Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на частки в житловому будинку як на майно колгоспного двору, покликаючись на те, що після смерті матері та баби позивачів - [PERSON] , її син - [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зокрема, на житловий будинок по [ADDRESS] . Проте нотаріусом листом від 11.12.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вищевказаний житловий будинок належить до суспільної групи «колгоспний двір», інші члени якого є живими, тому спадщина на вказане майно не може бути відкрита. Оскільки позивачі є членами колгоспного двору, не втратили частку у ньому, чинне законодавство не передбачає реєстрацію права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи, та вказане майно не є об"єктом спадкових прав, виникла потреба у виділенні часток в майні колгоспного двору і зокрема, визнання права власності за кожним із позивачів. В судове засідання позивачі не з`явились, подали письмові заяви, у яких позов підтримали, просили про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с. 54-57). Представник відповідача - Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив (а.с. 58). Дослідивши матеріали справи, заяви позивачів та представника відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р.№ 20«Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із копій Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, будинкової книги, дублікату Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 02.04.2019 р., технічного паспорту, довідки Самбірського МБТІ № 264 від 13.02.2018 р., довідок, виданих Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області № 610 від 21.03.2019 р., № 3408 від 13.11.2019 р., вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] року побудови, відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого на підставі Свідоцтва про право власності була [PERSON] (померла [INFO] ), останніми членами колгоспного двору були: [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 1981 р.н., [PERSON] , 1958 р.н., [PERSON] , 1959 р.н. (а.с. 15-18, 21, 22, 23, 25, 26, 27-32). [PERSON] , 1958 р.н. - син [PERSON] , що встановлено рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29.08.2019 року (а.с. 19-20). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. (в редакції, що діяла до 1991 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст.120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , то спадщина в майні двору не відкривалась, члени колгоспного двору на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном (а.с. 14). Після смерті матері позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Між тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину, що складається із житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено, у зв`язку із тим, що даний житловий будинок належить до суспільної групи «колгоспний двір», з огляду на що спадщина на вказане майно не може бути відкрита (а.с. 24). Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок по [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого померла, позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає за можливе визнати за позивачами право спільної часткової власності на 1/4 частину вищезазначеного житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, як частку в майні «колгоспного двору». Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved