Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

10.10.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви і до повноліття дітей. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб з відповідачем розірвано, він проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Натомість, діти часто хворіють, що вимагає додаткових витрат на їх лікування, а також, потребують належного утримання та розвитку. Усі витрати по утриманню дітей несе вона як матір. Вказує, що відповідач є здоровим та працездатним, є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] та має постійний заробіток, в тому може сплачувати аліменти на дітей в сумі по 2000 грн. щомісячно. В добровільному порядку досягти згоди щодо надання матеріального утримання на дітей не вдалося, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 11.10.2018 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи\~ проводити без її участі,\~ позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей по 2000 грн. на кожного підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, у письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено судом, батьками неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі /а.с.4,5/. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.08.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] визначено з їх матір`ю, [PERSON] /а.с.2/. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). \~ \~ \~ \~В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей, зокрема, є здоровим, працездатним, отримує регулярно дохід, оскільки є військовослужбовцем В/ч [NUMBER] , інших утриманців не має, однак не достатньо приймає участі в їх утриманні та вихованні, на спростування чого останнім не було подано заперечення. Крім того, самим позивачем визнано аліменти в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», приходить до\~висновку,\~що він\~спроможний сплачувати\~аліменти в\~розмірі \~1500\~грн.\~щомісячно,\~що буде\~відповідати \~як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів. Разом з цим, задовольняючи позов частково в сумі 1500 грн, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі по 2000 грн. щомісячно.\~ Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: partial