Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

14 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просив визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті 02 травня 2007 року діда [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в межах Центральної сільської ради Снігурівського району площею 0,0445га, пославшись на неможливість нотаріального посвідчення за втрати оригіналу правовстановлюючого документа. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Сільський голова Центральної сільської ради Снігурівського району, у порядку ст.158 ЦПК України, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 травня 2007 року в с.Центральне Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON], про що 04 травня 2014 року в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області проведено актовий запис №26 і видано свідоцтво про смерть серія І-ФП №051439 (а.с.29). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0445 гектарів в межах території Центральної сільської ради Снігурівського району, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю для ведення господарства, серія ІІ-МК №003150, виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 18 січня 1995 року. Згідно з Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку державна реєстрація земельної ділянки проведена 16 листопада 2015 року за кадастровим номером 4825784700:23:021:0004, місце розташування: Миколаївська область, Снігурівський район, с.Центральне, вулиця Набережна,23. Вартість земельної ділянки, за даними витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, станом на 01 січня 2014 року складає 414грн.64коп. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №313/2014, заведеної у Снігурівській державній нотаріальній конторі 17 вересня 2014 року спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач. Ступінь родинних стосунків між [PERSON] та померлим [PERSON] як між онуком та дідом підтверджується паспортними даними позивача, записами свідоцтва про його народження та про народження батька [PERSON] Спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, що вбачається з інформації виконкому Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за довідкою №1126 від 06.08.2014 року (а.с.24-34). Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення - ст.1225 ЦК України. По положенню ст.ст.1258, 1265 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, представленими доказами позивач довів, що як спадкоємець після смерті [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.0445га. Однак, постановою від 06 травня 2016 року нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовила у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення спадкових прав на земельну ділянку, вказавши на вимогу надання оригіналу правовстановлювального документу. За п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Остільки, позивач довів наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає його позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Outcome: approved