Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

23 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з вимогою до [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , про стягнення на його користь суми заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 30 листопада 2017 року по 31 жовтня 2020 року в розмірі 10727,37 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і будинок [ADDRESS] . Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, відповідачі не виконують свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з централізованого опалення, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка також діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , вимоги позову визнали, заборгованість пояснили нестачею коштів. Заслухавши учасників по справі та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" є надавачем послуг з теплопостачання, в тому числі, і мешканцям будинку [ADDRESS] , відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 року № 226 "Про надання послуг з теплопостачання". Факт отримання послуг за адресою: [ADDRESS] , в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 роки підтверджується актами приймання теплоносія на опалювальному об`єкті від 17.10.2017 року, 23.10.2018 року, 29.10.2019 року та актами перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія від 18.10.2017 року, 24.10.2018 року, 29.10.2019 року (а.с. 9, 10, 11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] (1/3), [PERSON] (1/3) та [PERSON] (1/3) (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , є неповнолітньою, тобто володіє тільки частковою цивільною дієздатністю. Будучи власником нерухомого майна, неповнолітня особа не здатна самостійно здійснювати свої права та обов`язки, пов`язанні з володінням ним, оскільки має часткову цивільну дієздатність в силу положень ст. 31 ЦК України. При цьому, відповідно до ст. 177 СК України обов`язок дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах покладається на батьків. Відповідно до ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Таким чином, всі правочини, крім визначених законом виключень, у тому числі і з утримання майна неповнолітньої [PERSON] , від імені останньої має здійснювати її матір [PERSON] . При цьому, стороною у спірних правовідносинах залишається сама неповнолітня особа, а її матір діє як його представник за законом. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно пунктів 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. З дослідженої судом обігової відомості вбачається, що сума заборгованості за надану теплову енергію в квартирі [ADDRESS] за період з 30 листопада 2017 року по 31 жовтня 2020 року складає 10727,37 грн. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved