Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

29 січня 2020 року, згідно поштового конверта, [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ,звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду пов`язану із смертю чоловіка - [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень у ДТП, яка сталася 20.06.2019 року, в розмірі - 74 962 грн; стягнути з [PERSON] на її користь, як законного представника неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду пов`язану із смертю батька - [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень у ДТП, яка сталася 20.06.2019 року, в розмірі - 74 962 грн та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20 червня 2019 року, близько 03 години, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» модель «SENS» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, в с. Киселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, зі сторони с. Брусилів у напрямку м. Чернігів та неподалік будинку № 56 по вул. Молодіжна, с . Березанка , Чернігівського району здійснив наїзд на пішохода - [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер [INFO] в реанімаційному відділенні Чернігівської обласної лікарні. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до ЄРДР за №12019270270000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 17.07.2019 кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого дане кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України. Враховуючи, що ст.ст. 1166, 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана дією джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала незалежно від наявності вини, та на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ» модель «SENS» реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СГ «ТАС», тому позивачі і звернулися до товариства із заявою про здійснення страхового відшкодування та відповідними документами. Проте, до даного часу відповідні виплати їм ні товариством, а ні [PERSON] не відшкодовані. Моральна шкода, яку позивачі зазнали, полягає у моральних стражданнях, в зв`язку із втратою чоловіка та батька, що тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя.Загальний розмір заподіяної моральної шкоди, що заявляється до відповідача, та пов`язаний із смертю батька та чоловіка позивачів у вказаній вище ДТП, позивачі оцінюють в сумі 200 000 грн, по 100 000 грн, на кожного, за вирахуванням моральної шкоди, яка пов`язана зі смертю [PERSON] , в розмірі 12 мінімальних заробітних плат і у майбутньому повинна бути відшкодована AT «СГ «TAC». Ухвалою судді від 30 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін. 23 березня 2020 року відповідач подав відзив на позов, в якому, не заперечуючи факту дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вважає, що відсутні правові підстави для відшкодування завданої ним шкоди, оскільки дії потерпілого [PERSON] були умисними. Позивачем не доведено та не надано доказів існування обставин того, що шкода була завдана внаслідок його винних дій, а докази, зібрані у кримінальному провадженні, свідчать про те, що своїми діями потерпілий призвів до настання невідворотних наслідків. Крім того, у нього відсутня можливість надання матеріальної допомоги сім`ї потерпілого, оскільки сам знаходиться у скрутному матеріальному становищі. На його отриманні знаходиться мати пенсіонерка, яка хворіє рядом хронічних захворювань. Також, разом з ним проживає та перебуває на його утриманні неповнолітня дочка [PERSON] , 2007 року народження, яка теж хворіє хронічним захворюванням. Він сам є особою з інвалідністю III групи та потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, теж хворіє на ряд хронічних захворювань. Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтрималита просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що його вини у загибелі потерпілого немає, він сам є потерпілим від пригоди. Він є особою з інвалідністю ІІІ групи, має невеликий заробіток та на його утриманні перебуває мати похилого віку та донька, які мають ряд захворювань. Представник третьої особи ПрАТ «СГ «ТАС» у судове засідання не з"явився. Заслухавши вступне слово учасників справи та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 29 листопада 2019 року, 20 червня 2019 року, близько 03 години, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» модель «SENS» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч, в с. Киселівка Чернігівського району Чернігівської області, зі сторони с. Брусилів у напрямку м. Чернігів та неподалік будинку № 56 по вул. Молодіжна , с. Березанка , Чернігівського району здійснив наїзд на пішохода - [PERSON] . В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких [INFO] помер в реанімаційному відділенні Чернігівської обласної лікарні. За вказаним фактом 20 червня 2019 року Чернігівським РВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області внесені відомості до ЄРДР за №12019270270000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 17.07.2019 кримінальне правопорушення перекваліфіковано з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України. У постанові зазначено, що орган досудового розслідування прийшов до висновку, що водієм [PERSON] правила дорожнього руху, які б знаходились в прямому причинному зв`язку з настанням вищевказаної ДТП не порушено, а пішохід [PERSON] порушив вимог п.п.4.4, 4.7 Правил дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної ДТП і знаходилось в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП. Кримінальне провадження №12019270270000550 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. (а.с.14-17) У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об`єкта буде зобов`язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Враховуючи, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від вини водія [PERSON] , та зважаючи на те, що дії пішохода [PERSON] можуть свідчити лише про його грубу необережність, яка й призвела до ДТП, а не про непереборну силу чи то умисел, тому відсутні передбачені законом (ч. 5 ст. 1187 ЦК України) випадки звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно копії полісу № АО/5427077 від 26.04.2019 року на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ» модель «SENS», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». (а.с.30) 09 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до AT «СК «TAC» із заявою про виплату страхового відшкодування та просила компенсувати понесені витрати на лікування чоловіка [PERSON] в розмірі 1 150 грн, витрати на поховання в розмірі 5 224 грн, а також моральну шкоду, яка пов`язана зі смертю [PERSON] , в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становить 50 076 грн. (а.с.31-33) Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю . Положеннями п. 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . (а.с.8) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) При визначенні моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує моральні страждання, які зазнали позивачі в зв`язку із втратою чоловіка та батька, що тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, суд вважає визначений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди по 74 962 грн, таким, що відповідає дійсним обставинам справи та підлягає задоволенню. У відповідності до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення, а тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, а також значенням справи для сторони. Отже, з огляду на зазначене та у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Outcome: approved