Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

В березні 2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 08.05.2013 року між сторонами було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідачу було надано кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 18.02.2018 року становить 14783,64 грн., яка складається з наступного: 1995,94 грн. - заборгованість за кредитом; 4596,88 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7010,65 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 680,17 грн. штрафу (процентна складова). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду чергову заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у відрядженні, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнала на суму 8000 грн. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] датована 10.09.2018 року про перенесення розгляду справи у звязку з хворобою (а.с.102). Також міститься заява [PERSON] датована 02.11.2018 року про відкладення слухання у звязку з відрядженням (а.с.114-115). Крім того міститься заява [PERSON] датована 30.11.2018 року про перенесення слухання справи у звязку з відрядженням (а.с.127-128). Наявна заява [PERSON] датована 01.02.2019 року про перенесення слухання справи у звязку з відрядженням (а.с. 133-134). Також міститься заява [PERSON] датована 15.04.2019 року про перенесення слухання справи у звязку з відрядженням(а.с.135-136). Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ч.2 ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дні початку розгляду справи по суті. Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 08.05.2013 року між сторонами було укладено договір без номера, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідачу було надано кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9). В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконала. У звязку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 18.02.2018 року становить 14783,64 грн., яка складається з наступного: 1995,94 грн. - заборгованість за кредитом; 4596,88 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7010,65 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 680,17 грн. штрафу (процентна складова) (а.с. 5-8). Відповідно до довідки № 00000000134 від 05.06.2018 року [PERSON] працює в державному підприємстві «Електричні системи» з 18.12.2017 року на даний момент займає посаду вязальник схемних джгутів, кабелів та шнурів (2 розряду), дохід за період з 18.12.2017 року по 31.05.2018 року склав 35916, 62 грн. (а.с.74). Суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Забезпечення виконання зобов"язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Крім того, статтею 18 ч. 3 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п"ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов"язань за договором є несправедливими умовами, які можуть бути визнані недійсними. За кредитним договором від 08.05.2013 р. розмір нарахованої відповідачу пені більший заборгованості по процентах. В зв"язку з цим вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню. З відповідача потрібно стягнути пеню в розмірі 3505,33 грн. (1/2 частка від заборгованості по процентах). Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 14783,64 грн. за кредитним договором підлягає до часткового задоволення, а саме в сумі 11278,31 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial