Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення грошових сум, третя особа - [PERSON]. В обгрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вони 02 лютого 2013 року в приміщенні агентства нерухомості «Візит» уклали з відповідачами попередній договір з метою укладення в майбутньому договору купівлі - продажу нерухомого майна (квартири), передавши відповідачам грошові кошти в розмірі 8 100 гривень. За угодою сторін договір був укладений в простій письмовій формі. Відповідачі і третя особа перебувають між собою в родинних зв»язках. Третя особа по справі - [PERSON] постійно приймав активну участь у всіх процедурах пов'язаних з продажем квартири, починаючи з присутності при укладенні договору на обслуговування його родичів агенством нерухомості від 12 січня 2013 року. Оскільки [PERSON] на момент передбачуваного продажу не досяг 18 - річного віку, для оформлення договору купівлі - продажу від відповідачів було потрібно отримати рішення опікунської ради. Необхідною умовою отримання даного рішення є придбання неповнолітній особі житла площею не менше тієї, яка належала раніше. З метою пошуку такого житла відповідачці [PERSON] показувалися варіанти на початку лютого 2013 року, проте за словами ріелтора, відповідачка всіляко ухилялася від переглядів і остаточного вибору, мотивуючи це тим, що запропоновані агенством варіанти не задовольняють її житловим станом. Відповідачка наполягала на придбанні для свого сина житла з частковими зручностями, але з кращим ремонтом. Представники агенства роз'яснювали їй, що при продажу житла з усіма зручностями та купівлі натомість - з частковими, отримання рішення опікунської ради практично неможливо і наполягали на переглядах відповідних запитам опікунської ради варіантів. Разом з ріелтором [PERSON] відвідував інспектора опікунської ради зі своїм батьком [PERSON] і отримував там консультацію щодо порядку прийому документів та розгляду справ. До кінця лютого 2013 року до ріелтора звернувся [PERSON] (брат відповідачки), який переконував, що пошук варіанту натомість і здачу документів до опікунської ради вони здійснять самостійно, і конкретно в цьому аспекті в допомозі агенства не потребують. Відповідачка підтверджувала його слова. Протягом березня 2013 року вони та представники агенства намагалися домогтися від відповідачів і [PERSON] відповіді, в якому стані їхні документи, на якій стадії перебуває процес. В свою чергу відповідачі стверджували, що все гаразд і переконували, що угода відбудеться в строк передбачений попереднім договором до 05 квітня 2013 року. Наприкінці березня 2013 року, коли сесія опікунської ради пройшла, [PERSON], повідомив що у них нічого не вийшло. Стало відомо, що угода в строк не може бути укладена. У той же час відповідачка повідомила їм і ріелтору, що їх батько [PERSON] потрапив до лікарні, але запевняла, що підпише доручення на продаж своєї частини. Представники агентства ініціювали зустріч між сторонами попереднього договору, на яку з'явилися [PERSON] і [PERSON] Було вирішено, що з метою досягнення згоди, вони надають відповідачам додатковий термін для підготовки документів. [PERSON] заявив, що подарує племіннику [PERSON] частину належної йому квартири [ADDRESS] і надав правовстановлюючі документи для подачі до опікунської ради. 04 квітня 2013 року [PERSON] з представниками агенства відвідував інспектора опікунської ради, підписав усі необхідні заяви. [PERSON] не була присутня при цьому під приводом догляду за хворим батьком. Було вирішено що 08 квітня 2013 року [PERSON] і [PERSON] викличуть нотаріуса в лікарню до батька і зроблять довіреність від нього на підписання заяв до опікунської ради і можливо на відчуження належної йому частини квартири. У понеділок [PERSON] і [PERSON] пояснили їм і представнику агенства, що їх батько відмовився від підписання доручення, і що продаж в такому випадку неможливий. Вони запропонували повернути їм завдаток і в разі негайного повернення відмовитися від усіх додаткових претензій на які вони мають право згідно попереднього договору. Однак відповідачі відмовилися повернути їм гроші, мотивуючи тим, що повністю сума завдатку була ними витрачена на особисті потреби. Попередній договір, укладений між ними, передбачає виплату штрафних санкцій, рівних сумі завдатку, у разі, якщо основний договір відчуження не був укладений в строк з вини продавця. У зв'язку з вищевикладеним очевидно, що відповідачі безвідповідально поставилися до своїх обов'язків, до процесу підготовки документів, вводили в оману їх і представників агенства, таким чином пропустили всі терміни і зірвали угоду, відмовившись повертати їм навіть суму завдатку. Такими діями відповідачів їм заподіяна моральна шкода, яка виразилася в їх душевних хвилюваннях, розмір якої вони оцінюють в 4 000 грн. Просять суд стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 8 100 грн., переданих ними за попереднім договором, суму штрафних санкцій в розмірі 8 100 грн., моральну шкоду в сумі 4 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн., а також витрати на правову допомогу. Позивачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з`явилися, проте від них до суду надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Ухвалою суду від 05 грудня 2013 року до участі у справі в зв»язку зі смертю відповідача [PERSON], залучено його правонаступника - [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, до суду повернулися конверти з судовими повістками з відмітками «За закінченням терміну зберігання». Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно абз.4 ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому суд вважає, що відповідачі повідомлені про розгляд справи в установленому законом порядку. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 02 лютого 2013 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено попередній договір, за яким сторони в майбутньому до 05 квітня 2013 року зобов»язалися укласти договір відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS], на умовах, встановлених даним попереднім договором. За п.2 вказаного договору позивачі [PERSON] і [PERSON] передали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] гроші в розмірі 8 100 грн., за вищевказану квартиру, а останню частину грошей зобов»язалися передати безпосередньо в момент підписання основного договору. Відповідно до п.п.13.14 вищевказаного договору, сторона, яка безпідставно ухиляється від укладення основного договору у нотаріуса, зобов»язується відшкодувати другій стороні заподіянні збитки, а саме - у випадку невиконання умов даного договору з вини продавця, він повертає покупцеві суму 8 100 грн. в повному обсязі зі сплатою штрафних санкцій в сумі 8 100 грн. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов"язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до п.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину не дійсним судом не вимагається. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що так як попередній договір, укладений сторонами без нотаріального посвідчення, він не відповідає вимогам закону про його обов»язкове нотаріальне посвідчення, тому є нікчемним. З урахуванням положень статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Ураховуючи умови попереднього договору, встановлені судом факти та положення ст.216 ЦК України суд вважає, що сума, сплачена в рахунок належних з позивачів платежів в розмірі 8 100 грн. підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі з урахуваннями штрафних санкцій в сумі 8 100 грн., передбачених п.14 договору. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд враховує, що позивачі належними та достатніми доказами не довели ні самого факту заподіяння їм моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначили позивачі і того, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. При таких обставинах вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 4 000 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: partial