Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

11.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом, уточнивши який, просила стягненути з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до закінчення дитиною навчання або досягнення 23 років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який було зареєстровано 10.10.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від данного шлюбу у сторін по справі народилася діти: донька [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2010 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано. Повнолітні діти проживають та знаходиться на повному утриманні позивача, так-як продовжують навчання. Позивач на даний час не має можливості повноцінно утримувати повнолітніх дітей та нести додаткові витрати на навчання, підручники та належну практику знань. Відповідач ухиляється від утримання повнолітніх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі, на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунаційну систему. Крім того, ухвалу суду від 29.10.2018 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який було зареєстровано 10.10.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від данного шлюбу у сторін по справі народилася діти: донька [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2010 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано. Повнолітні діти проживають та знаходиться на повному утриманні позивача, так-як продовжують навчання. Позивач на даний час не має можливості повноцінно утримувати повнолітніх дітей та нести додаткові витрати на навчання, підручники та належну практику знань. Відповідач ухиляється від утримання повнолітніх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі, на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно довідки МОЗ України «Одеський національний медичний університет Стоматологічний» від 07.09.2018 року за вих. № 1973, [PERSON] [INFO] , дійсно є студентом 2-го курсу, денної контрактної форми навчання стоматологічного факультету Одеського національного медичного університету 4 рівня акредитації. Зарахована наказом № 472-о від 14.08.2017 року. Передбачений термін закінчення навчання - 30.06.2022 рік. Згідно довідки МОН України «Херсонська державна морська академія факультет Судноводіння» від 24.10.2018 року за вих. № 1220, [PERSON] [INFO] , дійсно є курсантом 1-го курсу, денної форми навчання, за кошти фізичних та юридичних осіб, факультету Судноводіння, 4 рівня акредитації. Зарахований наказом № 777-с від 15.08.2018 року. Передбачений термін закінчення навчання - липень 2022 року. Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved