Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона народилась [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] її мати [PERSON] померла. За час свого життя її мати отримала ордер на користування квартирою [ADDRESS] , приватизувала дану квартиру та отримала свідоцтво про право власності на житло, про що було зроблено відповідний запис у реєстрову книгу за № 49-12298-2 КП Нікопольське МБТІ, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та відповідним технічним паспортом на житло. Таким чином, вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері [PERSON] , а тому, з метою прийняття спадщини, вона звернулась з заявою до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Бережного О.С. Однак, постановою від 19 травня 2020 року у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин з померлою [PERSON] та, як наслідок, не можливо встановити наявність підстав для залучення до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною донькою [PERSON] , яка народилась [INFO] у м.Аткарськ Саратовської області РСФСР, що [INFO] померла у м.Нікополі Дніпропетровської області. Крім того, просить визнати за собою право власності на спадщину у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,7 м2, в порядку спадкування за законом. В судове засідання сторони не прибули. Від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.85). Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.26). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлення судом, [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) народилась [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області, про що свідчить актовий запис № 1683, складений 26 вересня 1970 року в м.Нікополі міськбюро РАЦС. Батьками позивачки зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.70). 21 жовтня 1987 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 1244, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.72-73). 22 вересня 2014 року шлюб між ними було розірвано та після розірвання шлюбу прізвище залишила « [PERSON] » (а.с.74-75). 27 січня 2001 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 49 (а.с.8). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ), відомості про батьків внесені на підставі свідоцтва про шлюб від 26 лютого 1970 року. При цьому, дату народження [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, помилково зазначено « [INFO] ». Хоча, правильною датою народження [PERSON] є « [INFO] » (відповідно до актового запису № 233, складеного 10 жовтня 1945 року) (а.с.6). Крім цього, факт народження [PERSON] [INFO] у суду сумніву не викликає, оскільки це також підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.83-84). Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується документами, копії яких є в матеріалах справи, що вказує на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між ними. При цьому, встановлення факту родинних відносин між позивачкою та померлою [PERSON] має юридичне значення, оскільки служить підставою для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] спадкодавиця [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис № 2008, складений Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.55). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на власності на житло належить квартира [ADDRESS] (а.с.14). Згідно листа № 596 від 10 липня 2020 року, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: на квартиру [ADDRESS] в цілому, на підставі свідоцтва про право власності від 31 липня 2001 року, зареєстровано за [PERSON] (а.с.81). [PERSON] за час свого життя належним їй майном не розпорядилась, заповіту не склала. [PERSON] , маючи намір прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Бережного О.С. з заявою при прийняття спадщини. Однак, постановою від 19 травня 2020 року у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин з померлою [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і сумніву у суду не викликають. А тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved