Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування ВК РМР про визнання договору іпотеки квартири ROC0G00000014 від 10 липня 2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» недійсним та зобов'язати приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] зняти заборону на відчуження, накладену на квартиру [ADDRESS], зареєстровано в реєстрі за № 4802 та виключити запис з реєстру іпотек щодо вищевказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір згідно якого останній отримав кошти в розмірі 67 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 07 липня 2017 року. Також 10 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно - квартира [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що договір іпотеки слід визнати недійсним, оскільки він суперечить правам та інтересам їхніх трьох малолітніх дітей, укладений без дозволу органу опіки та піклування, а також вона не давала ні письмової ні усної згоди на його укладення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, підтримав подані на позов заперечення, пояснив, що доводи позивача про те, що вона не давала згоди на укладення договору іпотеки не відповідають дійсності, оскільки таку згоду вона надала у вигляді нотаріально посвідченої заяви від 10 липня 2007 року. Також неповнолітні діти подружжя були зареєстровані в квартирі з 22.04.2011 року, тобто після укладення договору іпотеки, тому їх права порушені не були. Просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] просив позов задовольнити. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача орган опіки та піклування підтримала вимоги позивача, обгрунтовучи тим, що в квартирі проживають неповнолітні діти. В судове засідання третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи подала до суду пояснення в яких вказала, що при посвідченні іпотечного договору між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват Банк» 10 липня 2007 року вона відібрала від [PERSON] письмову згоду на іпотеку в заяві, підпис якої посвідчила та зареєструвала в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за реєстровим № 4789. Просила справу розглянути без її участі. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір згідно якого останній отримав кошти в розмірі 67 000 дол. США зі сплатою 0, 92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 липня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10 липня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно - квартира [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Доводи позивача про те, що вона не давала згоди на укладення вищевказаного договору іпотеки не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з заяви поданої приватному нотаріусу [PERSON] Рівненського міського нотаріального округу 10 липня 2007 року та зареєстрованої в реєстрі за № 4789, [PERSON], яка зареєстрована та мешкає в [ADDRESS] вказала, що їй відомо про передачу по іпотечному договору для ЗАТ КБ «Приват Банк» її чоловіком [PERSON] на умовах кредитного договору, придбаної ними в період зареєстрованого шлюбу [ADDRESS] та не заперечувала проти цієї передачі. Щодо порушення прав малолітніх дітей при укладення іпотечного договору, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з довідки ЖКП «Перспективне» від 22.06.2007 року, поданої [PERSON] при укладенні договору іпотеки 10 липня 2007 року, він є власником вказаної квартири та за даною адресою не зареєстрований. Як вбачається з будинкової книги, [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі 29 квітня 2011 року, [PERSON] - 19 грудня 2009 року, їх малолітні діти - [PERSON] [INFO] року народження, [PERSON] [INFO] року народження - [INFO] року, [PERSON] [INFO] року у квартирі зареєстрованим не значаться. Даних про згоду іпотекодержателя на реєстрацію малолітній дітей у спірній квартирі у справі немає. Тобто, на день укладення договору іпотеки від 10 липня 2007 року права малолітніх дітей порушені не були, оскільки вони не мали права власності чи права користування предмет іпотеки - квартири [ADDRESS] Частиною 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (ч. 4 цієї статті). Проте постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", в п. 44 роз'яснено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Оскільки у справі встановлено, що на час укладення іпотечного договору від 10 липня 2007 року малолітні діти у встановленому законом порядку прав користування предметом іпотеки - квартирою [ADDRESS] не мали, у цьому помешканні були зареєстровані без згоди іпотекодержателя вже після укладення кредитного й іпотечного договорів, тому підстави для визнання договору іпотеки недійсним відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed