Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

12 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що він в вересні 1994 року заключив з КСП «Нива» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та оплатив її балансову вартість у розмірі 16880000,00 крб. (відповідно квитанцій до прибуткових касових ордерів). Однак, свої обов'язки по нотаріальному оформленню договору про передачу позивачу у власність вищевказаної квартири, відповідач до даного часу не виконав, тому позивач просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу заключну між ним та КСП «Нива», про продаж йому квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,9 кв.м., в т.ч. жила кімната - 17,9 кв.м., кухня - 8,3 кв.м., санвузол - 2,3 кв.м., туалет - 1,2 кв.м., коридор - 2,2 кв.м., коридор - 3,9 кв.м., коридор - 2,5 кв.м., лоджія - 8,2 кв.м., кабінет - 8,4 кв.м. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити та слухати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить задовольнити та слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що підчас роботи в КСП «Нива» позивачу для проживання з членами сім'ї була надана квартира [ADDRESS], ж/ м Чорноморка, с. Мізікевича, Овідіопольського району Одеської області. Житловий будинок [ADDRESS], який 01.01.1993р. був пареіменований в КСП «Нива», яке у 1998р. було реорганізоване в БФСК «Нива» і в подальшому у 2000 році в СТОВ Агрофірма «Нива». 31.08.1994р. (протокол №3) на зборах уповноважених членів КСП «Нива» було прийняте рішення про розподіл квартир в будинку № 3 по вул. Сьома і позивачу була надана однокімнатна квартира за 100% балансової вартості, ([ADDRESS]). Балансова вартість наданої йому квартири складала на той час 168800000,00 крб. В вересні 1994р. позивач заключив з КСП «Нива» договір купівлі-продажу вищевказаної квартири і оплатив її балансову вартість у розмірі 168800000,00 крб. (відповідно квитанцій до прибуткових касових ордерів), але на даний час екземпляр договору позивача загубився, а другий екземпляр, який повинен був залишитися в архіві КСП, а на даний час в архіві СТОВ Агрофірма «Нива», як правонаступника, також не зберігся. Після проведення КП «ОРБТІ» технічної інвентаризації викупленої позивачем квартири [ADDRESS], яка знаходиться в користуванні позивача встановлено, що її загальна площа складає 54,9 кв.м., в т.ч. жила кімната - 17,9 кв.м., кухня - 8,3 кв.м., санвузол - 2,3 кв.м., туалет - 1,2 кв.м., коридор - 2,2 кв.м., коридор - 3,9 кв.м., коридор - 2,5 кв.м., лоджія - 8,2 кв.м., кабінет - 8,4 кв.м. Судом встановлено, що 26.09.1994р. позивач повністю вніс в касу КСП «Нива» вартість викупленої ним квартири, таким чином, на підставі рішення зборів уповноважених членів КСП «Нива» від 31.08.1994р. протокол №3, фактично був укладений договір купівлі-продажу викупленої позивачем квартири [ADDRESS], та сторони дійшли згоди по усім суттєвим умовам договору, а тому фактично повністю виконали всі його умови. Відповідно до довідки СТОВ Агрофірма «Нива» від 12.07.2017р. № 10 балансова вартість квартири [ADDRESS], складає на даний час 50000,00 гривень. Позивач та члени його сім'ї постійно проживають у вищевказаній квартирі, проводять поточний ремонт, сплачують квартплату та послуги. Однак свої обов'язки по нотаріальному оформленню договору про передачу позивачу у власність вищевказаної квартири відповідач до даного часу не виконав. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними" суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що договір купівлі-продажу укладений між позивачем та КСП «Нива», про продаж йому квартири [ADDRESS] є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачем на придбану квартиру. Крім того, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016р. № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» село Мізікевича Овідіопольського району Одеської області перейменовано на село Лиманка Овідіопольського району Одеської області. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири укладеного в вересні 1994 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачем право власності на дану квартиру.

Outcome: approved