Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

27.05.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач, який є сином позивача та більше 8 років не проживає в будинку. Маючи зареєстрованим місце проживання відповідача у своєму житловому будинку, він суттєво обмежена у своїх правах та можливостях власника розпорядитися належним йому майном, оформити субсидію тощо. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому позивач вважає, що він як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та своїм майном шляхом визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до норм статті 224 ЦПК України. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, заслухавши позивача, свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрований син позивача - відповідач [PERSON] (а.с.15,17), та на теперішній час останній за зазначеною адресою не проживає, що підтверджується довідкою Новозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №1360 від 23.05.2014 року (а.с.3) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] є сином позивача, дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] близько 10 років. Створив сім'ю та живе в м.Херсоні. До батьків не приїжджає, їх життям не цікавиться. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку позивача, як член сім'ї, оскільки відповідач є сином позивача. Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2004 року. Крім того, відповідач проживає в м.Херсоні, на що вказує отримання ним особисто судових повісток, направлених по вказаній позивачем адресі [ADDRESS] (а.с.10, 20). Тобто відповідач не проживає в будинку позивача більше року без поважної причини, тому втратив право на користування цим будинком. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме судовий збір стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved