Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

10 березня 2017 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області по цивільній справі № 275/259/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про скасування рішення сесії, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі та визнано незаконним та скасовано рішення сорок сьомої сесії шостого скликання Брусилівської селищної ради Житомирської області від 07 лютого 2014 року про затвердження проекту землеустрою та передачу в приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1518 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Революції, 9, в смт. Брусилов Житомирської області, кадастровий номер 1820955100:01:003:65431, а також визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] реєстраційною службою Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області 11 лютого 2014 року на земельну ділянку площею 0,1518 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Революції, 9, в смт. Брусилов Житомирської області, кадастровий номер 1820955100:01:003:65431. При цьому в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю відмовлено. Втім, в ході виконання вказаного рішення було зясовано, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, понесених сторонами в ході розгляду даної цивільної справи, з огляду на що виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення відповідно до ст. 220 ЦПК України. В судове засідання з розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі позивач [PERSON], її представник адвокат [PERSON], а також представник Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області не з"явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомленими належним чином та надіслали заяви про розгляд вказаного питання у їх відсутність. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти стягнення з нього на користь [PERSON] сплаченого нею судового збору та інших витрат заперечував. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. П.п. 2, 4 ч. 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, а також витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз. Так, при поданні даного позову до суду позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір в загальній сумі 1102 грн. 42 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1 а.с. 1). Крім того, за проведення судової земельно-технічної експертизи [PERSON] сплачено 4428 грн. (т. 2 а.с. 77). Також позивачкою [PERSON] сплачено 6000 грн. в рахунок оплати послуг адвоката за надання ним правової допомоги (т. 2 а.с. 76). Таким чином, оскільки судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд, враховуючи положення ст. 220 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути на користь [PERSON] з Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області та [PERSON] по 5765 грн. 21 коп. в рахунок відшкодування понесених [PERSON] судових витрат. При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України від 20.12.2011р. № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. Так, ст. 1 Закону встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на корить якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи тривалість розгляду даної справи в суді, кількість та тривалість судових засідань за участю представника позивача, суд вважає суму у 6000 грн., сплачену [PERSON] на правову допомогу обґрунтованою та такою, що за розміром відповідає вимогам ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі викладеного та

Outcome: approved