Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

17.10.1013р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Красноармійськвугілля», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної в наслідок травми на виробництві в розмірі 50000грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем ДП «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ шахта «Родинська» він перебував у трудових відносинах з 06.12.2010 р. по 25.04.2013р. працюючи гірником підземним 3 розряду з повним робочім днем в шахті, і був звільнений за станом здоров’я за п.2 ст.40 КЗпП України, згідно наказу № 427к від 25.04.2013р. Причиною його звільнення було отримання інвалідності 3 групи у зв’язку травмою на виробництві, яка сталася 08.10.2012р. Після травми він з 09.10.2012 року по 11.12.2012 року знаходився на лікування в Димитровській ЦМЛ з діагнозом: Закритий косий перелом горизонтальної гілки лівої лонної кістки без зміщення. Закритий розрив крижово-клубового зчленування справа. Забій, підшкірна гематома тазу поперекового відділу хребта справа. Розтягнення зв'язок гомілкостопного суглоба. З 28.02.2013 року по 21.03.2013 року він проходив лікування в «Донецькій обласній лікарні відновного лікування, де йому було підтверджено раніше встановлений діагноз, та виявлено додатково порушення функцій хребта. Згідно довідок МСЕК № 131768 та 362559 від 25.04.2013 року йому була встановлена 3-тя група інвалідності та 50% втрати працездатності у зв’язку з травмою на виробництві. Після проходження МСЕК він продовжує лікування. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоров'я, у зв'язку з чим він вважає, що йому була спричинена також моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час він знаходиться в пригніченому стані у зв’язку з травмою. Життя поділено на дві нерівнозначні частини: до травми і після неї, коли він позбавлений належним чином утримувати свою родину, піклуватися про неї, допомагати. Він є інвалідом, людиною, що втратила сенс життя. Він почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, постійно думає, що не зможе вилікуватись, від цього має пригнічений стан. Через теперішнє його становище порушені нормальні життєві зв'язки і йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Коли він працював на підприємстві, він міг заробляти гроші, яких йому вистачало для життя та для забезпечення своєї родини на належному рівні. Свою моральну шкоду, яка була завдана йому трудовим каліцтвом, позивач оцінює в 50000 грн. і просить стягнути її з відповідача. Позивач [PERSON] до суду не з’явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність(а.с.22). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі доручення, в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ДП «Красноармійськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Родинська», до суду не з’явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.26). Представник третьої особи – Відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області до суду не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. За згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача ДП «Красноармійськвугілля» Відокремлений підрозділ шахта «Родинська» з 06.12.2010 р. по 25.04.2013р. гірником підземним 3 розряду з повним робочім днем в шахті, і був звільнений за станом здоров’я за п.2 ст.40 КЗпП України, згідно наказу № 427к від 25.04.2013р.(а.с.6) 08.10.2012р. під час виконання трудових обов’язків на ВП «Шахта Родинська» ДП «Красноамрійськвугілля» з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що було складено акт по формі Н-1. Причина настання нещасного випадку: недотримання технології ведення маневрових робіт з обміну вагонів на горизонтальній виробці. Діагноз: закритий перелом горизонтальної гілки лівої лонної кістки без зміщення. Закритий розрив крижово-клубового зчленування справа. Забій, підшкірна гематома тазу поперекового відділу хребта справа. Розтягнення зв’язок гомілкового суглоба.(а.с.7-8). За даним нещасним випадком проведено розслідування, про що складено акт за формою Н-5 від 11.10.2012 року.(а.с.10-12). З 09.10.2012 року по 11.12.2012 року [PERSON] знаходився на лікування в Димитровській ЦМЛ з діагнозом: Закритий косий перелом горизонтальної гілки лівої лонної кістки без зміщення. Закритий розрив крижово-клубового зчленування справа. Забій, підшкірна гематома тазу поперекового відділу хребта справа. Розтягнення зв'язок гомілкостопного суглоба.(а.с.13) З 28.02.2013 року по 21.03.2013 року [PERSON] проходив лікування в «Донецькій обласній лікарні відновного лікування, де було підтверджено раніше встановлений діагноз, та виявлено додатково порушення функцій хребта.(а.с.16) Згідно довідок МСЕК № 131768 та 362559 від 25.04.2013 року [PERSON] була встановлена 3-тя група інвалідності та 50% втрати працездатності у зв’язку з травмою на виробництві, первинно, дата переогляду 25.04.2014р.(а.с.18). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв’язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України “Про охорону праці”, а саме, ч.1 ст.9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров’я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності” від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов’язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)” спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв’язку з травмою на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 50% працездатності є інвалідом 3 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Позивач [PERSON] отримав трудове каліцтво внаслідок праці у відповідача і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ДП «Красноармійськвугілля», пов’язаних з порушенням Закону України „Про охорону праці”, «Правил безпеки у вугільних шахтах”. Вищезазначене законодавство, а також роз’яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов’язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв’язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз’ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров’я позивача, те, що професійна працездатність в зв’язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50% і позивачеві встановлена 3 група інвалідності. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача ДП «Красноармійськвугілля» на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити як необґрунтованих. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ДП «Красноармійськвугілля» на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору – в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial