Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на користь установи або особи, яка буде здійснювати опіку над дітьми, у розмірі 1/3 усіх видів доходів відповідача та не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; також позивач просить судові витрати стягнути з відповідача. В обгрунтування позову зазначено, що з лютого 2014 року діти проживають в сім"ї [PERSON] та [PERSON], які створили необхідні умови для проживання та виховання дітей, в свою чергу відповідач жодного разу дітей не провідувала, матеріальної чи будь якої іншої допомоги на утримання дітей не надавала та злісно ухиляється від виконання обовязків з виховання та утримання дітей, не піклується їх станом здоров'я, не створила належних умов для нормального проживання та розвитку дітей. В судовому засіданні представник позивача Жалюк В.С. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування Житомирської міської ради - Чижевського В.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи в заочному провадженні. Крім того, в судовому засіданні 10.05.2018 року було допитано свідка [PERSON], який пояснив, що [PERSON] та [PERSON] проживають в сім"ї [PERSON] більше року, разом з дружиною [PERSON] піклується про дітей, доглядають, утримують, забезпечують усім необхідним. Мати дітей - [PERSON] вживає спиртні напої та не доглядає за дітьми. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дітям комфортно в родині [PERSON], вони люблять їх. Мати - [PERSON] кошти на утримання дітей не надає, за дітьми не доглядає. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Відомості про батька [PERSON] - [PERSON] та про батька [PERSON] - [PERSON] записані згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно даних паспорту серії [NUMBER], виданого Богунським РВ у м. Житомирі УДМС України в Житомирській області, 04.04.2015 року відповідачем зареєстровано шлюб з [PERSON] 11.04.2015 року та змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с. 4). Згідно характеристики [PERSON], [INFO], наданої Житомирською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28 від 05.09.2017 року, дитина була зарахована до школи 01.09.2015 року, навчається у школі два роки. Мама школярки - [PERSON], майже не цікавилась навчанням [PERSON], дитина часто не виконувала домашні завдання, приходила без належного канцелярського приладдя для навчання та не завжди в охайному одязі. На неодноразові телефонні дзвінки класного керівника та соціального педагога мама не відповідала, на зауваження та оголошення у щоденнику не реагувала. На батьківські збори та засідання батьківського комітету мати з'являлась лише один раз за два роки навчання доньки у школі, виховні заходи не відвідувала взагалі (а.с. 23). З характеристики [PERSON], [INFO], наданої завідувачем ЖДНЗ №26 вбачається, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад протягом року, відвідує заклад систематично, зовнішній вигляд дитини не завжди був охайним та доглянутим. Між іншого, зазначено про те, що батьки дівчинки не беруть участі у вихованні дитини, не реагують на звернення, рекомендації та прохання вихователів. За весь період перебування дитини в закладі мама відвідувала групу лише декілька разів. На даний момент вихованням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] , останні цікавляться справами дитини, забезпечуються її всім необхідним для навчання в ДНЗ речами, зовнішній вигляд дитини значно покращився (а.с. 12). Згідно акту №49 від 21.07.2017 року, довідки дільничного лікаря педіатра [PERSON] від 31.08.2017 року встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS], разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 14). Відповідно до рапорту дільничного офіцера поліції Житомирського відділу поліції ГУ НП В Житомирській області [PERSON] від 12.10.2017 року, громадянка [PERSON], зі слів сусідів характеризується з негативної сторони, схильна до вживання алкогольних напоїв, вчинення кримінальних правопорушень, а саме крадіжок (а.с. 16). Працівниками соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Житомирського міського центру були здійснені неодноразові візити в сім'ю [PERSON], але жодного разу за адресою: [ADDRESS] двері ніхто не відчиняв, на залишені повідомлення з'явитись до Центру не відреагувала. Зі спілкування із сусідським оточенням з'ясовано, що [PERSON] за даною адресою постійно не проживає, з'являється періодично з сумнівними компаніями, переховується від кредиторів. Згідно листа Центру від 25.10.2017 року за №1509 (а.с. 24). Зі змісту листа начальника Житомирського відділу поліції ГУ НП В Житомирській області від 27.10.2017 року за №15241/101/04/2017, в ході проведеної перевірки під час бесіди з сусідами встановлено, що за адресою: [ADDRESS] сім'я [PERSON] не проживає, житло в аварійному стані після пожежі (а.с. 25). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.05.2018 року №475 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських праві [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 42-43). Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до частин 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків стосовно виховання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] та метою захисту прав та інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. За таких обставин, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved