Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування позову вказавши наступне. З 11.08.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу сторонами було придбано легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі кузова [NUMBER], повна маса 1255 кг., право власності на зазначений автомобіль в Запорізькому МРЕВ-1 зареєстровано на відповідача. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з метою вирішення питання про розподіл спільно набутого майна, але відповідач відмовляється. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі [NUMBER], повна маса 1255 кг., майном, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; визначити рівними частки у праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі [NUMBER], повна маса 1255 кг.; поділити майно, що придбане під час шлюбу, наступним чином: виділити [PERSON] та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку легкового автомобілю CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору,2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі [NUMBER], повна маса 1255 кг., а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті удового збору. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав письмові заперечення на позовні вимоги позивача, відповідно до яких у задоволенні позову просить відмовити. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, [PERSON] перебуває з 11.08.2001 року в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], актовий запис № 695. Відповідно до договору купівлі - продажу з використання банківського кредиту № 353/2004 від 22.12.2004 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством з іноземною інвестицією „ЗАЗ" та [PERSON], відповідачем було придбано легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі [NUMBER], повна маса 1255 кг. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.12.2001 року, виданого Запорізьким МРЕВ-1, власником автомобіля CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], а [PERSON] володіє правом керування даним автомобілем. У відповідності з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, 2004 року випуску, об'єм двигуна 1598, номер шасі [NUMBER], повна маса 1255 кг., був придбаний під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно із абз. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилався на те, що рівними частками у цьому майні не може бути, оскільки 71 % вартості автомобіля він платив зі своїх власних коштів, а 21 % разом з позивачем брали кредит. Також зазначив, що за роки подружнього життя вони мають суттєву кількість майна, яке є об'єктом спільної власності, яке позивач хоче приховати, надаючи неправдиві дані про місце проживання та стан майна, яке набуто у шлюбі, оскільки ще не вирішено питання про місце проживання спільної дитини. Разом із тим, відповідачем не було надано суду належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль фактично був придбаний за його власні кошти, не обґрунтовано і джерело походження цих коштів. Не знайшли свого підтвердження ці обставини і в ході розгляду справи. Згідно із п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК Україна щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за № 6-37цс13: «при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду». З урахуванням встановлених обставин, в зв'язку із відсутністю обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та тим, що жоден із подружжя не вчинив дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а автомобіль не може бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 687,61 гривень та 243,60 гривень, а всього 931,21 гривень.

Outcome: approved