Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

6 травня 2014 року, [PERSON], звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]., на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,063 га, призначену для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка належала померлому на підставі рішення Молодіжненської с/р № 1334-V від 10.11.2008 р., мотивуючи це відсутністю у померлого інших спадкоємців першої черги і письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (державного акту), документи для отримання якого, померлий розпочав, однак не встиг закінчити у зв'язку зі смертю. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просила суд, слухати справу за її відсутності (а.с. 89). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надіслав до суду заяву, в якій повністю визнав позов та просив суд розглянути справу за його відсутністю (а.с. 53). Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи № 13/2012, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачає стаття 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. Згідно із ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п. 2 Розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 р. - земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного кадастру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Пунктами 49,50 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17.10.2012 р., поземельна книга ведеться за встановленою формою, заводиться під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж). Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Дата відкриття поземельної книги - є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги - є кадастровий номер земельної ділянки. Суд встановив, що позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.04.1985 р., свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2008 р. (а.с. 9,10). [INFO]. помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2011 р., після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,063 га, призначену для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка була передана померлому [PERSON] на підставі рішення Молодіжненської с/р № 1334-V від 10.11.2008 р. і знаходилася у його користуванні з 06.10.2000 року, коли [PERSON] був прийнятий у члени СК «Глорія» з виділенням йому земельної ділянки, що підтверджується членською книжкою садовода (а.с. 11-14,28,29). Як встановив суд, ще за життя, після отримання рішення Молодіжненської с/р № 1334-V від 10.11.2008 р., позивач розпочав процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки, а саме замовив та виготовив технічну документацію на землю, отримав необхідні дозволи, довідки та висновки, були встановлені в натурі межі ділянки згідно Акту (а.с. 15-27,30-48). Однак, [PERSON] не встиг завершити приватизацію земельної ділянки у зв'язку зі смертю. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців крім позивачки, яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у померлого [PERSON] не має (а.с. 59-88). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, позивачці - нотаріусом було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкову ділянку (а.с. 76). Аналізуючи приписи статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку - до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем - не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Враховуючи приписи вищевказаних норм «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру»,- суд вважає, що у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на спадкову земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved