Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], а [INFO] року померла її мати - [PERSON]. За життя [PERSON] та [PERSON] заповітів не склали. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на який померлі батьки за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їм свідоцтва про право на спадщину. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради . Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В.О. надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 161/2016 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] та спадкової справи № 191/2016 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] суд приходить до наступного. [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 8). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 637 від 15.11.2018 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, на день своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] та дочою [PERSON] (а.с.15). Зі спадкової справи № 191/2016 вбачається, що 15 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. із заявою про прийняття спадщини за померлим [INFO] року [PERSON] (а.с.37). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала померлому [PERSON] (а.с.44). [PERSON] померла [INFO] року (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 638 від 15.11.2018 року, вбачається, що [PERSON], на день смерті [INFO] року проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] (а.с.16). [PERSON] являється дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] (а.с.10,17). Зі спадкової справи № 161/2016 вбачається, що 22 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] (а.с.34). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, позивач являється єдиною спадкоємницею [PERSON] за законом, яка прийняла спадщину. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. З повідомлення приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В.О. вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлою. Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 308 від 01.12.2018 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 11). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1970 році (а.с. 19-21). У витязі з погосподарської книги № 8 Жуківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2011-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с.13). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обгрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померлою [PERSON] до 05.08.1992 року було побудовано будинок за адресою: [ADDRESS], але за життя не отримано правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на зазначений будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved