Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

30.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 32/16 від 25.08.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300000,00 грн. зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 30% річних, строком користування Кредитом до 23.08.2019 року включно, при умові, що повернення кредиту здійснюється частинами в розмірі та в строки згідно Графіку повернення кредиту. ПАТ «АРТЕМ-БАНК» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. На підставі зазначеного, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 413824,24 грн. за кредитним договором № 32/16 від 25.08.2016 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не з"явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності,про причини неявки не повідомляв , заперечень на позов не подавав, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 1 статті 280 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.08.2016 року між ПАТ«АРТЕМ-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 32/16, (а.с.5-14) відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300000,00 грн. зі сплатою процентів, виходячи із розміру процентної ставки 30% річних, строком користування Кредитом до 23.08.2019 року включно, при умові, що повернення кредиту здійснюється частинами в розмірі та в строки згідно Графіку повернення кредиту (а.с.15). Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором (правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16). ПАТ «АРТЕМ-БАНК» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 17.10.2017 року утворилась заборгованості у загальному розмірі 413824,24 грн., яка складається з наступного: 294750,00 грн. - строкова заборгованість за кредитом; 4750,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 4173,36 грн. поточні проценти за кредитом; 89791,84 грн. прострочені проценти за кредитом; 507,44 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 10607,17 пеня за несвоєчасне погашення процентів; 3294, 50 грн. штраф за порушенн строків погашення (повернення) кредиту; 288,75 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 4367,92 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів; 59,45 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1233,81 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача у зазначеному вище розмірі. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, щоШутий Ю.В. належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «АРТЕМ-БАНК» про стягнення заборгованості за договором, підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони прапорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави позивача в розмірі 1600,00 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 599, 610, 625, 631, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК Українита

Outcome: approved