Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] та просив зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою в Жмеринському РВ УДМС України у Вінницькій області, мотивуючи вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013 року, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до особового рахунку на квартиру [ADDRESS], виданого КП «Жмеринкакомунсервіс», у вказаній квартирі зареєстрований позивач [PERSON] - квартиронаймач та його брат відповідач [PERSON], який не проживає за вказаною адресою з 2008 р., що зафіксовано у акті КП «Жмеринкакомунсервіс» від 26.11.2013 р. Будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем про збереження за відповідачем житлової площі за період його не проживання не існує. Оскільки відповідач більше року без поважних причин не проживає, добровільно знятися з реєстрації за даною адресою категорично відмовляється, через що чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - належною позивачу квартирою, так як він бажає продати квартиру, а реєстрація відповідача за даною адресою йому в цьому перешкоджає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зобов»язавши його не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. 05.06.2014 року до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] в т.ч. із вимогою про визнання права на проживання і користування житловим будинком, яке оспорюється позивачем [PERSON] Ухвалою суду від 06.06.2014 року позовну вимогу за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на проживання і користування житловим будинком об»єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] позовну заяву підтримав за підстав викладених в ній, просив позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Додатково суду пояснив, що його брат зловживав спиртними напоями та у 2008 році добровільно покинув місце свого проживання - квартиру [ADDRESS], де він був зареєстрований їх спільною матір»ю - [PERSON] З того часу [PERSON] додому на постійне місце проживання не приїздив, приїздив лише на поховання батька у 2009 році та на поховання матері у 2010 році. Весь цей час [PERSON] перебував на лікуванні у різних реабілітаційних центрах, де і залишився служити, створив сім»ю. Жодних перешкод в користуванні спірною квартирою позивач-відповідач йому не чинив, із квартири не виганяв, вважає, що у відповідача-позивача є ключі від квартири, де зараз проживають квартиранти. Вказав, що поки [PERSON] проживав в квартирі, то псував майно, зловживав спиртним. Наполягає на задоволенні позову, оскільки має намір продати квартиру, а реєстрація брата не дає можливості цього зробити. Інших перешкод в користуванні спірним майном [PERSON] йому не чинить. Вказав, що пред»явив позовну вимогу про зняття з реєстрації, оскільки вважав, що з реєстрації знімає суд. Судові витрати понесені ним при подачі позову до суду просив віднести на його рахунок та не стягувати з відповідача за його позовом. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, просив в його задоволенні відмовити, власний позов підтримав, просив його задовольнити. Суду пояснив, що він із братом та батьками проживали однією сім»єю до 1994 року, поки брат не одружився. Вони продали квартиру та придбали у 1996 році однокімнатну спірну квартиру, де його зареєструвала мати. Позивач-відповідач написав в нотконторі заяву, що претензій до вказаної квартири мати не буде. Відповідач-позивач дійсно певний час зловживав спиртними напоями та добровільно дав згоду на поміщення його до реабілітаційного центру у 2008 році у м.Овруч, та з того часу майже постійно перебував на реабілітації, на даний час - в м. Обухів, де створив сім»ю із [PERSON] та виховують трьох дітей. Власного житла не має. Вважає несправедливим, що брат отримав у спадщину квартиру, за матір»ю не доглядав, забрав у неї пенсію, обтяжував своїми кредитами, знищив розписку про відсутність претензій до квартири, а зараз просить ще й зняти його з реєстрації, вважає, що після продажу квартири брат потратить гроші. Хоче, щоб за ним збереглась реєстрація у спірній квартирі, вселитись у квартиру не просить. Вважає, що не проживає у спірній квартирі із поважної причини, так як брат ще за життя батьків на початку літа 2008 року вигнав його нетверезого із квартири. З того часу він був у спірній квартирі у 2009 та у 210 роках на похоронах батьків, а далі там проживають квартиранти. Із заявою про прийняття спадщини він до нотаріальної контори після смерті матері не звертався, із позовом до суду про усунення від права спадкування [PERSON] не звертався. У 2011 році він одружився в Обухові, створив сім»ю із [PERSON], виховують із нею її сина від першого шлюбу та двох прийомних дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Судом встановлено, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13172484 від 21.11.2013 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано цілу квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013 року, що посвідчене державним нотаріусом Жмеринської міської державної контори Антал Л.С. (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2013 року, що посвідчене державним нотаріусом Жмеринської міської державної контори Антал Л.С., зареєстроване в реєстрі за № 2-1455 спадщина на яку видане свідоцтво складається із квартири [ADDRESS] (а.с. 6,8) Квартира успадкована [PERSON] після смерті [INFO] матері - [PERSON], якій квартира належала на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 1996 року. [PERSON] з 1996 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.9, 14) як член сім»ї колишнього власника житла - своєї матері [PERSON], але з травня 2008 року, там не проживає (а.с.10). Дані обставини не оспорюються сторонами. [PERSON]. перебуває у шлюбі із [PERSON], опікуються двома дітьми, які разом із неповнолітнім [PERSON], що є сином дружини відповідача-позивача входять до складу їх сім»ї (а.с.26-27) [PERSON] проходив реабілітацію з 28.07.2008 по 08.07.2009 р.р. і проживає в християнському центрі реабілітації осіб, залежних від наркотиків, де на даний час служить наставником церкви «Життя», центр знаходиться в с.Германівка Обухівського району Київської області (а.с.28-29) Суд встановив, що відповідач добровільно залишив житло у 2008 році, без поважних причин не проживає в квартирі, не несе витрат по її утриманню. Фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Будь-яких перешкод для проживання і користування квартирою йому не чинили. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідач з позивачем не укладав. Встановлені правовідносини регулюються Цивільним та Житловим Кодексами України, що регламентують право захисту порушеного права власності на житло особи. [PERSON], оскільки він не може розпорядитись спірним майном, пред»явлено позов про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, оскільки остання без поважних причин у ній протягом тривалого часу не проживала, а тому втратила право на користування квартирою. [PERSON] пред»явлено устрічний позов про захист оспореного у юрисдикційному органі права на користування спірною квартирою шляхом його визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом в т.ч. і шляхом визнання права. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об"єктом права приватної власності. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Виходячи із змісту положень ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК України брат, який не проживає однією сім»єю із власником будинку (кватири), не веде спільне господарство не є членом його сім»ї. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а отже, припинення права власності на будинок (квартиру) припиняє право членів його сімї на користування цим житлом. Таким чином із смертю [INFO] [PERSON] право на користування, куди входить і право на проживання спірною квартирою у членів її сім»ї припинилось. Реєстрація у спірній квартирі відповідача-позивача [PERSON] є перешкодою для розпорядження квартирою позивача-відповідача [PERSON], право власності якого не скасоване та не оспорене. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житлом - квартирою [ADDRESS]. Право власника даної квартири - позивача [PERSON], порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту. Вимоги позивача про зняття з реєстрації [PERSON] до задоволення не підлягають, оскільки така вимога є передчасною, а відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу місця реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто наявність рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, що набуло законної сили, є достатньою підставою для його виконання сектором громадської міграції та реєстрації фізичних осіб Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області шляхом зняття з реєстрації такої особи. Крім того, позивачем не залучено до участі в справі сектор громадської міграції та реєстрації фізичних осіб Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області, до повноважень якого входить зняття з реєстрації фізичних осіб, вимоги про зобов'язання даної установи здійснити зняття з реєстрації відповідача не ставиться, а лише вимога про зняття з реєстрації, яку суд не проводить. Також, судом не встановлено будь-яких перешкод у користуванні квартирою [PERSON], які б йому чинив [PERSON], про що заявив сам позивач-відповідач суду, а тому позовні вимоги позивача в цій частині до задоволення не підлягають. Відповідачем-позивачем [PERSON] у повному обсязі не доведено власних позовних вимог, не доведено поважності причин тривалої відсутності у спірній квартирі, вчинення [PERSON] йому перешкод у користуванні квартирою під час відсутності, а також задоволення первісного позову повністю виключає задоволення зустрічного позову, а тому суд приходить до висновку про відмову у позові [PERSON] до [PERSON] про визнання права на проживання і користування квартирою. Відповідач-позивач, доводячи поважність причин не проживання у спірній квартирі не звернув увагу на те, що право власності [PERSON] не оспорене та не скасоване на час розгляду справи. Висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями висловленими у постановах та ухвалах Верховного суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, по справах № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, враховуючи вимогу позивача-відповідача [PERSON], з метою недопущення порушення прав відповідача-позивача [PERSON], суд вважає за можливе віднести документально підтверджені судові витрати (а.с.1) на користь [PERSON] Відповідно до ст.ст. 15, 16, 316 ч.1, 317 ч.1, 319 ч.1,2,7, 321 ч.1, 379, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 64 ч.2, 72, 150, 156 ч.4 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 158, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial