Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Мануйлівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 січня 2015 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та на земельну ділянку виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку , що розташовані по вул. Водолазко , 95 в с. Мануйлівка, Маловисківського району Кіровоградської області. Після смерті матері вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але оформити спадок в установленом законом порядку не може, так як спадкодавецем за життя не зареєструвано право власності на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на осбтавини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що судові витрати по справі позивач погоджується нести самостійно. З врахуванням того, що спадкодавцем було складено заповіт , уточнила позовні вимоги та просила визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкуванняза заповітом. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 24 жовтня 2001 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 95, що розташований по вул.Водолазко в с.Мануйлівка, Маловисківського району Кіровоградської області. Після смерті батька , мати позивача [PERSON] отримала у спадок житловий будинок № 95, що розташований по вул.Водолазко в с.Мануйлівка, Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.10). Рішенням Мануйлівської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області від 18 жовтня 2014 року [PERSON] було надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність в межах норм безоплатної передачі у розмірі 0.15 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із категорії земель житлової забудови за адресою вул.Водолазко, 95, с.Мануйлівка, Маловисківського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] було виготовлено технічну документацію на вказану земельну ділянку, яка була погоджена у вастановленому законом порядку. Але отримати державний акт спадкодавець не встигла в зв"язку зі смерю. 10 січня 2015 року мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с. 11). За життя [PERSON] склала заповіт , яким все своє майно де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповіла [PERSON] [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус Маловисківської районної державної нотаріальної контори постановою від 17 липня 2015 року № 119/02-31 їй відмовила, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Та обставина, що житловий будинок з надвірними будівлями № 95 , який розташований по вул.Водолазко в с.Мануйлівка, Маловисківського району Кіровоградської області увійшов до складу спадкового майна після смерті матері позивачки , підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законм від 17 червня 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-523, виданим державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом свідчить про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] та до неї перейшло право на нерухоме майно. Та обставина, що [PERSON] не встигла за життя зареєструвати успадкований житловий будинок не позбавляло її, як спадкоємця, реалізувати своє право на спадкування, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, яке отримала [PERSON] є правовстановлюючим документом, який підтверджує право спадкодавця на спірне майно. Однак, лише відсутність факту державної реєстрації майна перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Відповідно листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, на підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може , то суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку. Враховуючи , що спір виник не з вини відповідача, судові витрати у справі суд вважає за необхідне залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved