Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

3 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу із відповідачем, зареєстрованого 14 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадського стану м.Радехова, актовий запис за № 09. В позовній заяві позивач зазначає, що від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Спочатку стосунки склалися як подружні, по спливу десяти років змінилися, оскільки відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та їх дитині душевні страждання, крім того відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім»ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент за глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просила постановити рішення, яким розірвати шлюб, обов»язок по оплаті державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з»явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище [PERSON] (а.с.17). В судове засідання відповідач, не з"явився, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На розписці про вручення судової повістки вказав, що погоджується на розірвання шлюбу (а.с.15). Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб [PERSON] до [PERSON] зареєстровано 14 лютого 1997 року відділом реєстрації актів громадського стану м.Радехова, актовий запис за № 09 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 20.05.2004 року (а.с.16). Сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, згоду на розірвання шлюбу відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача. Що стосується позовних вимог про покладення обов»язку на відповідача державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, то в задоволенні таких вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial