Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

09.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, посилаючись на те, що він народився [INFO] у селі Сушиця Старосамбірського району Львівської області. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 28 січня 1982 року йому призначено ІІ групу інвалідності з дитинства. Рішенням виконавчого комітету Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 10 жовтня 2005 року №26, його піклувальником призначено брата - [PERSON]. Відповідно до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №848517 при проведенні огляду 25 лютого 2015 року йому призначено першу групу інвалідності підгрупи «А» з дитинства безтерміново із зазначенням, що він потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Згідно посвідчення серії [NUMBER], виданого 02.03.2017 року управлінням соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, призначено державну соціальну допомогу з 25.02.2015 року і довічно. З дня народження і по сьогоднішній день він проживає у [ADDRESS], ніколи і нікуди не виїжджав за межі України. Паспорт громадянина СРСР ним було втрачено і своєчасно не оформив паспорт громадянина України, через що виникло багато проблем з документами, які посвідчують його особу. Про отримання паспорта звернувся із заявою до Старосамбірського РС ГУ ДМС України у Львівській області, проте було відмовлено та рекомендовано звернутися в судовому порядку для отримання судового рішення, яким було б підтверджено факт його постійного проживання або проживання на території України станом на 24.08.1991 року або проживання на території України станом на 13.11.1991 року і перебування в громадянстві колишнього СРСР. Встановлення даного факту постійного проживання на території України, в тому числі і станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року йому необхідне для отримання паспорта громадянина України, а іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено. Просить встановити факт його проживання, тобто [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS], на території України з часу народження, в тому числі станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року, по даний час. В судовому засіданні заявник та його представник [PERSON] в судовому засіданні обставини, на які посилався заявник [PERSON], як на підставу своїх вимог, підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся, про що свідчить його підпис в розписці про одержання рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 45), також з будь-якими клопотаннями не звертався. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» , або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Сушиця Старосамбірського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], в якому зазначено його батьками - [PERSON] та [PERSON], їх національність - українці (а.с. 6) . Згідно довідки, виданої виконкомом Терішівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 31.10.2018 року, [PERSON], [INFO], інвалід І групи, з дня народження і по сьогоднішній день є зареєстрований і фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до витягів з погосподарських книг Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області за 1967-1969 роки, 1971-1973 роки, 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки, 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки зареєстрований в с.Сушиця Старосамбірського району Львівської області (а.с.8-20). Згідно індивідуальної карти амбулаторного хворого від 04.01.1980 року та довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №848517 від 25.02.2015 року відомо, що [PERSON] є інвалідом І підгрупи «А» з дитинства (а.с.21, 23). Відповідно до рішення виконавчого комітету Тершівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 10.10.2005 року №26, [PERSON] призначено піклувальником брата - [PERSON] - інваліда ІІ групи з дитинства (а.с.25). Згідно будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в [ADDRESS], [PERSON], інвалід з дитинства, зареєстрований за вищевказаною адресою з [INFO] (а.с.26-28). Факт проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Заявник [PERSON] звертався до Старосамбірського РС ГУДМС України у Львівській області з заявою про отримання паспорта громадянина України, проте йому було рекомендовано звернутися до суду для отримання судового рішення, яким було б підтверджено факт його постійного проживання або проживання на території України станом на 24.08.1991 року або проживання на території України станом на 13.11.1991 року і перебування в громадянстві колишнього СРСР (а.с.30). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак і які не є громадянами інших держав; 3) особи, які народилися або постійно проживали на території України, а також їх нащадки (діти, онуки), якщо вони на 13 листопада 1991 року проживали за межами України, не перебувають у громадянстві інших держав і до 31 грудня 2004 року подали у встановленому цим Законом порядку заяву про визначення своєї належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянства України відповідно до цього Закону. Оскільки заявникові встановлення факту його постійного проживання на території України в тому числі і станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року необхідне для отримання паспорта громадянина України, а іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, то таку заяву слід задовольнити. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які перелічені в частині 1 цієї норми. Також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] постійно проживав на території України з дня народження в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі встановленого,

Outcome: approved