Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

17.09.12 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та провести поділ спільної сумісної власності, виділивши їй та відповідачу у власність по 1/2 частини вказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду 30.09.2000р., від якого народилась донька [PERSON], [INFO] Під час шлюбу, 29.12.2004 р. позивачкою спільно з чоловіком придбана квартира [ADDRESS]. На даний час вона вдруге вийшла заміж, проживає разом із новою сім»єю за іншою адресою. Колишній чоловік не пускає її в спірну квартиру, не дає можливості забрати речі. Право власності в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на вказану квартиру відповідач зареєстрував виключно на себе. Оскільки дана квартира є спільною власністю подружжя, а відповідач добровільно відмовляється від переоформлення, вона змушена звернутися до суду. Крім того просить поділити майно, що є в спільній сумісній власності, визнавши за нею та відповідачем право по 1/2 частки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що спірна квартира фактично придбана його батьком [PERSON], згідно договору купівлі-продажу за 12 тис. доб. США . Він з дружиною вклали лише 4000 дол. США , а тому згідний на поділ такої, з виділенням [PERSON] 1/6 частини. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2000 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Шевченківським відділом РАЦСу, 27.12.13р. Вказаний шлюб розірвано за рішенням Личаківського районного суду м. Львова у 2013 році. 29.12.2004р., під час шлюбу сторін, між [PERSON] та батьком відповідача [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.11р., визнано укладену між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мирову угоду, згідно якої останні визнали позов [PERSON], погоджуються з усіма вимогами позивача та визнали право власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем по справі [PERSON] На підставі ухвали суду та договору купівлі-продажу, в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» зареєстровано право власності відповідача на вказану квартиру. Даний факт стверджується копією вказаного договору від 29.12.04р. та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 30901956 від 09.08.2011 р. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В процесі розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, заміну покупця та визнання права власності судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана на кошти , надані сім"єю [PERSON] На вказані обставини покликається і [PERSON] у власноручно їй підписаній позовній заяві. Відтак, безпідставними є твердження відповідача в судовому засіданні про те, що спірне житло на підставі договору куплілвлі- продажу було придбане його батьком. Як вбачається спірна квартира придбана під час шлюбу між сторонами. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Крім того статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або законом. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved