Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

06.12.2017 р. [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою із цим позовом, а 02.04.2018 р. [PERSON] подала уточнену позовну заяву із позовом до [PERSON] , держаного нотаріуса другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С. про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, у якому заявлено такі позовні вимоги: - визнати недійсним та скасувати видане на ім`я [PERSON] Державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Галиною Сергіївною свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 852, на 1/3 частку земельної ділянки 144 (сто сорок чотири), розміром 0,0498 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Ярмолинецька сільська рада, «Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство, (колишня назва садове товариство «Заріччя » та СТ «Заріччя» ) з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 0520887600:05:002:0092, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати недійсним та скасувати видане на ім`я [PERSON] Державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Галиною Сергіївною свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №849, на 1/3 частку садового будинку [ADDRESS], (колишня назва « Заріччя » садове товариство) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати недійсним та скасувати видане на ім`я [PERSON] Державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Галиною Сергіївною свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 846, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати недійсним та скасувати видане на ім`я [PERSON] Державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Галиною Сергіївною свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 855, на 1/3 частку на автомобіль марки ВАЗ 21061, 1987 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , колір сіро-блакитний, номерний знак [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки 144 (сто сорок чотири), розміром 0,0498 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Ярмолинецька сільська рада, «Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство, (колишня назва садове товариство «Заріччя » та СТ «Заріччя» ) з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 0520887600:05:002:0092; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/3 частку садового будинку [ADDRESS] « Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство, (колишня назва «Заріччя» садове товариство) ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/3 частку автомобіля марки ВАЗ-21061, 1987 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , колір сіро-блакитний, номерний знак [NUMBER] . Свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 02.04.2018 року, позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. всупереч встановлених законом вимог не встановила належним чином наявність підстав для закликання до спадкоємства відповідачки [PERSON] як непрацездатного спадкоємця (непрацездатної дитини спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку, на 1/3 частки спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] , а відповідачці [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , виповнилось 55 повних років, а отже вона не досягла пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також [PERSON] немає групи інвалідності, тобто її не можна вважати непрацездатною особою на час відкриття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, а тому вона не має права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, однак всупереч вказаним вимогам закону відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. видала 25 травня 2016 року чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , внаслідок чого було порушено законні спадкові права позивача [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом та за законом спадщини її померлого чоловіка [PERSON] , а тому вона змушена звернутись до суду за захистом її законних спадкових прав та просить на підставі ст. 1301 ЦК України визнати недійсними видані 25 травня 2016 року держаним нотаріусом чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] як такі, що видані особі, яка не мала права на спадкування як непрацездатний спадкоємець (непрацездатна дитина спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку, а також просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити вказані позовні вимоги з підстав зазначених нею у позовній заяві, відповіді на відзив не готувала, по суті позову пояснила, що відповідачці [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , виповнилось 55 повних років, а отже вона не досягла пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також [PERSON] немає групи інвалідності, тобто її не можна вважати непрацездатною особою на час відкриття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, а тому вона не має права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, однак всупереч вказаним вимогам закону відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. видала 25 травня 2016 року чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , які є недійсними. Відповідач [PERSON] у судових засіданнях позову не визнала та його заперечила повністю, подала відзив на позов, по сутні позову пояснила, що вона [INFO] , будучи дочкою померлого спадкодавця [PERSON] , як непрацездатний спадкоємець (непрацездатна дитина спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку, на 1/3 частки спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] в порядку ст. 1241 ЦК України, звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до державного нотаріуса Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С., яка 25 травня 2016 року видала їй оскаржувані позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом. На час відкриття спадщини їй виповнилось 55 років, тому вважає, що вона є непрацездатною, оскільки відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, непрацездатними громадянами вважались особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону, а за змістом абз. 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», за якою, право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. Відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. у судових засіданнях позову не визнала та його заперечила повністю, подала відзив на позов, в якому викладена позиція відповідача, а саме на думку відповідача позов є безпідставним, оскільки держаний нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, з яким пов`язане вчинення нотаріальної дії. Також нотаріусом виконано усі вимоги закону під час видачі чотирьох свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , які є недійсними, встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком, їй виповнилось 55 років, при цьому визначаючи вік непрацездатності нотаріус користувалась роз`ясненнями щодо права на обов`язкову частку у спадщині, які містяться у листі Головного спеціаліста відділу методично-правового забезпечення діяльності нотаріату Департаменту нотаріату та реєстрації адвокатських об`єднань Міністерства юстиції України Антипової Олени Вікторівни, в якому зазначено що непрацездатними є жінки 55 років. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з таких міркувань. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що [PERSON] є дружиною згідно із свідоцтвом про одруження від 15.12.1998 р. (а.с. 132) спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у м. Ладижин Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 29.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (т.1 а.с. 11). За життя спадкодавець [PERSON] 03.03.2006 року залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом, другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вернюк Т.М., яким усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належало на день смерті на що він матиме право за законом заповів своїй дружині [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 03.03.2006 року (т.1 а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина у виді права власності на спадкове майно, - земельну ділянку №144 розміром 0,0498 га в межах згідно з планом, що розташована: Вінницька область, Гайсинський район, Ярмолинецька сільська рада, «Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство, ( колишня назва садове товариство «Заріччя» та СТ « Заріччя» ) з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 0520887600:05:002:0092; садовий будинок [ADDRESS], (колишня назва садове товариство «Заріччя» та СТ «Заріччя»); квартири [ADDRESS] ; автомобіль марки ВАЗ-21061, 1987 року випуску, двигун № [NUMBER] . кузов № [NUMBER] , колір сіро-блакитний, номерний знак [NUMBER] , що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). У встановлений законом строк [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] до державного нотаріуса Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С., яка видала їй: - 17.05.2016 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки 144 (сто сорок чотири), розміром 0,0498 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Ярмолинецька сільська рада, «Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство , ( колишня назва садове товариство «Заріччя» та СТ « Заріччя ») з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 0520887600:05:002:0092, де вказано, що на іншу 1/3 частки на підставі ст.1241 ЦК України свідоцтво про право на спадщину на той час ще не було видано, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). - 17.05.2016 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на 2/3 садового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , де вказано, що на іншу 1/3 частки на підставі ст.1241 ЦК України свідоцтво про право на спадщину на той час ще не було видано, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). - 17.05.2016 року свідоцтво про право на спадщин за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] , де також вказано, що на іншу 1/3 частки на підставі ст.1241 ЦК України свідоцтво про право на спадщину на той час ще не було видано, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). - 01.06.2016 року свідоцтво про право на спадщин за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на 2/3 частки автомобіля марки ВАЗ-21061, 1987 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , колір сіро-блакитний, номерний знак [NUMBER] , що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). [INFO] дочка померлого спадкодавця [PERSON] - [PERSON] як непрацездатний спадкоємець (непрацездатна дитина спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку, на 1/3 частки спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] в порядку ст. 1241 ЦК України, звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до державного нотаріуса Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С., яка 25 травня 2016 року видала їй оскаржувані позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом: - видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 852, на 1/3 частку земельної ділянки 144 (сто сорок чотири), розміром 0,0498 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Ярмолинецька сільська рада, «Заріччя» товариство садоводів» садівниче товариство, (колишня назва садове товариство «Заріччя » та СТ «Заріччя» ) з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 0520887600:05:002:0092, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за №849, на 1/3 частку садового будинку [ADDRESS], (колишня назва « Заріччя » садове товариство) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 846, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 травня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 855, на 1/3 частку на автомобіль марки ВАЗ 21061, 1987 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , колір сіро-блакитний, номерний знак [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). Інша дочка померлого спадкодавця [PERSON] - [PERSON] 13.04.2016 року відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї сестри [PERSON] , про що подала заяву нотаріусу, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами спадкової справи №115/2015 після смерті [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 123-191). Відповідачці [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , після смерті батька [PERSON] , виповнилось 55 повних років, та вона не досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона не перебуває на обліку в органах та управліннях Пенсійного Фонду України як непрацездатна особа, яка отримує пенсію у зв`язку із непрацездатністю за віком чи по інвалідності, що визнається сторонами та підтверджується відповіддю Обухівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України у Київській області від 19.07.2018 року № 4210/1-3 (т.2 а.с.8). Зазначені правовідносини регламентуються: Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Повнолітні непрацездатні діти спадкодавця мають право на обов`язкову частку в спадщині, якщо вони були непрацездатними на час відкриття спадщини. Вказане випливає зі змісту ст. ст. 1220, 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини у спірних правовідносинах, тобто на [INFO] , непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини у спірних правовідносинах, визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Виходячи із зазначеного, законом, що встановлює пенсійний вік, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Умови призначення пенсії за віком, в тому числі вік особи, яка має право на пенсію за віком, встановлений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, станом на 29.10.2015 року (час відкриття спадщини у спірних правовідносинах) непрацездатні громадяни (абз. 17 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), а саме особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, це громадяни, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 цього закону. Стаття 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», не встановлює пенсійний вік, а закріплює пільги щодо призначення пенсії громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла, як на час відкриття спадщини, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року . Таким чином, відповідачці [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , виповнилось 55 повних років, а отже вона не досягла пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто її не можна вважати непрацездатною особою на час відкриття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, а тому вона не має права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» визначено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. Згідно із п.5.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом. Згідно із п.4.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Згідно із п.4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Конституційний Суд України ухвали 11 лютого 2014 року Рішення у справі №l-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця). Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття „повнолітні непрацездатні діти", що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії „непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття „непрацездатний". Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України „Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-ХIV (далі - Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV з наступними змінами (далі - Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. На підставі аналізу наведених положень Конституції України, Кодексу, Сімейного кодексу, Закону № 966, Закону № 1058 Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи. Оскільки з огляду на викладені вище положення закону, відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. всупереч встановлених законом вимог не встановила належним чином наявність підстав для закликання до спадкоємства відповідачки [PERSON] як непрацездатного спадкоємця (непрацездатної дитини спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку, на 1/3 частки спадщини після смерті [INFO] її батька [PERSON] , а відповідачці [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] , виповнилось 55 повних років, а отже вона не досягла пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також [PERSON] немає групи інвалідності, тобто її не можна вважати непрацездатною особою на час відкриття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, а тому вона не має права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України, однак всупереч вказаним вимогам закону відповідач держаний нотаріус другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєва Г.С. видала 25 травня 2016 року чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , внаслідок чого було порушено законні спадкові права позивача [PERSON] , яка є спадкоємицею за заповітом та за законом спадщини її померлого чоловіка [PERSON] , а тому суд дійшов висновку, що задля захисту законних спадкових прав позивача [PERSON] на підставі ст. 1301 ЦК України необхідно визнати недійсними видані 25 травня 2016 року держаним нотаріусом чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] як такі, що видані особі, яка не мала права на спадкування як непрацездатний спадкоємець (непрацездатна дитина спадкодавця) за законом, яка має право на обов`язкову частку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1226 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ч.2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом та за законом, спадщини її померлого чоловіка [PERSON] , вона вчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як проживала постійно разом із ним до дня смерті та вчасно подала заяву про прийняття спадщини, але внаслідок незаконної видачі держаним нотаріусом Кощеєвою Г.С. 25 травня 2016 року чотирьох свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , які рішенням суд визнані на підставі ст. 1301 ЦК України недійсними, позивачка позбавлена можливості реалізації свого законного права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав на 1/3 частки спадкового майна померлого [PERSON] , то з метою захисту законних прав спадкоємиці [PERSON] на спадщину померлого чоловіка суд визнає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити, та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки спадкового майна (квартири, автомобіля, земельної ділянки, садового будинку) після померлого [PERSON] Пояснення та доводи відповідачів, надані ними у судовому засіданні та викладені у відзивах та додатках до них, про необґрунтованість та незаконність позовних вимог [PERSON] , є безпідставними, оскільки дані твердження відповідачів, повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами. Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє доводи [PERSON] про те, що на час відкриття спадщини їй виповнилось 55 років, тому вона є непрацездатною, оскільки відповідно до абз. 17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, непрацездатними громадянами вважались особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону, а за змістом абз. 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», за якою, право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років, оскільки ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на час виникнення спірних правовідносин втратив свою чинність і його норми, які встановлювали вік непрацездатності (віковий ценз) не діяли, а до правозастосування підлягають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України, - в ухвалі 11 лютого 2014 року у справі №l-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця). Також під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє доводи відповідача держаного нотаріуса другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С. про те, що [PERSON] на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком, їй виповнилось 55 років, при цьому визначаючи вік непрацездатності нотаріус користувалась роз`ясненнями щодо права на обов`язкову частку у спадщині, які містяться у листі Головного спеціаліста відділу методично-правового забезпечення діяльності нотаріату Департаменту нотаріату та реєстрації адвокатських об`єднань Міністерства юстиції України Антипової Олени Вікторівни, в якому зазначено що непрацездатними є жінки 55 років, оскільки ці доводи повністю спростовуються Рішенням Конституційного Суду України, - в ухвалі 11 лютого 2014 року у справі №l-рп/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця). З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на позивача [PERSON] сплачений позивачкою судовий збір в сумі 5120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн.

Outcome: approved