Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Українська страхова група» в свою користь страхову виплату у сумі 4690 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2550 грн. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 17.09.2010 року приблизно 16.20 год. керував автомобілем марки «Деу Ланос», номерний знак [NUMBER]. В автомобілі, в якості пасажирів також знаходились: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Цього ж дня, приблизно об 16.20 год. на вул. Чмоли,1 у м.Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі керованого ним автомобіля та автомобіля марки «Хонда», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого пасажири автомобіля марки «Ланос» отримали легкі тілесні ушкодження, автомобіль - значних технічних пошкоджень. Стверджує, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою апеляційного суду Львівської області від 19.09.2012 року.Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Хонда», номерний знак [NUMBER] застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».Покликається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав матеріальних втрат, оскільки за період розслідування органом досудового слідства автомобіль марки «Деу Ланос» знаходився на спецмайданчику ДАІ. Після ухвалення апеляційним судом Львівської області постанови від 19.09.2012 року, звернувся з вимогою про повернення автомобіля, проте отримав відповідь, що повинен сплатити 4690 грн. за збереження автомобіля. Таку відповідь вважає неправомірною, оскільки апеляційний суд в своїй ухвалі від 19.09.2012 року вказав, що кошти за транспортування пошкодженого транспортного засобу та його зберігання можуть бути відшкодовані страховиком, яким застрахована цивільна відповідальність [PERSON] Запевнив, що зазнав і моральних страждань, які виразились заподіянням тілесних ушкоджень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та фізичного болю, тому моральну шкоду оцінює у 2550 грн. Просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності. В судове засідання представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» не з'явився, однак скерував суду заперечення на позов. Зазначив, що дійсно 23.03.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/9819931, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу марки «Хонда», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вірним й те, що 17.09.2010 року трапилась дорожньо-транспортна пригода між забезпеченим транспортним засобом «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON] та транспортним засобом «Деу», реєстраційний номер 73004ТС, яким керував [PERSON] Постановою апеляційного суду Львівської області від 19.09.2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Враховуючи наведене на користь [PERSON] було виплачено страхове відшкодування та 300 грн. за послуги евакуатора, за вирахуванням франшизи, а тому вважає, що в повному обсязі виконали свій обов'язок за Договором обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/9819931 від 23.03.2010 року. Погодився з доводами позивача в тому, що рішення уповноваженої особи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області щодо відмови у безоплатній видачі автомобіля є незаконним, а тому повинне бути оскарженим у суді в загальному порядку. До того ж, покликається на те, що понесені позивачем витрати на транспортування, зберігання та інші дії, пов'язані з обслуговуванням пошкодженого транспортного засобу є його власною ініціативою та волею, відтак підстави для стягнення в його користь цих коштів, відсутні. В частині позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди також просить відмовити за безпідставністю, оскільки забій лівого передпліччя та лобної кістки зліва, в підтвердження чого надав довідку лікаря, міг отримати і за інших обставин. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. Крім письмових заперечень на позов, представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» скерував в адресу суду клопотання, в якому просить позовну заяву повернути позивачу, в зв'язку з недотриманням правил підсудності. Клопотання мотивує тим, що відповідно до ч.7 ст. 110 ЦПК України, позови, що виникають з філії або представництва юридичної особи, зокрема, страхової компанії, можуть пред'являтись також за їх місцезнаходженням. Стверджує, що у відповідача відсутні будь-які філії чи представництва. Суд, розглянувши подане клопотання відповідача прийшов до висновку, що у задоволенні такого належить відмовити за безпідставністю, з огляду на наступне. Так, відповідно до вимог ч.7 ст.107 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача) визначено, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтись також за їх місцезнаходженням. З огляду на наведене, право вибору підсудності даної категорії справи належить саме позивачу, відтак правові підстави для передачі справи до іншого суду, відсутні. Представник третьої особи - Філія ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не скеровував, за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до переконання, що позов належить задоволити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.09.2010 року о 16.20 год. на вул.Чмоли, 1 у м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок зіткнення автомобілів марки «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Део Ланос», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті ДТП зазначені транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], котра в порушення пунктів 10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, керуючи власним автомобілем не врахувала дорожньої обстановки та її змін, під час розвороту не переконалась, що це буде безпечним та не дала дорогу зустрічному автомобілю, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Надалі, постановою апеляційного суду Львівської області від 19.09.2012 року скасовано постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 03.05.2012 року, а провадження в справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Таким чином, провадження у справі відносно [PERSON] закрито не з підстав, визначених ст.247 п.1 КУпАП, що виключало б її вину, а з підстави передбаченої п.7 ст.247 КУпАП, яка застосовується у разі спливу строків визначених ст.38 КУпАП та лише у випадку наявності в діях особи ознак правопорушення. Відтак, судом встановлено вину [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених [PERSON] дій, а тому її вина не підлягає доказуванню. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Суд погоджується й приймає до уваги доводи представника відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в тому, що виконали обов'язок за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/9819931 від 23.03.2010 року в частині виплати власнику автомобіля марки «Деу Ланос» страхове відшкодування в сумі 20168 грн. Однак, на переконання суду, витрати у сумі 4690 грн., які просить стягнути в свою користь позивач за зберігання автомобіля на спецмайданчику також належить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», оскільки це передбачено ст.29 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, позивач, будучи учасником ДТП був законним користувачем автомобіля марки «Деу Ланос» та такі витрати не були його ініціативою, а рядом дій, необхідних до виконання, після скоєного ДТП. У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її цивільних прав. Постановою Пленуму Верховного суд України № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у листі страхової компанії №03/5974 від 17.10.2013р. зазначено: «Згідно п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного в п.9.3 ст.9 цього закону». Ліміт складає 51.000 грн., а відтак 5% від ліміту - 2550 грн. З огляду на наведене, суд приймає до уваги доводи позивача в тому, що йому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди безумовно була завдана моральна шкода, яка виразилась у тілесних ушкодженнях та фізичного болю, а тому позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди у сумі 2550 грн. відповідає матеріалам справи та встановленим у судовому засіданні обставинам справи, відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved