Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення фактів постійного проживання зі спадкодавцем, в обгрунтування якого зазначала, що [INFO] року помер її брат - [PERSON], який постійно проживав в [ADDRESS]. У вказаній квартирі крім її двоюрідного брата також проживала вона з 1994 року по вересень 2012 року, а з 1995 року вони проживають разом зі своєю дочкою [PERSON] по даний час. Після смерті двоюрідного брата відкрилася спадщина у вигляді квартири за вищевказаною адресою та іншого нерухомого майна. На підставі ст.1261 Цивільного кодексу України вона та її дочка мають право на спадкування за законом четвертої черги. Однак на час відкриття спадщини вона знаходилася тривалий час на лікуванні, але так як вона і її сім'я проживали в квартирі належній її брату, то фактично вони прийняли спадщину після його смерті і у визначений законом строк звернулися до нотаріальної контори для видачі свідоцтв про право на спадщину. Але в цьому нотаріусом їм було відмовлено, мотивуючи тим, що існує заповіт після смерті [PERSON], складений 14 січня 2013 року на ім"я його дружини, повідомивши її про цей факт тільки через 8 місяців після її звернення. Крім цього, при складанні цього заповіту не була перевірена дієздатність [PERSON], так як він був не у свідомості та мав відсутнє мовлення, а з 29 березня 2012 року, з 14 жовтня по 29 жовтня 2012 року та за день до смерті [INFO] року він взагалі постійно перебував на стаціонарному лікуванні та за місцем реєстрації не проживав останній рік. Тай взагалі заповіт не підписаний особисто [PERSON] Просить суд визнати заповіт складений [PERSON] 14 січня 2013 року недійсним та встановити факт постійного проживання її - [PERSON] і її сім»ї з братом [PERSON] в період з 1995 року по 2010 рік включно. При розгляді справи позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] на розгляд заяви до суду не з»явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник відповідачки [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, вказавши суду на їх необгрунтованість. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] пояснив суду, що 14 січня 2013 року о 09-40 год. до нотаріальної контори звернулася [PERSON] та зробила виклик нотаріуса, про що свідчить запис у Журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза робочим приміщенням до лікарні № 4 міста Маріуполя, розташованої по вулиці Пашковського, яка знаходиться поблизу робочого місця нотаріуса для вчинення нотаріальної дії на прохання [PERSON]. 14 січня 2013 року о 11 год.00 хв. він зробив виїзд до вказаної лікарні, на подвір»ї його зустріла [PERSON], яка в його супроводі провела його до палати, де знаходився [PERSON] Він перебував один, був у сидячому положенні. Він встановив його особу та дієздатність за паспортом громадянина України та розмови з ним. З даної розмови йому стало зрозуміло, що він є лікарем даної лікарні, хворіє на тяжку хворобу та хоче скласти заповіт на все майно на свою дружину - [PERSON] У зв»язку з цим він надав йому повну консультацію з питань посвідчення заповіту, внесення до нього змін та його скасування, спадкування, також перевірив його здатність читати та писати, вільно володіти українською мовою. Під час консультації у лікарні [PERSON] зробив другий його виклик о 11 -30 год., про що також свідчить запис у відповідному Журналі. Після цього він повернувся до свого робочого місця о 11-50 год. та склав проект заповіту від імені [PERSON] А о 13-45 год. виїхав до місця знаходження [PERSON] з проектом заповіту. Зайшов до його палати, заповіт ним прочитаний вголос та посвідчений в його присутності. Він роз»яснив [PERSON] зміст ст.ст.1241,1254,1307 ЦК України. Після цього заповіт був підписаний заповідачем власноручно в його присутності та скріплений підписом і печаткою нотаріуса. Після належного посвідчення та оформлення заповіту він був виданий заповідачу. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] року (а.с.64). 14 січня 2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] зареєстрований в реєстрі за № 22, яким заповів усе своє майно своїй дружині - [PERSON] (а.с.112). 05 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з письмовою заявою, в якій повідомила про те, що приймає спадщину після смерті свого померлого чоловіка - [PERSON] (а.с.105). 17 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] з письмовою заявою, в якій повідомила про те, що приймають спадщину після смерті свого померлого двоюрідного брата - [PERSON] (а.с.6,105). В заяві повідомляють, що крім них його спадкоємницею є дружина - [PERSON] З аналогічною заявою цьогож дня до приватного нотаріуса [PERSON] звернулася і [PERSON] (а.с.108). 29 серпня 2013 року на заяву [PERSON] нотаріусом завідуючої четвертою нотаріальною конторою надано відповідь, в якій повідомлено, що її заява з відповідними документами направлена за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.5). 29 квітня 2014 року приватний нотаріус [PERSON] направив відповідні повідомлення на адресу [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому повідомив про те, що вони не являються спадкоємцями померлого [PERSON] (а.с.14). Як свідчить довідка, видана ЖКП «Азовжилкомплекс» [PERSON] проживав в [ADDRESS]. Разом з ним проживала його сестра [PERSON], яка зареєстрована у вказаній квартирі з 30 березня 2001 року (а.с.8). Згідно акту, складеного комісією ЖКП «Азовжилкомплекс» 13 травня 2014 року, у вищевказаній квартирі зі слів сусідів [PERSON] і [PERSON] позивачка [PERSON] проживала спільно з [PERSON] з 1995 року по 2010 рік та своєю донькою [PERSON] (а.с.10). Листування щодо утримання і сплати аліментів на користь [PERSON] її чоловіком відповідними органами з Сумської області були направлені на адресу позивачки в [ADDRESS] (а.с.58-59). Виїзд приватного нотаріуса [PERSON] до лікарні №4 для надання консультації та складання заповіту за № 22 підтверджується копією витягу із Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза робочим приміщенням (а.с.130-131). Допитана при розгляді справи свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою позивачки. Померлий [PERSON], позивачка, її донька та мати проживали разом з 1995 року в квартирі по [ADDRESS], вели сумісне господарство. Потім проживали [ADDRESS] Допитана при розгляді справи свідок [PERSON] пояснила суду, що є донькою позивачки. Вони постійно проживали в [ADDRESS] з померлим двоюрідним дядьком, її матір»ю - позивачкою та їх бабусею до 2010 року до тих пір, доки її дядько не одружився. А з 1998 року вони почали проживати як у цій квартирі, так і в квартирі по [ADDRESS] В 2010 році вона отримала паспорт і зареєструвалася в квартирі по [ADDRESS] В період з 2006 по 2010 рік вона навчалася за межами міста і приїздила сюди в гості. Однак проживали вони як в одній квартирі, так і в другій. При цьому суд критично оцінює показання даних свідків, так як [PERSON] є подругою позивачки, а свідок [PERSON] рідною донькою позивачки та також претендує на спадщину померлого [PERSON] Як встановлено при розгляді справи за життя померлий [PERSON], був інвалідом І групи з 03 грудня 2012 року, тяжко хворів та до своєї смерті проходив відповідні лікування. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що працювали разом з померлим [PERSON], він був їх колегою. Він проходив лікуванні в їх лікарні, однак до самої смерті він повністю усвідомлював значення своїх дій та був адекватним. В період проходження лікування в лікарні він дійсно перебував в комі, однак 2-3 дні. Він міг ходити, з лікарні його кудись вивозили автомобілем. Однак суд оцінюючи показання даних свідків вважає, що їх пояснення не спростовують пояснень третьої особи - нотаріуса [PERSON] про те, що саме оспорюваний заповіт був посвідчений в приміщенні лікарні, де лікувався [PERSON] Суд не приймає в якості доказу наданий позивачкою [PERSON] висновок експерта на підтвердження недійсності складеного [PERSON] 14 січня 2013 року заповіту, так як вважає такий доказ неналежним відповідно до ст.58 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно положень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем - померлим [PERSON] на час відкриття спадщини. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визнанння заповіту від 14 січня 2013 року недійсним на тих підставах, що [PERSON] неусвідомлював значення своїх дій, був без свідомості в силу свого тяжкого хворобливо стану, не міг розмовляти та взагалі заповіт не підписував, суд вважає ці вимоги відповідно до ст.60 ЦПК України не доведеними і такими, що спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.10,11,60,213-215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed