Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

12 квітня 2021 року [PERSON] (надалі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення борів» /відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за № 6545, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення борів» заборгованості за кредитним договором №001-22401-301013 від 30 жовтня 2013 року в сумі 33936,44 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначила, що 30.10.2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір №001-22401-301013, відповідно до умов якого вона прийняла на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, наданих ПАТ «Дельта Банк» у вигляді кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором платежів, пов`язаних з виконанням його договору. 26.03.2021 року дізналася, що 22.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. відкрито виконавче провадження №64925448 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 17.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., реєстровий № 6545, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» кредитної заборгованості за кредитним договором №001-22401-301013, укладеним 30.10.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №2241/К, укладеного 07.05.2020 року між ПАТ ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в розмірі 33286,44 грн. та 650 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. З виконавчим написом не погоджується і вважає його незаконним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановом Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, вказує що чинна редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскільки Кредитний договір №001-22401-301013, укладеним 30.10.2013 року між позивачкою та ПАТ «Дельта Банк»», не був нотаріально посвідченим, нотаріус не мав права на його підставі вчиняти оскаржуваний виконавчий напис. Разом з тим, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, яким не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Крім того, відмітила, що станом на 01.04.2021 року у Єдиному реєстрі нотаріусів інформація стосовно [PERSON] відсутня. 28.04.2021 року відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано суду відзив на позовну заяву, в якому вважає вимоги позовної заяви безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, вказав, що 30 жовтня 2013 року позивачка шляхом здійснення пропозиції (оферти, у формі заяви) ПАТ «Дельта Банк» №001-22401-301013 на умовах, визначених в цій пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів Банку від 20 березня 2013 року протокол №14 і Тарифів банку, зазначених в п.2.6 частини 2 цієї пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї пропозиції, уклала з Банком Договір (далі - Кредитний договір №001-22401-301013 від 30.10.2013 року). 07 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №241/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта банк» є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі і за Кредитним договором №001-22401-301013 від 30.10.2013 року. 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харею Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6545, щодо стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 33936,44 грн. Щодо твердження позивачки, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вчиняючи виконавчий напис, не врахувала та не перевірила факту безспірності (наявності чи відсутності) спору щодо заборгованості, зазначено, що в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Відповідачем виконано вимоги, передбачені п.2 даного Переліку та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості (виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а отже оскаржуваний виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в ньому заборгованість можна вважати безспірною. Щодо твердження позивачки, що приватним нотаріусом пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, вказано, що ст.88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається із змісту оскаржуваного виконавчого напису, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору відступлення прав вимоги №2240/К від 07 равня 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису передуває в межах з 07 травня 2020 року по 07 травня 2023 року, а тому вважає твердження позивачки помилковим, адже право вимоги виникло у відповідача 07 травня 2020 року і до моменту звернення останнього до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 17 лютого 2021 року минуло менше трьох років. Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того, при винесенні рішення просила врахувати той факт, що вона не отримала належних доказів про відстіпнення права вимоги від АТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився. В поданому до суду відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., повідомлена про дату та час розгляду справи в установленому законодавством порядку, в судове засідання не з`явилася, письмові пояснення та заперечення проти позову до суду не надала. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що відповідно до Заяви №001-22401-301013 від 30 жовтня 2013 року, [PERSON] запропонувала (надала оферту) ПАТ «Дельта Банк» на умовах, визначених у цій пропозиції, та відповідно до правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта банк», затверджених рішенняи Ради Директорів Банку від 20 березня 2013 року, протокл №14, і Тарифів Банку, зазначених в п.2.6 частини 2 цієї пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї пропозиції, укласти з нею Договір на невизначений строк дії, в рамках якого: відкрити поточний рахунок, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до п.2.1 ч.2 цієї пропозиції (рахунок № [NUMBER] у гривневій валюті); оформити електронний платіжний засіб платіжної системи, визначеної у п.2.5 ч.2 цієї пропозиції (електронний платіжний засіб:Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта, тарифний пакет - Новий Класичний 2013); встановити ліміт Кредитної лінії на рухунку у сумі та на строк, відповідно до умов, визначених у пунктах 2.3 та 2.4 цієї пропозиції (ліміт кредитної лінії - 25000,00 грн.; строк ліміту кредитної лінії - 364 (календарних) днів. 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6545, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №001-22401-301013 від 30.10.2013 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору №2241/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07.05.2020 року, в сумі 33286,44 грн. та 650,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. З виконавчого напису вбачається, що строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2020 року по 30.11.2020 року. Сума заборгованості за виконавчим написом становить 33286,44 грн. За вчинення даного виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650,00 грн, які підлягають стягненню із боржника на користь стягувача. 22.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64925448 на підставі виконавчого напису № 6545, виданого 17.02.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 33936,44 грн. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відтак, станом на лютий 2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки його вчинення можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, жодної вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору №001-22401-301013 від 30.10.2013 року позивачка не отримувала. Таким чином, позивач, не будучи повідомлений про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів. Крім того, суду не надано документів і щодо переходу права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-22401-301013 від 30.10.2013 року від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Зокрема, до наданого на виконання ухвали суду, Договору №2241/К про відступлення прав вимоги, укладеного 07 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не додано Додатку №1, що містить перелік позичальників фізичних осіб, право вимоги до яких перейшло до останнього. Крім того, не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, вимоги підлягають задоволенню також з підстави пропущення ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строку звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Так, виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.4 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Суд обґрунтовує своє рішення, застосовуючи правову позицію, викладену у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року по справі № 916/3006/17, де вказано, що: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду». Тому і загальний строк звернення до нотаруса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. П.2.4 Кредитного договору №001-22401-301013 від 30.10.2013 року визначено, що договір, укладено на невизначений строк дії, в рамках якого встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку на строк 364 календарних дні. Відповідно до Умов кредитування «Тарифний пакет «Новий Класичний 2013»повернення кредиту здійснюється щомісячно до 25 числа кожного місяця часткою суми використаних коштів та всіх плат і процентів, нарахованих за місяць (обов`язковий мінімальний платіж). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] в позовній заяві зазначала, що «враховуючи суму заборгованості за тілом кредиту, на яку вчинений виконавчий напис (33286,44), дату її утворення (25.11.2013 року), строк дії договору (364 дні - з 13.10.2013 року з правом пролонгації), встановлену дату погашення останнього щомісячного платежу (08.07.2016 року згідно наданої квитанції №22 від 08.07.2016 року), а також графік платежів, викладений у Договрі, який передбачає щомісячне погашення кредиту, заборгованість за тілом кредиту виникла ще в липні 2016 року». При цьому, для вчинення виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до приватного нотаріуса лише 17.02.2021 року, тобто через більше ніж чотири роки після виникнення права вимоги, що перевищує загальну позовну давність тривалістю у три роки, встановлену нормами чинного законодавства. Доводи позивача щодо спливу трьох років з дня виникнення права вимоги відповідачем належними доказами не спростовані, зокрема не надано виписки з рахунку боржника [PERSON] . Крім того, суд зауважує, що твердження відповідача, що у нього право вимоги виникло 07 травня 2020 року, тобто в день укладення Договору №240/К відступлення прав вимоги, не підтверджують виникнення у [PERSON] в цей день заборгованості за договором. Отже, нотаріус не перевірив додержання строків на звернення стягувача з заявою про вчинення виконавчого напису, не з`ясував, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не дотримався строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, та не встановив, чи підтверджують надані банком документи безспірність боргу. Разом з цим, суд зауважує, що позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та їх задоволення в частині визнання виконавого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До того ж, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлене права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь позивачки підлягає 908,00 грн. судового збору за подання позову до суду.

Outcome: approved