Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

04 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював з 31 травня 1982 року по 15 липня 2015 року на посаді машиніста скрепера та бульдозера на різних дільницях ПрАТ «ЦГЗК». При цьому, внаслідок недосконалості робочого місця, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, який не забезпечив безпечні та належні умови праці він отримав хронічне професійне захворювання. За діагнозом вібраційна хвороба першої-другої стаді від загальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії з акроангіоспазмами кистей, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС першого-другого ст.), остеоартрозом ліктьових (ПФ третього ст.) і колінних суглобів (ГІФ першого ст.). Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). 25 липня 2018 року при черговому огляді МСЕК, йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 60% по професійному захворюванню та встановлена третя група інвалідності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль та обмеження об`єму рухів в попереково-крижовому відділ хребта та ліктьових суглобах, періодичний крутячий біль в суглобах кистей та стоп, частіше при охолодженні, періодичний біль в шийному відділі хребта підвищена чутливість достальних відділів кінцівок до охолодження, набряклість кистей, напади побіління пальців кистей і стоп при охолодженні, тягнучий біль в ділянках надпліч та плечей, ш/комірцевій ділянці, оніміння рук і ніг, судоми в м`язах рук та стегон і гомілок, періодичний головний біль, запаморочення, зниження слуху на обидва вуха, більше справа, шум в голові, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, періодичне підтвердження артеріального тиску. Наявність негативних даних в його житті свідчить про постійне перенесення больових відчуттів та про необхідність проходження лікування, а також вказує на відсутність у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати себе в професійній сфері, повноцінно працювати, реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. Таким чином він зазнає моральних страждань, з вини відповідача він отримав хронічне професійне захворювання, що спричинило йому моральну шкоду яку він оцінює в 283380 гривень яку просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивач по справі [PERSON] пропрацював з 31 травня 1982 року по 01 листопада 1998 року - на посаді машиніста скрепера дільниці внутрішньо кар`єрного транспорту Петрівського РУ «Криворізький ЦГЗК»; з 01 листопада 1998 року по 10 січня 2002 року - на посаді машиніста скрепера та бульдозера дільниці рекультивації земель та внутрішньо кар`єрного транспорту кар`єру Петрівського РУ ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; з 10 січня 2002 року по 01 квітня 2004 року - на посаді машиніста скрепера та бульдозера дільниці рекультивації землі і внутрішньо кар`єрного транспорту Петрівського кар`єру ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; з 01 квітня 2004 року по 08 лютого 2012 року - на посаді машиніста скреперу дільниці внутрішньо кар`єрного транспорту Петрівського кар`єру ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником вищевказаних підприємств є Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», 15 липня 2015 року був звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності виконуваній роботі за станом здоров`я, відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 05 лютого 2014 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання за діагнозом - Вібраційна хвороба першої-другої стаді від загальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної поліневропатії з акроангіоспазмами кистей, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС першого-другого ст.), остеоартрозом ліктьових (ПФ третього ст.) і колінних суглобів (ГІФ першого ст.). Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві було проведено розслідування з приводу отримання хронічного професійного захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання Форми П-4 складеного 21 квітня 2015 року. За висновком МСЕК від 09 червня 2015 року серії 12ААА №010601, позивачу було первинно встановлено втрата професійної працездатності 60% та третя група інвалідності. При повторному перегляді МСЕК від 19 липня 2016 року серії 12ААА №010886, позивачу було повторно встановлено втрата професійної працездатності 60% та третя група інвалідності. При повторному перегляді МСЕК від 25 липня 2018 року серії 12ААА №011749, позивачу було повторно встановлено втрата професійної працездатності 60% та третя група інвалідності. Відповідно до висновку про умови та характер праці, позивачу протипоказане значне фізичне навантаження, робота в умовах вібрації, пилу, шуму, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії: 12ААА №621710. Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів, умови праці машиніста скрепера (у кар`єрі) за рівнем загальної транспортно-технологічної вібрації відносяться - до 3 класу 2 ступеню шкідливості, за рівнем шуму відносяться до 3 класу ступеню шкідливості. Вібрація загальна транспортно-технологічна, рівень в дБ: 105 при гранично допустимому до 101. Шум, еквівалентний рівень звуку в дБА: 84 при гранично допустимому до 80, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від Форми П-4 складеного 21 квітня 2015 року. Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники рівню шуму та вібрації інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач деякий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивача в зв`язку з отриманим професійним захворюванням, він не має змоги вести звичне життя, тому що він змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них її стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Змушений систематично проходити курси амбулаторного лікування, на що витрачає свій час, який раніше використовував на власні справи. Професійне захворювання обмежує його у побуті, зокрема він не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, які, враховуючи стан його здоров`я, мають робити члени його родини. Внаслідок таких обмежень він постійно відчуває себе тягарем. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідує його внаслідок чого він постійно перебуває в стані психічного напруження. Внаслідок професійного захворювання докорінно змінився спосіб його життя, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідача Приватним Акціонерним Товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 85000 гривень 00 копійок, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial