Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

18.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 17.10.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2765 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шостого листопада 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії а також іпотечний договір, гідно із п. 1.1.1. якого, предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 103,9 кв. м. що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Сімнадцятого жовтня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 2765, згідно із яким запропоновано звернути стягнення на зазначену квартиру. Позивач вважає, що вчинення спірного виконавчого напису не відповідає чинному законодавству України, умовам іпотечного договору. Зазначив, що відповідач приховав від третьої особи той факт, що заборгованість та зобов`язання позивача так саме як законність звернення стягнення на предмет іпотеки є спірними, такими що на момент вчинення виконавчого напису були предметом розгляду в судах, а також, що згідно із умовами іпотечного договору, відповідач не мав права звертатись до нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки враховуючи, що до цього вже звернувся до суду із позовом про звернення стягнення. Представник позивача за дорученням [PERSON], підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 23.07.2014 року заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису вжив всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо перевірки безспірності вимог стягувача та вчинив напис у спосіб та за змістом, що передбачені законодавством, в судове засідання 07.07.2014 року не з»явився , про час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив. Третя особа, приватний нотаріус ХМНО [PERSON] на судове засідання не з"явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав: Судовим розглядом справи встановлено, що 06.11. 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/7-181. Згідно із п. 1.1., п.п. 1.1.1. Договору, відповідач зобов`язався надавати позивачу грошові кошти окремими частинами (кредит) на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/7-181 забезпечено іпотечним договором № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року. Згідно із п. 1.1.1. зазначеного іпотечного договору, предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 103,9 кв. м. що знаходиться за адресою [ADDRESS]. З 2011 року в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходилась в провадженні цивільна справа №2-2619/11 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року недійсним. Водночас, в провадженні Київського районного суду м. Харкова з червня 2012 року знаходиться цивільна справа № 2018/9744/2012 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/7-181 від 06.11.2007 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.06.2013 року по справі №2-2619/11 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено повністю. Звернено стягнення за іпотечним договором №805/13/18 - 5/7 - 1172 від 29 листопада 2007 р. на предмет іпотеки, нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 103,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] , шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» у межах процедури виконавчого провадження. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. На зазначене рішення [PERSON] подав апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.10.2013 року по справі №2-2619/11 задоволено клопотання представника [PERSON], зупинено провадження у справі до вирішення цивільної справи № 2018/9744/2012 за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення зобов`язань за Договором відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/7-181 від 06.11.2007 року неможливістю виконання у зв`язку з обставиною, за яку ніхто не відповідає, що розглядається Київським районним судом м. Харкова. Також судом встановлено, що 17.10.2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис що оскаржується по даній справі, згідно із яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 103,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить на праві власності позивачу, яку на підставі іпотечного договору № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстром № 281 передано в іпотеку відповідачу. Суд вважає, що доводи позивача, стосовно того, що на момент звернення відповідача до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису що оскаржується, питання щодо звернення стягнення на трикімнатну квартиру загальною площею 103,9 кв. м. що знаходиться за адресою [ADDRESS] було предметом судового спору. Представник позивача не заперечував цього в судовому засіданні а також того, що відповідачем не було надано нотаріусу будь-якої інформації щодо судового розгляду зазначених вище справ. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Отже, суд приходить до висновку, що на момент звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, враховуючи наявність зазначених вище судових спорів, предметом яких було і звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідальність позивача перед відповідачем, передбачена іпотечним договором, не була безспірною, отже, за таких умов, звернення до нотаріуса та вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає вимозі ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 4.6. іпотечного договору № 805/13/18-5/7-1172 від 29.11.2007 року встановлено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені згідно із ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем. Суд приходить до висновку, що зазначена умова іпотечного договору не дає відповідачу право звертати стягнення на предмет іпотеки одночасно у декілька способів, зокрема і на підставі рішення суду і на підставі виконавчого напису нотаріуса, отже, звернення до суду за зазначеною умовою договору виключає можливість звернутись ще й до нотаріуса. Суд приходить до висновку, що звернення до нотаріуса за наявності судового спору суперечить умовам самого іпотечного договору та позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved