Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

26 лютого 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 24 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № NKXRRX12390029, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримав кредит у розмірі 5523 грн. 12 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач порушив виконання своїх зобов'язань в частині погашення кредиту та сплати процентів згідно з графіком погашення. Оскільки відповідач добровільно не погасив суму боргу, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 0 грн. 87 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 10 304 грн. 56 коп., що загалом складає 10305 грн. 43 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя». Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач не надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що позивач надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № NKXRRX12390029, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримав кредит у розмірі 5523 грн. 12 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. - (а.с.6 -9). 29 травня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в сумі 4 770 грн. 65 коп., яка складається з: 3045,44 грн. - заборгованість за кредитом; 76,48 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 55,24 - заборгованість за комісією; 890,13 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитом, 703,36 грн. - штраф за договором № NKXRRX12390029 від 24.03.2008 року. - (а.с. 4) Проте відповідач [PERSON] свої зобов'язання за судовим наказом не виконав та продовжує не виконувати зобов'язання за кредитним договором. Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав, тому станом на 07.02.2014 року заборгованість складає 10 305 грн. 43 коп., з яких: 0 грн. 87 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 10 304 грн. 56 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд вважає, що відповідачем [PERSON] всупереч вимогам „Договору„ безпідставно не сплачується заборгованість, тому позивач має право вимагати з відповідача [PERSON] повернути заборгованість по кредиту. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу за весь час прострочення з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 гривень 60 копійки, розмір яких підтверджено платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: approved