Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

10.06.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі на посаді заступника директора, головного рибовода державного підприємства «Рибне господарство, « Галицький», стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та 10 000 гривень моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим,що працював в ДП « Рибне господарство « Галицький» з 01.09.1982 р.,останній час на посаді заступника директора, головного рибовода. Наказом директора господарства від 14.05.2014 р. № 12-к його звільнено з роботи з 15.05.2014 р. у зв'язку з припиненням діяльності підприємства по п.1 ст. 40 КЗпП України. В березні 2014 р. отримав письмове попередження за підписом директора що на підставі наказу Фонду Державного майна України в особі регіонального відділення в Івано-Франківській області « Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства « Рибне господарство « Галицький», штатного розпису, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та наказу Державного агентства рибного господарства України « Про припинення діяльності державного підприємства « Рибне господарство « Галицький» його буде вивільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України з 06.05.2014 р. Вважає,що таке звільнення його з роботи є незаконним так як розірвання трудового договору може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкової організації а адміністрація підприємства цього не дотрималася. Внаслідок незаконного звільнення його з роботи йому спричинені моральні страждання, він втратив нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою суду від 25 червня 2014 р. залучено до участі в справі в якості співвідповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Окрім того пояснив,що Територіальною державною інспекцією з питань праці в Івано-Франківській області під час проведення перевірки дотримання вимог трудового законодавства державного підприємства « Рибне господарство «Галицький» встановлено,що наказ директора господарства від 14.05.2014 р. № 12-к,яким його звільнено з роботи у зв'язку з припиненням діяльності підприємства не відповідає наказу Державного агенства рибного господарства України від 27.02.2014 р. № 77 « Про припинення діяльності державного підприємства рибне господарство «Галицький» та наказу фонду Державного майна України в особі регіонального відділення в Івано-Франківській області від 03.02.2014 р. № 45 « Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства « Рибне господарство «Галицький» оскільки слова в оскарженому наказі про припинення діяльності державного підприємства шляхом його реорганізації через приєднання до ТзОВ " Рибгосп Бурштинський», як орендаря цілісного майнового комплексу, замінено на ліквідацію і припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький». Разом з тим зазначено, що всі працівники цього підприємства повинні бути зараховані до облікового складу працівників підприємства, яке визначене правонаступником, з одночасним внесенням до їхніх трудових книжок записів про зміну назви підприємства. На даний час будь-яких документів про припинення юридичної особи ДП « Рибне господарство « Галицький» не існує, комісія з припинення діяльності юридичної особи продовжує виконувати роботу. Попередження про вивільнення отримав однак без печатки, трудову книжку отримав поштою. На даний час «Рибгосп Галицький» існує, будь-якої передачі майна до ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» не було та і про створення такого товариства ніхто не голосував. Трудової книжки йому не видавали як і не ознайомлювали його з наказом про звільнення. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача просить задовольнити, він є особою передпенсійного віку і такими діями відповідач залишив його та його сім'ю без засобів на існування. Просить позов задовольнити. Представник позивача вважає звільнення [PERSON] незаконним так як будь-яких доказів про скорочення чисельності чи штату працівників не було. Окрім того позивача про звільнення з наказом не ознайомлювали. Просить позов задовольнити. Представник відповідача та співвідповідача позов не визнав, суду пояснив, що жодних порушень трудового законодавства при звільненні позивача з роботи допущено не було, звільнення відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства. Наказом Фонду державного майна України № 49 від 03.02.2014 р. вирішено передати в оренду ТОВ « Рибгосп Бурштинський» весь цілісний майновий комплекс ДПРГ « Галицький». Наказом Державного агентства рибного господарства України № 77 від 27.02.2014 р. « Про припинення діяльності державного підприємства рибного господарства « Галицький» вирішено припинити діяльність ДПРГ « Галицький» шляхом його реорганізації через приєднання до ТОВ « Рибгосп Бурштинський» як орендаря цілісного майнового комплексу ДПРГ « Галицький». Відповідно до цього наказу позивача було за два місяці через засоби зв'язку належним чином попереджено про наступне звільнення. Окрім того подано звіт в центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Адміністрація ДПРГ « Галицький» звернулася з листом до ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» з вимогою прийняти по переводу усіх працівників підприємства згідно переліку професій та прізвищ працівників однак отримано відповідь про часткове задоволення вимоги а щодо прийняття по переводу позивача за його професією відмовлено у зв'язку із відсутністю такої посади та будь яких інших. Окрім того зазначив,що профспілкової організації на підприємстві ДПРГ « Галицький» немає, однак є голова ради трудового колективу,який і надав погодження на звільнення позивача у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників. Позивач ставить вимогу про поновлення його на роботу в ДПРГ « Галицький» якого вже не існує. Просить в позові відмовити та врахувати докази по справі Суд,заслухавши доводи позивача та його представника,заперечення представника відповідача та співвідповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази та давши їм правову оцінку, вважає,що в позові слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами,які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Копією трудової книжки позивача стверджується,що позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах з 1982 року, а останній час працював на посаді заступника директора,головного рибовода. Звільнений з роботи 15.05.2014 р. у зв'язку з припиненням діяльності підприємства, п.1 ст. 40 КЗпП України ( а.с.3- 4). Наказом Фонду державного майна України за № 49 від 03.02.2014 р. вирішено передати в оренду ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» цілісний майновий комплекс Державного підприємства Рибне господарство « Галицький», строком на 10 років. ( а.с. 25). Договором оренди та актом № 1 приймання-передачі державного майна від 25 лютого 2014 р. підтверджується факт передачі цілісного майнового комплексу. ( а.с.29-32). Наказом Державного агентства рибного господарства України № 77 від 27.02.2014 р. « Про припинення діяльності державного підприємства рибного господарства « Галицький» вирішено припинити діяльність ДПРГ « Галицький» шляхом його реорганізації через приєднання до ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» як орендаря цілісного майнового комплексу ДПРГ « Галицький». Одним з пунктів цього наказу є забезпечити соціально-правові гарантії працівників, передбачені чинним законодавством. ( а.с.33). За змістом ст. 40 ч.2 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1,2 і 6 цієї ж статті,допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до вимог п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.10.1995 року N 18 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Позивача через засоби зв'язку попереджено про наступне звільнення з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України,відповідно до вимог ст.ст. 49-2,49-4 КЗпП України ( а.с.35) та подано звіт в центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників. ( а.с.38,28). Окрім того слід зазначити,що відповідач звернувся з листом до ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» з вимогою трудовлаштувати переводом усіх працівників « Рибгоспу Галицький» згідно переліку професій та прізвищ ( а.с.36), в результаті ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» надіслав перелік вільних посад згідно штатного розпису ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» яких має намір працевлаштувати та зазначив, що посада позивача відсутня а інших вільних місць немає. ( а.с.37). Разом з тим з матеріалів справи вбачається,що згідно штатного розпису ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» відсутня посада позивача та будь-які інші вільні посади ( а.с.35). За змістом ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав передбачених п.1 ст. 40 цього ж Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У зв'язку з відсутністю на підприємстві ДП « Галицький» профспілкової організації згоду на звільнення позивача,який відмовився від трудовлаштування по переводу, погодив голова ради трудового колективу [PERSON] ( а.с.41). Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON],що у зв'язку з припиненням діяльності ДП рибгосп « Галицький» його було обрано головою трудового колективу даного підприємства. Пропозицію про перехід до Рибгоспу Бурштинського подавали і [PERSON] так як такі пропозиції давали всім працівникам. Чи адміністрація пропонувала [PERSON] трудовлаштуватися в ТзОВ « Рибгосп Бурштинський» він не чув однак підставою для звільнення [PERSON] було те,що він не написав заяви про перехід до рибгоспу «Бурштинський» і тому він як голова трудового колективу у зв'язку з відсутністю такої заяви дав згоду на його звільнення. Наявний в матеріалах справи список працівників які відмовилися перейти на роботу до Рибгоспу Бурштинського відповідає дійсності. Свідок [PERSON] суду пояснив,що позивач не дав згоду на переведення до Рибгоспу Бурштинського і на підставі його відмови виданий наказ про його звільнення. На підставі його наказу,як керівника рибгосп « Галицький» було створено комісію яка склала акт про відмову позивача від ознайомлення з наказом. Позивача двічі повідомлялося про можливе заплановане звільнення. Ним,як керівником вживалися всі заходи для того щоб працівники які виявили бажання працювати у Бурштинському рибгоспі були працевлаштовані однак з Рибгосп Бурштинського поступила відповідь про відсутність посад заст. директора і головного рибовода. Окрім того до центру зайнятості була подана інформація про заплановане масове вивільнення працівників. Інспекцією праці проводилася перевірка дотримання трудового законодавства однак будь-яких порушень щодо звільнення позивача-Мазура П.В. не зазначено як не було зазначено і у приписі даної інспекції. На даний час керівник Рибгоспу Бурштинського є [PERSON]. Щодо листа якого подав [PERSON] про наявність посад в Бурштинському рибгоспі в якому відсутня посада рибовода а він прийнятий на ту ж посаду то свою думку [PERSON] має право змінити. Свідок [PERSON] суду пояснила,що на даний час працює бухгалтером в Бурштинському рибгоспі а в минулому працювала головним бухгалтером в ДП рибгосп «Галицький». План заходів по припиненню юридичної особи,відповідно до наказу державного агентства рибного господарства України № 77 вона бачила однак чи він затверджений їй не відомо. На даний час ліквідаційного балансу немає, підготовлюються звіти по ліквідації підприємства і тому діяльність даного підприємства не проводиться. На зборах колективу було зачитано наказ про вивільнення працівників однак хто видавав цей наказ точно не пригадує. Чи проводились збори на яких би обговорювалось питання про передачу майна їй не відомо. Раніше на підприємстві була профспілкова організація однак у звязку з тим що керівник цієї профспілки [PERSON] не залишила жодних документів то така профспілка припинила свою діяльність. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила,що працювала у рибгоспі « Галицький» а згодом була переведена до ТзОВ рибгосп « Бурштинський». На даний час вона звільнена за згодою сторін. Працівником кадрів [PERSON] було ознайомлено з наказом № 12-к від 14.05.2014 р. « Про припинення діяльності підприємства» працівників в день звільнення однак дати звільнення не пригадує. [PERSON] віддала її цей наказ і вона відповідно до нього нарахувала та виплатила позивачу заробітну плату. Акт про те,що [PERSON] та інші працівники попереджені про скорочення в зв'язку з ліквідацією і припиненням діяльності державного підприємства рибгоспу « Галицький», але від підпису про ознайомлення з наказом № 12-к від 14.05.2014 року та отримання трудової книжки відмовились нею був підписаний, однак складений він був пізніше точно пригадати час його складання не може Коли видали трудову книжку [PERSON] їй не відомо. З копії протоколу № 1 засідання загальних зборів трудового колективу ДП рибгоспу « Галицький» від 10.02.2014 р. вбачається, що трудовий колектив було ознайомлено із змінами які відбуваються в трудовому колективі як і ознайомлено з наказом № 06-к від 10.02.2014 р. про можливість вивільнення працівників. П.19. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В таких випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Позивач просить суд поновити його на посаді заступника директора,головного рибовода державного підприємства « Рибне господарство «Галицький, яке перебуває у стані припинення,за рішенням засновників,що підтверджується відомостями державної реєстраційної служби України ( а.с. ) Щодо свідчення свідка [PERSON] то суд такі свідчення оцінює критично і не бере їх до уваги. Свідок ствердила,що працівником кадрів [PERSON] з наказом № 12-к від 14.05.2014 р. було ознайомлено працівників в день звільнення дату якого не пригадує. Про складання та підпису нею акта про відмову позивача з ознайомленням наказу № 12-к від 14.05.2014 р. та отримання трудової книжки свідок давала не послідовні пояснення,не могла згадати точну дату його підписання як і дати звільнення працівників. Дотримання процедур та вимог закону при звільненні позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України в судовому засіданні доведено оскільки таке звільнення позивача супроводжувалося відсутністю його посади, тобто шляхом скороченням чисельності та штату працівників. Оскільки вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, то відповідно і такі вимоги не підлягають до задоволення. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови позивачу у поновленні його на роботі, стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,ст. 40 п. 1 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: dismissed