Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Позивач [PERSON] надав суду заяву про підтримку заявлених позовних вимог та розгляд справи за його відсутністю. Зі змісту позовної заяви убачається що, з 28 листопада 1987 року відповідач перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки. З листопада 2013 року вони припинили шлюбні відносини Незважаючи на те, що вони продовжують проживати в одній квартирі, займають різні кімнати, між собою майже не спілкуються, мають окремий бюджет і не ведуть сумісне господарство. За наведених обставин він дійшов висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], понесені ним судові витрати віднести на його рахунок. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов визнає у повному обсязі, вважає, що сім*ю зберегти неможливо. На зміні її прізвища на дошлюбне „[PERSON]" не наполягає і просить залишити прізвище «[PERSON]» Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 листопада 1987 року у Палаці одруження Макіївської міської раді народних депутатів Донецької області УРСР, актовий запис за № 3664. Подружжя неповнолітніх дітей не має. Даний шлюб для обох сторін перший. Наведені факти та обставини визнані сторонами під час розгляду справи, вони підтверджені наявними у справі документами, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з листопада 2013 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю, мають окремий бюджет і не ведуть сумісне господарство. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, строк, протягом якого подружжя проживає окремо, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя у розпаді сім'ї, враховує їх матеріальне і сімейне становище та відповідно до ст. 88 ЦПК України, за бажанням позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду віднести на його рахунок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved