Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

20.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області-Банніковим С. І. за реєстровим номером 380 йому належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. При здійсненні купівлі-продажу даної квартири він не придав значення, що із неї не виписалась колишня власниця, яку він навіть ніколи не бачив. На сьогодні у його квартирі мешкає лише він. Таким чином згідно записів будинкової книги у його квартирі зареєстрована [PERSON] з 22.03.2011 року, проте з 12.02.2014 року вона у його квартирі не мешкає, а він змушений оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також він позбавлений можливості оформити субсидію. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки вона належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явилася в судове засідання, заперечень проти позову не надала, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області - Банніковим С. І. 20 лютого 2014 року за реєстровим номером 380 позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.9) Відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі зі згоди попереднього власника 22.03.2011 року. (а.с. 11,12) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Хуторок» від 04 квітня 2017 року [PERSON] за адресою : [ADDRESS], зареєстрована але фактично не проживає з 2012 року, мешкає за адресою: [ADDRESS]. (а.с.13) Оскільки квартира [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2012 року по день розгляду справи у суді в квартирі не проживає. Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як така, що не проживає і не користується жилим приміщенням. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved