Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 08.05.2010 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що у подружжя відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов"язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини позивачка продовжувати не бажає, вважає примирення не можливим. Збереження шлюбу суперечить спільним інтересам подружжя. Впродовж останнього року вона з відповідачем разом не проживає. Малолітній син проживає з позивачкою, батько постійно відвідує його та бере участь у вихованні. Позивачка жодним чином не заперечує проти участі батька у вихованні та не обмежує батька у спілкуванні з дитиною. Просить залишити з нею сина на проживання. А тому, просила шлюб розірвати, прізвище при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати, стягнути витрати по оплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі, не заперечила щодо прийняття заочного рішення, розглянути справу без її участі(а.с.28). Відповідач 01.11.2019 року в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином(а.с.38-40 ). 19.09.2019 року відповідач подав заяву, якою просив відкласти розгляд справи, проти позову заперечив, оскільки має намір зберегти сім"ю та вживає заходи щодо примирення(а.с.26). 16.10.2019 року відповідач знову подав заяву про відкладення розгляду справи причини неявки суду не повідомив.(а.с.32). Беручи до уваги пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] сторони 08.05.2010 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис за №509(а.с.6). Від даного шлюбу у подружжя народився син: [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Позивачка стверджує, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивачки шлюб їх існує формально, миритися вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Що стосується визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , то спору щодо визначення його місця проживання між сторонами немає, так як з часу фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, він проживає з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований 08.05.2010 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис за № 509, слід розірвати. Малолітнього сина [PERSON] [INFO] , залишити на проживання з матір"ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, прізвище [PERSON] при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 768,40 грн. витрат по оплаті судового збору згідно квитанції №0.0.1320955608.1 від 10.04.2019 року (а.с.1). На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved