Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) та визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивача [PERSON] є її брати [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, написавши відповідні заяви. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) площею 4,04 га, що розташована на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 29.07.1997 року та право власності на майновий пай. члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 5146 грн. або 0,380%, посвідчене майновим сертифікатом серії [NUMBER] від 10.02.2005 року Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено сертифікату на право на земельну частку (пай) та не виготовлено державного акту на право власності на земельну ділянку, а також не видано майнового сертифікату, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 4,04 га, що знаходиться на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту та право власності на майновий пай в розмірі 5146 грн. або 0,380% в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Справу просить розглянути без його участі. Представник відповідача Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області Михальченко О.В., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] в с. Юшківці Оратівського району Вінницької області. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.1950 року [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.03.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали 14.03.2001 року шлюб, після чого прізвище позивача змінено на [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON], від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вони відмовляються. Згідно довідки №36 від 04.04.2016 року виданої виконавчим комітетом Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Юшковецької сільської ради за №3, особовий рахунок [NUMBER] помер [PERSON], який народився [INFO] в с. Юшківці Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] був зареєстрований і постійно проживав [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований та проживав на день смерті спадкодавця - дружина [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. Згідно довідки №29 від 24.03.2016 року виданої виконавчим комітетом Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO] дійсно являється спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Спадщина знаходиться на території Юшковецької сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 29.07.1997 року [PERSON] на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24.12.1996 року №286 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП ім. Шевченка розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі. Вартість земельної частку (паю) становить 17411 грн. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER] від 10.02.2005 року [PERSON] має право на пайовий фонд КСП ім. Шевченка с. Юшківці з часткою із загальної вартості майна пайового фонду КСП ім. Шевченка с. Юшківці Оратівського району Вінницької області в розмірі 5146 гривень або 0,0380%. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved