Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, прийнятих судом під час розгляду справи, просив визнати [PERSON], [PERSON] та їх двох дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №25 по вул.. Шевченка с. Липники Лугинського району Житомирської області. Зазначені вимоги позивача, які ним підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що він проживає у власному будинку №25 по вул.. Шевченка с. Липники Лугинського району Житомирської області. В його будинку зареєстровані відповідачі разом із двома своїми дітьми. Відповідач [PERSON] є сином його дружини, яка померла, та відповідно є його пасинком. За місцем реєстрації відповідачі разом із своїми дітьми не проживають понад три роки. За час своєї відсутності відповідачі ні разу до нього не приїзджали, не допомагали йому ні фізично, ні матеріально по облаштуванню будинку. Будь-яких відносин з останніми він не підтримує. В звязку із тим, що відповідачі зареєстровані в його будинку, він не може оформити пільги, а саме: субсидію на електроенергію та балонний газ, а також не може вчиняти з будинком будь-яких правочинів, які дозволені та передбачені чинним законодавством, оскільки необхідна згода проживаючих в ньому осіб. [PERSON], [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, суду пояснили, що оскільки останній не є власником спірного будинку, тому він не є належним позивачем по заначеному позову, в звязку із чим в задоволенні його позову необхідно відмовити. В свою чергу [PERSON] та [PERSON]С звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення, в якому просили постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні будинком №25 по вул.. Шевченка в с. Липники Лугинського району Житомирської області; вселити [PERSON], [PERSON], малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до будинку №25 по вул.. Шевченка в с. Липники Лугинського району; стягнути з відповідача всі понесені судові витрати Зазначені вимоги [PERSON] та [PERSON], які були підтримані ними та представником [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що в 1994 році їхня мама (свекруха) [PERSON] зареєструвала шлюб в [PERSON] Проживали вони в [INFO]. Разом із ними проживав він, [PERSON], рідний син [PERSON] В період шлюбу мама (свекруха) та [PERSON] збудували окремий будинок за адресою: с. Липники вул.. Шевченка,25 Лугинського району. Крім того, біля зазначеного будинку є ще старий будинок. Як в старому, так і вновому будинку проживали він, [PERSON], та його мама [PERSON] Новий будинок на сьогоднішній день не зданий до експлуатації, але придатний до проживання. 04.11.2006 року він, [PERSON], зареєстрував шлюб із [PERSON] і вони стали проживати та були зареєстровані в зазначеному будинку за адресою: с. Липники по вул.. Шевченка,25 Лугинського району. В цьому ж будинку народились і були зареєстровані їхні малолітні діти. В 2009 році померла його, [PERSON], мама. Після її смерті відкрилась спадщина на все майно, що належало їй на день смерті. Спадкоємцями першої черги були [PERSON] та він, [PERSON], і в спадкову масу входить і частина нового будинку. Так як йому, [PERSON], запропонували роботу водієм в м. Буча Київської області, тому він із сімєю переїхали до зазначеного населеного пункту. Однак, вони продовжували користуватись спірним будинком, в якому залишились їхні речі: меблі, мікрохвильова піч, перфоратор, бензопила, деяка одежа, дитячі іграшки. Вони сплачували за комунальні послуги. В черговий раз, коли вони приїхали до с. Липники, то [PERSON] змінив замки і не пустив їх додому. До села вони їздили майже кожну неділю, однак до будинку потрапити не могли. [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов не визнав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації в судове засідання не з"явилась, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності; просила відмовити у визнанні малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили права користування житловим будинком по вул.. Шевченка,25 в с. Липники Лугинського району Житомирської області. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком необхідно відмовити; в задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення необхідно відмовити, виходячи із наступного. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 листопада 2014р. у справі №6-158цс14). Рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які використовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні судом не було встановлено та позивачем не було надано доказів того, що він є власником житла , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: Житомирська обл.., Лугинський район с. Липники вул. Шевченка,25. Судом надавався позивачу [PERSON] певний строк для надання відповідних документів, які підтверджують його право власності на зазначений будинок. Однак, позивачем [PERSON] документів, які підтверджують те, що він є власником житла, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: Житомирська обл.., Лугинський район с. Липники вул. Шевченка,25 суду надано не було. Разом із тим, позивач [PERSON] пояснив суду, що не може оформити право власності на зазначений будинок, так як крім нього спадкоємцями після смерті батьків є ще дві його сестри, які не погоджуються на оформлення ним спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком є передчасним, оскільки переконливих та належних доказів того, що позивач [PERSON] є власником вищезазначеного житла останнім суду не було надано. Щодо зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Лугинської райдержадміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення, то суд вважає, що в задоволенні його необхідно відмовити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку або в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Крім того, зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разів відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки в судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON] не є власником житла, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: Житомирська обл.., Лугинський район с. Липники вул. Шевченка,25, враховуючи правові норми, передбачені ч.1, ч. 4 ст.. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 405, ст.. 391 ЦК України, суд приходить до висновку про визнання вимог позову [PERSON] та [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed