Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

25 червня 2014 року позивач ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Хмельницьке РУ звернувся з позовом до [PERSON] Гарники, [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (ціна позову 70546,67 дол.США (що еквівалентно 829289,79грн.), посилаючись на те, що 14 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Хмельницьке РУ та [PERSON] Гарники був укладений кредитний договір №14/06/2007/840-К/126 у відповідності до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 45500 (сорок п'ять тисяч п'ятсот) дол. США, строком до 11 червня 2027 р. зі сплатою процентів за користування кредитом 12,99% відсотків річних. У відповідності до п. 4.3.3. договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, згідно договору. Станом на 16.05.2014 року заборгованість по тілу кредиту складає 44 490,72 дол. США (522 997,04 грн.). У відповідності до п. 1.3.1. договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 12,99 % річних. Станом на 16.05.2014 року заборгованість по відсоткам складає 18 653,27 дол. США (219 272,81 грн.). У відповідності до п. 5.1. договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Станом на 16.05.2014 року нарахована пеня складає 2 852,68 дол. США (33 533,81 грн.). У відповідності до п.5.2 договору за порушення позичальником 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту вказаних у п.п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Станом на 16.05.2014 року нарахований штраф згідно п.5.2. складає 4 550,00 дол. США (53 486,13 грн.). Загальний розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 16.05.2014 року становить 70 546,67 дол. США (829 289,79 грн.). У відповідності до п.п. 4.2.4. договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс платіж згідно графіка. 14 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] Гарники взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору № 14/06/2007/840-К/126 від 14 червня 2007 року. Згідно поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язання в цілому поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. 14 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед кредитором за належне виконання [PERSON] Гарники взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору № 14/06/2007/840-К/126 від 14 червня 2007 року. Згідно поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язання в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Згідно ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобовязання по договору, а тому банк звернувся до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак в поданій заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заявлений позов банком визнав частково, подав заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення тіла кредиту та відсотків і пояснив, що згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 16.05.2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору №14/06/2007/840-К/126 від 14.06.2007 р. складає: 829289 (вісімсот двадцять дев'ять тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн. 79 коп. в тому числі: заборгованість за кредитом 44490,72 дол. США (еквівалент 522997,04 грн.), нараховані відсотки 18653,27 дол. США (еквівалент 219272,81 грн.), пеня по кредиту та відсотках 2852,68 дол. США (еквівалент 33533,81 грн.) та штраф 4550,00 дол. США (еквівалент 53486,13 грн.). Як вбачається з розрахунку доданого до позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом і нараховані відсотки за період з 14.06.2007 р., також пеню за період починаючи з 16.05.2013 р. по 15.05.2014 р.. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позові давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч. 2 п.1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком 1 рік. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З розрахунку наданого до позовної заяви вбачається, що обчислення заборгованості проводилося станом на 16.05.2014 р.. Однак, з позовом до суду ПАТ «КБ «Надра» звернулося 18.06.2014 року, а тому банк відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України має право вимагати стягнення пені, яка нарахована за останній рік до моменту звернення до суду, а саме за період з 18.06.2013 року по 17.06.2014 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №6-116цс13, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами до 05 числа поточного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками за період з 14.06.2007 р. по 18.06.2011 р. не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском ПАТ КБ «Надра» строку позовної давності для пред'явлення цих вимог. Як вбачається з розрахунку доданого до позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом і нараховані відсотки за період з 14.06.2007 р. а також пеню за період починаючи з 16.05.2013 р. по 15.05.2014 р.. Разом з цим, відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів встановлено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи вказану правову позицію Верховного суду України та висновки Конституційного суду України, а також беручи до уваги обставини, що відповідач хворіє, що підтверджується медичною картою, і при цьому має низькі доходи, що підтверджується зокрема податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2014 рік, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання оскільки кредит видано у конвертованій валюті просить суд зменшити суму нарахованої банком пені, яка значно перевищує суму заборгованості, до 8000,00 грн.. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та заперечення на позов в якому зазначили, що пунктом 5.3 договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями встановлено, що дія цих договорів закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цих договорів. У вищезазначених договорах поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж в термін, визначений п.3.3.3 Договору (щомісячно до 05 числа поточного місяця). З матеріалів справи слідує, що несплата чергових платежів по кредитному договору [PERSON] було допущено починаючи з 01.01.2009 року. За таких обставин у ПАТ КБ "Надра" виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості по кредитному договору з початку порушення боржником зобов'язання за кредитним договором, тобто починаючи з 05 січня 2009 року, протягом наступних шести місяців. Доказів направлення такої вимоги банком не надано. Вважають, що ПАТ КБ «Надра», звернувшись з позовом до поручителів 18.06.2014 року, пропустило строк встановлений ч.4 ст.559 ЦК України, тому порука відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України є припиненою і підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів солідарно з [PERSON] та [PERSON] відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, вважає, що позов підлягає до частково задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Хмельницьке РУ та [PERSON] Гарники був укладений кредитний договір №14/06/2007/840-К/126 у відповідності до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 45500 (сорок п'ять тисяч п'ятсот) дол. США, строком до 11 червня 2027 р. зі сплатою процентів за користування кредитом 12,99 % відсотків річних. Відповідно до п.п.3.3.1 3.3.3 договору позичальник повертає кредит та сплачує банку платежі шляхом перерахування мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 540 дол. США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 05 числа кожного місяця. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до п..8.4 Кредитного договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, або врученні особисто за зазначеними адресами сторін. Згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 16.05. 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору №14/06/2007/840-К/126 від 14.06.07 р. складає 70\~546,67 дол. США (829 289,79 грн.), яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 44 490,72 дол. США (522 997,04 грн.), заборгованість по відсоткам 18 653,27 дол. США (219 272,81 грн.), пені по кредиту -2 852,68 дол. США (33 533,81 грн.) та штрафу - 4 550,00 дол. США (53 486,13 грн.). З заявлених позовних вимог видно, що позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом і нараховані та не сплачені відсотки за період з 15.06.2007 р. по 16.05.2014 року, а також пеню за період починаючи з 16.05. 2013 р. по 15.05.2014 р.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно доданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.05.2014 року відповідач черговий мінімально необхідний платіж по кредиту провів 10.12.2008 року. Починаючи з 15.06.2007 року відповідач [PERSON] не повідомлявся банком, що є непогашена заборгованість по кредиту. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 05 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Роз'ясненнями, наданими в п. 31 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача в судовому засіданні було подано заяву про застосування до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором і нарахованими відсотками за період з 15.06.2007 року по 18.06. 2011 року позовної давності . Враховуючи викладене та те, що позивач з позовом до суду звернувся 18.06.2014 року, суд дійшов висновку , що позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра»» про стягнення заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками за період з 15.06.2007 р. по 18.06.2011 р. не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності для пред'явлення цих вимог. В матеріалах справи відсутні докази про повідомлення банком відповідача про виникнення заборгованості по оплаті тіла кредиту і відсотків в 2008- 2011 роках і такі докази про повідомлення відповідача про кредитну заборгованість представник позивача суду не надав. До матеріалів справи додано претензії, які надсилалися відповідачам 19.05.2014 року перед подачею позову до суду. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово економічної експертизи від 10.06.2015 року видно, що заборгованість по тілу кредиту становить 44490,68 дол. США, заборгованість по відсотках 18653,35 дол. США та додатку № 4 до експертизи у відомості результатів досліджень розрахунку суми заборгованості за договором, сума несплаченого тіла кредиту станом на 20.06.2011 року становить 1597,24 дол. США та відсотків 8547,87 дол. США. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню заборгованість згідно висновку судово економічної експертизи по тілу кредиту та відсотках за період з 18.06.2011 року по 17.06.2014 року, а саме: заборгованість по тілу кредиту - 42893,44 доларів США (що еквівалентно курсу валюти НБУ - 504220,97 грн.) , заборгованість за відсотками - 10105,48 доларів США (що еквівалентно курсу валюти НБУ-118791,94 грн.). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Умовами договору відповідно до п. 5.1. договору передбачено,що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Як вбачається з розрахунку доданого до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період починаючи з 16.05.2013 р. по 15.05.2014 р. в розмірі 33533,81 грн.. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Цивільного Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 встановлено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті З ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція повністю узгоджується з висновками Конституційного суду України викладеними у справі № 1-12/2013 згідно яких, Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України також зауважив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в як наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливо діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Враховуючи вказану правову позицію Верховного суду України та висновки Конституційного суду України, а також беручи до уваги обставини, що відповідач [PERSON] хворіє, має низькі заробітки (доходи) ,які недостатні для погашення кредиту, що підтверджується медичною картою та податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2014 рік, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки (пені) і визначити розмір пені в розмірі 10 000 грн., який на думку суду є справедливим і достатньою компенсацією за допущені відповідачем [PERSON] порушення договірних зобовязань перед банком. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу в розмірі 53\~486,13 грн. у відповідності до п.5.2 договору, яким передбачено, що за порушення позичальником п.п. 4.3.1 (забезпечити банк всіма необхідними документами для здійснення ним дій передбачених п.3.1 договору), 4.3.2. (суворо дотримуватися положень цього договору, а також договору застави, визначеного п.2.1 договору), 4.3.7.( протягом двох робочих днів повідомляти банк про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів прізвища та імена та інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобовязань за цим договором, з наданням відповідних документів), 4.3.9.(на вимогу банку надавати документи, що підтверджують поточний фінансовий стан позичальника), 4.3.10 (надавати додаткове забезпечення виконання зобовязань за цим договором) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту вказаних у п.п. 1.1. цього договору, за кожен випадок. Однак представником позивача не надано доказів, що відповідачем [PERSON] порушені п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10 договору, і такі не встановлені в судовому засіданні, а тому в і цій частині позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає. 14 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки №14/06/2007/840-П/126, а також 14 червня 2007 року було укладено договір поруки № 14/06/2007/840-П/126 між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра». Відповідно до укладених договорів поруки [PERSON] та [PERSON] поручилися перед кредитором за належне виконання [PERSON] Гарники взятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору № 14/06/2007/840-К/126 від 14 червня 2007 року (п.1.1 договору). Відповідно до ч.1 ст. 553, ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.п.1.2,1.3 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконанні позичальником зобов'язання в цілому поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Також згідно умов договорів поруки від 14.06. 2007 р. п.1.1 та п.п.2.1; 2.3; 2.4 поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору, в тому числі: повернути до 11 червня 2027 року кредит у сумі 45500 дол. США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 11,02 % річних; кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із договору при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині); у повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобовязань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити; повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю. В судовому засіданні встановлено, що банк направляв поручителям повідомлення з вимогою виконання зобовязання позичальника лише 20.05.2014 року. Відповідно до п.п. 5.2; 5.3 договору поруки, договір вступає у силу з моменту його належного оформлення і дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя Згідно зі ст. 251 ЦК України терміном є певний період у часі, після закінчення якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Строком є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Зі змісту п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Із матеріалів справи вбачається, що пунктом 5.3 договорів поруки, укладених між позивачем та поручителями встановлено, що дія цих договорів закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цих договорів. Таким чином, у вищезазначених договорах поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, а тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, їх платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж в термін, визначений п.3.3.3 Договору (щомісячно до 05 числа поточного місяця). З матеріалів справи слідує, що несплата чергових платежів по кредитному договору [PERSON] було допущено починаючи з 01.01.2009 року. За таких обставин у ПАТ « КБ "Надра" виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості по кредитному договору з початку порушення боржником зобов'язання за кредитним договором, тобто починаючи з 05 січня 2009 року, протягом наступних шести місяців. Доказів направлення такої вимоги банком не надано. Також, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 15 червня 2007 року день настання строку виконання основного зобов'язання. У разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор в період 15.06.2007 15.06.2008 року може звернутися до поручителя з вимогою погасити заборгованість за договором поруки, а оскільки така вимога не заявлена, то договір поруки є припиненим, тобто припиняється зобов'язання поручителя відповідати перед кредитором за виконання позичальником його зобов'язань. Враховуючи викладене і те, що ПАТ «КБ «Надра» не звернувся з відповідною вимогою до поручителів [PERSON] та [PERSON] в установлений строк, то порука припинилась, а тому позовна вимога кредитора до поручителів не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦК України та умов договору та у встановлений договором строк (термін); позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки відповідачем [PERSON] порушено вимоги договору щодо виконання зобов'язань належним чином, то суд частково задовольняє позов і стягує з позичальника кредиту [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 14/06/2007/840-К/126 від 14 червня 2007 року за період з 18.06.2011 року по 17.06.2014 року, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 42893,44 доларів США (що еквівалентно курсу валюти НБУ - 504220,97 грн.), заборгованості за відсотками в розмірі 10105,48 доларів США( що еквівалентно курсу валюти НБУ-118791,94 грн.), пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в розмірі 10000 (десять тисяч ) грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовляє. Відповідно до ст.88 ЦК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2789,10 грн.. При присудженні позивачу судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 829289,79 грн., а задоволено на суму 633012,91 грн. тобто на 76,33% (633012,91 грн. х 100 : 829289,79 грн.). Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2789,10 грн.(3654 грн. х 76,33 %:100).

Outcome: partial