Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

08 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовну заяву обґрунтував тим, що [INFO] в с. Миколаївка Веселинівського району помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку розміром 6,40 га, яка знаходиться в межах території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. В грудні 2019 року йому стало відомо про те, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким на випадок своєї смерті визначив його своїм спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку розміром 6,40 га, яка знаходиться в межах території Миколаївської сільської ради Веселинівського району, надану у приватну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-МК № 026920, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 332, виданий Миколаївською сільською радою 23 березня 2001 року. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Болгарчук О.Ф. 05 березня 2014 року та зареєстровано в реєстрі за №" 94. Про наявність заповіту йому стало відомо від сторонніх осіб. Він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області, але нотаріус оглянувши надані ним документи, відмовила у прийнятті заяви з підстав, що позивач пропустив строк для подання такої заяви та рекомендувала звернутись до суду. Позивач вважає, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважної причини, тому що не знав про наявність посвідченого на його ім`я заповіту, а тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Представник відповідача Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Миколаївської сільської ради, заперечень проти задоволення позовних вимог не мають. У зв`язку з неявкою сторін в підготовче судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач, Миколаївська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області, визнала позовні вимоги [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, про що надала заяву, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер в с. Миколаївка Веселинівського району Миколаївської області 16 листопада 1943 року, про що складено актовий запис № 18 від 21.11.2016 року Миколаївською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області /а.с.7/. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 60269015 від 21.05.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався . Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] 026920, виданого 23.03.2001 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого за № 332, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,40 га, що розташована в межах території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області /а.с. 11/. Згідно заповіту посвідченого 05.03.2014 року приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 94, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів належну йому вищевказану земельну ділянку [PERSON] , тобто позивачу /а.с.8/. З письмової консультації приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О.М. від 02.12.2019 року вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з питанням оформлення свого права на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , однак у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, вважається такою, що не прийняла спадщину та рекомендовано звернутись до суду /а.с. 10/. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість позивач протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживав. Тобто, з огляду на вимоги ч.1 ст.1272 ЦК України позивач вважається таким, що не прийняв спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги, що за життя [PERSON] не повідомив позивачу про складання ним заповіту, останній не звертався з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Про те, що померлим [PERSON] на його ім`я був складений заповіт, позивач дізнався в грудні 2019 року від сторонніх осіб. Нотаріусом після встановлення наявності заповіту спадкодавця [PERSON] будь-яких дій для повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини не здійснювалося, виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не здійснювався. Наведені висновки суду щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-1320цс17 від 23 серпня 2017 року. За таких обставин, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved