Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування якої зазначено, що 18 грудня 2007 року він придбав квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2636. Право власності на дану квартиру за вказаним договором було зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 25.12.2007 року за реєстровим номером 19494257, номер запису 35822 в книзі 213. Під час укладання вказаного договору він був громадянином Російської Федерації, про що вказано у договорі купівлі-продажу при зазначенні сторін. Однак, його призвіще згідно російського паспорту на російській мові « [PERSON] » було зазначено в договорі на українській мові як « [PERSON] », на що він не звернув уваги. З 05.06.2008 року він зареєстрований за місцем проживання за вказаною адресою. Згодом, у 2010 році він отримав громадянство України, про що йому був виданий паспорт громадянина України, де моє ім`я було зазначене на українській мові як « [PERSON] ». 23 серпня 2018 року відділом реєстрації фізичних осіб по Олександрівському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради було відмовлено в реєстрації за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] членів його родини - дружини [PERSON] з приводу неспівпадання його імені в правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу вказаної квартири та паспорті громадянина України. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд встановити факт належності [PERSON] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізьким області 05 серпня 2008 року, р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: квартира [ADDRESS] , - договору купівлі-продажу від 18 грудня 2007 року квартирі [ADDRESS] , посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 2636. В судовому засіданні представник [PERSON] заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав суду заяву в якій просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з обставин, зазначених заявником, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.5 ч.2 ст. 293, ч.1 ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, за змістом ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заява [PERSON] підтверджується письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: паспортом [NUMBER] заявника [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ); посвідкою серії [NUMBER] про постійне проживання іноземців, договором від 18.12.2007 р. купівлі-продажу квартири посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №2636, витягом з державного реєстру правочинів; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно прим.; заявою від 23.08.18 р. про реєстрацію місця проживання; Оскільки, в інший спосіб заявник не може встановити факт належності правовстановлюючого документу, [PERSON] звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження. Спору про права на час розгляду заяви не встановлено, тому суд дійшов висновку про необхідність її задоволення. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його право володіння та розпорядження об`єктом нерухомості - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved