Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з цим позовом, посилаючись на те, що з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини у вигляді грошових вкладів в установі банку після померлого брата, а державним нотаріусом в усній формі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви про її прийняття. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його. При цьому, суду пояснив, що в квітні 2013 року помер його брат [PERSON], поховання якого він здійснив за власні кошти в с. Петрівці Миргородського району. При спілкуванні з сестрою - третьою особою по справі [PERSON] та висловлювала наміри оформити спадщину після брата, проте в подальшому її так і не оформила. Тоді це вирішив зробити позивач, однак нотаріус повідомила йому про те, що ним пропущено визначений законом строк для прийняття спадщини. Поважною причиною для своєчасного подання заяви про наміри спадкувати позивач вказує переконаність в тому, що спадщину оформила його сестра. Представник відповідача від Петрівцівської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з'явився. Від цього учасника процесу до суду подано письмову заяву, в якій висловлено прохання про розгляд справи у відсутність його представника, заперечень проти позову не висловлено / а.с. 20 /. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, направивши до суду письмову заяву, за змістом якої заперечень щодо заявленого позову не висловила, справу просила розглянути у її відсутність / а.с. 22 /. Представник третьої особи від Другої Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши до суду листа, в якому справу просив розглянути у його відсутність. Свого ставлення до заявленого позову не висловив / а.с. 21 /. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити з наступних обгрунтувань. З пояснень позивача [PERSON] та наданих ним письмових доказів слідує, що він є рідним братом [PERSON] / а.с. 9, 10 /. За життя [PERSON] мав грошові заощадження в установі ощадбанку колишнього СРСР, що підтверджується копіями ощадних рахунків / а.с. 5 - 7 /. Згідно наданої копії відповідного свідоцтва [PERSON] помер [INFO] в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області, внаслідок чого відкрилася спадщина / а.с. 4 /. Статтею 1220 ч.ч. 1, 2 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1221 ч. 1 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, зважаючи на те, що спадкування є правом, а не обов'язком, позивач мав право на спадкування за законом, знаючи про дату смерті брата. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України та у строки, імперативно встановлені ст. 27 ч. 2 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Як вбачається з роз'яснень, що містяться в абзацах 1, 6 п. 24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Належних і допустимих доказів про наявність у позивача поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій, пов'язаних з прийняттям спадщини, ним у строк, імперативно встановлений ч. 2 ст. 27 ЦПК України, суду не надано аж до виходу суду до нарадчої кімнати, а надані докази поважність таких причин не підтверджують. Таких поважних причин суд не знаходить. Твердження позивача про те, що він не звертався з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, вважаючи, що його сестра прийняла таку спадщину, суд не може визнати поважною причиною, в тому числі і з урахуванням позиції, викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, за яким судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погоді умови. Приймаючи до уваги викладене та

Outcome: dismissed