Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на ті обставини, що 11 липня 2016 року в акушерському відділенні Перинатального Центру міста Макіївка в місті Макіївка Гірницького району Донецької області її дочка [PERSON], яка не перебуває у шлюбі, народила дівчинку. Медичні документи, що підтверджують факт народження, та свідоцтво про народження видані органами та установами, які розташовані на тимчасово окупованій території України, оскільки місто Макіївка Гірницького району Донецької області розташоване на такій території. [PERSON] документи про народження є недійсними і не створюють правових наслідків. Вона переїхала для проживання з тимчасово окупованої території в село Матвіївка Миронівського району Київської області. У звязку з наявністю перешкод у реєстрації народження дитини, просила встановити факт народження дитини 11 липня 2016 року від матері [PERSON], та батька, зі слів матері, [PERSON], на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка Гірницького району Донецької області. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги, з якими звернулася до суду. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про розгляд справи повідомлений належно. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких грунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини. 11 липня 2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території у місті Макіївка Гірницького району Донецької області, в акушерському відділенні Перинатального Центру міста Макіївка, [PERSON] народила дівчинку. Відповідно до частини 1 статті 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Документами, що підтверджують факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження № 572 від 11 липня 2016 року, довідка Перинатального Центру № 787 від 07 жовтня 2016 року, копії яких приєднані до матеріалів справи, оригінали оглянуті у судовому засіданні. Згідно медичного свідоцтва дитина була народжена 11 липня 2016 року о 22 годині, вагою 2950,0 грам в акушерському відділенні Перинатального Центру міста Макіївка, матірю народженої дитини є [PERSON], що проживає за адресою : [INFO] В підтвердження факту народження [PERSON] Гірницьким відділом ЗАГСу міста Макіївка Державної Реєстраційної палати Міністерства Юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про народження серії ДНР № 019676. Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. [PERSON] визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до положень статті 9 Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України № 254-19 від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» тимчасово окупованими територіями визнано окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. По Донецькій області це Донецьк, Докучаєвськ, Горлівка, Єнакієве (крім передмістя Вуглегірська), Макіївка, Жданівка, Кіровське, Сніжне, Торез, Харцизьк, Шахтарськ (увесь район), Ясинувата, Зугрес і села Новоазовського, Старобешівського та Амвросіївського районів. Місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». Свідоцтво про народження дитини видано Гірницьким відділом ЗАГСу міста Макіївка Державної Реєстраційної палати Міністерства Юстиції Донецької Народної Республіки, тобто органом на тимчасово окупованій території, діяльність якого вважається незаконною, оскільки він створений у порядку, не передбаченому законом України. Статтею 17 частиною 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно положень статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. В судовому засіданні встановлено, що онука заявника народилася на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії Російської Федерації території, заявник, маючи документ про її народження, виданий на тимчасово окупованій території, має перешкоди у реєстрації факту народження, оскільки такий документ не створює правових наслідків. Згідно статті 257-1 ЦПК України, яка встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник є матірю громадянки, яка народила дитину, та бабусею народженої, отже є особою, яка наділена повноваженнями на звернення до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території. Родинні відносини з матірю дитини підтверджені доданим до заяви свідоцтвом про народження серії І-НО № 165070, виданим повторно 16 жовтня 2007 року Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області. Факт, за встановленням якого звернулася заявник підтверджується наданими заявником письмовими доказами, якими є документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України. З метою захисту прав народженої дитини такі докази як виняток беруться судом до уваги. Відповідно до статей 234, 256 ЦПК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження судами розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення факту, про який заявлено вимогу, заявнику необхідно для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про її народження. Факт, за встановленням якого звернулася заявник, має юридичне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження особи на окупованій території України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Порядок визначення походження дитини залежить від наявності чи відсутності шлюбу між її батьками. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у книзі державної реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно даних паспорту [PERSON], матері народженої дитини, у шлюбі вона не перебуває. Відповідно до положень частини 4 статті 257-1, пункту 8 частини 1 статті 367 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі ст.ст. 1, 2, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст. 144 СК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 (зі змінами) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",

Outcome: approved