Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Адвокат С`єдін Д.В., діючий в інтересах [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округ [PERSON] від 05.10.2020 р., зареєстрований в реєстрі за №65508 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в сумі 16023,98 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що про наявність вказаного виконавчого напису [PERSON] стало відомо у березні 2021 р. після того, як з його заробітної плати на підставі постанови приватного виконавця почали примусово стягувати кошти. За вказаним фактом, позивач звернувся до Каховського РВП ГУНП в Херсонській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, позивач не знав про існування заборгованості та вимоги про погашення боргу не отримував, ніколи не перебував у договірних відносинах з даною юридичною особою та не брав жодних кредитів. У документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором. Зважаючи на невідповідність виконавчого напису вимогам ЗУ «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли, письмових пояснень щодо позову в порядку ст.181 ЦПК України до суду не надали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про звернення стягнення: з гр. [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором №014/0408/82/0165669 від 20.05.2013 р., укладеним з АТ «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №114/47 від 27.10.2017 р є АТ «Комерційний Індустріальний банк». При цьому, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "Комерційний Індустріальний Банк" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами №КП-271102017 від 27.10.2017 р. є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» за кредитним договором 014\\0408\\82\\0165669 від 20.05.2013 р. Оскільки, строк платежу за кредитним договором настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 р. по 17.08.2020 р. Сума заборгованості складає 15523,98 грн. До цього, 20.05.2013 р. між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014\\0408\\82\\0165669, відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 14817,95 грн. з датою повного погашення кредиту до 20.05.2019 р. Постановою від 02.02.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №65508 від 05.10.2020 р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] З листа ДУ «Херсонський виробничо-експериментальний завод про розведенню молоді частикових риб» вбачається, що на адресу установи надійшов лист приватного виконавця Дорошкевич В.Л. від 26.02.2021 р. з вимогою стягнути борг з працівника підприємства [PERSON] відповідно до виконавчого провадження №64338724 та постанови до нього від 26.02.2021 р. за загальною сумою боргу 18026,38 грн., в тому числі, суми боргу на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Аланд" у розмірі 16023,98 грн. 10.08.2021 р. судом постановлену ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завіреної копії виконавчого напису №65508 від 05.10.2020 р. та належним чином завірені копії документів, на підставі яких його було вчинено, проте вказані документи до суду надані не були. З відповіді на запит суду щодо наслідку проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12021232070000289 від 07.04.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за заявою [PERSON] , судом отримано постанову про закриття кримінального провадження від 28.04.2021 р. за відсутністю складу кримінального правопорушення. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, доки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У Постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного Суду у постанові № 750/1627/18 від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідно до Рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 р. № 1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано Свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Мінюстом України від 26.12.2011 р. за [NUMBER] на ім`я [PERSON] . У зв`язку з цим, ухвала суду від 10.08.2021 р. у цій справі про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином завірену копію виконавчого напису №65508 від 05.10.2020 р. та належним чином завірені копії документів, на підставі яких його було вчинено, залишена без виконання. Відповідачем та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було. При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність будь-яких відносин з вказаними у виконавчому написі юридичними особа, оскільки як вбачається з наданого позивачем кредитного договору, між ним та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір 014\\0408\\82\\0165669 від 20.05.2013 р., натомість відповідач ТОВ «ФК «Аланд» як зазначено, є правонаступником прав та обов`язків. За таких підстав, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, а процедура вчинення виконавчого напису, і підстави правомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, не може бути перевіреними під час судового розгляду, що в свою чергу є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати: сплачений згідно квитанції від 24.05.2021 року судовий збір в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви; сплачений згідно квитанції від 24.05.2021 року судовий збір в розмірі 454, 00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved