Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна подружжя житлового будинку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступне. З 16 квітня 2014 року та по день смерті 25 червня 2017 року [PERSON], вона перебувала з останнім у цивільному шлюбі. Вони проживали та були зареєстровані в належній померлому квартирі за адресою: [ADDRESS]. Як чоловік та дружина вони мали спільний побут та вели спільний бюджет. Окрім того за спільні кошти зробили ремонт, придбали нові меблі та побутову техніку 25 червня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS], житлового будинку № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки (паю). Спадкоємцем померлого першої черги є його син, відповідач [PERSON]. [PERSON] залишив заповіт на ім'я іншої особи на конкретно визначене майно, а саме на земельну ділянку (пай). Вищевказані квартира та житловий будинок не охоплені заповітом. Квартира [ADDRESS] є особистим майном померлого [PERSON], оскільки була придбана ним до того, як він та позивач [PERSON] почали проживати однією сім'єю. Житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області позивач вважає сумісно набутим майном з померлим, оскільки вказаний будинок був придбаний під час їх сімейного життя. Встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], який помер 25 червня 2017 року, позивачу необхідне для оформлення спадкових прав щодо 1/2 частки житлового будинку №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що познайомилася зі [PERSON] у 2003 році, в 2004 році вони почали жити однією сім'єю в квартирі [ADDRESS]. Чоловік постійно хворів, у нього були проблеми з серцем, тому вона була вимушена працювати за кордоном для додаткового заробітку. За кошти, які вона отримувала, позивач та померлий [PERSON] замінили двері, вікна в квартирі, купили автомобіль. У 2007 році разом придбали будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області, який оформили на [PERSON]. Також позивач зазначила, що виїхала до Москви у 2015 році, де працювала та висилала гроші чоловіку. На день смерті [PERSON] вона знаходилася у Москві, повернулася у жовтні 2017 року. На сьогодні, позивач [PERSON] проживає в квартирі померлого; виплатила всі борги, а зараз сплачує за комунальні послуги. Похованням [PERSON] займався його син відповідач [PERSON], оскільки позивач перебувала за межами країни. Після того, як позивач повернулася, вони спільно в усному порядку домовилися, що вона залишиться проживати в квартирі, а йому залишиться будинок та гараж. Також, у судовому засіданні, позивач [PERSON] повідомила, що будинок №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області вона та [PERSON] купили за спільні гроші, однак оформили всі документи на померлого. Після смерті батька, відповідач [PERSON] забрав усі правовстановлюючі документи на будинок. Враховуючи зазначене, позивач [PERSON] просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної допомоги №014-0100878 від 13.12.2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав; просив суд встановити факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без укладання шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON] у період з 16 квітня 2004 року по день смерті останнього, а саме 25 червня 2017 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що житловий будинок №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області придбав його батько [PERSON] за власні кошти. Позивач [PERSON] жодних доказів, які б підтверджували її спільне проживання з померлим однією сім'єю, а також доказів ведення спільного побуту, не надала. Крім того, позивач тривалий час перебувала за межами України. Останні два роки перед смертю батька взагалі не приїжджала до нього і жодних стосунків з ним не підтримувала. Також вона не була присутня на похованні батька відповідача [PERSON]. Як відомо відповідачу, позивач повернулася до України лише восени. Додатково відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02 лютого 2018 року, підтримав позицію відповідача та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. За змістом п.5, ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Судом встановлено, що з 16 квітня 2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав з 17 жовтня 2002 року по день своєї смерті 25 червня 2017 року, а [PERSON] з 16 квітня 2004 року по теперішній час (а.с.8). 25 червня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS], житлового будинку № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки (паю). Спадкоємцем померлого першої черги є його син відповідач [PERSON]. [PERSON] залишив заповіт на ім'я іншої особи на конкретно визначене майно, а саме на земельну ділянку (пай). Вищевказані квартира та житловий будинок не охоплені заповітом. Квартира [ADDRESS] є особистим майном померлого [PERSON], оскільки була придбана ним до того, як він та позивач [PERSON] почали проживати однією сім'єю. Житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області був придбаний [PERSON] 27 березня 2007 року, про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою, зареєстрованого в реєстрі за №246 (а.с.224-225). За змістом ч.1-2 ст.74 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.60 глави 8 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Позивач [PERSON] зазначає, що з 16 квітня 2004 року вона та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, вели спільне господарство. За час спільного проживання зі [PERSON] вони мали спільний бюджет, зробили ремонтні роботи в будинку, придбали побутову техніку. Задля забезпечення фінансового положення сім'ї у 2015 році позивач поїхала працювати до Москви, звідки регулярно робила грошові перекази померлому [PERSON]. Крім того, у останнього була її пенсійна картка, якою він користувався на власний розсуд. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] з 2007 року. Остання разом зі своїм чоловіком [PERSON] придбали будинок, який розташований на вулиці, де мешкає свідок. Пара постійно мешкала в смт.Ольшанське в квартирі на другому поверсі. У свідка з позивачкою та померлим були дружні стосунки. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, разом купували меблі, побутову техніку та облаштовували будинок. Господарством в основному займалася [PERSON], а [PERSON] практично нічого не робив, оскільки хворів. [PERSON] періодично їздила до Москви на заробітки, гроші відправляла чоловіку на лікування. Василь часто казав, що якщо б не [PERSON], то він вже б помер. [PERSON] декілька разів виїжджала до Москви: перший раз її не було менше року, а вдруге більше року. З середини 2015 року по 2017 рік свідок та позивач не спілкувались, оскільки остання перебувала за межами України. Додатково свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та дружина; ніхто не знав, що їх стосунки не зареєстровані. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає позивача [PERSON] з 2004 року, тобто з того часу, як [PERSON] привів її до себе в квартиру. Василь казав всім, що [PERSON] його дружина. Разом вони вели господарство, купували меблі та побутову техніку, а згодом, придбали дачу в с.Тернувате. Потім [PERSON] поїхала на заробітки в Росію, звідки переводила [PERSON] гроші на ліки та проживання. Перший раз вона пробула там півроку і приїхала; вдруге поїхала і 2 роки не приїжджала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] придбали дачу в с.Тернувате в 2006 чи 2007 році. Проживали вони разом, вели спільне господарство. На присадибній ділянці працювала лише [PERSON], оскільки [PERSON] хворів. Коли [PERSON] поїхала за кордон, то [PERSON] розповідав, що вона висилає йому гроші на ліки і на життя. Коли [PERSON] приїжджала додому, то свідок з нею спілкувалася по телефону. Останній раз від'їздила в середині 2015 року, а повернулася в жовтні 2017 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2005 році вона придбала квартиру по сусідству зі [PERSON] та [PERSON]. Вони мешкали як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Через деякий час придбали дачу в с.Тернувате. На скільки відомо свідку, то дача була придбана за спільні гроші позивача та померлого [PERSON]. Після того, як [PERSON] поїхала працювати до Москви, вона висилала [PERSON] гроші на лікування. Також свідок зазначила, що декілька разів [PERSON] давав їй банківську картку [PERSON] для того, щоб свідок зняла для нього гроші. Суми, які вона знімала були різні 500-1000 грн. Загалом, на карті було 8000 грн. Також свідок купувала [PERSON] все, що останній просив. У відповідності до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє повне та ґрунтовне підтвердження та не викликає сумніву факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 16 квітня 2004 року по 2015 рік. А, отже, в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Як достеменно встановлено судом, проживаючи спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 6 квітня 2004 року до 2015 рік позивачем [PERSON] та [PERSON] придбано житловий будинок № 29 по вул.Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області. Власником вказаного об'єкту нерухомого майна вказано [PERSON], але за описаних вище обставин вони є спільним майном [PERSON] та [PERSON], яке належить їм на праві спільної сумісної власності, як особам, що перебували фактично у шлюбних відносинах між собою, але без реєстрації шлюбу. Як передбачає ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи зазначені норми чинного законодавства, а також докази по справі, суд, виходячи із вище викладеного, приходить до висновку, що правовідносини, які склались між [PERSON] та [PERSON], регулюються як ст.74 СК України, так і главою 8 Сімейного кодексу України, яка включає в себе статті від 60 до 74 включно. За таких обставин у разі визначення часток вказаних осіб їх розміри є рівними. Таким чином, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку №29 по вулиці Чапаєва в селі Тернувате Миколаївського району Миколаївської області як обов'язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу, задовольнивши позов в цій частині.

Outcome: partial