю. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в позові до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» необхідно відмовити, а позов до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно вироку Малинського районного суду Житомирської області від 25.10.2013 року [PERSON] 11.08.2013 року близько 17 години, керуючи автомобілем марки «Volkswagen-Bora» державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вулиці Ворошилова у смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, наблизився до нерегульованого перехрестя з вулиці Леніна, яка являється головною по відношенню до вулиці Ворошилова. На перехресті, перед виконанням маневру правого повороту, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зупинив свій транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надав перевагу в русі водію мотоцикла марки «М-67» з державним номерним знаком [NUMBER] з боковим причепом [PERSON], який наближався до вказаного перехрещення доріг по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення мотоцикла «М-67» з автомобілем під керуванням [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталася, в результаті порушення водієм автомобіля марки «Volkswagen-Bora» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] вимог п.п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, тобто перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором, так щоб бачити його сигнал, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частини по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. У результаті зіткнення, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому правої променевої кістки на рівні нижньої треті з вивихом голівки правої ліктьової кістки, перелому малої гомілкової кістки справа на рівні верхньої треті, при наявності рани правого променево-запясного суглобу, синців грудної клітки зліва, черевної стінки, правого колінного суглобу які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Своїми діями, які виразились в порушенні вимог п.п. 10.1,16.3,16.11, та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, тобто в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості [PERSON], скоїв злочин передбачений ст. 286 ч. 1 КК України (а.с. 14-16). Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед» (а.с. 29-30), а тому воно, відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), зобов?язане було відшкодувати [PERSON] шкоду, заподіяну діями [PERSON] Однак останній, відповідно до пункту 33.1.4. ст. 33 Закону, не надав письмово страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У зв?язку з цим приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» правомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування, а тому суд відмовляє в задоволенні позову до страхової компанії повністю за безпідставністю. Стосовно вирішення позову до [PERSON], то суд враховує, що згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки [PERSON] завдана шкода винними діями [PERSON], то останній повинен нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем. На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивач надав чеки на купівлю ліків на суму 691 гривня 21 копійка (а.с. 9-13). Решта суми матеріальної шкоди не підтверджена жодними доказами. Не дивлячись на це, відповідач визнав позов в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. У зв?язку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень. В стягненні решти частини матеріальної шкоди суд відмовляє за безпідставністю. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оцінюючи завдану потерпілому моральну шкоду, суд також враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривалість строку, протягом якого позивач вимушений був здійснювати захист своїх прав та відсутність допомоги зі сторони відповідача. Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості суд вважає, що визначений потерпілим розмір моральної шкоди є явно завищеним, а тому співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, буде сума 4000 гривень. В стягненні решти частини моральної шкоди суд відмовляє за безпідставністю. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи вищевказане,

Outcome: partial