Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] яку, на підставі довіреності представляє [PERSON], звернулася з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ ДРАЦ реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження [PERSON].. Вимоги мотивовано тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2014 року було встановлено факт, що [PERSON], який помер [INFO] є її батьком. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року, рішення Кіцманського районного суду скасували частково, її заяву залишили без розгляду та роз'яснили право на звернення до суду на загальних підставах, оскільки з заяви про встановлення факту вбачається спір про право. У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON]., [PERSON]., Голівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов [PERSON] до Голівської сільської ради, [PERSON]. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Під час розгляду справи до участі в справі було залучено дочку померлого [PERSON]. - [PERSON], яка й оскаржила рішення Кіцманського районного суду про встановлення батьківства. А тому, спір про встановлення батьківства виник саме між ними - єдиними спадкоємицями першого кола після смерті [PERSON]. Що стосується позовних вимог, то зазначає, що вона народилася [INFO] в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області. ЇЇ мати, [PERSON], перебувала в фактичних шлюбних відносинах з її батьком [PERSON] з березня 1986 року - проживаючи на квартирі у сусідки [PERSON], вже покійної, оскільки родина батька та матері були проти цього союзу. Тобто, батько, перебуваючи у шлюбних відносинах з іншою жінкою - матір'ю відповідачки, фактично проживав однією сім'єю з її матір'ю. Саме цей факт став підставою для розірвання шлюбу між її батьком та його офіційною дружиною, яка виїхала з села Голови після закінчення навчального року, оскільки працювала вчителем. [PERSON] визнаючи себе її батьком, забрав її з-пологового будинку. Коли її хрестив священник Красноїлівської церкви, він був присутній при хрещенні і його записали батьком. Хресними батьками були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Хрещення відбувалось вдома у батьків її матері. При реєстрації народження, її матір зазначила ім'я батька «[PERSON]». Однак, оскільки той перебував ще у шлюбі, він не міг вказати себе її батьком. Після її народження, батьки виїхали в с. Іванківці, в будинок який придбав її дідусь, тобто материн батько для них. Будинок знайшов для них [PERSON], який дозичував дідусеві гроші на придбання будинку і потім весь час проживав біля них в сусідстві. З часу її народження [PERSON] вів себе як батько, займався її вихованням, піклувався про неї, матеріально утримував, водив до школи, ходив на батьківські збори. Вона називала його татом. Коли мама була змушена виїхати за кордон на заробітки, вона проживала з ним в селі Іванківці. Його родичі приїжджали до них в село Іванківці. Вони, в свою чергу, приїжджали до них в с. Голови та село Стебні, де проживає сестра покійного [PERSON]. У 2000 році батько залишив їх самих і пішов проживати до іншої жінки. Однак, вони продовжували спілкуватися. Вона запрошувала його на весілля в 2002 році. Після того, як вона поїхала за кордон, вони вже спілкувалися менше. Про його смерть, яка сталася [INFO] її, як його доньку, повідомив двоюрідний брат [PERSON] через «Скайп» та двоюрідна сестра [PERSON] з Берегомету. Мама їздила на похорон, оскільки вона в той час перебувала за кордоном. При прощанні батька з родиною, під час похорону священник від імені батька в першу чергу прощався із нею, як з дочкою покійного. Про [PERSON] родина батька не згадувала взагалі до того часу, доки не виник майновий спір. Вони навіть не повідомили її про смерть батька. Встановлення батьківства необхідне їй для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька, а тому просить винести рішення, яким встановити, що [PERSON], [INFO], уродж. с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, який помер [INFO] є батьком [PERSON], яка народилася [INFO] в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, Відділу РАЦС Верховинського районного управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] та записати батьком дитини [PERSON], [INFO], уродженця с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]. та [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд заяву задовольнити. Представник відповідачки, [PERSON]. подала заперечення, в якому посилається на те, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] спільно проживав однією сім'єю, вів спільне господарство з [PERSON] до народження [PERSON] та визнавав її дочкою немає. Також у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] особисто визнавав своє батьківство щодо [PERSON]. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предсмет спору Відділу ДРАЦС Верховинського РУЮ в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.1987 року, де в графі "батько" зазначено - [PERSON] (а.с.38). Відповідно до запису акта про народження №24 від 02.07.1987 року у графах "відомості про батька" вказується тільки [PERSON], українець, підставою запису відомостей про батька є заява матері (а.с.153). Позивачка, [PERSON] проживала з матір'ю за адресою:с.Іванківці Кіцманського району Чернівецької області. [PERSON]помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 3 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно ст. 53 КпШС України, суд може встановити батьківство лише у разі доведення таких обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем (матір'ю дитини) і відповідачем до народження дитини; спільного виховання чи утримання ними дитини; наявності доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Отже, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Позивач, на підтвердження факту визнання відповідачем за життя батьківства надала суду наступні докази: фотокопії з [PERSON]., матір'ю та нею, акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від липня 2015 року, довідку Іванківського загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів від 08.07.2015 р. №41, довідку ДНЗ «Ромашка» від 30 червня 2015 року №5. Фотокартки [PERSON], оглянуто у судовому засіданні, дійсно на них зображений [PERSON] із позивачкою [PERSON] та [PERSON] - матір'ю позивачки, однак фотографії не можуть бути достатнім доказом визнання померлого [PERSON]. батьком позивачки, оскільки вони підтверджують тільки те, що вказані особи разом проводили час (а.с.13, 39). Суд критично оцінює надані позивачем докази, а саме, акт обстеження житлово-побутових умов від липня 2015 року, який складений більше року поспіль після смерті [PERSON] та 15 років після того, як, згідно тверджень позивача, виїхав з с.Іванківці (а.с.15), довідку Іванківського загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів від 08.07.2015 р. №41, оскільки вона не відображає періоду так званого «виховання дитини, відвідування зборів». Щодо інформації в довідці про матеріальне забезпечення, то суд вважає, що ця довідка не може бути належним доказом (а.с.12), довідку ДНЗ «Ромашка» від 30 червня 2015 року №5, оскільки в ній йдеться про [PERSON] і в ній також не відображений період того, «коли батько приводив та забирав дочку та приходив на батьківські свята» (а.с.10). В судовому засіданні були заслухані свідки з обох сторін, кожен з яких надав свідчення. Свідки зі сторони позивача наголошують на визнанні [PERSON]. за життя [PERSON] донькою, оскільки останній проявляв турботу про дитину, виховував її та надавав матеріальну допомогу. Свідок, [PERSON], суду пояснив, що він проживає в с.Іванківці по сусідству з [PERSON]., якій її батько купив будинок. Осінню 1987 року, [PERSON]., покійний [PERSON] і з двома дітьми, [PERSON] та [PERSON], переїхали до с.Іванківці, і якийсь час жили у нього, так як в них в будинку був ремонт. [PERSON] працювала на заводі, а [PERSON] дома доглядав двох дітей, які його дуже любили і називали батьком. В 1999 році [PERSON]. поїхала за кордон, звідки пересилала йому, а не [PERSON]. гроші в сумі по 500-700 дол. США щомісяця. [PERSON] залишився сам, а згодом пішов і знайшов іншу жінку. Свідок, [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] в с.Іванківці. [PERSON] дійсно проживав разом з [PERSON]., і вони разом виховували двоє дітей, [PERSON], дочку [PERSON] і [PERSON], як їх спільну дочку. Коли [PERSON] поїхала за кордон, то [PERSON] займався вихованням дітей сам, водив до школи. Свідок, [PERSON]. суду пояснила, що вона перебуває у родинних відносинах з [PERSON]. [PERSON] познайомилася з покійним [PERSON]. десь у 1984 році, у 1987 році в них народилася дочка [PERSON]. Коли хрестили дитину, то вона була в кумах, яких було всього дві пари. Дитину хрестили вдома в [PERSON], де присутніми були і батьки [PERSON] і покійний [PERSON]. Покійний [PERSON] таємно зустрічався з [PERSON]. в господарстві [PERSON] до народження дочки [PERSON], так як його батьки були проти їх зустрічей, вони не хотіли, щоб він розлучався з дружиною [PERSON]. З [PERSON]. вони не вели спільного господарства. Коли [PERSON] помер, то на похоронах священник згадував дочок [PERSON] і [PERSON]. Свідки зі сторони відповідача наголошують на тому, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], у нього була сім'я, в якій він виховував доньку [PERSON] (на даний час [PERSON]). Свідок, [PERSON] суду пояснила, що вона працювала в с.Голови в Голівській восьмирічній школі вчителем фізики, креслення і виконувала обов'язки директора школи. З покійним [PERSON]. проживала у шлюбі з 1980 року по травень 1989 року, і від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON]. Коли в 1988 році помер її батько в с.Стебник Дрогобицького району і мати залишилася одна, то вона з дочкою [PERSON] 1989 року переїхала проживати до матері, а покійний чоловік [PERSON] не захотів їхати з ними. Після переїзду до 1992 року вона ще спілкувалася з покійним [PERSON], а потім перестала, їх дочка [PERSON] спілкувалася з ним постійно, відвідувала батька за місцем його проживання в с.Голови. Про існування позашлюбної дочки свого чоловіка вона не знала. Чоловік [PERSON] постійно проживав із своєю сім'єю в батьківській хаті і в них із батьками були окремі входи в будинок. Свідок, [PERSON] суду пояснила, що в 1987 році вона була хресною маткою [PERSON]. На хрестинах був присутній покійний [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона виросла по сусідству з покійним [PERSON]. Біля 9 років покійний [PERSON] проживав з дружиною [PERSON], з якою в них була спільна дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] з дочкою [PERSON] поїхали до матері [PERSON]. Мати покійного [PERSON], постійно просила його, щоб він поїхав до [PERSON]. [PERSON]. вона знає, однак ніколи не бачила, щоб [PERSON] із [PERSON] жили разом та вели спільне господарство, так як до дня своєї смерті покійний [PERSON] проживав в своєму господарстві с.Голови з [PERSON] і жінки в нього не було. А про [PERSON] в селі ходили різні слухи, а саме щодо того, що в неї були різні чоловіки, говорили за [PERSON], а також мала і старшу дочку без шлюбу. Свідки [PERSON]., [PERSON] суду пояснили, що в покійного [PERSON] була дружина [PERSON] і дочка [PERSON]. Про існування іншої дочки [PERSON], покійний [PERSON] нічого не розказував. Після смерті батька [PERSON], він взяв до себе [PERSON], з яким і проживав до дня своєї смерті. Свідки [PERSON]., [PERSON]. показав, що покійний [PERSON] проживав постійно в с.Голови з своїми батьками. Також в нього є дочка з дружиною [PERSON]. Про існування іншої позашлюбної дочки йому нічого не відомо. Свідок [PERSON]. пояснив, що з 2002 року він проживав у покійного [PERSON] до дня смерті. Йому відомо тільки про те, що у покійного є дочка [PERSON] від шлюбу з [PERSON]. Про існування іншої дочки він нічого не знає. Свідок, [PERSON] пояснила, що її чоловіка немає 11 років і про те, що він був хресним батьком [PERSON] ніколи не говорив, а також і на весілля [PERSON] його не запрошувала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював ветлікарем і знає достовірно, що покійний [PERSON] проживав із своєю дружиною [PERSON] у своїх батьків та в нього була дочка [PERSON] і ніколи не чув, що в нього є ще інша дочка. Після того як [PERSON] поїхала він спочатку жив сам із своїми батьками, а пізніше взяв до себе [PERSON]. З таких даних, покази свідків, у даному випадку, не можуть бути підтвердженням обставин зазначених в ст. 53 КпШС України, оскільки вони є суперечливими та не надають можливості встановити дійсні обставини справи. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується за дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері і особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дити, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Позивачем не надано будь-яких доказів надання [PERSON]. матеріальної допомоги на утримання доньки. Протягом багатьох років [PERSON], як мати, яка сама виховує дітей, не зазначала в будь-яких документах про наявність батька позивачки та не намагалась за його життя встановити батьківство, а виявила таке бажання тільки після його смерті для отримання спадщини. Надані до суду докази не є безперечними доказами зазначених обставин. Про спростування обставини фактичних шлюбних відносин між [PERSON] і [PERSON] у період з березня 1986 року до [INFO] (дати народження позивача), свідчать докази надані відповідачем по справі, а саме: копія паспорта [PERSON] серії [NUMBER], з стор.11 якого вбачається, що [PERSON] з 10 грудня 1987 року зареєстрована у [ADDRESS], і спростовує факт проживання її в с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.77); копія облікової картки об'єкта погосподарського обліку №482, Присілок Біла Річка, якою підтверджується та обставина, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO], весь час до дня смерті проживав і був зареєстрований у с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.78); копія довідки виконавчого комітету Головівської сільської Ради народних депутатів від 16 червня 1989 року №423, якою підтверджується та обставина, що [PERSON], є жителем села Голови Верховинського району Івано-Франківської області, постійно проживає в господарстві, належить до суспільної групи службовців (а.с.95); копія трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] та фото випуску 1988 року учнів 6 класу Голівської восьмирічної школи, якими спростовується та обставина позову, що дружина [PERSON] виїхала з с.Голови після закінчення навчального 1987 року, оскільки працювала вчителем. Зі змісту трудової книжки вбачається, що [PERSON], заступника директора по навчально-виховній роботі Голівської восьмирічної школи, було звільнено з роботи 31 серпня 1989 року згідно ст.38 КЗпП УРСР (номер запису 3) (а.с.96-98); фотографії за період 1986, 1987 роки (а.с.100-104). На спростування обставин позову щодо того, що після народження позивача, тобто після [INFO], і до 2000 року [PERSON] проживав у с.Іванківці, свідчать такі письмові докази: довідка Голівської сільської ради, з якої вбачається, що весь час [PERSON] проживав у с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області і за межі зазначеного району не виїжджав (а.с.105), фото періоду 1988, 1989, 1992 p.p. (а.с.101-102). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року № 16 - згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] особисто визнавав своє батьківство щодо позивача, [PERSON]. Долучені до позову заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] в силу правил ч.2 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм -нвільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» не жуть бути використані як показання свідків та не є належними доказами на затвердження обставини визнання [PERSON] свого батьківства відносно позивача, оскільки закон (ст.53 КпШС України) визначає належними доказами у даній категорії справ докази, що з достовірністю стверджують визнання відповідачем ( у даному випадку померли [PERSON], оскільки він не є у даній справі відповідачем) батьківства. Саме пояснення свідка [PERSON] спростовує ведення спільного господарства так як свідок ствердив, що він отримував кошти із-за границі, які направлялися матір'ю позивачки та розпоряджався ними. Крім того ніхто із свідків ствердно не підтвердив того, що покійний [PERSON] ще за життя виявляв батьківську турботу про позивачку, визнавав дочкою [PERSON] та піклувався про неї як батько, а також і позивачка не проявляла будь якої турботи зі своєї сторони до покійного як дочка( крім майнових прав на спадкове майно покійного). З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає, що позивачка не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б достовірно підтверджували спільне проживання її матері [PERSON] з померлим [PERSON], ведення ними спільного господарства до її народження та після, або ж спільне її виховання чи утримання ними протягом часу з дня її народження і до смерті [PERSON]., або ж інших доказів, що достовірно підтверджували б визнання [PERSON]. батьківства відносно неї. Відповідно до ст. 53 КпШС України встановлення батьківства визначається за певними критеріями та відповідними доказами для дітей народжених до 01.01.2004 року і не можуть встановлюватися згідно отриманих доказів відповідно до ст.ст. 126,128 Сімейного кодексу України. За таких даних, оскільки відсутні підстави для встановлення факту, того, що [PERSON] є батьком [PERSON], відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог пов'язаних з реєстрацією в органах РАЦСу. На підставі ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 53 КпШС України, ст. 128 ч.2 СК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: dismissed