Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

07 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про накладення стягнення на спадкове майно, в якій просила накласти стягнення на спадкове майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 1152 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наприкінці вересня 2018 року, точної дати не пам`ятає, вона прийняла рішення купити квартиру. На її оголошення відповіла [PERSON] , яка мала намір продати квартиру за адресою: [ADDRESS] . 01.10.2018 року вони здійснили незалежну оцінку ринкової вартості квартири, за проведення оцінки платила позивач. 04.10.2018 року вона виплатила [PERSON] завдаток у розмірі 4000 доларів США, про що на прохання [PERSON] було оформлено договором позики в робочому кабінеті адвоката Варцаба О.Д. При передачі коштів також був присутній відповідач [PERSON] Оцінена сума вартості квартири склала 177748,00 грн., вартість суми завдатку за курсом НБУ на дату 04.10.2018 року складала 113280,00 грн., за оцінку квартири було сплачено 1200,00 грн., тобто в дату укладення договору купівлі-продажу вона була зобов`язана передати [PERSON] залишок суми в розмірі 63268,00 грн. Після цього відповідач [PERSON] повідомив, що втратив паспорт, тому не може знятися з реєстраційного обліку. В подальшому вона дізналась, що [PERSON] померла, а відповідач є спадкоємцем після смерті матері. Вона зареєструвала у приватного нотаріуса Шевера О.С. вимоги кредитора, направила відповідачу рекомендований лист із вимогою негайного повернення грошей одним платежем, але відповіді не дочекалась. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В рішенні Верховного Суду України у справі № 676/1958/16-ц від 12 квітня 2017 року зазначено, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Отже у відповідача не було підстав відмовлятись від повернення коштів, отриманих його померлою матір"ю. 07 березня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 11 березня 2019 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали. 22 березня 2019 року позивачем недоліки позовної заяви були усунуті, позивачем була надана уточнена позовна заява, в якій вона просила накласти стягнення на спадкове майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка є спадковим майном у спадковій справі, спадкоємцем в якій є відповідач, шляхом продажу через органи державної виконавчої служби за початковою ціною не нижче вартості оцінки 177748,00 грн, а кошти, отримані від реалізації зазначеного спадкового майна, направити на погашення заборгованості відповідача перед нею в розмірі 116641,68 грн., в тому числі - 113280,00 грн. - вартість отриманої за кредитним договором суми в перерахунку на національну валюту, 1200 грн - вартість сплаченої нею оцінки майна, понесені нею судові витрати в сумі 384,20 грн - вартість судового збору при поданні заяви про забезпечення позову, 1777,48 грн. - судовий збір за подання позовної заяви. 26 березня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 квітня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 травня 2019 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 15.05.2019 року позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що він не заперечує тієї обставини, що його мати домовлялась укласти з позивачкою договір купівлі-продажу квартири та отримувала від позивачки за це завдаток. Але його мати померла, гроші у нього відсутні, він не відмовляється він подальшого оформлення договору купівлі-продажу з позивачкою, але не згоден з оцінкою квартири, оскільки дійсна вартість квартири значно вища. Також він пропонував позивачці розрахуватися з нею після продажу квартири, але зробити цього не може, оскільки на квартиру накладений арешт. В подальшому відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно розписці від 04 жовтня 2018 року та договору позики між фізичними особами від 04 жовтня 2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в розмірі 4000 доларів США. Зазначену суму зобов`язується повернути в порядку, який визначений договором, тобто не пізніше 24 жовтня 2018 року (а.с. 17-18). Факт отримання [PERSON] зазначеною суми грошових коштів відповідачем [PERSON] не оспорюється. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Приватним нотаріусом Шевера О.С. 01.02.2019 року була заведена спадкова справа № 21/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Станом на 28.03.2019 року заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] її спадкоємці не подавали (а.с. 55-56). Згідно відповіді приватного нотаріуса Шевера О.С. від 25.04.2019 року щодо кола спадкоємців померлої [PERSON] вбачається, що син спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] . [PERSON] , 1971 року народження, син спадкодавця, спадщину прийняв, так як був постійно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] на день її смерті, відомості про будь-яких інших спадкоємців [PERSON] у спадковій справі відсутні (а.с. 64-65). Згідно відповіді приватного нотаріуса Шевера О.С. від 21.05.2019 року свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] не видавалися. [PERSON] дійсно зверталася із письмовою заявою-претензією як кредитор [PERSON] із вимогами до її спадкоємців (а.с. 73). Документів, що підтверджують право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] матеріали справи не містять, будь-яких клопотань щодо їх витребування сторонами не заявлялось. Зі звіту про оцінку майна від 01.10.2018 року вбачається, що замовником оцінки була [PERSON] , вона також зазначена в якості власника майна - квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту ринкова вартість квартири складає 177748,00 грн, згідно квитанції до прибуткового касового ордера вартість оцінки 1200 грн була сплачена [PERSON] (а.с. 9-16). З зазначеною оцінкою відповідач не згоден, але клопотання про призначення експертизи з метою визначення реальної вартості квартири не заявляв через те, що повністю не визнає позовні вимоги. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять як права так і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. В зазначеному випадку позивач звернулась з письмовою заявою-претензією до нотаруса, що стало підставою для заведення нотаріусом спадкової справи. Спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього, що передбачено ч. 1 ст. 1282 ЦК України. При цьому під дійсною вартістю спадкового майна розуміється ринкова грошова оцінка його на момент відкриття спадщини. В зазначеному випадку судом встановлено, що боргове зобов`язання виникло на підставі розписки, тому позивач повинен довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов`язань не підтверджує обов`язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Позивач повинен довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем. В такому випадку необхідно звертатись до суду з позовом про стягнення грошових коштів зі спадкоємців боржника. Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно рішенню Верховного Суду України у справі № 676/1958/16-ц від 12 квітня 2017 року зазначено, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Суд звертає увагу на те, що хоч спадкоємці і відповідають в межах вартості майна, одержаного у спадщину, тобто вимоги кредиторів погашаються виключно за рахунок спадкового майна, звернення до суду одразу з позовом про звернення стягнення на спадкове майно законодавством не передбачено. Положеннями ч. 2 ст. 1282 ЦК України чітко визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тобто звернення кредитора з вимогою про накладення стягнення на майно до відмови спадкоємця задовольнити вимоги одним платежем чи до фактичних дій, які свідчать про відмову, є передчасним і є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з захистом прав у спосіб, невизначений законодавством. Відповідно кредитору необхідно спочатку звернутись до суду з вимогами до спадкоємця про стягнення коштів, а вже потім або виконувати рішення суду про стягнення грошових коштів в загальному порядку, або звертатись до суду з позовом про накладення стягнення на майно. Таким чином, позовні вимоги про накладення стягнення на спадкове майно не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed