Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що на цей день вона є єдиним володільцем та користувачем житлового будинку по вул..Теплохідній, 15 в м.Запоріжжя. Першими володільцями цього будинку був [PERSON] та [PERSON], які померли не залишивши спадкоємців. Деякий час у вказаних осіб квартирували [PERSON], яка зареєстрована у вказаному будинку, та позивач. Згодом [PERSON] виїхала в будинок № 6 по вул..Теплохідній, а позивач продовжує відкрито володіти зазначеною будівлею. Оформити належним чином правовстановлюючі документи на домогосподарство на даний час неможливо, бо право власності на домоволодіння своєчасно не було зареєстровано, про що свідчить довідка, надана ТОВ ЗМБТІ від 16.10.2015 р. № 9156. В технічному паспорті на нерухоме майно від 20.10.2015 р., складеному Приватною науково-виробничою фірмою «Стойіндустрія-Л» зазначено, що до складу домоволодіння за вказаною адресою, яке розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., входять будівлі та споруди 1952 року забудови: літ. Б житловий будинок площею 59,5 кв.м.; козирок до Б площею 1 кв.м.; літ. Г літня кухня площею 9,3 кв.м.; літ. З та М сараї, площею 13,9 та 3,4 кв.м.; літ.Н вбиральня площею 3,6 кв.м.; літ.П навіс площею 34,4 кв.м.; літ.пг погріб з шийкою площею 3,6 та 2,7 кв.м.; № 1 та 2 паркани площею 53,1 та 12,9 кв.м.; № 3 ворота площею 5,1 кв.м.; № 4 хвіртка площею 1,5 кв.м.; № 5 водопровід; 1 замощення площею 30 кв.м. Знос станом на дату проведення інвентаризації становить: житлового будинку 57%, літньої кухні 81%, сараїв 64 та 37% відповідно. З протоколу № 46 засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 15.10.1953 р. вбачається, що спірне домоволодіння в той час мало адресу вул..Теплохідна, 15 і цьому домоволодінню була виділена земельна ділянка, площа якої складає 608 кв.м. Земельна ділянка, закріплена за домоволодінням, не приватизована на даний час, державний акт на право власності не видавався, державна реєстрація прав не здійснювалась. Земельна ділянка за вказаною адресою віднесена до земель комунальної власності. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.328, 344, 397 ЦК України, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок з наявними спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 0,6080 га кадастровий номер 2310100000:07:054:0011 за адресою: м.Запоріжжя, вул..Теплохідна, б.15, до складу якого входять збудовані в 1952 році: літ. Б житловий будинок площею 59,5 кв.м.; козирок до Б площею 1 кв.м.; літ. Г літня кухня площею 9,3 кв.м.; літ. З та М сараї, площею 13,9 та 3,4 кв.м.; літ.Н вбиральня площею 3,6 кв.м.; літ.П навіс площею 34,4 кв.м.; літ.пг погріб з шийкою площею 3,6 та 2,7 кв.м.; № 1 та 2 паркани площею 53,1 та 12,9 кв.м.; № 3 ворота площею 5,1 кв.м.; № 4 хвіртка площею 1,5 кв.м.; № 5 водопровід; 1 замощення площею 30 кв.м. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON], суд дійшов висновку, що у позивача не виникло право власності на спірний будинок за набувальною давністю, оскільки зазначений будинок є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач, є: законний обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). За змістом зазначеного закону для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно, як-то із правочину чи як безхазяйна річ. Об'єктом набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є чуже майно. Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Оцінивши надані позивачем докази у відповідності до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, підстав для задоволення позову, судом не встановлено. Позивач визнає та зазначає в позовній заяві, що право власності на будинок № 15 по вул..Теплохідній в м.Запоріжжя не зареєстровано. З копії технічного паспорту, виготовленої ПП «Науково-виробнича фірма «Строй індустрія-Л» 10.12.2015 р. (а.с.7-20) встановлено, що [PERSON] є лише замовником технічної інвентаризації спірного будинку. З наведеного суд дійшов висновку, що будинок № 15 по вул..Теплохідній в м.Запоріжжя не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Встановивши, що реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Теплохідна, 15, не проводилась та врахуючи те, що за змістом ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю може виникнути лише на чуже майно, суд відмовляє в задовленні позовних вимог. Покази допитаних свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вказаним вище житловим будинком позивач разом з сім"єю користується з 2004 р. та інші надані позивачем письмові докази, не спростовують висновків суду з наведених вище підстав. Доводи позивача про те, що будинок побудований законно у 1952р. забудовником [PERSON] та [PERSON], які померли не здійснивши його державну реєстрацію, але для визнання права власності за нею за набувальною давністю відсутність державної реєстрації не може бути перешкодою, є неприйнятними. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. Судом встановлено, що будинок, який є предметом спору, не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано за будь-якою особою. За матеріалами справи вбачається, що фактично з дня побудови у 1952р. цей будинок вважається самочинним, що виключає можливість застосування до цих правовідносин норми закону щодо набувальної давності.

Outcome: dismissed