Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

13 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача з вищезазначеними позовними вимогами. В судовому засіданні позов підтримала повністю. Позов мотивований тим, що [PERSON] на підставі договору про надання послуг з газопостачання є споживачем даних послуг за адресою свого домоволодіння по [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються ТОВ «Житомиргаз Збут». За надання послуг з газопостачання позивач своєчасно сплачує плату у відповідності з затвердженими тарифами. 12 грудня 2019 року [PERSON] було виявлено факт відключення її будинку від газопостачання з опломбуванням крану. Також у вхідних дверях будинку позивач виявила Акт від 12 грудня 2019 року, в якому зазначено про відключення домоволодіння від постачання газу у зв`язку з наявністю в абонента заборгованості у розмірі 3584,17 грн. [PERSON] вважає дії працівників ТОВ «Житомиргаз Збут» неправомірними, оскільки про факт відключення позивач не було належним чином повідомленою, що є порушенням Правил з надання населенню послуг з газопостачання. [PERSON] за використаний природний газ здійснює оплату регулярно, а тому вимога відповідача щодо сплати заборгованості є незаконною. Факт відсутності у позивача заборгованості підтверджено також рішенням Малинського районного суду від 29 жовтня 2015 року. Однак на протязі фактично 4 років, відповідач безпідставно нараховує [PERSON] неіснуючу заборгованість та постійно надсилає про це повідомлення. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок відключення будинку позивача на новорічні свята, остання не могла належними чином провести свята, вона вимушена була відмовити своєї дочці та знайомим, які бажали приїхати до неї на святкування нового року, позивач знаходиться в холодному будинку, який обігріває за допомогою еклетроприладів, вона не може належним чином приготувати їжу, почала хворіти. Ії неодноразові звернення до відповідача про відновлення газопостачання залишаються без реагування. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50 тис. грн. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю, остання 21 січня 2020 року надала відзив на позов, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Відзив обґрунтований тим, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається ТОВ «Житомиргаз Збут» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газ у розміри, строки та порядку, що визначені договором. Однак в період з 31 липня 2015 року по 05 грудня 2019 року оплата за надання послуг з газопостачання здійснювалася позивачем у неповному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що становить 3584,17 грн. П. 4.9. Договору на постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором протягом 10 днів після встановленого строку, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу Споживачу у порядку, визначеному Договором та чинним законодавством. Оскільки позивачем не були належним чином виконанні умови Договору та вчасно не передавались відповідачеві показники за спожитий газ, тому ТОВ « Житомиргаз Газ » самостійно визначали кількість спожитого газу та оплату. Позивач була належним чином повідомлена про відключена газопостачання, їй направлялось поштою повідомлення. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання за адресою свого домоволодіння по [ADDRESS] за особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються ТОВ «Житомиргаз Збут» відповідно до укладеного між сторонами договору про надання послуг з газопостачання. Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1646 від 28 травня 2015 року «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», відповідач надає послуги з газопостачання побутовим споживачам. Главою 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем (в редакції діючій на момент відключення), визначено випадки, за яких оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, в тому числі і у зв`язку з несвоєчасною та/або неповною оплатою послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Пунктом 5 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ передбачено, що припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. Згідно пункту 17 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника. 05 грудня 2019 року ТОВ «Житомиргаз Збут» направлено АТ « Житомиргаз » доручення на припинення газопостачання (а.с.97), з якого вбачається, що о 10:00 год. 12 грудня 2019 року відбудеться припинення газопостачання за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з наявною не погашеною заборгованістю за спожитий газ станом на 05.12.2019 року у розмірі 3577,24 грн. При цьому в дорученні зазначено, що споживач попереджений про заборгованість та про припинення газопостачання у зв`язку з порушенням строків розрахунку за спожитий природний газ. 12 грудня 2019 року представниками АТ «Житомиргаз» на виконання вищезазначеного доручення, за відсутності власника домоволодіння [PERSON] , було проведено відключення будинку по [ADDRESS] від газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості абонента, яка згідно даних акту становить 3584,17 грн. (а.с.9). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При проведенні процедури припинення газопостачання споживачу за адресою: [ADDRESS] , відповідачем було порушено процедуру відключення, передбачену Кодексом ГРМ та Правилами постачання природного газу, зокрема в частині належного повідомлення [PERSON] про заплановане відключення її будинку від постачання природного газу. Додана копія повідомлення про припинення газопостачання, що було адресоване позивачу 08 листопада 2019 року ( а.с.96), фактично є листом інформативного характеру, з змісту якого вбачається, що у споживача наявна заборгованість з оплати послуг за постачання природного газу та наслідки, які настають у зв`язку з непогашенням у встановлений строк даної заборгованості, а саме: відключення об`єкту від газопостачання. При цьому конкретної дати такого припинення Товариством не зазначено. Разом з цим, у дорученні від 05 грудня 2019 року, направленому відповідачем на адресу місця проживання позивача, містяться дані щодо дати та часу проведення відключення домоволодіння від газопостачання, однак при цьому немає жодних доказів того, що попередження та в подальшому доручення дійсно були направлені поштою [PERSON] , оскільки відсутні підтвердження їх вручення останній. У зв`язку з цим повідомлення та доручення не можуть бути прийняті судом як належні докази інформування позивача про дату та час запланованого відключення від газопостачання, адже жодного разу вони не були вручені адресату. В судовому засіданні, судом були дослідженні оригінали платіжних документів з оплати послуг з газопостачання, наданих позивачем за період з липня 2015 року по грудень 2019 року та встановлено, що [PERSON] в повному розмірі здійснена оплата за надані послуги з газопостачання за встановленими відповідачем тарифами та станом на січень 2020 року заборгованість відсутня. Відповідачем не надано суду належних доказів, які б стверджували про те, що існує заборгованість за послуги з газопостачання за домоволодінням позивача. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов в частині вимог про визнання дій неправомірними щодо відключення газопостачання та зобов`язати відновити за власний рахунок газопостачання до будинку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з позовом за захистом, позивач не погоджується із наявністю боргу за спожитий газ та просить визнання дій щодо нарахування заборгованості за особовим рахунком в розмірі 3584,17 грн. неправомірними, зобов`язати виключити з облікових носіїв інформації щодо споживача про наявність заборгованості в розмірі 3584,17 грн. Разом з тим способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Зазначені відносини сторін є зобов`язальними і за змістом ст.509 ЦК України саме виконавець має право вимагати виконання договору в частині оплати за надані послуги, в т.ч. шляхом пред`явлення позову про стягнення заборгованості. Звернення до суду з позовом у зв`язку з незгодою із нарахуванням заборгованості за природний газ шляхом визнання дій щодо нарахування заборгованості за особовим рахунком в розмірі 3584,17 грн. неправомірними та зобов`язати виключити з облікових носіїв інформації щодо споживача про наявність заборгованості в розмірі 3584,17 грн. є різновидом претензії та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. Обставини, викладені [PERSON] у позовній заяві щодо нарахування боргу та дій працівників ТОВ « Житомиргаз Збут ", можуть бути викладені в якості відзиву у разі пред`явлення позову про стягнення заборгованості, який на даний час не заявлено. Тому суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вищезазначених вимог позивача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача, завданої моральної шкоди у розмірі 50 тис. грн., суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» від 19 травня 2011 року № 3390-VІ, який набрав чинності 16 вересня 2011 року, пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» було викладено в такій редакції: споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону Отже, з 16 вересня 2011 року право споживача на відшкодування моральної шкоди не пов`язується виключно із заподіянням її небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією. Відповідно до частин першої-третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» цей Закон регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні. До відносин, не врегульованих цим Законом, застосовуються положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів. Цей Закон не обмежує будь-яких прав потерпілого згідно з договірними чи недоговірними зобов`язаннями, що встановлюють іншу, ніж передбачена цим Законом, відповідальність, зокрема права на відшкодування моральної шкоди або права на відшкодування шкоди в окремих сферах цивільних відносин відповідно до законодавства. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) та Постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17. Враховуючи тривалість протиправного відключення будинковолодіння позивача від газопостачання ( з 12.12.2019), відключення зимою (в холодну пору року), саме напередодні новорічних свят, із урахуванням всіх обставин справи та вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5 тис. грн.

Outcome: partial