Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

23 травня 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій в сумі 1240 грн. 68 коп., солідарно та понесені витрати на судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 590 від 23.06.2010 року виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкової території визначено КП «Павлограджитлосервіс». Послуги з утримання будинків та прибудинкової території надаються з 02 серпня 2010 року. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України, п.7 «Правил користування приміщенням житлових будинків Комунальне підприємство „Павлограджитлосервіс", відповідно до „Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитками», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року № 572 -власники, наймачі, члени сім'ї наймача та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування будинку і прибудинкової території, незалежно від наявності договірних відносин. Однак, боржники квартирну плату за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території підприємству не сплачують, хоча щомісяця отримують рахунки - повідомлення про сплату боргу за квартирну плату, але добровільно сплатити борг відмовляються. В результаті чого станом на 01.05.2014 року утворилась заборгованість перед підприємством в сумі 1240 грн. 68 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали письмові заперечення проти позову, в яких просили суд також застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] подав заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. Дана квартира відповідачів є приватизованою. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитками, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власники, наймачі, члени сім'ї наймача та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування будинку і прибудинкової території у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Ст.ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживача - укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору. Ст.26 вказаного Закону визначено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем та визначено, що договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. При цьому, у відповідності до чинного законодавства України сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови лише при укладенні господарських договорів (ч.4 ст. 179 Господарського кодексу України), до яких договір, укладений між позивачем та відповідачем, не відноситься. Судом встановлено, що між сторонами відсутній письмово укладений договір про надання послуг, в зв'язку з чим суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини безпосередньо з актів цивільного законодавства що регулюють відносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг. За рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області №590 від 23.06.2010 року, позивача визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкової території, зокрема, з обслуговування багатоквартирного будинку, в якому проживають відповідачі. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 26.08.2008 № 1069 встановлено, що розмір тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється по кожному будинку окремо, залежно від кількісних показників фактичного надання послуг. Зазначеним рішенням також було затверджено тарифи на послуги по кожному будинку. Рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 14.12.2011 № 1094 затверджено типовой перелік послуг, що входить до тарифу, порядок та періодичність їх надання.Зазначені рішення є чинними, у встановленому порядку не скасовані, а згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території. На підтвердження своїх вимог позивач надав докази надання за місцем проживання відповідачів послуг з утримання будинку та прибудинкової території та витрат на здійснення цих послуг. З аналізу актів приймання виконаних ремонтних робіт вбачається, що мешканцям будинку [ADDRESS] надані та пред'являються до оплати фактичні витрати на: поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, дератизація, освітлення місць загального користування, обслуговування димовентиляційних каналів. За надання вказаних послуг позивачем у відповідності до ч.2 ст. 162 ЖК України нараховувалася плата за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до даних інформації про стан особового рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], в період з серпня 2010 року по квітень 2014 року, відповідачем оплата послуг з утримання будинку та прибудинкової території за оспорюваний період взагалі не здійснювалася, внаслідок чого станом на травень 2014 року утворилася заборгованість в сумі 1240 грн. 68 коп. Оскільки позивачем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачі за надані послуги кошти не сплачували, внаслідок чого станом на травень 2014 року утворилася заборгованість з їх оплати на суму 1240 грн. 68 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з оплати цих послуг з відповідачів. Відповідачі просили суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу (а саме перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Такими діями суд вважає здійснення на користь позивача платежів, зазначених в інформації про стан особового рахунку [NUMBER] (а.с.9). Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved