Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2014 р. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне сімейне проживання з відповідачем по справі не склалось по причині втрати почуття любові та поваги один до одного, у сторін різні характери та погляди на життя, а тому сімейні стосунки погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Просить шлюб розірвати. Окрім того, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », доньку [PERSON] , [INFO] залишити проживати біля позивачки. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує щодо розірвання шлюбу і проживання дитини біля матері та згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 грн. про, що подав до суду відзив, в якому зазначив, що не погоджується із розміром аліментів, зазначеним в позові, оскільки працює у ТОВ Автоплаза Нова на посаді механіка. Розмір заробітної плати мінімальний, а іншого доходу не має. Власного житла теж нема, тому змушений винаймати квартиру, за яку сплачує орендну плату у сумі 2000 грн. Крім доньки на яйого утриманні перебуває матір пенсійного віку. Представник третьої особи: Органу опіки і піклування Снятинської РДА подав до суду заяву в якій зазначив, що враховуючи відсутність спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання дитини, не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] , 1985 р.н. та розгляд справи провести за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, заслухавши пояснення сторін, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, то шлюб існує формально. З свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , вбачається, що 30.09.2014р. сторони зареєстрували шлюб. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , [INFO] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про доходи виданої ТОВ Автоплаза Нова, [PERSON] працює на посаді механіка з 16.09.2019р. в ТОВ Автоплаза Нова. Загальна сума доходу за період з травня 2020р. по жовтень 2020р. без урахування аліментів становить 26 980,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З поданого відповідачем клопотання слідує, що він не оспорює місце проживання дитини, а тому суд вважає, за доцільне визначити місце проживання дитини біля матері. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved