Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

06.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що він та [PERSON] з 21.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року було розірвано. За час шлюбу у них з відповідачкою народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2013 року було визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2013 року було вирішено стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 400 гривень на кожного щомісячно. Вказує, що зі своїми обов`язками батька він справлявся належним чином. При цьому, у них з [PERSON] не виникало суперечок коли він забирав дітей до себе на вихідні чи їхав з ними на відпочинок. Однак, через деякий час діти не виявляли бажання повертатися додому до матері, а трохи згодом взагалі почали проживати разом з ним на постійній основі. У зв`язку із припиненням спільного проживання, їх спільні з відповідачкою малолітні діти останнім часом проживають разом із ним, в свою чергу остання взагалі перестала брати участь у вихованні та утриманні дітей. Рішення Гіркополонківської сільської ради луцького району № 2 від 30.01.2020 року визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із ним - їх батьком [PERSON] , у зв`язку з чим просить суд постановити відповідне рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей разом із ним. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2020 року до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Виконавчий комітет Гіркополонківської сільської ради (а.с. 30-31). До початку судового засідання позивачем було подано до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 42). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 23, 37), а також телефонограмою (а.с. 41). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідачки на адресу суду не надходили. Представниками третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Луцької РДА Волинської області та Виконавчого комітету Гіркополонківської сільської ради до початку судового засідання було подано до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с. 25, 43). Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони з 21.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року було розірвано (а.с. 49). Рішення суду набрало законної сили. За час шлюбу у них з відповідачкою народилося двоє спільних дітей - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , які видані повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області (а.с. 6-7). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2013 року місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було визначено з їх матір`ю - відповідачкою [PERSON] (а.с. 50). Рішення суду набрало законної сили. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що , їх спільні з відповідачкою малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , останнім часом проживають на постійній основі разом із ним, в свою чергу [PERSON] взагалі перестала брати участь у вихованні та утриманні дітей, а тому в них існує спір щодо визначення місця проживання останніх. Як встановлено судом, станом на день розгляду даної справи [PERSON] , [INFO] досягла повних 14 років, а [PERSON] , [INFO] - повних 9 років. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно характеристики Гіркополонківського сільського голови Н. Симонович № 1023/01-08 від 06.09.2019 року, виданої на [PERSON] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . разом з дружиною [PERSON] , останній звернувся до сільської ради з заявою про обстеження умов проживання даної сім`ї для того, щоб діти проживали разом з батьком так, як проти проживання дітей з матір`ю. Характеризується [PERSON] з позитивної сторони. Дані про притягнення до адміністративної відповідальності по сільській раді відсутні. Скарги від сусідів не поступали (а.с. 47). Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї від 05.09.2019 року, працівниками відділу соціального захисту у справах дітей, сім`ї та молоді Гіркополонківської сільської ради обстежено умови проживання [PERSON] в ході якого з`ясовано, що для дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для навчання, відпочинку та проведення дозвілля (а.с. 44). В матеріалах справи також міститься висновок служби у справах дітей та сім`ї Гіркополонківської сільської ради щодо вирішення спору між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від 27.01.2020 року з якого вбачається, що працівниками служби у справах дітей та сім`ї проведено індивідуальні бесіди з батьками та малолітніми дітьми. Під час бесід з`ясовано що діти хочуть проживати разом з батьком. Мати підчас останньої бесіди також надала згоду на проживання дітей з батьком. Згідно вивчених обставин та відповідно до ст. ст. 161, 162 СК України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», враховуючи вищевикладене та інтереси дитини, служба у справах дітей та сім`ї вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Рішенням Виконавчого комітету Гіркополонківської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. «Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] » № 2 від 30.01.2020 року, було вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Крім того, представником Гіркополонківської сільської ради було надано суду заяву [PERSON] від 03.01.2020 року, адресовано на ім`я сільського Голови з якої вбачається, що відповідачка не заперечує щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом із їх батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45). Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. В своєму рішенні у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, взявши до уваги висновок служби у справах дітей, суд вважає, що місце проживання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити разом із позивачем [PERSON] оскільки на своє переконання, більш комфортним і зручним для дитини буде проживання разом з батьком. Так, за час проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм батьком, для дітей вже склалася звична обстановка, у них утворилися певне коло спілкування за місцем їх постійного проживання. Суд вважає, що зазначене буде відповідати принципу «забезпечення найкращих інтересів дітей» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи, і не позбавляє матір дітей права на спілкування та участь у їх вихованні. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області, Виконавчий комітет Гіркополонківської сільської ради, до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх дітей є такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 131, 155, 157, 159, 161 СК України, ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved