Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

02 липня 2020 року представник позивача Меланчук І.В. звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок травми на виробництві 165 305,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] перебуваючи у трудових відносинах з ДП «Криворізька теплоцентраль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», виконуючи трудову функцію столяра, 31 березня 2008 року близько 14 години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні столярної майстерні служби ремонтів, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «травматичне відсічення ІІ-ІІІ пальців правої кісті на рівні основи середніх фаланг. Відсічення нігтьової бугристості І пальця правої кисті. Травма важка.» 31 березня 2008 року комісією з розслідування нещасного випадку складено акт №1, у якому, крім вини Позивача, вказана і вина посадових осіб винних у настанні нещасного випадку, а саме створення та підтримання безпечних умов праці. Висновком МСЕК від 17.07.2008 позивачу вперше встановлено 35% втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності з 17.07.2008 року - безстроково, внаслідок трудового каліцтва. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє Позивача [PERSON] можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, Позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, необхідністю отримання медичної допомоги, відсутності наявності реальної динаміки покрашення стану здоров`я, яке Позивач мав до отримання каліцтва, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається сьогодні на душевному та фізичному станах Позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Перелічені негативні явища викликають переживання, страждання, стрес, депресію. Тому, позивач просить стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль», грошову компенсацію в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Ухвалою суду від 07 липня 2020 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням дати та часу розгляду справи. 03 вересня 2020 року в зв`язку з продовженням суддею тарифної відпустки. Розгляд справи відкладено на 26 жовтня 2020 року. 24 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль». У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони є незаконними та необґрунтованими з наступних підстав. По-перше, в ході проведення розслідування комісією, було встановлено, що нещасний випадок стався вини Позивача, який з власної необережності та порушення ним інструкції по охороні праці. По-друге, причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці Позивачем. Факт вини АТ «Криворізька теплоцентраль» у виникненні нещасного випадку який стався з позивачем - відсутній. По-третє, позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 165305,00 грн., що є жодним чином не аргументовано та необґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] працював на посаді столяра в ДП «Криворізька теплоцентраль». 31 березня 2008 року з позивачем стався нещасний випадок, за таких обставин: старший майстер служби ремонтів [PERSON] видав розпорядження столяру [PERSON] виготовити заготовки під рейки на універсальному верстаті, а столяру [PERSON] і тесляру [PERSON] виготовити із заготовок рейки. З початку зміни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виконували роботи на універсальному верстаті по розпилу дошок 500 мм х 20 мм, довжиною 2 м на рейки. О 13 год. 00 хв. [PERSON] почав обробляти рейки на строгальному деревообробному верстаті. Подачу заготовок виконував вручну без застосування підштовхувача. Заготовку тримав пальцями лівої та правої руки. При виготовленні чергової рейки на ній виявився сучок, удар ножів об який вибив рейку з рук, а пальці правої руки попали на барабан з ножами. [PERSON] виключив верстат і звернувся до медпункту, де після надання першої допомоги машиною швидкої допомоги його було доставлено до міської лікарні №5. Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, опитавши свідків та потерпілого, вивчивши технічну документацію та довідку медичного закладу про характер травми установила: - строгальний верстат моделі СФ6 технічно справний і відповідає вимогам нормативних актів з охорони праці; - столяр [PERSON] виконував обробку дерев`яної рейки 20мм х 10 мм, довжиною 2 м на строгальному верстаті без застосування підштовхувача; [PERSON] отримав травму: травматичне відсічення ІІ-ІІІ пальців правої кісті на рівні основи середніх фаланг. Відсічення нігтьової бугристості І пальця правої кисті. Травма важка. 17 липня 2008 року висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 35% втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності 0 17.07.2008 -безстроково, внаслідок каліцтва. Так, наявність трудового каліцтва у позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими медичними виписками, з яких вбачається що він проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до вимог статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони. Згідно приписів ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Вказана стаття містить перелік юридичних фактів, які складають підставу виникнення правовідносин по відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові, зокрема: факт порушення власником законних прав працівника та наявність моральних страждань або втрата нормальних життєвих зв`язків, необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. За загальним правилом відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Протиправність поведінки полягає у невиконання юридичного обов`язку, встановленого нормою права. При цьому під протиправною дією розуміють поведінку, що заборонена законом, а під протиправною бездіяльністю - не вчинення особою дій, які вона була зобов`язана за законом вчинити. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Як вбачається, порушення правил створення безпечних і нешкідливих умов праці було допущено самим підприємством. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони. Отже, судом встановлено наявність вини у нещасному випадку не тільки з боку позивача, а й з боку відповідача, відтак вимоги позивача мають нормативно-правове підгрунтя. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11 та від 25 травня 1998 р. № 15, від 24.10.2003р. №9) "Вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008р., також підтверджено право на відшкодування моральної шкоди потерпілими на виробництві за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, наслідки нещасного випадку, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах. Та той факт, що настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку з порушенням самим позивачем Закону України «Про охороні праці». Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 80 000,00 грн. Доводи представника відповідача з приводу відсутності доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, обґрунтування її розміру суд вважає необґрунтованими, некоректними та такими, що не відповідають дійсності та спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи викладеними вище та не приймає за основу при ухваленні даного рішення. Відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Тому на підставіст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial