Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 1\~462\~324 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 червня 2017 року відповідач отримав від нього в борг 56\~200 доларів США., які зобов"язався повернути згідно розписки до 01 липня 2017 року, яка була ним власноручно написана. За усною домовленістю відповідач мав повертати кошти черговими платежами щоденно в сумі 2\~810 доларів США, таким чином, щоб станом на 01 липня 2017 року повернути повністю всю суму. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, кошти не повернув. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився жодного разу, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу місця проживання УДМС України в Рівненській області [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO], кім. 140, м. Рівне. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду з позначками на конвертах «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин повторно, відзив не подав, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 56 200 доларів США і зобовязувався їх повернути до 01 липня 2017 року. Згідно зі ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України). Відповідно до положень ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав відповідну розписку, якою підтверджується, що [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 56200,00 доларів США, та зобов'язався їх повернути [PERSON] у визначений строк. Оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні валютні кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі валютні кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк їх повернення про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Таким чином, відповідач взяв на себе зобов'язання повернути кошти, які мають виконуватись належним чином у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. На час пред'явлення позову борговий документ - розписка знаходилася у позивача. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 56 200 доларів США. Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Станом на день подання позову 23 червня 2017 року Нацбанк встановив такий курс валют 2602,5695 грн. за 100 доларів США. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 1\~462 324 грн., що є еквівалентом 56 200 доларів США (56 200 х 26,02). Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача в прибуток держави України в сумі 8 000,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 533, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved