Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та зміну прізвища дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 22 квітня 1999 року по 23 липня 2002 року. У 2003 році, після розірвання шлюбу зроблено відповідний запис у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу від 08 липня 2003 року за № 118 в Рівненському районному відділі реєстрації актів громадського стану районного управління юстиції. Спільне життя з відповідачем не склалося і тривало недовго у зв'язку з тим, що відповідач не опікувався сім'єю, проживав окремо. За час перебування у шлюбі, а саме [INFO], у них з відповідачем народився син [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 11 лютого 2000 року зроблено відповідний запис за № 3 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. З моменту розірвання шлюбу і до цього часу вона не отримала від відповідача у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їхнього сина. Відповідач не займається вихованням сина, не піклується про його здоров'я, фізичний і моральний розвиток, не сприяє у створенні належних умов для розвитку його природних здібностей, не проявляє поваги до гідності дитини, не готує його до самостійного життя. Після розлучення, відповідач понад одинадцяти років поспіль з сином не спілкується та не проявляє до нього ніякого інтересу, не відвідує його за місцем проживання та у навчальному закладі - загальноосвітній школі, жодного разу не бачив дитини. За вказаний період син не отримав від батька жодного подарунку, в тому числі і до дня народження. Фактично дитина не знає батька, а називає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Відповідач не виконує батьківські обв»язки свідомо, що свідчить не тільки про самоусунення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, а й про ухилення від виконання таких обов'язків. Жодних перешкод у спілкуванні з сином, у відвідуванні його позивачка не чинила. Просить суд позов задоволити, позбавити відповідача батьківських прав, стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 17 жовтня 2014 року і до повноліття дитини, змінити прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON], оскільки його прізвище є немилозвучним, важким для вимови та не притаманне мешканцям України. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що [PERSON] батько [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги, не провідує, син проживає з матір'ю. Просить позов задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також оголошенням про виклик відповідача в судове засідання на 08 грудня 2014 року на 10 год. 00 хв, розміщеним в газеті «Вільне слово» № 80 від 13 листопада 2014 року, заперечень на позов чи заяв про відкладення розгляду справи не подав. Тому суд, з'ясувавши думку позивача та представника позивача, прокурора і представника третьої особи про можливість розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача і представника позивача, думку прокурора, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 22 квітня 1999 року по 23 липня 2002 року. У 2003 році, після розірвання шлюбу зроблено відповідний запис у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу від 08 липня 2003 року за № 118 в Рівненському районному відділі реєстрації актів громадського стану районного управління юстиції. Спільне життя у сторін не склалося і тривало недовго у зв'язку з тим, що відповідач не опікувався сім'єю, проживав окремо. За час перебування у шлюбі, а саме [INFO], у сторін народився син [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 11 лютого 2000 року зроблено відповідний запис за № 3 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. З моменту розірвання шлюбу і до цього часу позивач не отримала від відповідача у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їхнього сина. Відповідач не займається вихованням сина, не піклується про його здоров'я, фізичний і моральний розвиток, не сприяє у створенні належних умов для розвитку його природних здібностей, не проявляє поваги до гідності дитини, не готує його до самостійного життя. Після розлучення, відповідач понад одинадцяти років поспіль з сином не спілкується та не проявляє до нього ніякого інтересу, не відвідує його за місцем проживання та у навчальному закладі - загальноосвітній школі, жодного разу не бачив дитини. За вказаний період син не отримав від батька жодного подарунку в тому числі і до дня народження. Фактично дитина не знає батька, а називає батьком теперішнього чоловіка позивачки. Відповідач батьківські обов»язки не виконує свідомо, що свідчить не тільки про самоусунення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина, а й про ухилення від виконання таких обов'язків. Жодних перешкод у спілкуванні з сином, у відвідуванні його позивачка не чинила. Згідно висновку органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому № 08-4350 від 27 листопада 2014 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його сина, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, якщо батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то він може бути позбавлений судом батьківських прав. Доказів тому, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що він умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків і його слід позбавити батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Згідно з частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи пояснення позивача, її твердження про те, що з моменту розірвання шлюбу відповідач у добровільному порядку не утримує свого сина, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідча, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі позовної заяви, тобто з 17 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved