Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

16 червня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] обгрунтовуючи тим, що з 1994 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який у 2006 році розірвано. За час перебування в шлюбі в них народився син [PERSON], який 21.05.2016 року досяг повноліття. Батько сплачував аліменти до його повноліття. З 01.09.2015 року їх син, який знаходиться на її утриманні, навчається на денному відділенні Сумського національного аграрного університету на контрактній основі за рахунок коштів позивача. Оскільки їх повнолітній син потребує матеріальної допомоги у звязку з оплатою вартості навчання, проживання в гуртожитку за місцем навчання, а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість, так як працює і отримує заробітну плату, прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 25% всіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 01.06.2016 року і до закінчення навчання 1 липня 2019 року. Заявою від 08.07.2016 року змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 900 грн. починаючи стягнення з 01.06.2016 року і до закінчення навчання 1 липня 2019 року. В судовому засіданні позивач змінений позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні змінений позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як передбачено ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з'явлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 17.01.2006 року, за час перебування в якому в них народився син [PERSON], [INFO] а.с.3, 5-8,42). Останній на даний час навчається на першому курсі Сумського національного аграрного університету, термін навчання - 01.07.2019 року. Позивач є студентом денної форми навчання на контрактній основі, розмір плати за весь строк навчання 40\~075 грн. Замовник послуги [PERSON], позивач у справі (9-10). Відповідач має іншу сім'ю, де виховуються неповнолітня дитина, сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, на даний час працює у Чорнухинськиій районній державній адміністрації на посаді начальника управління соціального захисту населення, де отримує заробітну плату (а.с.21,22,34-35, 53). Позивач працює в Лохвицькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області на посаді завідувача Чорнухинського районного сектору з питань призначення і перерахунку пенсій і отримує заробітну плату (а.с.40, 41). Враховуючи те, що в зв"язку з навчанням сина сторін у справі [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а також матеріальний стан позивача та відповідача, забезпеченість останнього, який на даний час працевлаштований та має постійний заробіток і взмозі сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, а також факт утримання останнім іншої родини, його згоду на сплату аліментів у розмірі 900 грн., суд вважає, що визнання позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права дитини та інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому, оскільки позов предявлено 16.06.2016 року, вимога позивача про стягнення аліментів з 01.06.2016 року не підлягає задоволенню. Підлягають стягненню з відповідача в дохід держави 551,20 грн. судового збору, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial