Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

10.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, так як доглядає дитину, джерел доходу не має. У зв'язку з чим позивач просить стягнути аліменти з відповідача на її користь в розмірі ? частини заробітку відповідача, щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області (суддя [PERSON].) від 20.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового розгляду. Згідно розпорядження керівника апарату Фастівського міськрайонного суду Київської області №100 від 19.10.2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень судді [PERSON] 19.10.2018 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за яким визначено головуючу суддю Соловей Г.В. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явилася, 01.11.2018 року через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити, проти заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши у сукупності надані позивачем письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що 21.10.2017 року між сторонами було зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 323. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області від 01.08.2018 року № 643. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків, при цьому цей обов'язок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз'яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою, четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved