Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у вересні 2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що 21.05.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 14.07.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 13592,93 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита в сумі 10643,71 грн.; заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2949,22 грн. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21.0 5.2012 року у розмірі 13592,93 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 вересня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків (а.с. 75). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 вересня 2020 року позивачем подано заяву (вх. 34232 від 15.10.2020 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 28.09.2020 року (а.с. 77-78). Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 79). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с.80), подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 65). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання, повідомлена належним чином, (а.с. 84, 88), про причини неявки суд не повідомила, клопотань, заяв, та відзиву на позов до суду не подавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 21.05.2012 року відповідач, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується анкетою-заявою (а.с. 28) та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я [PERSON] (а.с. 26) Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується пунктом 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де зазначено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитиний ліміт. Підпис цього договору являється прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. На підставі наведеного відповідачу на одній із кредитних карток починаючи з 21.05.2012 року встановлено кредитний ліміт в сумі 2000,00 грн., а потім починаючи з 25.04.2013 року кредитний ліміт відповідача збільшено до 8000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (а.с. 26). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.05.2012 року, станом на 14.07.2020 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 13592,93 грн., з яких: 10643,71 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2949,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 18-19), яку і заявив до стягнення позивач. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Пам`яткой клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві також зазначено, що відповідач ознайомилась та згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 10643,71 грн. Щодо стягнення з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в сумі 2949,22 грн, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 21.05.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" «Універсальна CONTRACT», Універсальна «GOLD», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" Універсальна CONTRACT», Універсальна «GOLD», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що викладено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Відповідно, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційний банк "Приват Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (21 травня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09 вересня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за відсотками, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді сплати заборгованості за простроченими відсотками. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2949,22 грн. не можуть бути задоволені. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1645,93 грн. виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 10643,71 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1645,93 грн. (10643,71 грн. х 100 % : 13592,93 грн. х 2102,00 грн.).

Outcome: partial