Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: надати дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за межі України, а саме до Російської Федерації, Білорусії, Ізраїлю, Болгарії, Таїланду, Греції малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], до досягнення ним повноліття, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди батька дитини [PERSON]; надати дозвіл [PERSON], [INFO], на оформлення проїзного (паспорта) документа на багаторазові тимчасові поїздки за межі України, а саме до Російської Федерації, Білорусії, Ізраїлю, Болгарії, Таїланду, Греції малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], до досягнення ним повноліття, у супроводі матері [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька дитини [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Позивач має намір в період літніх канікул, оздоровити сина в місцевості з іншим кліматом, крім того поїзд до інших країн, сприятимуть розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його фізичному здоровю, духовному та інтелектуальному розвитку. Але відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, що й стало підставою звернення до суду позивача з вказаними вимогами. у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що не надає дозвіл бо вважає, що позивач назавжди вивезе сина до Росії. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано та у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем (а.с. 5- 13). У судовому засіданні відповідач не надав доказів про намір позивача не повертатися після поїздки за кордон до України, що свідчить про відсутність об'єктивних підстав для відмови батька у наданні згоди на виїзд за кордон сина. Бажання позивача отримати дозвіл на виїзд сина за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, встановленими Сімейним кодексом України. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею другою Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що документом, який дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно п. 4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. (у редакції постави Кабінету України від 24 березні 2004 р. № 380), оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їх супроводі або у супроводі осіб, уповноважених ними. Згідно п. 4 зазначених Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.17, 18 згаданих Правил оформлення і видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон, оформляється проїзний документ. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. За таких обставин, суд вважає, що батько дитини, безпідставно створює перешкоди в перетинанні державного кордону малолітнім [PERSON], чим перешкоджає нормальному розвитку та формуванню світогляду дитини, порушує її права на розвиток своєї особистості. З цих підстав його бездіяльність у наданні згоди на оформлення документів на тимчасовий виїзд сина за межі України, з метою відпочинку дитини, її оздоровлення та/або ознайомлення з культурою інших країн, є немотивованою і безпідставною, а також суперечить інтересам самої дитини. З огляду на фактичні обставини справи, тимчасові поїздки за кордон позивача та її сина є однією з форм піклування здоров'ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, а необґрунтована відмова відповідача надати такий дозвіл, не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон у супроводі матері. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: approved