Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

у грудні 2013 року позивач звернулась до суді із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2013 року близько 13 години 48 хвилин у м. Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] та автомобіля «Cadillac Escalade» державний номер [NUMBER], яким керував відповідач. Постановою Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 травня 2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована, при цьому розмір франшизи становить 1 000 грн, яка відповідачем не компенсована. У результаті зіткнення автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, внаслідок чого знизилась його ринкова вартість на 8 000 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях через пошкодження майна, порушеннях нормального ритму життя у зв'язку із необхідністю проведення ремонту автомобіля, погіршенні стану психічного здоров'я, необхідності витрачати час для усунення негативних наслідків аварії. Просить стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 9 000 грн та 3 000 грн моральної шкоди, а також сплачену суму судового збору - 458 грн 80 коп. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти вимог щодо стягнення суми франшизи. При цьому вказала, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розміру втрати товарного вигляду автомобіля «Subaru Forester». Довідка ТОВ «Автоекспрес», в якій зазначено про зменшення ринкової вартості автомобіля позивача зі 170 000 грн до 162 000 грн, не містить даних щодо оцінки технічного стану автомобіля, опису пошкоджень, які призвели до втрати ринкової вартості цього майна, а також посилань на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Даний документ складений особою, яка не є ані експертом, ані спеціалістом. Із змісту довідки не можливо однозначно зробити висновок про те, що зменшення вартості автомобіля відбулось саме внаслідок аварії за участю відповідача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 16 березня 2013 року о 13:48 годині [PERSON], керуючи автомобілем «Cadillac Escalade» державний номер [NUMBER] на по проспекту Ілліча в м. Донецьку, не обрав безпечну дистанцію і здійснив зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Винним в дорожньо-транспортній пригоді було визнано [PERSON], що підтверджується копією постанови від 20 травня 2013 року (а. с. 4). Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника транспортного засобу «Cadillac Escalade» державний номер [NUMBER], з 27.11.2012 року по 26.11.2013 року була застрахована ПрАТ «УСК Княжа», що підтверджується копією полісу № АВ/1858095 (а.с. 5). Із відповіді ПрАТ «УСК Княжа» видно, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Subaru Forester» становить 23 212 грн 87 коп. У визначений законом дев'яностоденний строк [PERSON] сплачено страхове відшкодування в розмірі 22 212 грн 87 коп. (а. с. 35). Отже залишилось невідшкодованою франшиза, розмір якої становить 1 000 грн. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відтак, франшиза у сумі 1 000 грн. підлягає стягненню з особи, винної у заподіянні шкоди, якою є [PERSON] Як зазначила у своєму позові [PERSON], до матеріальних збитків, спричинених їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 13 березня 2013 року, відноситься також втрата ринкової вартості автомобіля, яка становить 8 000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Нормою ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже вимоги про стягнення із відповідача суми, на яку зменшилась вартість автомобіля, є законними. Однак чинним цивільним законодавством визначено, що особа, якій завдано збитків, має довести як факт заподіяння збитків та їх розмір, а також причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та шкідливими наслідками. На підтвердження цих вимог позивач надала довідку ТОВ «Автоекспрес» від 12 квітня 2013 року про те, що її автомобіль «Subaru Forester», державний номер [NUMBER] придбаний у цьому товаристві 1 лютого 2011 року, СТО якого здійснює гарантійне і сервісне обслуговування автомобіля. 6 березня 2013 року авто проходило сезонну сервісну перевірку та на цей момент орієнтовна ринкова вартість автомобіля становила 170 000 грн, після виконання ремонту, пов'язаного із ДТП, орієнтовна ринкова вартість становить 162 000 грн (а. с. 6). Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач [PERSON] указав на неналежність та недопустимість поданого [PERSON] доказу. При цьому посилався на те, що дана довідка видана особою, яка не є експертом чи спеціалістом з оцінки транспортних засобів, довідка не містить даних щодо технічного стану автомобіля, у зв'язку із чим зменшилась ринкова вартість автомобіля, які саме пошкодження до цього призвели. Крім того, при складанні довідки не була застосована Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мінюсту України, Фонду держмайна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 р. N 1335/5/1159 (надалі - Методика). Суд погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на положення ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згадана вище Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Відповідно до п. 1.3. Методики її вимоги є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 1.4. ця Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. За визначенням, яке міститься у п. 1.6 Методики, величина втрати товарної вартості - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ, її розрахунок здійснюється за формулою, вказаною у п. 8.6.3. Методики. Проте довідка ТОВ «Автоекспрес» від 12 квітня 2013 року не відповідає вказаним вище вимогам Методики, вона містить припущення щодо визначення вартості автомобіля «Subaru Forester». Крім того, з її змісту неможливо зробити однозначний висновок про те, що ринкова вартість автомобіля позивача знизилась саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач [PERSON] Сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд роз'яснив представнику позивача його право на призначення автотоварознавчої експертизи, проте він, посилаючись на скрутне матеріальне становище позивача, таким правом не скористався. Отже у задоволенні вимог [PERSON] про відшкодування різниці ринкової вартості автомобіля слід відмовити. Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Пунктом 1 ч. 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частина 2 цієї статті Кодексу визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення та те в чому полягає моральна шкода, тому вважає що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, оскільки моральна шкода позивача полягає у душевних стражданнях, у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, а тому слід стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на наведене вище, відповідно до статей 16, 22, 23, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, статтями 9, 20 Закону України "Про страхування",

Outcome: partial