overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

08.07.2019 [PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним сина [PERSON] [INFO] , встановлення над ним опіки та призначення заявниці опікуном над недієздатним сином. В обґрунтування заяви зазначила, що її син внаслідок психічного захворювання не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим підлягає встановленню над ним опіки. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, в судове засідання 28.10.2019 року не з"явилась, надала заяву про проведення засідання за її відсутності. [PERSON] за станом психічного здоров`я виявив нездатність до контакту із судом. Після проведення судової експертизи орган опіки та піклування звернувся до суду з поданням про призначення заявниці опікуном над [PERSON] , з чим заявниця погодилася. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява і подання органу опіки та піклування підлягають задоволенню з таких підстав. Заявниця є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи від 19.09.2019 № 466 (а.с. 41-43), у [PERSON] має місце клінічні ознаки помірної розумової відсталості (F71 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) і за своїм психічним розладом, він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд повністю погоджується із зазначеним висновком експертизи, що в силу положень статей 39, 60 ЦК України та частини шостої статті 300 ЦПК України є підставою для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки строком на два роки від дня набрання рішенням суду законної сили. Як випливає з матеріалів справи, за станом здоров`я, моральними та діловими якостями заявниця може виконувати обов`язки опікуна над недієздатною особою; крім того, вона фактично здійснює опіку над недієздатним сином. Відповідно до частини першої статті 60 ЦК України зазначене є підставою для задоволення подання органу опіки та піклування і призначення заявниці опікуном над недієздатною особою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

08.07.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя. Подружні відносини припинені з 2005 року. Збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглянути в його відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з"явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи, судом встановлено, що 13 липня 1984 року між сторонами було зареєстровано шлюб Фастівським міським відділом РАЦС Київської області, актовий запис № 175. Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

08.07.2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у нього на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на його користь. Справа за заявою позивача розглянута без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір"ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідачка здорова, працездатна, ніяких стягнень з неї не проводиться, у зв`язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

08.07.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.10.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Волосівській сільській раді Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу у них народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і обов"язки. Відповідач три роки тому виїхав за кордон. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, дочку [PERSON] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а також стягнути з відповідача в її користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав. Не заперечував відносно розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, проживають окремо, не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. У відповідності до ст. 160 ч. 3 Сімейного Кодексу України місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При розірванні шлюбу прізвище позивачу [PERSON] - не змінювати. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

08.08.1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Серебрійської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 04. Від цього шлюбу сторони мають двох дочок: повнолітню [PERSON] , [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Позивач обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, відсутні спільні інтереси, втрачене почуття довіри та поваги , постійні сварки та непорозуміння зробили їх спільне життя неможливим, тому 02 серпня 2014 року вони припинили подружні стосунки і він почав проживати окремо. На даний час спір про майно у сторін відсутній. Від позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у суді , про причини неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Оскільки сторони в судове засідання не явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що надав суду заяву відповідного змісту. Відповідачка на пропозицію суду надати свої заперечення проти позову або докази на спростування наведених позивачем позовних вимог - проігнорувала, що свідчить про її небажання зберегти шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

08.08.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], 07.03.2012р. 14.09.2015 р. [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, вимоги мотивує тим, що сімейні відносини зіпсувались, причиною цьому стала поведінка відповідача, який почав позичати гроші, які використовував у власних інтересах, а не для потреб сім"ї.Через таку поведінку відповідача між ними стали виникати сварки, які згодом переростали в скандали. Просить розірвати шлюб, оскільки подальше спільне проживання суперечить інтересам сім»ї, тому збереження шлюбу вважає неможливим. В судовому засіданні [PERSON], позов підтримала, крім того пояснила, що примирення є неможливим, два роки подружнім життям не живуть, проживають кожен окремо, шлюб існує формально. Відповідач в судовому засіданні показав, що погоджується на розірвання шлюбу, хоч не виключає примирення. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд задовільняє позов. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З пояснень сторін, долученого до справи свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 121945 від 08.08.2009 р. (а.с.7), копії свідоцтва про народження дочки [PERSON] серії 1 СГ №318282 (а.с.6), вбачається, що сторони з 08.08.2009 р., в шлюбі, від подружнього проживання народилися дочка [PERSON] [INFO] Сторони припинили подружні стосунки з 2013р., спору щодо майна немає. Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між ними є формальним і розриває такий.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

08.08.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що 03 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 415. Мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на його утримання добровільно не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, вона змушена звернутись до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Сторони до суду не з"явились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, згодна на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач який зареєстрований [ADDRESS] та проживає: [ADDRESS], належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток на 09-40 годину 07.10.2014 року та на 09.10 годину 04.11.2014 року, тому суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином та до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, справа підлягає розгляду в заочному порядку. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.224-225 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в заочному порядку. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Батьком дітей є [PERSON], матір'ю є [PERSON]. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітніх дитей, має постійний регулярний дохід, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

08.08.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14.02.1998 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в травні 2014 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимогу визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 14.02.1998 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3 (а.с.6). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.07.1999р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. У серпні 2013р. вони припинили шлюбні відносини, хоча проживають разом, по причині, що відповідач на протязі спільного життя вчиняє сварки, має конфліктний характер, на підставі чого просить розірвати шлюб між ними. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав. За таких обставин, справа розглядається в порядку заочного розгляду, відповідно до ухвали суду від 05 грудня 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 15 липня 1999 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 7 та виконкомом Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було видане Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 15 липня 1999 року (а.с. 3). Від шлюбу дітей не мають. Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, спільне життя не можливе та не відповідає інтересам сторін. Позов був поданий до суду 08 серпня 2014 року та до ухвалення рішення позивачем не відкликаний. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок.

Outcome: approved