Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

12 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ізюмським приладобудівним заводом 09 червня 1993 року за № 293 та зареєстрованого в Ізюмському міському БТІ 21 грудня 1995 за №9, угоди про визначення часток у квартирі та порядку користування квартирою, посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 21 січня 2011 року за № 101 та зареєстрованої в Ізюмському міському БТІ 03 лютого 2011 року за № 9, договору дарування від 16 лютого 2011 року посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І.за реєстровим номером 338 зареєстрованого в Ізюмському міському БТІ 21 лютого 2011 року за № 9 вона є власницею квартири розташованої за адресою : [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований її батько, колишній власник 1/3 частки квартири [PERSON]. З 2009 року відповідачі в квартирі не мешкає, виїхав за межі м. Ізюма до Російської Федерації. В 2011 році батько приїздив до м. Ізюма та подарував їй свою частку квартири та знову виїхав до м. Москви. Реєстрація відповідача в квартирі, що належить їй на праві власності, порушує її права власника житла, оскільки вона несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання, заперечень проти позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Ізюмським приладобудівним заводом 09 червня 1993 року за № 293 та зареєстрованого в Ізюмському міському БТІ 21 грудня 1995 за №9, угоди про визначення часток у квартирі та порядку користування квартирою, посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. 21 січня 2011 року за № 101 та зареєстрованої в Ізюмському міському БТІ 03 лютого 2011 року за № 9, договору дарування від 16 лютого 2011 року посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І.за реєстровим номером 338 зареєстрованого в Ізюмському міському БТІ 21 лютого 2011 року за № 9 позивач [PERSON] є власницею квартири розташованої за адресою : [ADDRESS].(а.с.17,18,19) Відповідач [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі як колишній власник 1/3 частки квартири з 24 вересня 2008 року (а.с.15-16) Згідно довідки про склад сім»ї виданої комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством -1 від 07.07.2016 року [PERSON] 1955 року народження за адресою : [ADDRESS] не проживає, про що складено відповідний акт (а.с.11) Згідно акту складеного комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством -1 від 05.07.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 2008 року не проживає за даною адресою з 2009 року. В теперішній час проживає в м. Москва Російської Федерації (а.с.12) Оскільки квартира [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як 16 лютого 2011 року подарував свою частку квартири позивачеві у справі та з 2009 року по день розгляду справи у суді в квартирі не проживає. Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved