Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] 03.09.2018 року звернувся до суду з позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, Державного підприємства «СЕТАМ», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк», в якому просив суд - визнати недійсними електронні торги від 13.08.2018р. із реалізації нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] ; - визнати недійсним протокол електронних торгів №351422 від 23.08.2018р. із реалізації нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] ; В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що електронні торги щодо відчуження майна позивача від 13.08.2018р. є недійсними, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5 (далі Порядок, Порядок реалізації нерухомого майна), з рахуванням особливостей, визначених законом України «Про іпотеку». По-перше, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази письмового повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, проведення оцінки майна, дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна, це при тому, що виконавче провадження відкрито у 2015 році, а торги проводилися 2 рази: 02.07.2018р. та 13.08.2017р.. Окрім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи №2-11960/11 замість рішення Приморського районного суду м. Одеси, на підставі якого був виданий виконавчий лист, взагалі міститься рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яке стосується зовсім інших сторін. Згідно з правовими позиціями, які викладені у постанові від 16.03.2016р. у справі №6-323 цс16, від 13.04.2016р. у справі №6-2988цс, від 22.02.2017р. у справі №6-2677цс16 суди при розгляді справ повинні перевіряти дотримання вимог щодо письмового повідомлення, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. По-друге, позивач не повідомлявся про результати проведення оцінки майна, внаслідок чого фактично був позбавлений права ознайомитися з ними та у разі незгоди - оскаржити їх. Зазначені права позивача передбачені ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». По-третє, у порушення абз.6 п.2 р.2 Наказу «Про затвердження порядку реалізації нерухомого майна» заявка на реалізацію майна позивача не містить обов`язкових даних щодо форми реалізації арештованого майна. За викладених обставин, вважає, що торги були проведені з грубим порушення норм чинного законодавства, тому змушений був звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 17.09.2018р. прийнято до розгляду позов [PERSON] та призначено розгляд справи в загальному позовну провадженні в підготовчому засіданні на 05.11.2019р. 05.11.2018 року розгляд справи був відкладений на 12.12.2018 року у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні. 05.11.2018р. до суду надійшла заява [PERSON] про залучення третіх осіб, в якій позивач просив суд залучити [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів, з посиланням при цьому на те, що позивачу стало відомо, що переможець електронних торгів - учасник 8, 03.09.2018р. зареєстрував за собою права власності на квартиру, яка заходиться за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2018р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «Сетам» просив відмовити позивачу у задоволенні позову та розглянути справу за відсутністю відповідача, із зазначенням наступного (а.с.96-122). По-перше, ДП «Сетам» було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги та у друкованих засобах масової інформації та повідомлення Іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту, а саме: - повідомлення про реалізацію предмета іпотеки за лотом №291871 публікувалися у двох місцевих засобах масової інформації, зокрема газеті «Чорноморські новини» від 27.07.2018р. та газеті «Одеські вісті» від 18.07.2018р. - повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю про реалізацію предмету іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна ДП «Сетам» було направлено листом від 16.07.2018р. №6534/18-18-18, оскільки у розділі VІІ Порядку реалізації арештованого майна не міститься вимог щодо відправлення повідомлення рекомендованим листом. У свою чергу державним виконавцем було повідомлено [PERSON] про результати визначення вартості майна листом, копію якого було надано до заявки на реалізацію. Також державним виконавцем було додано копію поштової квитанції з зазначенням поштового ідентифікатора 6502612224193. Відповідно до інформації, отриманої через офіційний сайт УДППЗ «Укрпошта» поштове відправлення з поштовим ідентифікатором 6502612224193 було отримано адресатом 18.06.2018р. Однак, позивач правом оскарження результатів вартості оцінки майна у судовому порядку у 10-ти денний строк з дня отримання відповідного повідомлення не скористався. Разом із тим, визначення вартості майна є дією державного виконавця і така дію не стосуються правил проведення електронних торгів, встановлених Порядком, та має самостійний спосіб оскарження і не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №925/529/17. По-друге, нормативно-правовим актом, який визначає порядок та правила проведення прилюдних торгів є саме Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/15. Верховним судом у постанові від 13.03.2018р. у справі №911/494/17 від 14.03.2018р. у справі №910/1454/17 та у постанові зазначено, що вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів4 чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Вважає, що у позовній заяві не доведено порушення норм Порядку від час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. Протокольною ухвалою суду від 12.12.2018р. до участі у справі в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 11.02.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін 11.02.2019р. розгляд справи був відкладений на 20.05.2019р.. 20.05.2019 року розгляд справи був відкладений на 20.05.2019 року у присутності представника позивача у зв`язку з відсутності даних щодо місця реєстрації [PERSON] та належних доказів щодо її сповіщення. У підготовче засідання 20 травня 2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої не заперечував проти закриття підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 20.05.2019р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 17.07.2019 року. У письмових поясненнях, які надішли до суду 11.07.2019р. третя особа [PERSON] просить на підставі ст. 222 ЦПК України поновити строк на подання до суду письмових пояснень після закриття підготовчого провадження, оскільки про існування даного спору вона дізналася 27.06.2019р. після одержання відповідної судової повістки, яка була надіслана на адресу її місцезнаходження: [ADDRESS] (а.с.177-187). Також у письмових поясненнях [PERSON] зазначає, що відповідно до Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації арештованого майна організовують і проводять спеціалізовані організації в даному випадку ДП „Сетам" відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016р. №2831/5. Тому дії (бездіяльність) державного виконавця щодо порушень, допущених при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України „Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VІІІ до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Окрім того, вважає, що в порушення вимог ст.ст. 81,83 ЦПК України позивач не надав до суду доказів, які підтверджують його посилання на те, що матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази письмового повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, проведення оцінки майна, дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації арештованого майна, що позивач не повідомлявся про результати проведення оцінки майна. Більш того, у підготовчому провадженні позивачем не було до суду заявлено відповідного клопотання про витребування доказів, як то передбачено вимогами ст.84 ЦПК України. Твердження позивача про те, що заявка на реалізацію арештованого майна не містить обов`язкових даних про форму реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною) вважаю, що в цій частині позивачем не доведено порушення його прав чи законних інтересів, як особи, яка оскаржує торги. Тобто, підставою для визнання торгів недійсними є порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює і доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює торги. З цього приводу третя особа просить суд на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України врахувати правові висновки щодо застосування норм права, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження N 6-1749цс15), від 29 червня 2016 року (провадження N 6-370цс16), від 06 липня 2016 року (провадження N 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа N 369/5994/14-ц), а також від 29 листопада 2017 року (справа N 668/5633/14-ц), неодноразово підтримані Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, в тому числі й постановах від 25 квітня 2018 року (провадження N 61-8527св18), від 27 лютого 2019 року (провадження N 61-11800св18), а також від 12 вересня 2018 року (провадження N 61-22798св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 678/301/12. Протокольною ухвалою від 17.07.2019р. судове засідання відкладено на 08.10.2019р. у зв`язку з першою неявкою у судове засідання представників відповідачів та третіх осіб. 08.10.2019 року по справі було оголошено перерву до 20.11.2019р.. У судовому засіданні 20.11.2019 року були присутні представники позивача - [PERSON] та третьої особи - [PERSON] .. Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, з урахуванням вимог ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, за згодою осіб, які були присутні у судовому засіданні, ухвалив слухати справу за відсутності представників відповідачів та третьої особи ПАТ «Дельта-Банк», сповіщених належним чином. Суд розглянув та залишив без задоволення клопотання представника позивача про забезпечення позову, про що винесено 20.11.2019 року відповідну ухвалу. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити за обставин та підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи у судовому засіданні 20.11.2019р. надав усні пояснення, згідно з якими третя особа заперечує проти забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено намірів третьої особи відчужити нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, а саме квартира [ADDRESS] , загальною площею 33 кв.м., так як скріншот наданого позивачем сайту свідчить, що об`єктом продажу є нерухоме майно: магазин, площею 35 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, враховуючи пояснення осіб, які брали участь у справі, оцінивши надані докази, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що 30.01.2015р. старшим державним виконавцем першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №46262810 із примусового виконання виконавчого листа №2-11960/11, виданого 19.12.2014р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 1 769 837, 80 грн.. 22.11.2017р. постановою про опис та арешт майна боржника накладено арешт та описано квартиру за адресою: [ADDRESS] , заг.пл. 33 кв.м.. Постановою державного виконавця від 06.03.2018р. у виконавчому провадженні №46262810 було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань встановлення ринкової вартості при умовах вимушеного продажу арештованого майна. 26.04.2018р. ТОВ «Приватна експертна служба» проведено оцінку нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , про що складено відповідний Звіт про оцінку, згідно з яким вартість об`єкту оцінки становить 794 970 грн. 14.05.2018р. Першим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси направлено лист [PERSON] , яким останнього та ПАТ «Дельта-Банк» повідомлено про проведену оцінку арештованого майна, згідно з якою вартість майна станом на 26.04.2018р. становить 794 970 грн.. Також сторонам роз`яснено, що згідно з положеннями ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стороні не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Додатком до цього листа є копія висновку експертної оцінки від 26.04.2018р.. Вказаний лист, який направлено [PERSON] за адресою, що зазначена у виконавчому документі, повернуто Першому Приморському відділу державної виконавчої служби м. Одеси 18.06.2018р. у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчить фіскальний чек та витяг з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» щодо пошуку поштових відправлень із поштовим ідентифікатором 6502612224193. 30.05.2018р. ДП «Сетам» одержано заявку Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси від 15.05.2018р. №12541 про реалізацію майна, яка підписана начальником Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, та згідно з якою на адресу ДП «Сетам» направлено пакет документів щодо реалізації арештованого майна, на яке звернуто стягнення при проведенні виконавчих дій виконавчого провадження по примусовому виконанні виконавчого листа №2-11960/11 виданого 19.12.2014р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 1 769 837, 80 грн. із [PERSON] на користь ПАТ «Дельта - Банк». Також заявка містить відомості щодо повного найменування державної виконавчої служби та ПІБ державного виконавця; щодо номеру виконавчого провадження (АСВП); щодо повного найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ; щодо характеристики майна та його місцезнаходження; щодо чинних обтяжень майна, зареєстрованих в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна; щодо зберігача майна; щодо реквізитів рахунку відділу ДВС; щодо адреси офіційної електронної пошти ВДВС. 18.07.2018р. у газеті «Одеські вісті» ДП «Сетам» опубліковано оголошення про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки квартири [ADDRESS] , 13.08.2018р.. Також 26.07.2018р. ДП «Сетам» опубліковано оголошення у газеті «Чорноморські новини» про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки квартири [ADDRESS] , 13.08.2018р. Листом від 16.07.2018р. ДП «Сетам» повідомлено Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси, ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів 13.08.2018р. та про початкову ціну продажу майна. 13.08.2018р. на електронному торгівельному майданчику ДП «Сетам» відбулися електронні торги по лоту №291871 з реалізації двокімнатної квартири [ADDRESS] . Результати торгів оформлені протоколом №351422 проведення електронних торгів, сформованим системою реалізації майна 13.08.2018р., згідно з яким переможцем торгів став учасник №8 [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно №136780281 від 06.09.2018р., 03.09.2018р. на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №6114 від 03.09.2018р. за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно з статтею 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно статті першої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 цього Закону). Предметом позовних вимог у цій справі є, зокрема, визнання електронних торгів недійсними. Як вище встановлено судом, в якості підстав для визнання недійсними електронних торгів позивач посилається на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази письмового повідомлення боржника про відкриття виконавчого справдження, та в порушення вимог ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» позивач не повідомлявся про результати проведення оцінки майна, що позбавило його права на оскарження. Примусова реалізація заставного майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю дій і правовідносин, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень, і особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до закону. З огляду на зміни у законодавстві, що належить застосуванню у спірних правовідносинах, реалізація заставленого майна повинна регулюватися та здійснюватись відповідно до нормативних актів, чинних на час виникнення таких дій, а саме: на час організації та проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна. Відповідно до ч.ч.1-5 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України. Порядок реалізації обмежено оборотоздатного майна визначається законодавством. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У ст.57 Закону України „Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VІІІ встановлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Отже, аналіз вищенаведених правових норм дозволяє дійти висновку, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення електронних торгів, які не стосуються правил проведення електронних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Як неодноразово визначав Верховний суд у постановах від 18.12.2018 року по справі № 295/10613/17-ц, від 14.11.2019 року по справі № 757/5515/16-ц, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Суд враховує, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем відділу 06.03.2018 року було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», для участі у виконавчому провадженні. Такий звіт про оцінку майна наданий саме вказаним суб`єктом, а не іншою особою. Водночас, у матеріалах справи наявний лист Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, який надіслано позивачу 14.05.2018р. на адресу, що зазначена у виконавчому документі, та яким позивача повідомлено про проведену оцінку арештованого майна, та роз`яснено право на її оскарження (а.с.111). При цьому, обставини повернення цього листа на адресу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси 18.06.2018р. не приймаються до уваги судом, оскільки вимогами ч.5 ст.57 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Жодних інших доказів, які спростовують встановлені обставини справи, позивач до суду не надав. Також в порушення вимог ст.ст.81,83 ЦПК України позивач не надав до суду доказів, які підтверджують його посилання на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази письмового повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Відповідного клопотання про витребування доказів у відповідача (Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси) позивачем у підготовчому провадженні суду заявлено не було. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст. 203 названого Кодексу визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним. Згідно з ч.1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Положеннями статті 656 вказаного Кодексу встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1). До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч. 4). Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (ч. 5). Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина 1 статті 658 ЦК України). З аналізу частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, виступають державна виконавча служба і організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець цих торгів. Отже, зазначені особи: служба; організатор; і покупець є сторонами договору купівлі-продажу. Абзацом другим частини 1 статті 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином у разі прийняття судового рішення про визнання недійсними електронних торгів за позовом будь-якої заінтересованої особи, хоча б і не учасника цих торгів, і зокрема як у даному випадку боржника, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно, виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Однак позивач у даній справі, пред`явив позов лише до організатора електронних торгів та органу державної виконавчої служби. Переможець цих торгів - [PERSON] за клопотанням позивача залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Таким чином, позивачем, також не враховано, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачі мають залучатися усі сторони оспорюваного правочину - орган державної виконавчої служби, організатор торгів і переможець торгів. При цьому, слід зауважити, що залучення переможця електронних торгів до участі у справі як третьої особи, не призводить до ефективного захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась з даним позовом, оскільки з третьої особи, на відміну від відповідача, неможливо стягнути будь-які суми або зобов`язати (спонукати) її до вчинення певних дій, - наприклад, повернення придбаного на електронних торгах майна. Аналогічна правова позиція щодо оскарження електронних торгів викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №911/845/17, від 14.03.2018 у справі №910/1454/17, від 21.03.2018 у справі № 725/3212/16-ц (провадження №14-3цс18), від 05.06.2018 у справі №910/856/17 (провадження №12-128гс18). Залучення у справі інших відповідачів (співвідповідачів) згідно з частинами 1, 3 статті 51 ЦПК України можливі не лише на час подання позову, а й на пізніших стадіях розгляду справи - за наявності відповідного клопотання позивача, яке в даній справі не заявлялося. Водночас, згідно з частиною 4 статті 12 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, із невчиненням нею процесуальних дій. При цьому судом враховується, що станом на 05.11.2018р., тобто на момент подання заяви про залучення до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, позивач був обізнаний про всі сторони оспорюваного правочину. Проте, відповідного клопотання позивач суду не заявив. З урахуванням наведеного суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів є неефективним з огляду на те, що навіть у разі його задоволення було б цілком неможливо повернути усі сторони правочину у первісний стан (стосовно майна, яке є предметом цього правочину), - оскільки покупець майна (переможець ЕТ) не є відповідачем у справі, а з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в принципі неможливо ні стягнути будь-які кошти, ні зобов`язати її до вчинення тих чи інших дій. Окрім того, позивачем взагалі не визначено обставин, які дозволяють суду встановити порушення його прав і законних інтересів під час проведення спірних електронних торгів, в т.ч. яким саме чином відсутність у заявці Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси про реалізацію майна відомостей щодо форми реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною) порушує права та інтереси позивача під час проведення електронних торгів, тим паче було визначено що це електронні торги. Посилання позивача на те, що його не було повідомлено про дату, час і місце проведення електронних торгів спростовуються наявним у справі листом ДП «Сетам» від 16.07.2018р., який надісланий позивачу простим поштовим відправленням, та яким позивача повідомлено про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. При цьому, судом враховується, що у Порядку реалізації арештованого майна не міститься вимог щодо надіслання такого повідомлення будь-яким іншим способом. Посилання позивача на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень за номером справи №2-11960/11, замість рішення Приморського районного суду м. Одеси, на підставі якого був виданий виконавчий лист, взагалі міститься рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яке стосується зовсім інших сторін, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» ведення Єдиного державного реєстру судових рішень забезпечує Державна судова адміністрація України, якою і вирішуються питання щодо невідповідностей в цьому реєстрі. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів порушення норм закону під час проведення спірних електронних торгів, які вплинули чи могли вплинути на результат торгів, а також не довів порушення його прав і законних інтересів під час проведення спірних електронних торгів. Підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed