Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

01.07.2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 23.09.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 23.09.2013 року за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Обґрунтовуючи свою позовну заяву тим що, відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 11.05.2021 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 13591,11 грн.,яка складається з такого: - 10764,56 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 2559,65 грн. заборгованість за простроченими відсотками; Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 02.07.2021 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 25.10.2021 року було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в прядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивач надав заяву відповідно до якої підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ЦПК України, в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, в судове засідання відповідач не з`явився, відтак з урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 23.09.2013 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам і Правилам надання банківських послуг в Приватбанк. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу платіжну картку, згодом збільшуючи кредитний ліміт. Виконання банком свого зобов`язання підтверджується інформацією про рух грошових коштів та даними про випущені кредитні картки на ім`я відповідача та встановлений на них ліміт (а.с. 10-11, 57-60). Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11.05.2021 у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 13 324,21 грн., яка складається з такого: - 10 764,56 грн. заборгованість за кредитом, яка є простроченою (а.с. 9); - 2559,65 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Доказів про погашення суми боргу чи на спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Таким чином суд вважає, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором б/н від 23.09.2013, а саме: 10 764,56 грн., яка є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, отже, існують правові підстави для стягнення у примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 10764,56 грн., оскільки відповідачем не заперечувалось отримання. Разом з тим вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису [PERSON] а отже позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі №191/2648/17. Надана позивачем інформація щодо основних умов кредитування, що підписана позивальником станом на 27.04.2020 (а.с. 13-15), не може бути взята до уваги судом, адже вона не може свідчити про те, що ці умови доведені до відома позичальника на день укладення кредитного договору. На підставі викладеного, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Outcome: partial