Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ «Імексбанк» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 999-00018104/1 від 27 лютого 2012 року в розмірі 15527,54 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 27.07.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був наданий овердрафт з максимальною сумою заборгованості 31700 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості. Проте, відповідач, порушуючи взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, виконувала свої зобов`язання не належним чином, в результаті чого станом на 05.06.2014 року в неї виникла заборгованість за кредитом в розмірі 15527,54 грн. В зв`язку з тим, що відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість за кредитним договором, представник позивача просив стягнути цю суму в примусовому порядку. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.11.2014 року позовні вимоги ПАТ "Імексбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 999-00018104/1 від 27.07.2012 року задоволено. Ухвалою суду від 27.11.2020 року заочне рішення від 14.11.2014 року скасовано за заявою відповідача. Ухвалою суду від 21.04.2021 року проведено заміну позивача по справі ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Фінрайт". Належно повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27.07.2012 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 999-00018104/1, згідно якого Банк надав відповідачу овердрафт з максимальною сумою заборгованості 31700 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 26.07.2015 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України). Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 31.03.2020 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Фінрайт» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-02-11-000002-b від 03.03.2020 року, складеним ТОВ «Професіонал», укладено договір № 126, про відступлення прав вимоги, з якого вбачається, що банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Згідно додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року, а саме: реєстру кредитних договорів, майнові права, за якими відступаються та боржників за такими договорами, до переліку входить Договір № 999-00018104/1 від 27.07.2012 року, позичальником якого є [PERSON] . Відповідачем [PERSON] надані суду копії квитанцій за період з серпня 2012 року по лютий 2013 року про поповнення карткового рахунку на загальну суму 36360,00 грн. При вирішенні спору суд виходив з наступного. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором та розшифрування нарахувань та погашень заборгованості за кредитним договором не вбачається підстав для нарахування відсотків за користування кредитними коштами та комісії, оскільки в лютому 2013 року відповідачем проведено останній платіж, яким погашено заборгованість за кредитом, відсотками та комісією. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяна позивача.

Outcome: dismissed