Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

[PERSON] 02.07.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 103585,71 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, який розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з позивачкою. Згідно рішення Камянко-Бузького районного суду Львівської області, [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 31.05.2012 року. Проте з моменту винесення рішення суду, батько дітей взагалі ухиляється від сплати встановлених рішенням суду аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 08.07.2014 року складає 22956,24 грн. Зазначає, що дітям потрібні кошти на навчання, харчування, одяг та забезпечення належих умов проживання. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, а тим самим і від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дітей, передбаченого СК України. Позивач вказує, що при наявності заборгованості по виплаті аліментів, їх платник зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. За розрахунками позивача, у період з червня 2012р. по червень 2014р., розмір неустойки становить 103585,71 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що рішенням Камянко-Бузького районного суду Львівської області вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 31.05.2012 року. Однак, відповідач належним чином не виконує свого обов»язку та ухиляється від своєчасної сплати аліментів. З розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ вбчається, що з червня 2012 року по червень 2014 року відповідач допустив неналежне виконання обов"язку по сплаті аліментів, що призвело до збільшення заборгованості і станом на 08.07.2014 року заборгованість становить 21993,74 грн. Згілно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно представленого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати [PERSON] аліментів з червня 2012 року по червень 2014 року , здійсненого згідно вимог ст. 196 Сімейного кодексу України, така станом на 01 жовтня 2014 року становить 103585,71 грн. Статтею 60 ЦПК України, передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, а також відсутність інформації про його матеріальне та сімейне становище виключає можливість зменшити розмір обрахованої вище неустойки, суд приходить до висновку, що таку суму з відповідача слід стягнути в повному обсязі. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оцінюючі зібрані по справі докази, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, обов'язок сплачувати аліменти виник у нього з моменту набуття рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти та їх розмір. Підтвердженням відсутності вини відповідача можуть бути лише такі обставини, за яких заборгованість утворилася з незалежних від платника аліментів причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак судом не встановлено, а відповідачем не надано суду жодних доказів, які б давали суду підстави для застосування ч. 2 ст. 196 СК України у відношенні відповідача. Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, однак допустив заборгованість по сплаті аліментів, що стверджується розрахунками заборгованості по аліментах, проведеними державним виконавцем. Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з виникненням з вини відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів перед позивачем [PERSON], вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з червня 2012 року по червень 2014 року в розмірі 103585,71 грн. є підставною та підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved