Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з нього 253000 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення та 40000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] в період часу з січня 2018 року по березень 2018 року , зловживаючи його довірою, шахрайським шляхом, заволодів його грошовими коштами на загальну суму 253000 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальні збитки . Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст.190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України та, на підставі ст..70,71 КК України призначено покарання у виді 3 років і 2 місяців позбавлення волі. У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим, цивільного позову не заявляв, оскільки відповідач обіцяв повернути кошти, проте до цього часу не повернув. Крім того, йому завдано і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті спокою, через шахрайське заволодіння його грошовими коштами, стан його здоров'я погіршився, в зв'язку з чим загострились хронічні хвороби, у зв'язку з чим відносно нього було проведено оперативне втручання. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обгрунтування, зазначені в ньому, просив його задовольнити. Відповідач та позивач, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзивуна позов не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст.1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Судом встановлено, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 24.07.2018 року за кримінальним провадженням № 481/556/18 справа № 1-кп/481/85/2018 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст.190, ч.1 ст.358,ч.4 ст.358 КК України та , на підставі ст..70,71 КК України, призначено покарання у виді 3 років і 2 місяців позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що [PERSON] в липні 2017 року, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS], згідно усної домовленості вирішив продати свій будинок, який належить йому на праві приватної власності та розташований за вищевказаною адресою, [PERSON], отримавши від останнього грошовий завдаток в сумі 147000 гривень. На початку січня 2018 року, точної дати та часу не встановлено, до [PERSON] звернувсяпотерпілий [PERSON] з приводу купівлі вищезазначеного будинку. В цей час у обвинуваченого [PERSON] виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами [PERSON] шахрайським шляхом. З цією метою, зловживаючи довірою останнього, [PERSON] повідомив, що він продасть будинок за 250000 грн., незважаючи на те, що фактично продає будинок [PERSON], від якого вже отримав завдаток. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], в січні 2018 року, з метою отримання грошових коштів попрохав у потерпілого [PERSON] 3000 грн. нібито для оформлення документів на житловий будинок. Потерпілий виходячи із довіри до [PERSON] та будучи впевненим, що останній дійсно оформлює документи для продажу будинку, згідно усної домовленості, надав грошові кошти в сумі 3000 грн., які в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], 03.02.2018 року попрохав у останнього грошові кошти в сумі 50 000 грн. нібито для сплати податків за будинок, який продає. Потерпілий [PERSON], довіряючи [PERSON], передав останньому грошові кошти в сумі 50 000 грн., які в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], 14.02.2018 року попрохав у останнього грошові кошти в сумі 125 000 грн. нібито для погашення власного боргу. Потерпілий довіряючи [PERSON] передав останньому грошові кошти в сумі 125000 грн., які в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON] 27.02.2018 року разом із невідомою жінкою, яку представив нотаріусом, зустрівся із потерпілим [PERSON] біля приміщення відділення «Приватбанку» по вул. Площа Свободи, 63/33 м. Новий Буг, де, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], написав відмову від свого будинку та отримав від останнього 1200 грн., які нібито необхідно було заплатити за виготовлення вказаного документу невідомій жінці (нотаріусу) та в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, 27.02.2018 року [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], отримав від останнього грошові кошти в сумі 40 000 грн. нібито для ремонту будинку, які в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], 06.03.2018 року близько 17.00 год. перебуваючи в кафе «Улыбка», що розташоване по вул. Гребеннікова м. Новий Буг, де також знаходилась невідома жінка, яку [PERSON] представив нотаріусом, отримав від потерпілого [PERSON] грошові кошти у сумі 4000 грн. за оформлення договору купівлі-продажу будинку, які необхідно сплатити нотаріусу за надання вказаних послуг та в подальшому вираховувались би із загальної суми вартості за будинок. Продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], 13.03.2018 року повідомив останнього, що інші документи необхідні для переоформлення права власності на будинок виготовлені та [PERSON] необхідно заплатити залишок коштів за придбання будинку у сумі 30000 грн., на що останній погодився та передав [PERSON] зазначену суму коштів. Таким чином [PERSON], зловживаючи довірою потерпілого [PERSON], шахрайським шляхом, заволодів його грошовими коштами на загальну суму 25 200 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому [PERSON] матеріальні збитки на вищевказану суму( а.с.07-09) У вказаному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим, цивільний позов по справі не заявлений. Відповідно до ч. 7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст.82 ЦПК України принцип обов'язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що не звертався із цивільним позовом у рамках вказаного вище кримінального провадження, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, не виходячи за межі пред'явлених позовних вимог, майнова шкода в розмірі 253000 гривень 00 копійок, згідно положень ст. ст.1166,1177 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн., суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що позивач зазнав душевних страждань та інших негативних явищ, у нього погіршився стан здоров'я, що змусив до оперативного втручання внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій( а.с.11,12). У відповідності до ч. 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний Суд України в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] правопорушення та розмір матеріальної шкоди, заподіяної ним, глибину фізичних та душевних страждань позивача через втрату грошових коштів в результаті шахрайських дій відповідача та не повернення їх до теперішнього часу, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 20000 грн. Більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений, тому в такому слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) гривень 00 копійок судового збору, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial