Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання визнання права власності на транспортний засіб та виключення його з акту опису та арешту майна посилаючись на те, що 13 липня 2011 року він придбав у [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] за Договіром купівлі-продажу транспортного засобу, а саме з/комбайну, марки MF, 1970 року випуску двигун [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] за 47820 гривень, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 6000 доларів США. Оскільки всі істотні умови договору було узгоджено між сторонами [PERSON] було видано на його ім.»я та на ім.»я сина позивача [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, надавши їм повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника.22 липня 2013 року державним виконавцем ВДВС Рівненського міського управління юстиції вищевказаний транспортний засіб було описано та накладено арешт на підставі постанови ВП № 20812334, разом з вилученням зазначеного транспортного засобу 22.08.2013 року відділом ДВС також було вилучено оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 19.07.2005 року. Просить визнати за ним право власності на з/комбайн, марки MF, 1970 року випуску двигун [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] та зняти із спірного транспортного засобу арешт. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вказала, що позов підлягає до задоволення. Представник відповідача відділу ДВС Рівненського МУЮ - Карпинська А.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Як вбачається із матеріалів справи 13 липня 2011 року між [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу - зернозбирального комбайну з реєстраційним номером [NUMBER], 1970 року випуску за 47820 гривень, що еквівалентно на момент продажу 6000 доларів США у простій письмовій формі. [PERSON] в інтересах [PERSON] видана довіреність на ім»я [PERSON] або [PERSON] або [PERSON] представляти інтереси власника з питань пов»язаних з розпорядженням (продажем, здачею в оренду) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортним засобом - з/комбайн, марки MF, 1970 року випуску двигун [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з принципу диспозитивності, передбаченого ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підтвердження набуття права власності на спірний автомобіль позивачем подано до суду лише договір купівлі-продажу укладений в простій письмовій формі та довіреність якою [PERSON] в інтересах [PERSON] уповноважує його представляти інтереси власника з питань пов»язаних з розпорядженням (продажем, здачею в оренду) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортним засобом - з/комбайн, марки MF, 1970 року випуску двигун [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] Із відповіді на запит державного виконавця відділу ДВС рівненського міського управління юстиції у інспекцію державного технічного нагляду Держтехнагляд відповідно до уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи Корпорація 2 транспортний засіб комбайн зернозбиральний марки MF, 1970 року випуску двигун [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] зареєстрований за [PERSON]. Спірний транспортний засіб був описаний та арештований, як власність боржника [PERSON], державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Карпинською А.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3618/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики, судовий збір в розмірі 51 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи в суді в розмірі 120 гривень та стягнення на користь держави судовий збір в сумі 1627,88 грн, загальна сума боргу складає 169687,03 гривень. Відповідно до ст.. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України до правочинів, що належить вчиняти у письмовій формі відносяться правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Слід зазначити також і те, що договір купівлі-продажу - це двосторонній правочин, де правами і обов»язками наділені обидві сторони, кожна з них виступає одночасно і як кредитор, і як боржник. Тому для виникнення, зміни чи при припинення правовідносин у договорі купівлі-продажу необхідна воля кількох сторін, де відбувається розподіл взаємних прав та обов»язків між сторонами, на відміну від якого договір доручення являє собою односторонній правочин, де одна сторона має лише суб»єктивні права, а інша - лише субґєктивні обов»язки. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Порядок державної реєстрації автомобілів передбачено ст.34 Закону України „Про дорожній рух " та Постановою КМ України № 1388 від 7 вересня 1998 року, відповідно до якої державна реєстрація транспортних засобів є обов'язковою для всіх юридичних та фізичних осіб та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів обов'язкових платежів), а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Відповідно до п.8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказом набуття права власності на автомобіль є видане у встановленому законом порядку свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ним права власності на вказаний автомобіль, як не надано доказів, які б свідчили про здійснення позивачем дій, спрямованих на правомірне набуття права власності на вказаний транспортний засіб чи звернення до відповідного реєструючого органу з метою перереєстрації на нього вказаного авто, та отримання у зв'язку з цим відповідної відмови у здійснення такого права до суду не подано і в судовому засіданні представник позивача не довів вказаних обставин. Тому, суд вважає, що право позивача ніяким чином не порушено, а отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Позивач не надав суду доказів того, що при укладенні договору купівлі - продажу в простій письмовій формі ним чи продавцем були сплачені на користь держави всі належні податки, збори та обов'язкові платежі, а тому несплата позивачем таких податків, зборів, інших обов'язкових платежів суперечить інтересам держави. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. В п.п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Відповідно до п.5.1.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» затвердженої наказом Мінюсту №74/5 від 15.12.1999р., стягнення звертається тільки на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Оскільки спірний транспортний засіб належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER], відповідач [PERSON] є боржником за виконавчим провадженням ВП №20812334 описано та арештовано дане майно державним виконавцем правомірно. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 ЦК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено суду набуття права власності на арештований транспортний засіб у встановленому законом порядку, а тому в задоволенні позову про визнання права власності на транспортний засіб та виключення його з акту опису та арешту слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed