Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

08 жовтня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання біржового договору купівлі - продажу дійсним і визнання права власності, просить суд: визнати договір купівлі - продажу дійсним та визнати за нею право власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.1997 року між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 791/Б, згідно якого продавець/відповідач/ продав, а позивач купила житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований в Одеській товарній біржі, та зареєстрований у Білгород-Дністровському МБТІ, про що свідчить відмітка КП Білгород-Дністровського МБТІ. Усі істотні умови договору, що відображені у підписаному ними договору купівлі-продажу сторонами були виконані, в свою чергу покупець сплатила вартість житлового будинку у повному обсязі. В зв`язку з тим, що вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а відповідач відмовляється від проведення таких дій, з підстав, що будинок давно належить їй, та вона користується ним вже більше 20 років, там і зареєстрована, тому вона і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. 09 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 04 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у її відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від\~ 05 лютого 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 20 червня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідач продав, а позивач купила житловий будинок загальною площею 180,3 кв.м.,житловою площею 59,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 791/Б від 20.06.1997 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбаний будинок, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності під № 791/Б від 20.06.1997 року, що підтверджується відміткою у договорі. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого МБТІ від 02.07.1997 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 791/Б від 20.6.1997 року записаний в реєстрову книгу № 89 за реєстровим № 5237. Крім того, на запит суду з КП "Білгород - Дністровське БТІ" 21.10.2020 року надійшов лист, відповідно до якого станом на 31 грудня 2012 року власником житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] на підставі договору № 791/Б купівлі - продажу нерухомого майна від 20.06.1997 року, який було зареєстровано Білгород - Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 02 липня 1997 року в реєстровій книзі № 89 за реєстровим № 5237. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передала відповідачу обумовлену п. 5 договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідач надав позивачу документи на будинок, у якому вона згодом зареєструвалася та наразі проживає. Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, в редакції 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними", суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, в редакції 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Правовідносини між сторонами регулюються ст. 47 ЦК України, в редакції 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 20.06.1997 року, тому суд з наведених підстав вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним та визнати за позивачем право власності на спірний будинок. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 791/Б від 20.06.1997 року дійсним, однак прийнявши до уваги і те, що відповідач не бажає укладати договір нотаріально, а тому посвідчити його в нотаріальному порядку наразі неможливо, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судому порядку не вбачається можливим, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання біржового договору купівлі - продажу дійсним і визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved