Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому договору купівлі-продажу, реєстраційним № 2-867, від 14 квітня 1987 року. посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.Н., з придбання будинку [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 1987 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Під час укладення вищевказаного договору була допущена помилка, яка перешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися власністю на свій розсуд. Так, в договорі купівлі-продажу від 14 квітня 1987 року його по батькові записано, як « [PERSON] », що не збігається із записом його імені та по батькові в паспорті громадянина України, а саме: « [PERSON] ». Таким чином, він змушений звернутися до суду для встановлення даного факту, який має юридичне значення для нього, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку, розпорядження належним йому майном. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені заяви наполягав та просив суд її задовольнити (а.с.20). Представник виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явився та надав суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, при розгляді справи поклався на розсуд суду (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м.Нікополі Дніпропетровської області, про що свідчить паспорт громадянина України, серії [NUMBER] , виданий 23 січня 1997 року Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с.12-13). 14 квітня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний № 2-867, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.Н. (а.с.6-8). При цьому, як вбачається з вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] », що, в даному випадку, суперечить відомостям, зазначеним в паспорті та інших документах. 11 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, рішенням № 55072713 від 11 листопада 2020 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Донець О.Е. заявнику було відмовлено у реєстрації прав, оскільки договір купівлі-продажу, реєстраційним № 2-867 від 14 квітня 1987 року, оформлено на власника [PERSON] , хоча з заявою звернувся [PERSON] . Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що розбіжності в написані по батькові заявника в договорі купівлі-продажу є наявними, а саме: в договорі купівлі-продажу - « [PERSON] », а у паспорті, картці фізичної особи-платника податків, витязі з рішення № 831 від 25 грудня 1995 року, державному акті на право власності на землю по батькові заявника значиться як « [PERSON] », суд вважає, що вони є суттєвими, допущені описки є очевидними і перешкоджають заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами. А тому не викликає сумніву і той факт, що вищевказаний документ в дійсності належить [PERSON] . За таких обставин, заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved