Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду позовом, вказуючи, що 20 березня 2009 року між ним та Рівненською філією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено договір OBG №0038441 поліс обов'язкового страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті, об'єктом страхування якого є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю водія. Стверджує, що 19 жовтня 2009 року стався страховий випадок, а саме, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він, як водій, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. У зв'язку з чим, перебував на лікуванні з 19 жовтня 2009 року по 24 листопада 2009 року. Також зазначає, що з 14 січня 2010 року по 01 лютого 2011 року йому призначена ІІ група інвалідності, а з 01 лютого 2011 року по 10 лютого 2013 року призначена ІІІ група інвалідності. Вказує, що страховика було повідомлено про настання страхового випадку шляхом направлення на його адресу письмової заяви з відповідними підтверджуючими документами. Однак, відповідач не виплачував страхові суми, мотивуючи тим, що не було складено Акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим водієм, за формою Н-1. А тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за невиплачені страхові випадки на загальну суму 38 250 грн., а також понесені ним судові витрати. Позивач та його представник позов підтримали і просять його задоволити. Представник відповідача та третьої особи підчас розгляду справи по суті, позов не визнав, настоював на необхідності складання Акта про нещасний випадок, після представлення Акта пояснив, що вирішується питання про проведення виплати Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гощанському районі Рівненської області в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] відноситься до суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно і не підлягає обов'язковому страхуванню від нещасних випадків на виробництві, а тому він не зобов'язаний надати страховику Акт форми Н-1. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 березня 2009 року між [PERSON] та Рівненською філією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено договір OBG №0038441 поліс обов'язкового страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті, об'єктом страхування якого є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю водія [PERSON] Згідно постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2009 року (справа №1-130/10), 19 жовтня 2009 року близько 21 год. 15 хв. в с.Чижівка Новоград-Волинського району Житомирської області, на 92 км. а/д Васьковичі-Шепетівка, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER], порушивши вимоги п.п. 1.5, 2.3, 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем марки «КамАЗ-5511», державний номерний знак [NUMBER], з причепом ГБК 819, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості. З матеріалів справи вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м.Рівне з 23 жовтня 2009 року по 24 листопада 2009 року. Крім того, судом встановлено, що позивачу з 14 січня 2010 року до 01 лютого 2011 року було призначено ІІ групу інвалідності загального захворювання з ураження ОРА, а з 01 лютого 2012 року до 01 лютого 2013 року ІІІ групу інвалідності загального захворювання з ураження ОРА, що стверджується відповідно довідкою до Акта МСЕК серії РВН №158966 від 14 січня 2010 року та довідкою до Акта МСЕК серії РВН №0204039 від 21 лютого 2012 року. Позивач заявою від 11.11.2010 року повідомив відповідача про настання страхового випадку шляхом направлення на поштову адресу останнього письмової заяви з відповідними підтверджуючими документами факту настання страхового випадку. Даний факт сторонами не оспорюється. Однак, 07 грудня 2010 року (повідомлення за вих.№446) Рівненською філією ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» позивачу направлено лист, щодо необхідності подання ним акту про нещасний випадок, що стався із водієм, за формою Н-1, що передбачена Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112. З повідомлення відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гощанському районі Рівненської області від 02 грудня 2009 року за №207 вбачається, що позивач не є застрахованою особою у Фонді соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, страхові виплати та інші медико-соціальні послуги фонду йому не передбачені. Згідно п. 10 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996р. №950, страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату; акту про нещасний випадок; листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки закладу охорони здоров'я, що засвідчив тимчасову непрацездатність громадян (для непрацюючої особи), або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності, а також страхового поліса. З аналізу ст.8 та ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105V від 23 вересня 1999 року вбачається, що громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності не є особами, які підлягають обов'язковому державному страхуванню, натомість можуть застрахуватись у Фонді добровільно. Пункт 1 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112, визначає коло осіб на яких поширюється даний порядок, зокрема цей порядок поширюється і на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за умови добровільної сплати ними внесків на державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) видається страховиком або уповноваженою ним особою, у формі, що встановлюється страховиком. (ст.990 ЦК України) Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.п.б п.8 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року №959, страховик виплачує страхові суми у разі одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановлені йому інвалідності ІІ групи - 75 відсотків страхової суми. Статями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 05 березня 2014 року Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Рівненській області складено Акт № 1 про нещасний випадок, пов"язаний з виробництвом та акт подано в страхову, що не заперечується стороною відповідача, однак, кошти на даний час позивачу не виплачено. Враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти в розмірі 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн. за страховий випадок. Тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved