Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно. В своєму позові позивач зазначив, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 16 липня 1982 року, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою 07.08.1982 р., за №1354, та Акту про закінчення будівництва та ввода в експлуатацію житлового будинку, затвердженого рішенням виконкому Братської селищної ради № 55 від 16.04.1987 року, йому належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок зареєстровано Вознесенським МБТІ, що підтверджується довідкою № 1 від 15.01.2018 року. В цьому році звернувшись до центру надання адміністративних послуг Братської РДА позивачу відмовили в реєстрації будинку, в зв'язку з відсутністю оригіналів документів, а саме договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності та Акту про закінчення будівництва та ввода в експлуатацію житлового будинку. Позивач звернувся в державний архів Миколаївської області і отримав копії вказаних вище документів. Однак, для реєстрації необхідно надати або копії правовстановлюючих документів, завіренні органом, що їх видав, або дублікати документів. Але позивач цього зробити не може, бо Акт про закінчення будівництва та ввода в експлуатацію житлового будинку, є таким, що прийнятий комісійно і вже не існують деякі організації і підприємства, що його приймали. В даний час позивач не має можливості повноцінно розпоряджатися, користуватися та володіти вказаним нерухомим майном. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 16 липня 1982 року, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою 07.08.1982 р., за №1354, та Акту про закінчення будівництва та ввода в експлуатацію житлового будинку, затвердженого рішенням виконкому Братської селищної ради № 55 від 16.04.1987 року, житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS], побудований [PERSON] (а.с. 5-8). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міста і селищ. До правовстановлюючих документів на підставі яких провадилася реєстрація будинку є, зокрема, нотаріально посвідчені договори про право забудови, складені до видання Указу Президії Верховної Ради УРСР від 14 травня 1949 року "Про внесення змін у законодавство Української РСР у зв'язку з виданням Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. "Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків" ("Відомості Верховної Ради УРСР" 1949 року N 3) та затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію (п. 10 Інструкції). Право власності на вказаний будинок зареєстровано Вознесенським МБТІ за [PERSON], що підтверджується довідкою № 1 від 15.01.2018 року (а.с. 8). Статтею 41 конституції України та ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, позивач правомірно набув право власності на житловий будинок у спосіб передбачений законом, проте наразі не може зареєструвати будинок, оскільки відсутні організації, які приймали рішення про прийняття будинку у експлуатацію, отже відсутня можливість отримати оригінали або належним чином завірені копії документів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved