Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

06.06.2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] - [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, Не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак у меншому розмірі, а саме в межах 1000-1500 грн. на дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач з відповідачем 29.07.2015 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківській області, актовий запис № 9. З`ясовано також, що у подружжя за час перебування в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , батьками якого записані сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, долученої до матеріалів справи (а.с.2). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 03.12.2018 року у справі № 348/2073/18 даний шлюб розірваний. Копія даного рішення долучена до матеріалів справи (а.с.5). Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою в [ADDRESS] , про що свідчить довідка Спаської сільської ради ОТГ Рожнятівського району, Івано-Франківської області, яка долучена до матеріалів справи (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні, яка сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину, у зв"язку з чим зазнає матеріальних труднощів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судом доведено, що відповідач не працює, являється інвалідом дитинства, часто хворіє. Дані обставини підтверджуються випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2081/18, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним депутатом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2019 року становить 1699гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2118гривень. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який не працює, являється інвалідом дитинства, часто хворіє, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 768 грн. 40 коп судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved