Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

20.07. 2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом ( а.с.3-4 т. 1), в подальшому уточненим (а.с.34-35, 210-211, 228-229, 241-242 т.1, а.с. 56-63 т. 2), до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловою площею квартири [ADDRESS], та їх виселення. Зазначаючи позивачем [PERSON], заявив вимогу про своє вселення в указану квартиру. Посилається на те, що разом з матір'ю [PERSON] та братом [PERSON] був наймачем спірної квартири з 1996 р. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.01.2012 р. було скасовано рішення Іллічівського міського суду від 04.02.2002 р. про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. А рішенням Іллічівського міського суду від 13.03.2012 р., яке набуло чинності 20.06.2012 р., визнано недійсними здійснену в 2003 р. [PERSON] та [PERSON] приватизацію цієї квартири та договір відчуження ними в 2005 р. вказаної квартири на умовах довічного утримання набувачу [PERSON] Оскільки остання зареєструвалась 16.03.2012 р. в спірній квартирі разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] на підставі чинного на той час договору довічного утримання, то з визнанням його недійсним вважає припиненим право користування житлом нею як бувшим власником та членами її сім'ї. Оскільки вказані особи вселились в спірну квартиру після смерті [PERSON] без його згоди як члена сім'ї наймача та порушують його право на житло, то з цих підстав заперечує проти задоволення зустрічного позову про визнання права користування житлом та просить їх виселити. Посилаючись на перешкоди у своєму вселенні в квартиру з боку [PERSON], право користування житлом якого на даний час не оспорюється, просить здійснити примусове вселення в спірну квартиру. В судовому засіданні представники [PERSON] - [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі та заперечення проти зустрічного позову з підстав, зазначених в позові. Відповідачі [PERSON], яка виступає від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], 2000 р. народження, [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечують з підстав того, що вселились за життя [PERSON] за її згоди в якості членів сім'ї і з цих же підстав просять задовольнити зустрічний позов про визнання права користування спірною квартирою (а.с. 68-70 т. 1, а.с. 27-27-а т. 2). Таку ж позицію виразив орган опіки та піклування, просив розглядати справу за відсутності свого представника (а.с. 126-128 т. 1, а.с. 89, 90, 97, 98, 112 т. 2). Представник МВ ГУ ДМС України в Одеській області просив суд слухати справу за їх відсутності ( а.с.208, 244 т. 1, а.с. 109, 123 т. 2). Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачів, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі та про відмову у задоволені позову [PERSON] та [PERSON], яка виступає від свого імені, та імені неповнолітньої дитини [PERSON] Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 1996 р. разом з матір'ю [PERSON] та братом [PERSON] були зареєстровані в 2-кімнатній квартирі комунальної власності [ADDRESS] (а.с.8 т. 1, а.с. 10, 36, 37, 70 т. 2). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.01.2012 р. скасовано рішення Іллічівського міського суду від 04.02.2002 р. про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с. 66-67 т. 2). Рішенням Іллічівського міського суду від 13.03.2012 р., яке набуло чинності 20.06.2012 р., визнано недійсними здійснену в 2003 р. [PERSON] та [PERSON] приватизацію цієї квартири та договір відчуження ними в 2005 р. вказаної квартири на умовах довічного утримання набувачу [PERSON] ( а.с. 5-7,38-40 т. 1). Після винесення вказаного рішення, але до набуття ним чинності [PERSON] разом з членами своєї сім'ї [PERSON] та [PERSON] зареєструвалась 16.03.2012 р. в спірній квартирі на підставі чинного на той час договору довічного утримання, знявшись з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 24, 25, 28, 49, 125, 129 т. 1), 14.09.2011 р. з дозволу [PERSON] як власника квартири зареєструвався в спірній квартирі і [PERSON], який в період з 2006 по 2011 р.р. був зареєстрований в квартирі [ADDRESS], що належить його фактичній дружині [PERSON] ( а.с. 70 т. 2, а.с. 71 т. 2). [INFO]. [PERSON] померла (а.с. 94 т. 1). Як наймач (член сім'ї наймача), який не позбавлявся в установленому порядку прав користування житловим приміщенням, [PERSON] користується усіма правами та несе усі обов'язки, що виникають з договору найму жилого приміщення згідно ст.64 ЖК України. Відповідачами по справі в судовому засіданні не заперечувалось, що вони вселились в спірну квартиру без письмової згоди [PERSON] З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] за життя проживала в квартирі одна. Сім'я [PERSON] постійно проживала в м. Словянську Донецької області. Допитані за ініціативою відповідачів свідки не підтвердили доводів відповідачів про постійний та тривалий характер проживання їх в спірній квартирі в якості членів сім'ї наймача. Так, свідок [PERSON] пояснила, що не може стверджувати чи проживали відповідачі в спірній квартирі постійно. Свідок [PERSON] пояснив, що неповнолітня [PERSON] разом з матір'ю приїжджали в спірну квартиру лише на період літніх та зимових канікул, а навчається вона в м. Словянську. Свідок [PERSON] пояснила, що постійно бачила відповідачів в спірній квартирі лише на період шкільних канікул. Свідок [PERSON] пояснила, що неповнолітня [PERSON] навчається в школі м. Славянська, а [PERSON] проживає що в м. Славянськом, що в м. Іллічівську. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживала в спірній квартирі в період навчання у вузі, а [PERSON] з донькою [PERSON] приїжджали в літній час. В наданому відповідачами колективному листі сусідів по спірній квартирі, підписи яких посвідчені начальником ЖЕД-3, зазначено, що [PERSON] зі своєю сім'єю все літо проживала у [PERSON] ( а.с. 27 т. 1, а.с. 81 т. 2). Із довідки СШ №4 м.Іллічівська слідує, що [PERSON] навчалась в зазначеній школі з 2001 по 2008 р.р. та згідно запису в алфавітній книзі проживала за адресою [ADDRESS] (а.с. 99, 100 т. 1), яка належить її бабусі [PERSON] (а.с. 117, 130 т. 1). Довідка ВУЗу від 12.08.2012 р. про те, що [PERSON] навчається на третьому курсі та мешкає за адресою [ADDRESS] не є підтвердженням її вселення в указану квартиру за життя наймача та за згодою членів сім'ї наймача ( а.с. 99 т. 1). Довідкою директора СШ №1 від 22.09.2014 р. спростовується раніше подана відповідачами довідка з тієї ж школи про те, що [PERSON] навчається в ній (а.с. 72 т. 2, а.с. 48, 91 т. 1). В судовому засіданні відповідачі не заперечували про перебування дитини в м. Славянську, але посилаються на те, що місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків згідно ст. 29 ЦК. Однак згідно ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання дитини є місце проживання її батьків лише у віці до 14 років, тоді як [PERSON] виповнилось 14 років [INFO] Таким чином встановлено, що відповідачі не вселялись в квартиру [ADDRESS] в установленому порядку в якості членів сім'ї наймача за згодою всіх членів його сім'ї. За обставинами справи не встановлено, що наймач та члени його сім'ї безспірно висловлювали згоду на вселення відповідачів в якості членів сім'ї наймача та для постійного проживання. Більш того, з матеріалів справи вбачається та підтверджено відповідними доказами, що відповідачі вселились в спірну квартиру після смерті [PERSON] на час розгляду судами спорів за позовом [PERSON] щодо поновлення своїх житлових прав та всупереч його волі. З огляду на роз'яснення, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» та згідно ст. 65 ЖК України у відповідачів не виникло право користування житловим приміщенням, а отже підстав для задоволення їх позову про визнання прав користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] не має. Житлові права громадян охороняються законом ( ст. 9 ЖК). Згідно ст. 3 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених прав та законних інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення тощо. [PERSON], з укладенням договору довічного утримання від 04.02.2005 р., набула право користування квартирою [ADDRESS] як складовою частиною права власності у відповідності до ст. 317 ЦК. Реєстрація [PERSON] за адресою спірної квартири була здійснена з підстав наявності у неї прав власності на квартиру, а [PERSON] та [PERSON] - як членів сім'ї власника квартири за згодою останнього. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Отже, позбавлення судом права власності на житло або права користування житловим приміщенням є самостійною і достатньою правовою підставою для зняття з реєстрації. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Оскільки рішенням Іллічівського міського суду від 13.03.12 р. визнано недійсним договір відчуження квартири з умовою довічного утримання від 08.02.2005 р., то наслідком визнання правочину недійсним є припинення прав власності [PERSON] на квартиру, а відтак і припинення прав користування нею у відповідності до ст. 346 ЦК України. Право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловою площею квартири [ADDRESS], з підстав, передбачених ст. ст.15, 16, 216, 317, 346 ЦК України у зв'язку з визнанням рішенням суду недійсним договору відчуження вказаної квартири, внаслідок чого було припинено право власності [PERSON] на квартиру та право користування нею, а у членів сім'ї [PERSON] - припинено право користування житлом як членів сім'ї власника житла. Відповідачі підлягають виселенню як особи, які не набули прав користування житловою площею в установленому законом порядку та порушують законні права [PERSON] на користування житловою площею квартири [ADDRESS]. Оскільки на даний час [PERSON] проживає в спірній квартирі та не спростовані доводи [PERSON] про створення перешкод на його вселення та проживання, то останній підлягає примусовому вселенню в спірну квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved