Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В провадженні суду знаходилася на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на те, що 08 лютого 2008 року між ВАТ «КБ Надра» з одної сторони, та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір «Автопакет» №ОД07/02/2008/840-К/326 від 08.02.2008 року, у відповідності з яким банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18700,00 доларів США, терміном користування до 07 лютого 2013 року зі сплатою 12,4% річних. Відповідно до положень договору, [PERSON] зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки, а [PERSON] взяла на себе прямі зобов`язання відповідати за зобов`язаннями [PERSON] як поручитель. При цьому, у якості забезпечення кредитних зобов`язань згідно договору, в заставу банку було передано автомобіль Honda Accord, рік випуску 2003, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач [PERSON] зобов`язання не виконує, кредит не погашає. Виходячи з викладеного, банк звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 29900,93 доларів США, що еквівалентно 270235,64 гривень та судові витрати. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» \~\~заборгованість за договором «Автопакет» №ОД07/02/2008/840-К/326 від 08 лютого 2008 року з урахуванням процентів та штрафних санкцій у загальному розмірі 270235,64 гривень. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного \~\~акціонерного ПАТ «КБ «Надра» суму судового збору у розмірі 2702,35 гривень. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заяв про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2014 року, в якій він посилається на те, що про судовий процес він не знав, судові повістки про виклик до суду не отримував. Про існування зазначеного рішення дізнався лише 22 липня 2020 року від державного виконавця, який повідомив про наявність відкритого виконавчого провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 червня 2014 року у цивільній справі №521/4169/14-ц за позовом\~Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~ скасовано. Цивільну справу за позовом\~Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між ВАТ «КБ Надра» з одної сторони, та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір «Автопакет» №ОД07/02/2008/840-К/326 від 08.02.2008 року, у відповідності з яким банк надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18700,00 доларів США, терміном користування до 07 лютого 2013 року зі сплатою 12,4% річних. Відповідно до положень договору, [PERSON] зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки, а [PERSON] взяла на себе прямі зобов`язання відповідати за зобов`язаннями [PERSON] як поручитель. При цьому, у якості забезпечення кредитних зобов`язань згідно договору, в заставу банку було передано автомобіль Honda Accord, рік випуску 2003, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" №514-VІ від 17.09.2008р. були внесені зміни у Статут ВАТ КБ "Надра", відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публичне Акционерне Товариство " Комерційний Банк" "Надра". Відповідач [PERSON] зобов`язання не виконує, кредит не погашає. Банк звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 29900,93 доларів США, що еквівалентно 270235,64 гривень та судові витрати. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до норм чинного законодавства зобов`язання мають виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв`язку з бездіяльністю позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом згідно умов Кредитного договору Банк може реалізувати своє право на дострокове отримання всієї суми наданого позивальнику кредиту, а також нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій та інших платежів. Так, відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, в разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів з погашенню Кредиту/Кредитної лінії, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не виплаває з суті кредитного договору. Згідно зі ст.553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Порука - це договір, за яким до обов`язку основного боржника додатково приєднано зобов`язання іншої особи, яка за нього поручається. Та згідно ст.554 ЦК України, у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечене порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає у тому ж об`ємі, що й боржник, в тому числі відповідає за сплату відсотків, відшкодування збитків, сплату неустойки. Солідарна відповідальність передбачає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК України). Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний в повному обсязі. ПАТ КБ «Надра» не довів належним чином наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором \~ \~ \~ \~«Автопакет» №«ОД07/02/2008/840-К/326 від 08 лютого 2008 року в загальному розмірі 270235,64 грн. Так у Постанові ВС від 30 січня 2018 року у справі №314/1344/18-ц суд прийшов до висновків, що виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Таким чином наданий банком розрахунок боргу не є достовірним доказом відповідно до ст.. 79 ЦПК України. Крім того, у Постанові Верховного суду по справі №450/3856/18 (провадження №2/450/649/19), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного Суду прийшов до висновку, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у ведені справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вже було зазначено, стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Проте,\~позивач не\~надав суду\~жодних доказів\~про те,\~що у\~позивача наявна\~заборгованість за\~договором «Автопакет» №«ОД07/02/2008/840-К/326 від 08 лютого 2008 року, тому в задоволенні вимог позивача суд відмовляє у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed