Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

03.03.2018 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відсутність у відповідача права на здійснення підприємницької діяльності з надання ритуальних послуг на території житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], зобов'язати відповідача припинити використання житлового домоволодіння для здійснення господарської діяльності з надання ритуальних послуг, що розташоване по [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки та садового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2005 року та відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 31.03.2005 року. Відповідно до приписів Державного акту на право власності на земельну ділянку цільове призначення (використання) земельної ділянки ведення садівництва. Сусідня земельна ділянка, яка граничить з ділянкою позивача, розташована за адресою: [ADDRESS], належить громадянину [PERSON], на якій розміщений садовий будинок та надвірні будівлі, вказана земельна ділянка даним власником передана відповідно до договору оренди відповідачу [PERSON], який в супереч вимогам чинного законодавства України, здійснює підприємницьку діяльність з торгівлі похоронною атрибутикою, автоперевезення домовин катафалком, виготовлення надгробків, використовує приміщення, в якому знаходяться холодильні камери для збереження та підготовки тіл померлих до похованням (кремації) та здійснює в подальшому їх видачу. Позивач зазначив, що зазначена земельна ділянка використовується не за її цільовим призначенням, оскільки на ній ведеться господарська діяльність з надання похоронних послуг населенню, про що свідчить розміщена рекламна вивіска на фасаді паркану, що по [ADDRESS]. Крім того, за зазначеною адресою, можна спостерігати від'їжджаючий похоронний транспорт, скупчення людей з квітами, вінками та іншою ритуальною приналежністю. Ночами привозять і обробляють трупи, а вранці катафалками забирають тіла померлих на поховання. Протиправні дії відповідача [PERSON], що полягають у здійсненні торгівлі ритуальними послугами в садовому будинку та надвірних будівлях, порушують права позивача та інших учасників садового товариства, оскільки товари, які реалізовуються відповідачем мають специфічний запах. Крім того, здійснення торгівлі предметами для похорону здійснюється за часту до пізньої ночі та по св'ятах. Громадяни часто приходять за товаром вночі, завантажують продукцію, гримають, порушується спокій всіх мешканців. Ухвалою суду від 10.08.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідно до ухвали від 05.10.2018 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позов, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наголошували на тому, що цільовим призначенням щодо належної позивачу земельної ділянки є ведення садівництва, однак як власник він в повній мірі не може використовувати і свою земельну ділянку для ведення садівництва, оскільки на сусідній ділянці відповідачем розміщено приватний морг де крім того що знаходяться тіла померлих, проходить їх підготовка до поховання, проводяться поминальні обіди, проходять процедури прощання з померлими, все це негативно впливає на настрій не тільки позивача а і його родини. Відповідач та третя особа в судові засідання не з'явились, по час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому є можливим розгляд справи в їх відсутності. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на спотворені факти викладені в позовній заяві. До суду представником відповідача 04.10.2018 року було подано відзив на позовну заяву, в якій він зазначає, що відповідач здійснює свою діяльність на законних підставах, оскільки належним чином зареєстрований, своєчасно та у повному обсязі сплачує усі належні платежі та податки до бюджету, не порушує громадський порядок та не наносить шкоди довкіллю, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та третьої особи, заслухавши пояснення свідків [PERSON], [PERSON], а також пояснення [PERSON] допитаного в якості свідка, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] р. н., є власником земельної ділянки та садового будинку з надвірними будівлями, що за адресою: [ADDRESS], які він успадкував за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2005 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від «31» березня 2005 року. Відповідно до приписів Державного акту на право власності на земельну ділянку цільове призначення (використання) земельної ділянки ведення садівництва. Сусідня земельна ділянка, яка граничить з ділянкою позивача [PERSON], розташована за адресою: [ADDRESS], належить громадянину [PERSON], на якій розміщений садовий будинок та надвірні будівлі. З обставин справи вбачається, що третя особа [PERSON] передав в оренду садовий будинок та надвірні будівлі фізичній особі підприємцю відповідачу [PERSON] для ведення господарської діяльності з надання населенню ритуальних послуг. З 2017 року відповідач [PERSON] під час здійснення господарської діяльності по [ADDRESS], здійснює підприємницьку діяльність з торгівлі похоронною атрибутикою, автоперевезення домовин катафалком, виготовлення надгробків, використовує приміщення, в якому знаходяться холодильні камери для збереження та підготовки тіл померлих до похованням (кремації) та здійснює в подальшому їх видачу. Як вбачається з договору купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS] від 24.12.2013 р. власником домоволодіння та земельної ділянки є [PERSON] як вбачається з даного договору цільовим призначенням даної земельної ділянки вказано саме ведення садівництва. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дана земельна ділянка власником якої є відповідач не використовується не за її цільовим призначенням - ведення садівництва, оскільки на ній ведеться господарська діяльність з надання похоронних послуг населенню, про що свідчить розміщена рекламна вивіска на фасаді паркану, що по [ADDRESS] Крім того, за зазначеною адресою, час від часу можна спостерігати від'їжджаючий похоронний транспорт, скупчення людей з квітами, вінками та іншою ритуальною приналежністю. Ночами привозять і обробляють трупи, а вранці катафалками забирають тіла померлих на поховання. Оскільки вказані обставини негативно впливають на самопочуття мешканців сусідніх будинків, а також на усталений режим побуту, позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], підтвердили суду обставини, що відповідач здійснює господарську діяльність щодо організації поховань, а саме приймає для підготовки для поховання трупи, проводить підготовку для поховання, бальзамування, влаштовує поминальні обіди, проводить процедури прощання, все це негативно впливає на їх життя як мешканців та членів СТ оскільки бували випадки що вони не могли заїхати та виїхати з території СТ оскільки похоронний автобус привіз чи забирав небіжчиків, на території СТ постійно скупчення людей, які оплакують своїх родичів. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] в якості свідка зазначив, що як власник будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], в повній мірі не може використовувати свою земельну ділянку для ведення садівництва, оскільки на сусідній ділянці відповідачем розміщено приватний морг де крім того що знаходяться тіла померлих, проходить їх підготовка до поховання, проводяться поминальні обіди, проходять процедури прощання з померлими, все це негативно впливає на настрій не тільки позивача а і його родини. Законом України «Про поховання та похоронну справу» визначено загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб'єктів господарювання. Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що ритуальні послуги - це послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» встановлено, що організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, в межах своєї компетенції затверджує необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг здійснюється ритуальними службами або за договором про надання ритуальних послуг суб'єктами господарювання інших форм власності. Відповідно до п. 1 Типового положення про ритуальну службу в Україні, ритуальна служба в Україні відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу» - це спеціалізоване комунальне підприємство, що створюється органом місцевого самоврядування в порядку, установленому Законом. Відповідно до п. 2 Типового положення про ритуальну службу в Україні, ритуальна служба у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про поховання та похоронну справу», іншими законами України, нормативно-правовими актами, що приймаються на виконання законів України, а також цим Положенням. Згідно з Наказом Державного комітету України з питань житлово -комунального господарства за № 193 від 19.11.2003 р. "Про затвердження нормативно-правових актів відносно реалізації Закону України "Про поховання та похоронну справу" проведення суб'єктами господарювання будь-яких робіт та надання ритуальних послуг можливо тільки при наявності договору, укладеного між суб'єктом господарювання та ритуальної службою. На ритуальну службу спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування» Київської міської ради, покладені функції ритуальної служби міста Києва. Згідно п. 5, 8 Типового положення про ритуальну службу передбачено, що ритуальна служба здійснює функції, делеговані органами місцевого самоврядування, та забезпечує укладання договорів про надання ритуальних послуг із суб'єктами господарювання, які виявили бажання працювати на ринку ритуальних послуг. У п. 8.1 вказаного положення зазначено, що суб'єкт господарювання, що виявив бажання працювати на ринку ритуальних послуг, має подати до територіальної ритуальної служби відповідну заяву щодо укладання договору про надання ритуальних послуг на ім'я її керівника та долучити до заяви (засвідчені в установленому порядку копії) такі документи: копію довідки про включення до ЄДРПОУ для юридичної особи або довідки про присвоєння ідентифікаційного номера для фізичної особи; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності; перелік послуг, що пропонуються для надання суб'єктом господарювання; режим роботи та номер телефону. Протягом 14 робочих днів з дня отримання заяви територіальна ритуальна служба укладає з суб'єктом господарювання договір про надання послуг при наявності всього переліку документів, передбачених цим пунктом. Безпідставна відмова в укладанні договору не допускається, вона повинна бути аргументована. Про існування між ДКП "«Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування»" та відповідачем приватним підприємцем [PERSON] договору з надання будь-яких робіт та надання ритуальних послуг з проведення поховань померлих осіб в судовому засіданні не встановлено. Використання житла та земельної ділянки є цільовим. Також слід зазначити, що житловий будинок по [ADDRESS] відноситься до житлового фонду, який слід використовувати для забезпечення житлових потреб власника. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право її використовувати для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати для промислового виробництва. Відповідно до ст. 6 ЖК України надання приміщення у житловому будинку для потреб промислового характеру забороняється. У відповідності до ст. 92 ЗК України у склад права постійного землекористування входить право володіння та право користування земельною ділянкою без встановленого строку у відповідності з цільовим призначенням земельної ділянки. Згідно плану меж земельної ділянки, розташованої на [ADDRESS], та державного акту на право власності на земельну ділянку серїі [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], цільове призначення (використання) земельної ділянки - це ведення садівництва. Відповідач [PERSON] використовує належне йому на праві оренди домоволодіння, що є приватною власністю [PERSON], для торгівлі предметами ритуальних послуг: трунами, вінками, хрестами тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, ст. 6 ЖК України визначає, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Оскільки судом не встановлено наявність у відповідача документів щодо права на здійснення підприємницької діяльності з надання ритуальних послуг на території житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] тому суд вважає обґрунтованими вимоги в яких позивач просить зобов'язати відповідача припинити використання житлового домоволодіння для здійснення господарської діяльності з надання ритуальних послуг, що розташоване по [ADDRESS]. Щодо вимог позивача в яких він просить визнати відсутність у відповідача права на здійснення підприємницької діяльності з надання ритуальних послуг на території житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] суд вважає вказані вимоги такими що не потребують окремого встановлення оскільки з наведених вище обставин судом дані обставини з'ясовані при задоволенні вимог про припинення використання житлового домоволодіння для здійснення господарської діяльності з надання ритуальних послуг, що розташоване по [ADDRESS]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в частині заявленої вимоги щодо зобов'язання то, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial