Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

18.04.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири №217, що знаходиться по вул. Шевченко, 107 у м. Житомирі. 18.01.2016 року позивач уклала договір найму квартири № 217 у будинку № 107, який знаходиться по вул. Шевченко у м.Житомирі з [PERSON] На підставі вказаного договору останній зареєструвався в даній квартирі, оскільки таке право було передбачене умовами договору найму. Відповідно до умов договору найму квартири від 18.01.2016 року, сторони домовились, що наймач [PERSON] зобовязується звільнити квартиру і знятись з реєстраційного обліку у строк до 18.12.2016 року, проте у добровільному порядку і у встановлений строк цього не зробив. Оскільки, відповідач з 18.12.2016 року в квартирі не проживає, є сторонньою особою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №217 по вул. Шевченко, 107 в м. Житомир. Ухвалою судді від 24.04.2018 у справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами cпрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, згідно наданого суду клопотання просили розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Від відповідача до суду відзив на позов не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 24.04.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання останнього, відомості про яке надано відповідним органом реєстрації, яку відповідач 28.04.2018 отримав особисто. В судове засідання, призначене на 14.05.2018 відповідач не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Згідно з ч.1 ст.178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5). Згідно довідки Комунального підприємства Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №13 Житомирської міської ради від 17.04.2018 у вказаній квартирі зареєстрований один відповідач [PERSON] (а.с.4). Як вбачається з п.1.9. договору оренди квартири [ADDRESS] від 18.01.2016 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] строк оренди приміщення, що орендується складає 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, тобто до 18.12.2016 року (а.с.14). Статтями 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція у справі №6-709цс16). З урахуванням зазначеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved