Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 01 жовтня 2016 року по пр-ту Льва Ландау 2-к в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та мотоцикла «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «Yamaha YZF R1», був пошкоджений, пасажиру мотоциклу [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, а йому як власнику мотоциклу завдано майнову шкоду, яка згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 243/10-18 складає 152535,25 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ №9651242. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (за порушення правил дорожнього руху) у зв`язку з примиренням з потерпілою особою та кримінальне провадження було закрито. Він, позивач, звернувся 04 жовтня 2016 року до ПрАТ «ХМСК», яким застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , з вимогою про виплату йому відшкодування, однак сума страхового відшкодування йому не виплачена. Посилаючись на вказані обставини, позивач, просив суд: стягнути з ПрАТ «ХМСК» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 153 735,25 грн, а також вирішити питання про відшкодування понесених ним судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріального збитку у розмірі 800 грн. При цьому зазначали, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи, в діях [PERSON] також встановлені порушення Правил дорожнього руху, які перебувають в причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01 жовтня 2016 року. Вважав, що ступінь вини в його діях та діях водія [PERSON] має бути визначена у співвідношення 40% на 60%. Представник відповідача ПАТ «ХМСК» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. При цьому пояснив, що страховою компанією було прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем не подано заяву про виплату страхового відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Доводи викладені у відзиві підтримав. Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] його представника, представника відповідача ПАТ «ХМСК», дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 01 жовтня 2016 року по пр-ту Льва Ландау 2-к в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та мотоцикла «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл «Yamaha YZF R1», був пошкоджений, а пасажиру мотоциклу [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, а [PERSON] як власнику мотоциклу завдано майнову шкоду, яка згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 243/10-18 складає 152535,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальних принципах вини. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (за порушення правил дорожнього руху) у зв`язку з примиренням з потерпілою особою та кримінальне провадження було закрито. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року, [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (за порушення правил дорожнього руху) у зв`язку з примиренням з потерпілою особою та кримінальне провадження було закрито. Таким чином, вина [PERSON] , [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода 01 жовтня 2016 року, встановлена ухвалами суду. За постановою органу досудового розслідування було призначено судову автотехнічну експертизу, за висновком якої № 8275 від 23травня 2017 року в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2106 [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Водій мотоцикла Ямаха [PERSON] повинен був діяти відповідно до п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнення зіткнення для водія автомобіля ВАЗ-2106 [PERSON] визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Технічна можливість уникнення зіткнення для водія мотоцикла Ямаха [PERSON] автомобіля визначалася шляхом виконання ним вимог п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про наявність вини [PERSON] у порушенні п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправочних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Відтак [PERSON] є особою відповідальною за збитки, заподіяні мотоциклу Ямаха, державний номерний знак [NUMBER] , у частці, відповідній до його вини. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за наявності вини всіх володільців автомобілів розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема залежно від ступеня вини кожного володільця. При визначенні ступеня вини водія [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 01 жовтня 2016 року, суд враховує, що позивач [PERSON] допустив грубі порушення Правил дорожнього руху, а саме: п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинене негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 - перевищив допустиму швидкість руху в населеному пункті; 12.9 «б» водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п. 12.4,12.5,12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до п.п. «и» пункту 30.3 цих Правил. Крім того, [PERSON] не виконав вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування відповідачем [PERSON] спричиненої внаслідок ДТП шкоди [PERSON] відповідає 50%. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з ремонтом автомобіля внаслідок ДТП, [PERSON] надав висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №243/10-18 від 30 жовтня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику мотоциклу «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] становить 152 535,25 грн.; вартість відновлювального ремонту мотоциклу «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 283 966,14 грн.; ринкова вартість легкового мотоциклу марки «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] до моменту ДТП становить 152 535,25 грн. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 243/10/1-19 від 14 листопада 2019 року вартість в пошкодженому стані після ДТП мотоциклу «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] становить 58 608,22 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних (колісних) транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки ринкова вартість мотоцикла марки «Yamaha YZF R1», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП складала 152 535,25 грн, а вартість відновлювального ремонту 283 966,14 грн., суд приходить до висновку, що ремонт мотоцикла вважається економічно необґрунтованим, а тому розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 93 927,03 грн як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ №9651242, з встановленим лімітом шкода заподіяна майну 100 000 грн., розмір франшизи становить 1000 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 1000 грн. Виходячи з обопільної вини водіїв у ДТП, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «ХМСК» на користь позивача відшкодування у розмірі 46 963,52 грн. При цьому суд не враховує посилання представника страхової компанії на несвоєчасне звернення [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування, а доводи, на які посилається позивач суд вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до страхової компанії 9 грудня 2016 року з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Бланк повідомлення позивачу був наданий страховою компанією. Позивачем також були надані й інші документи, необхідні страховій компанії для прийняття рішення страховою компанією про виплату страхового відшкодування. А отже й відсутні підстави вважати, що [PERSON] звернувся 9 грудня 2016 року з іншою метою, ніж за виплатою йому страхового відшкодування. Більш того, неналежне зберігання справ про виплату страхового відшкодування (у непрошитому та непронумерованому вигляді) не дозволяють суду перевірити доводи позивача, що 26 січня 2018 року він звернувся до страхової компанії саме з повторною заявою. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial