Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

В березні 2017 року позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, веде асоціальний образ життя, в грудні 2016 року залишила дітей наодинці, зникнувши на декілька днів, а після того, як дітей забрали, зокрема, до медичного закладу не тільки не проявляла ініціативи зустрітися із ними, але й взагалі не цікавилася їх долею. Протягом майже 6 місяців діти проживають із бабусею - третьою особою у справі, вона їх сама виховує та матеріально забезпечує. Батька у дітей також немає, оскільки відомості про народження дітей записані виключно зі слів матері, тому позивач заявляє вимогу про передачу дітей на опікування позивачу. Зазначаючи про те, що відповідач дітей не доглядає та не забезпечує матеріально, вважала, що є всі підстави і для стягнення з неї аліментів на утримання дітей в судовому порядку. Крім того, заявлено вимогу про необхідність накладення арешту на квартиру, в якій діти проживали та зобов'язання відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб здійснювати контроль за такою квартирою, де зареєстровані діти (а.с.3-6) В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, викладених вище. Зауважила, що на даний час за спливом 6 місяців від того часу, як діти з відповідачем не проживають, вона будь-яких спроб їх не тільки забрати, але й побачити не вчиняє. Третя особа в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги. Зазначила,що вона є матір'ю відповідача, вона разом із нею та дітьми проживали в м. Києві в квартирі, яка належить на праві власності їй та відповідачу. Проте, вона стала помічати, що відповідач останні роки веде себе «неадекватно», припускаючи, що вона вживає наркотичні засоби, пояснила, що з цього приводу вона зверталися до міліції. Були випадки, коли відповідач залишала дітей та кудись зникала. Так, продовжувала третя особа, останній раз в грудні 2016 року вона пішла з дому, повідомивши, що на 30 хвилин, проте зникла на декілька днів. Третя особа запевнила, що була змушена звернутися з цього приводу до позивача у справі, повідомити міліцію, оскільки можливості залишатися із дітьми вдома в неї не було, тому що вона працює. Підтвердила, що матеріальної допомоги відповідач їй також не надає. Інші треті особи своїх представників в суд не направили, просили розглядати справу за їх відсутності (а.с.72, 74, 78-80) Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату,час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд за згодою представника позивача ухвалює рішення в порядку заочного провадження на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Враховуючи вік малолітніх дітей, рівень їх розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та те, що особиста участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Заслухавши представника позивача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), батьками зазначені відповідач та [PERSON]. [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), батьками зазначені відповідач та [PERSON]. Згідно довідки Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості про батька до актових записів про народження дітей відповідача внесені нею за вказівкою матері згідно ст.135 СК України (а.с.9) Згідно довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» відповідач із дітьми та третя особа [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.15) 13.12.2016 до Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Служба) звернулася третя особа - [PERSON], яка є матір'ю відповідача і відповідно бабусею її дітей, та повідомила про те, що її донька з 2014 року стала вживати наркотичні речовини, почала себе неадекватно поводити по відношенню до неї та власних дітей, іноді уходила з дому, залишаючи дітей самих. Потім поверталася, проте де вона була, нічого не повідомляла. Крім того, третя особа зазначала, що відповідач виносила з дому речі. Зокрема, вона повідомила Службу про те, що останній раз відповідач пішла з дому 10.12.2016 о 08.00 ранку, заявивши, що іде на 30 хвилин, проте була відсутня вдома декілька днів. Тому третя особа просить вжити заходів, оскільки третя особа працює, на час написання заяви і так оформила два дні відпустки за власний рахунок, проте більше можливості сидіти вдома із дітьми вона не має (а.с.16) Як вбачається з актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину від 13.12.2016 за заявою [PERSON] проведено перевірку та виявлено вдома за адресою [ADDRESS] двох малолітніх дітей. Старша дівчина повідомила, що декілька днів тому мати пішла з дому та залишила її та її сестру самих з бабусею, також зазначила, що раніше мати також уходила із дому (а.с.18-19) Згідно наказів Служби №58-С та №59-С від 14.12.2016 дітей було поставлено на облік на підставі звернення [PERSON] як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.11-12) Згідно повідомлення Дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м. Києва дівчата з 13.12.2016 перебувають в лікарні (а.с.20-21) Згідно листа головного лікаря Дитячої клінічної лікарні №9 Подільського району м. Києва від 20.12.2016 [PERSON], 2010р.н., встановлено діагноз ГРІ, гострий бронхіт, карієс, а [PERSON]., 2015р.н., - ГРІ, гострий бронхіт, дефіцитна анемія І ступеня (а.с.24) Крім того, головний лікар лікарні у листі від 13.01.2017 повідомив, що за весь час перебування дітей в лікарні відповідач не відвідувала дітей жодного разу (а.с.25) 27.12.2017 третя особа - бабуся дітей - [PERSON] - звернулася із заявою до Служби, в якій просила передати дітей їй на тимчасове влаштування (а.с.17) Згідно наказів Служби №62-С та №63-С від 29.12.2016 дітей знято з обліку на підставі наказів №129 та №130 від 29.12.2016 про тимчасове влаштування дітей (а.с.13-14) Згідно актів про факт прийому-передачі дітей від 29.12.2016 діти передані третій особі (а.с.26-29) 19.12.2016 відповідач надала Службі письмові пояснення, в яких пояснила, що в неї виникали конфлікти із матір'ю, що вона дійсно траплялося так, що залишала дітей із нею та своєю сестрою, проте кожного разу поверталася додому, зазначила,що дітей вона забере, як тільки винайме собі житло (а.с.22) 23.12.2016 відповідач в своїх письмових поясненнях пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS], куди і планує забрати дітей (а.с.23) В той же час, матеріали справи не містять даних про те, що відповідач такі спроби не тільки забрати, але й побачити дітей вчиняла. Згідно довідки Дошкільного навчального закладу №374 від 19.01.2017 [PERSON], 2010р.н., з 01.09.2013 відвідувала навчальний заклад №374 до 20.10.2016. Зі слів вихователів, вихованням дитини займалася мати та бабуся (а.с.30) В той же час, згідно характеристики Дошкільного навчального закладу №376 [PERSON], 2010р.н., поступила в заклад 01.11.2016 з висновком фонетико-фонематичного недорозвинення мовлення. Зі слів дівчинки завдання з нею виконувала бабуся. Бабуся також щоденно приводила та забирала дівчинку (а.с.31) Згідно довідки ДНЗ №376 від 18.05.2017 приводить та забирає [PERSON], 2010р.н., бабуся, мама дитини не з'являється (а.с.82) Як вбачається з характеризуючих матеріалів Солом'янського УП ГУ НП в м. Києві відповідач за місцем проживання характеризується негативно, порушує громадський порядок та спокій, конфліктує із сусідами. Вихованням дітей не займається, в грудні 2016 року діти були вилучені з квартири, де вони проживали, оскільки їх матір була відсутня протягом 3 діб (а.с.32) Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 13.12.2016 за адресою [ADDRESS] - помешкання знаходиться у задовільному стані, на момент огляду матері дітей вдома немає вже протягом 3 днів (а.с.37) Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 28.12.2016 за адресою [ADDRESS], де проживає [PERSON] та її матір [PERSON] - помешкання знаходиться у задовільному стані, створені умови для проживання дітей. Також зазначено про те, що враховуючи, що мати дітей не здійснює виховання дітей, останні будуть передані бабусі (.с.38) Згідно акту обстеження умов проживання дітей від 11.01.2017 за адресою [ADDRESS] - мати дітей відсутня. Провести обстеження умов проживання не виявилося можливим (а.с.39) Директор КНП «ЦПМСД№2» повідомила в своєму листі на адресу Служби, що діти відповідача до січня 2017 року проживали за адресою [ADDRESS]. З січня 2017 року діти мешкають за адресою [ADDRESS], відвідують амбулаторію №17 в супроводі тітки [PERSON] та бабусі [PERSON] (а.с.83) Згідно висновку Служби від 06.03.2017 №108-3672 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей, оскільки вона самоусунулася від їх виховання. З моменту вилучення дітей з помешкання, питання щодо повернення дітей їй на виховання не порушувала (а.с.40-41) Відтак в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач самоусунулася від виховання власних дітей. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Підставою позову про позбавлення відповідача батьківських прав визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме - ухилення матері від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. За викладених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх доньок, оскільки відповідач як мати повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, що полягає у свідомому нехтуванні відповідачем своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці. Вимоги про позбавлення батьківських прав є такими, що підлягають задоволенню разом із вимогою про передачу малолітніх дітей на опікування органу опіки та піклування. Також матеріали справи не містять даних про те, що відповідач надає допомогу на матеріально утримання дітей. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач має інших дітей, а також не містить доказів того, що відповідач утримує інших непрацездатних членів родини чи існують інші обставини, які мають бути враховані під час ухвалення рішення в частині визначення розміру аліментів, тому суд вважає, що вимоги по стягненню аліментів також є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про накладення арешту на квартиру, де діти зареєстровані та покладення обов'язку на третю особу здійснювати контроль за даною квартирою, то окрім того, що правових підстав цих вимог представник позивача не навів, як і не пояснив, які обставини справи обґрунтовують необхідність задоволення цих вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір за дві вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved