Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Просив суд визнати недійсним свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2003 року, видане Управлінням комунального майна та приватизації, центр приватизації державного житлового фонду, виконавчого комітету Харківської міської ради, про визнання права приватної спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право на приватизацію у рівних частинах недійсними договорів дарування частини квартири [ADDRESS]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання були повідомлені належним чином, у зв'язку з чим, суд розглядає позов в порядку ст. 224 ЦПК України: на підставі наявних у справі доказів . Представник третьої особи Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представник позивача, перевіривши справу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. - відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 2003 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], яке видано згідно з розпорядженням від 14.02.2003 року № 2054 - відповідно до відповіді КП « Жилкомсервіс» від 01.10.2013 року [PERSON], [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS], з 07.01.1987 року, був знятий з реєстраційного обліку 22.03.1989 року Відповідно до вимог 4.2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію Державного житлового фонду": "Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку)". Відповідно до п. 20, 21 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян N 56, 15.09.1992, затвердженого Державним комітет України по житлово- комунальному господарству, яке діяло на момент приватизації квартири у 2003 році, " При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення . У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Судом встановлено, що на момент приватизації квартири, в 2003 році, позивач по справі [PERSON] з 22.03.1989 року був знятий з реєстрації в квартирі [ADDRESS], що підтверджується відповіддю КП « Жилкомсервіс» від 01.10.2013 року та цього не заперечує і сам позивач [PERSON] Згідно ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішень суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду доказів, що останній був виписаний з спірної квартири без його згоди. Враховуючи вищевикладене, оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні обставини , на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2003 року, видане Управлінням комунального майна та приватизації, центр приватизації державного житлового фонду, виконавчого комітету Харківської міської ради, про визнання права приватної спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] відсутні, а тому не підлягають до задоволення і вимога позивача щодо визнання за ним [PERSON], [PERSON], [PERSON] право на приватизацію у рівних частинах недійсними договорів дарування частини квартири [ADDRESS]

Outcome: dismissed