Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

14.07.2015року Прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради, КМК ЛШМД звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в розмірі 1555,99гривень та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді 150годин громадських робіт. Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], 1978року народження, згідно довідки №68 від 15.06.2015року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у період з 12.05.2014року до 23.06.2014року. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдано збитків у сумі 1555 грн. 99 коп. На день ухвалення вироку судом та станом на 10.07.2015року, зазначені вище витрати КМК ЛШМД обвинуваченим [PERSON] не відшкодовані. В судовому засіданні представник позивача КМКЛШМД [PERSON] позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ст.128 КК України до покарання у виді 150годин громадських робіт. Вироком суду встановлено, що [PERSON] 12 травня 2014року близько 12.00години перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись разом із потерпілим [PERSON] на подвірї будинку по вул. Петрицького,10 у м. Львові під час словесного конфлікту, що виник між ними, побачивши дерев'яну палку, яка знаходилась в балії з будівельною сумішшю мав намір за допомогою останньої нанести потерпілому тілесні ушкодження. Так, обвинувачений [PERSON] реалізуючи свій умисел, який виник під час конфлікту із потерпілим, коли [PERSON] стояв до нього спиною, витягнув з балії дерев'яну палку, не передбачаючи настання негативних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, а саме не зауваживши, що на кінці палки була металева сапка, наніс нею удар по спині потерпілого [PERSON], в результаті чого заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження. Згідно висновку експерта № 192/2014 від 20.05.2014 року у потерпілого [PERSON] є наступні ушкодження - рана задньої поверхні грудної клітки справа, яка проникає в плевральну порожнину, ускладнена правобічним гемопневмотораксом, яка могла бути спричинена внаслідок дії гострого предмету 12.05.2014року, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], 1978року народження, згідно довідки №68 від 15.06.2015року перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги у період з 12.05.2014року до 23.06.2014року. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдано збитків у сумі 1555 грн. 99 коп. На день ухвалення вироку судом та станом на 10.07.2015року, зазначені вище витрати КМК ЛШМД обвинуваченим [PERSON] не відшкодовані. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Окрім того, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова фінансується з місцевого бюджету, зазначені вище кошти витрачено на лікування потерпілого від злочину. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved