Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

12.04.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіт не складала. В строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, позивач, як спадкоємець першої черги, подав до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. Його сестра, [PERSON], відмовилася від спадщини після смерті матері, [PERSON], на користь позивача. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову долю в спадщині, немає. На момент смерті матері позивача ніхто з померлою не проживав та не був зареєстрований. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння нотаріус відмовив позивачу, посилаючись на те, що відсутній відповідний правовстановлюючий документ на спадкове майно, і по цій причині не може успадкувати його в нотаріальному порядку. З огляду на те, що іншої можливості оформити домоволодіння немає, і звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Від відповідача Гірської сільської ради Бориспільського району, також надійшла заява за підписом голови Дмитріва Р.М., з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради, при вирішенні спору покладаються на думку суду. Від третьої особи, [PERSON], також надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність, щодо позовних вимог не заперечує. Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вставлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Позивач є рідним сином померлої, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.( а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов"язків( спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб( спадкоємців). Спадкоємцями 1 черги за законом після смерті [PERSON] є діти , позивач по справі, [PERSON] та третя особа, [PERSON] Згідно з приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, [PERSON] заповіт складено не було. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент смерті. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач спадщину прийняв у встановлений шестимісячний термін шляхом звернення з відповідною заявою до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 181/2015 рік та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. [PERSON] відмовилася від прийняття належної їй частки спадщини на користь позивача [PERSON], про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори.( а.с. 13, 42-52). Таким чином, позивач являється спадкоємцем майна за законом та у відповідності до ст.. 1261 ЦК України має право на спадкування. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування в суді не встановлено. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до виданої Гірською сільською радою довідки від 11.03.2009 року № 775, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON](а.с.19). Згідно довідки Гірської сільської ради від 25.02.2015 року № 101 та технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовлений 26.02.2015 року на ім'я [PERSON], домоволодіння, яке знаходиться в селі Гора, побудоване 1963 року, за ним закріплена поштова адреса: [ADDRESS].(а.с.18, 20-22). Рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24 грудня 2015 року № 84-3-VII позивачу було надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0900 га в [ADDRESS] (а.с.24,25). Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентарбюро. Отже, вказаний будинок перебував у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні [PERSON] Однак за життя спадкодавець не отримав відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно в відповідних органах, що стало перешкодою для позивача при успадкуванні майна та оформлення свого права власності на житловий будинок. А тому порушене право позивача підлягає визнанню в судовому порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини, пов»язані з виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - [PERSON] виникло право власності на вказане домоволодіння. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved