Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Артемвугілля», про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 23101грн.57 коп., компенсації заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною виплатою в сумі 10855,71грн.. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 11.06.2014року по 20 квітня 2015року він працював на посаді гірничого диспетчера на шахті ім. Румянцева ДП «Артемвугілля». На день його звільнення відповідач заборгував йому нараховану але не виплачену заробітну плату в сумі 23101,54грн.. Враховуючи, що відповідач не сплачував заробітну плату у строки передбачені ст.115 КЗпП України, вважає, що відповідач повинен також сплатити компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, що становить 10855,71грн.. В судове засідання позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явився , здійснюючи своє право через свого представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON], діючий на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення . Відповідач- ДП «Артемвугілля», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, з заявами про слухання справи у його відсутність не звертався.. Враховуючи, що відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлений в порядку передбаченому ст.74-76 ЦПК України про час та місце розгляду справи та з заявами про розгляд справи у йогог відсутність або відкладення розгляду справи не звертався, заслухавши думку представника позитвача. який не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. приходить до переконання. про можливість заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.224-225 ЦПК України. Представник відповідача ДП «Артемвугілля» в судове засідання не з'явився, однак надав письмові заперечення , в яких заперечував проти задоволення вимог, обгрунтовуючи це тим, що починаючи з 28.11.2014року ДП «Артемвугілля припинило свою роботу, виробничо -господарську та фінансово-господарпську діяльність, як власну так і своїх структурних підрозділів на території м. Горлівки. Тому вважати достовірною інеформацію. Про наявність заборгованості із заробітної плати. що містяться в довідці , наданій структурним підрозділом «Шахта ім. К.А. Румянцева» ДП «Артемвугілля» , не можна вважати належним документом, оскільки вся документація підприємства залишилась на території проведення АТО, що не підконтрольна Україні. У м. Горлівці не має жодної особи. що на законних підставах представляє ДП «Артемвугілля». Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 27.05.1964р. народження, наказом №114к від 03.02.2014року прийнятий на посаду майстра поверхні в структурний підрозділ шахта ім. Румянцева ДП «Артемвугілля». Наказом №689 від 1.06.2014року переведено гірничим диспетчером. Наказом №122 від 20.04.2015року звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами в копії трудової книжки та копією наказу №114к від 03.02.2014року. В якості доказу заборгованості із заробітної плати позивачем також надано довідку №325 від 10.09.2015року за підписами директора та головного бухгалтера структурного підрозділу шахта ім. К.А. Румянцева ДП «Артемвугілля» та індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України. Дослідивши надані позивачем докази стосовно заборгованості із заробітної плати , суд приходить до переконання, що вони не є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 58,59 ЦПК України. Так наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №841 від 25.11.2014року було зобов'язано припинити виробничу та фінансово господарську діяльність державних підприємств, установ, організацій та об'єднань , що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, які знаходяться у зоні здійснення антитерористичної операції, згідно з додатком. У переліку підприємств, згідно додатку до наказу, значиться ДП «Артемвугілля». У відповідності до цього наказу, наказом в.о. директора ДП «Артемвугілля» було видано наказ №1 від 28.11.2014року, яким з 28.11.2014року припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність підприємства та всіх структурних підрозділів , які знаходяться у м. Горлівці Донецької області. Будь - які документи, видані(складені, підписані, скріплені печаткою, тощо) від імені ДП «Артепмвугілля» або його структурних підрозділів у м. Горлівці, під час дії цього наказу вважати недійсними. Відповідно до даних Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємиців, як юридична особа - зареєстровано ДП «Артемвугілля». Стурктурний підрозділ - шахта ім. Румянцева К.А. , як юридична особа не зареєстровано. Разом з тим довідка про заборгованість із заробітної плати, видана структурним підрозділом - шахта ім. Румянцева К.А. ДП «Артемвугілля», 10.09.2015року, тобто після видання наказу №1 від 28.11.2014року ДП «Артемвугілля» та структурним підрозділом а не юридичною особою . Окрім того відповідно до листа начальника Слов"янського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 30.03.2015року, вбачається, що за зверненням директора ДП «Артемвугілля» Алишева М.О., від 06.03.2015року, було внесено до ЄРДР за №12015050510000774 від 24.03.2015року за кваліфікацією ст. 341 КК України. У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у жовтні 2014року невстановленими озброєними особами, були незаконно захоплені адміністративні приміщення ДП «Артемвугілля», розташованого за адресою м. Горлівка, пр. Леніна,1 3, внаслідок чого повністю блокована діяльність підприємства. Як вбачається із акту інвентаризації первинних документів та документів фінансово-господарської звітності ДП «Артемвугілля» та його структурних підрозділів, за період роботи з дати державної реєстрації (19 лютого 2003року) до зміни місцезнаходження підприємства (10 грудня 2014року) місцезнаходження документів(як на паперових так і електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них не можливий. Сукупність встановлених обставин дають суду зробити висновок про те, що надана позивачем довідка про наявність та розмір заборгованості із заробітної плати не є належним та допустимим доказом . Також позивач, як на доказ послався на індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України, управління ПФУ в м. Артемівськ та Артемівському районі. Дослідивши зазначену довідку, суд приходить до переконання, що наведені в ній відомості не можуть бути доказом заборгованості із заробітної плати, оскільки таких відомостей не містять, тобто є не належним доказом . У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Враховуючи положення ст.60 ЦПК України, та надані сторонами докази. суд приходить до переконання. що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували його доводи про наявність заборгованості ДП «Артемвугілля» перед ним із виплати заробітної плати та їх розмір. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України « Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо). Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Із роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 ( зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати ( проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до зв'язку з порушенням строків їх виплати, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Однак, в судове засідання позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього заборгованості по заробітній плати, та даних про відмову власника або уповноваженого ним органу - Державного підприємства «Артемвугілля» у виплаті компенсації. За таких обставин підстав для задоволення цих вимог у суда не має. Щодо стягнення судового збору та витрат понесених позивачем на правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.4 ст. 88 ЦПК України , у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed