Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

\~\~\~\~29.1215 року до Київського районного суду м. Одеси звернулася позивач [PERSON] з позовними вимогами про визнання недійсним договору дарування, в якому просить визнати недійсними договори дарування, укладені 17.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON], яка померла 25.06.15 року, а саме договір дарування земельної ділянки площею 551 кв.м. з кадастровим номером 5110136900:004:0002, розташований за адресою: м.Одеса, вул. ак. Вільямса,48 та посвідчений 17.11.10 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], договір дарування ? частини житлового будинку №48 по вул. ак. Вільямса у м.Одесі посвідчений 17.11.10 року державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.10 року. Позивач [PERSON] до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за його відсутністю на підставі документів, що містяться в матеріалах справи Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення у пресі. Третя особа [PERSON] до суду надала заяву в якій підтримала позовні вимоги не заперечує проти їх задоволення та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню . Судом встановлено, що 17.11.2010 року за договором дарування , посвідченим державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] подарувала своїй дочці [PERSON] земельну ділянку площею 551 кв.м. з кадастровим номером 5110136900:004:0002, розташований за адресою: м.Одеса, вул. ак. Вільямса,48, а також за договором дарування від 17.11.10 року [PERSON] подарувала дочці [PERSON] ? частини житлового будинку №48 по вул. ак. Вільямса у м.Одесі, вказаний договір дарування посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та вказаний договір зареєстровано електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.10 року. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Так, позивач на підставі договорів дарування від 17.11.0 року, посвідчених державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори позивачка здійснила відчуження належного їй майна на користь дочки [PERSON], яка померла 25.06.15 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №416193 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після смерті доньки відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої є позивачка та відповідачі. Так позивачка в позові зазначає, що договори дарування укладались з метою збереження майн у родині, оскільки позивачка на той час перебувала у тяжкому стані здоровя, перенесла хірургічне оперативне втручання, про що свідчать надані суду медичні документи, як містяться в матеріалах справи. Після лікування та реабілітації стан здоровя позивачки поліпшився і остання зрозуміла, що правочин відбувся на вкрай невигідних для неї умовах, а саме остання перестала бути власником відповідно майна. Тобто провочин було здійснено під впливом тяжкої для позивачки обставини- її хвороби. За життя [PERSON] не встигла переоформити право власності на земельну ділянку та на ? частину будинку, що знаходяться за адресою: м.Одеса, вул. ак. Вільямса, 48 на матір, однак мала такий намір. Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року (з наступними змінами) „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" вказано, що при визнанні угод недійсними в т.ч. укладених і під впливом тяжких обставин, необхідно встановлювати наявність безпосереднього зв'язку між такими обставинами та волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах. Так в судовому засіданні встановлено, що договори дарування від 17.11.10 року був укладений позивачем\~\~під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для нього умовах, такою тяжкою обставиною є хвороба позивача, яка в силу хвороби отримала другу групу інвалідності , має низку захворювань та похилий вік. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підтвердження тяжкої обставини яка мала місце при здійсненні правочинів позивачка надала медичну документацію про стан її здоровя. Згідно зі ст.203 ч.1 ЦК України , зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею\~\~203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися\~\~у\~\~формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Таким чином, приведені позивачем доводи ґрунтуються на вимогах закону. \~\~\~\~\~\~На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування, як укладених під впливом тяжких обставин, знайшли підтвердження в судовому засіданні , а тому належать задоволенню.\~\~На підставі викладеного й

Outcome: approved