Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

24.06.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON]про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. 23.07.2015 року протокольною ухвалою суду до участі в справі як третю особу долучено Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час спільного проживання та ведення господарства з відповідачем, [INFO] року народилася донька [PERSON]. Через шість місяців після народження доньки, спільне проживання та ведення господарства з відповідачем було припинено. Станом на дату звернення з позовом до суду відповідач не приймає жодної участі у фізичному та духовному розвитку доньки, її вихованні, матеріальної допомоги на утримання спільної доньки не надає, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до власної дитини як особистості. З часу припинення спільного проживання та ведення господарства з відповідачем дитина проживає з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. З огляду на викладене, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила позбавити останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 643,00 грн. Позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства, в тому числі шляхом публікації оголошення про виклик у суд у загальнодержавній газеті «Урядовий кур'єр». Представник третьої особи Органу опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Надав суду Висновок, згідно якому зазначено, що батько дитини [PERSON] проживає окремо від доньки, відповідно до інформації закладу лікування здоров батько [PERSON] здоров'ям доньки у лікувальному закладі ніколи не цікавився, місце мйого проживання та перебування не відоме, засоби зв'язку відсутні, а тому відсутня можливість провести з ним роботу щодо стану виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON] Таким чином, бездіяльність [PERSON] у налагодженні батьківсько-дитячих відносин порушують права малолітньої [PERSON] Беручи до уваги вищевказане, Органом опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували Разом з тим, як зазначає позивач в позовній заяві під час спільного проживання та ведення господарства, [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 722 та видано Свідоцтво про народження серія [NUMBER], в графі «Мати» записано «[PERSON]», в графі «Батько» - «[PERSON]». Як вбачається з Довідки Дошкільного навчального закладу № 725 Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] повністю знаходиться на утриманні мами [PERSON], батько дитини в дошкільний навчальний заклад не з'являвся, розвитком і вихованням дитини не цікавився. Відповідно до Довідки ТОВ «Наш доктор» дитини [PERSON] з травня 2010 року обслуговується у клініці, під час відвідування клініки дитину завжди супроводжувала мати [PERSON] та бабуся [PERSON] Батько на жодному прийомі присутнім не був. Згідно висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] було встановлено, що батько дитини [PERSON] проживає окремо від доньки, його місце проживання та перебування не відоме, засоби зв'язку відсутні, тому провести роботу щодо виконання ним батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON] не виявилося за можливе. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, прийшли до висновку, що бездіяльність батька [PERSON] у налагодженні батьківсько-дитячих відносин порушує права малолітньої [PERSON] Беручи до уваги вищевказане, Органом опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі - сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» в 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В позовній заяві відсутні будь-які відомості щодо того, що відповідач має інших осіб на утриманні, в тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей. Також, у заяві відсутні відомості про наявність офіційного працевлаштування відповідача або інших можливих джерел його доходу та не додано жодних документів на підтвердження цього, таким чином у суду відсутня можливість достовірно встановити розмір щомісячного доходу [PERSON] Разом з тим, відповідач є особою працездатного віку та відповідно до положень ст. 180 СК України, він зобов'язаний нести витрати по утриманню спільної дитини. Таким чином, оскільки обов'язок утримання дитини покладається на обох з батьків, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved