Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

29 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму до повноліття сина, тобто до [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 лютого 1999 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] в Базар'янській сільській раді Татарбунарського району Одеської області. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не бажає добровільно брати участь у забезпеченні сина, позивачка вважала, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина, але в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню у відповідності із положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.04.2000 року Базар'янською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.17). З копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.02.2015 року (а.с.2) вбачається, що розірвано шлюб, зареєстрований 26.02.1999 року у Базар'янській сільській раді Татарбунарського району Одеської області між [PERSON] та [PERSON] З довідки Базар'янської сільської ради від 26.08.2016 року №741 вбачається, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с.5). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі відповідно до ч.1 ст.183 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню і стягненню на її користь на утримання неповнолітнього сина підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial