Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

01.11.2013 року позивач - КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАКІЇВТЕПЛЕМЕРЕЖА» ( далі КП «МАКІЇВТЕПЛЕМЕРЕЖА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. В обґрунтування позову посилається на ті обставини: Так, відповідач по справі є власником квартири [ADDRESS], зареєстрований та проживає в ній, користується тепловою енергією, але сплату за спожиту теплову енергію не здійснює. Тому просить суд стягнути з відповідача по справі виниклу заборгованість за період з 01.11.2001р.по 01.09.2013 р.,яка станом на 01.09.2013 року складає у сумі 15422,07 грн. та судові витрати у сумі 229,40 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі,просив його задовольнити,послався на ті обставини,які викладені в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] проти позову заперечував, в обґрунтування чого надав суду письмові заперечення проти позову. Просив у задоволенні позову відмовити. До своїх пояснень добав про те, що в квартирі [ADDRESS],яка належить йому на праві власності не проживає більш десяти років. З 1997 році став робити в квартирі ремонт, який не зробив до сих пір,однак в приміщенні квартири були зняти радіатори центрального опалення, які були демонтовані працівниками ЖЕКу із-за їх іржи та течі, тому в квартирі відсутнє тепло і з цього приводу він звертався в житловий орган з заявою про їх демонтування, тому вважає, що працівники житлового органу діяли в установленому законом порядку,а також те, що між ним і позивачем відсутній письмовий договір щодо надання таких послуг, який би поклав на сторони взаємні права та обов'язки. Крім того показав, що спочатку судом був винесений судовий наказ про стягнення з нього заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 13043,76 грн. і судового збору в сумі 114,70 грн.,який був скасований на підставі його заяви у зв'язку з виникненням спору про право. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 22.01.1996 року, який зареєстрований в Макіївському бюро технічної інвентаризації,реєстровий номер № 35774 ( а. с.32) ; Розрахунковий рахунок - № [NUMBER] відкрито на [PERSON] Відповідно до розрахунку, викладеного позивачем на підставі діючих тарифів заборгованість за послуги теплопостачання за період з01.11.2001р.по 01.09.2013р. складає у сумі 15422,07 гривень (а. с 5-11 ); Зазначені фактичні обставини свідчать про наявність правовідносин між споживачем та виробником послуг теплопостачання. Тому, при вирішенні справи слід керуватися нормами матеріального права, які містяться у загальних правилах гл.47, 48 розділу 1 книги 5 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2007 року № 1875-4, постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендатор) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 20, 32 ЗК «Про житлово-комунальні послуги « від 24.06.2004 року № 1875-ІV споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки,встановлені договором або законом. Відповідно до абз.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, що настає за розрахунковим. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, то плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що КП «МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА» займається обслуговуванням зовнішніх теплових мереж. З пояснень представника позивача вбачається, що КП "МАКІЇВТЕПЛЕМЕРЕЖА» тепло виробляла, доводила до зовнішнього зрізу будинку № 2,Лікарняне містечко м. Макіївки,де мешкає відповідач. Посилання відповідача про відсутність між ним та позивачем письмового договору про надання послуг з теплопостачання,не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій,що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки . Відповідач має централізоване опалення, тому фактично користуючись цими послугами на протязі відповідного тривалого проміжку часу, підтверджений факт наявності між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин,внаслідок яких у відповідача виникли обв'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Ст. 19,21,26 ЗК «Про житлово-куманальні послуги» дійсно передбачено укладання між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Про те відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, як встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків,встановлених законом. Ні ЦК України,ні ЖК України,ні ЗК «Про житлово-комунальні послуги» ,ні «Правилами надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення» випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг, має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між КП «МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА» та відповідачем не свідчить про відсутність між ними договірних правовідносин щодо надання послуг з теплопостачання. Суд вважає доводи відповідача [PERSON] неспроможними з наступних підстав: так, п.29 Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення,який затверджено постановою КМУ від 21.07.2005 р № 630 ( із змінами,затвердженими постановою КМУ від 31.10.2007 р. № 1268), передбачено,що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількості та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Самовільне відключення радіаторів в квартирі не є підставою для звільнення від оплати за надані послуги. Відповідно до п.п.24-26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється. частина 3 ст.10,ч.1 ст.60 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду доказів про те,що він звертався до відповідних органів в установленому законом порядку з приводу дозволу як відключення так і зняття в квартирі радіаторів центрального опалення, які були демонтовані. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 1619 від 29.12.2005 року про організацію виконання ЗК «Про житлово-комунальні послуги» на виконання ЗК «Про житлово-комунальні послуги»,частиною першою визначено виконавців послуг населення, яке проживає в житловому в комунальної власності, з централізованого опалення та гарячого постачання, а саме - КП »МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА», а додатком 5 до цього рішення від 29.12.2005 року № 1619 п.3 закріплено, що точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх теплових мереж є - зовнішній обріз будинку. Посилання відповідача, що однією з підстав скасування судового наказу, викладеного ним письмово в заяві від 13.06.2013 року( а.с.61), де несплата послуги може вважатися тільки з 01.09.2011 року з урахуванням винесеного попереднього судового наказу № 2-1253/11, не може бути прийнята судом до уваги, так як заочним рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки від 23.12.2011 року за номером справи № 2-1253/11 р. стягнута солідарно сума боргу за відпущену теплову енергію по квартирі № 12,будинку 2, лікарняного містечка м. Макіївки, а ні по квартирі [ADDRESS] за даним позовом. Разом з тим,пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України , положення цього Кодексу застосовується до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, коли до 01.01.2004 року рішення по справі не було прийняте, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного кодексу 2003 р. На підставі частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна заява встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення. Із матеріалів справи вбачається,що позивач первісно звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості у порядку наказного провадження 26.03.2013 року, але судовий наказ від 31.05.2013року № 2-н-269/607/2013 у подальшому у встановленому законом порядку,26.06.2013року був судом скасований( а. с. 4). Під час розгляду справи, відповідач [PERSON] нечітко висказав думку щодо застосування строку позовної давності за спірний період, який встановлює три роки, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача частково в рамках строку позовної давності за період з 01.03.2010 р. по28.02.2013 р., де станом на 01.03.2013 р.сума заборгованості складає - 6805,12 гривень (відповідно наданої довідки позивачем про заборгованість за спожиті послуги теплопостачання,з урахуванням строку позовної давності та в рамках заяви про видачу судового наказу). Тому суд вважає, що з відповідача, [PERSON] на користь Комунального підприємства «МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА» слід стягнути заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі - 6805,12 гривень. Крім того,суд вважає,що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за текучій період,а саме з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року станом на 01.09.2013р. підлягають задоволенню в повному обсязі,тому з [PERSON] на користь Комунального підприємства «МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА» слід стягнути заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі - 593,06 гривень, а всього - 7398,18 гривень. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.1,3 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] на користь Комунального підприємства «МАКІЇВТЕПЛОМЕРЕЖА» слід стягнути судовий збір частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial