Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

14.08.2015 року позивач [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати договір іпотеки № PCNL - 700/148/2005 від 27 травня 2005 року квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» недійсним. Визнати договір іпотеки № PCNL - 700/391/2006 від 26 травня 2006 року квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» недійсним. Виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження квартири [ADDRESS] іпотекою. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що вона в 2005 р. та в 2006 р. уклала з АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», кредитні договори № CNL - 700/148/2005 від 26.05.2005 р., відповідно до якого отримала кредит в розмірі 63000,00 доларів США та № CNL - 700/391/2006 від 26.05.2006 р., за яким отримала кредит в розмірі 33400,00 доларів США. Для забезпечення кредитів за цими договорами вона передала в іпотеку свою квартиру за адресою: [ADDRESS] за договорами № PCNL - 700/148/2005 від 27.05.2005 р. та № PCNL - 700/391/2006 від 26.05.2006 р. В квартирі фактично проживала вона, її чоловік та двоє малолітніх дітей, хоча і не були зареєстровані за цією адресою. Тобто вона уклала договори іпотеки своєї квартири без отримання попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь - якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, тому ці іпотечні договори є підставою для визнання недійсними. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові, оскільки іпотечна квартира є єдиним та постійним місцем проживання її неповнолітньої дитини. Тобто передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», без передньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує майнові права малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі нотаріальної довіреності від 12.02.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Бєлінською К.В. , зареєстрованою в реєстрі за № 198, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. В судовому засіданні представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - Дідоха Ілона Зіновіївна, яка діє та підставі довіреності від 10.03.2015 року та представник відповідача публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - Дідоха Ілона Зіновіївна, яка діє на підставі довіреності від 15.06.2015 року заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити в його задоволенні. Надала суду письмові заперечення, в яких зазначає, що на час укладання договору іпотеки у [PERSON] була у власності ще одна квартира по [ADDRESS], факт проживання з нею дітей і взагалі факт проживання її дітей в Україні, вона не довела, при укладенні спірного договору від 2005 року, Закону України «Про основи соціального захисту» не існувало, а тому він не міг бути порушений, а при укладенні договору в 2006 році, позивачка запевнила банк в тому, що права її дитини при укладенні договору іпотеки порушені не будуть, і як вбачається із довідки з місця проживання, син позивачки не мешкав в спірному майні. Таким чином, факт порушення інтересів дитини, позивачка не довела. Від начальника служби у справах дітей Дзержинського району департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області Гладченка Н. О. надійшла заява 17.09.2015 р. про слухання справи без участі їхнього представника, при винесенні рішення просив врахувати інтереси дитини. До участі у справі в якості третьої особи залучено ПН ХМО Дорогій Валентину Анатоліївну які в судове засідання не з "явилась, нотаріальну діяльність на даний час припинила. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] ([PERSON]) народився [INFO] в Лос Анжелесі, Сполучені Штати Америки. Ім'я матері: [PERSON], ім'я батька - [PERSON], дата реєстрації 30.03.1998 р., виписка з реєстрації про народження [NUMBER]. Між [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [INFO]., (продавці) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі - продажу квартири 30.12.2003 р. За п. п. 1.1. п. 1 цього договору продавці продали, а покупець купила квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається з 3-х жилих кімнат, житловою площею 43,9 кв. м., загальною площею 80,9 кв. м. Відповідно до п. п. 2.1. п. 2 цього договору квартира продана за 261244,00 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною Євгенівною 30.12.2003 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4286. Даний договір зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2004 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 12.01.2004 р., № витягу 2537319. Між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладений договір купівлі -продажу квартири 13.09.2004 р. За п. 1.1. п. 1 даного договору продавець передає, а покупець приймає квартиру за адресою: [ADDRESS] Квартира складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 11,1 кв. м., загальна площа квартири 17,9 кв. м. продаж квартири здійснено за 159303,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою Оксаною Євгенівною 13.09.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3252. Даний договір зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.09.2004 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2005 р., № витягу 7466596. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Кругова С. С.) від 12 листопада 2004 р. по справі № 2 - 8341/2004 [PERSON], [INFO], позбавлений батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (банк) та [PERSON] укладений кредитний договір № CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 р. За п. п. 1.1., 1.4.1.1., 1.6.1. п. 1 кредитного договору № CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 р. банк надає позичальнику кредит у розмірі 63000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % річних, зі строком повернення кредиту не пізніше 26.05.2020 р. Між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладений договір іпотеки № PCNL 700/148/2005 від 27.05.2005 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатолівною, зареєстрований в реєстрі за № 2 - 901. За ст. ст. 1, 2 та п. 3.1. ст. 3 договору іпотеки № PCNL 700/148/2005 від 27.05.2005 р. для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань за кредитним договором № CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 р., іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS]. За змістом положень п. п. 5.1. ст. 5 договору іпотеки № PCNL 700/148/2005 від 27.05.2005 р. іпотекодавець має необхідну за законодавством України дієздатність для укладення та виконання положень цього договору; іпотекодавець має право спільної сумісної власності на передачу в іпотеку всього предмету іпотеки; укладення і виконання іпотекодавецем цього Договору не суперечить жодному положенню угод іпотекодавця із третіми особами; ні предмет іпотеки в цілому, ні будь - яка його частина не перебуває і протягом терміну дії цього договору не перебуватиме у будь - якій іншій іпотеці, оренді (суборенді) або заставі і не є предметом будь - якого арешту, обмеження або заборони на відчуження, чи предметом будь - якого іншого обтяження, окрім передбачених цим договором; будь - яка інформація, надана іпотекодавцем іпотекодержателю щодо предмета іпотеки, є дійсною та залишається такою на протязі дії цього договору; відсутні повноваження будь - яких третіх осіб щодо предмету іпотеки (будь - якої його частини); не має жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки; зміст ст. ст. 3, 21, 74 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. іпотекодавцю роз'яснено. Іпотекодавець перебуває у реєстрованому шлюбі. Між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № CNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. За ч. 1 кредитного договору № CNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. банк надає позичальнику кредит у розмірі 33400,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,00 % річних, зі строком повернення кредиту не пізніше 25.05.2016 р. Між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (іпотекодержатель) та [PERSON] (до укладання шлюбу прізвище Борзенко) (іпотекодавець) укладений договір іпотеки № PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій Валентиною Анатолівною, зареєстрований в реєстрі за № 4122. Представником відповідачів до письмових заперечень до матеріалів справи надано завірену копію заяви приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Дорогій В. А. від 26.05.2006 року складену [PERSON] наступного змісту: «Я, [PERSON], цією заявою підтверджую, що згідно Закону України «Про основи соціального захисту бездомних та безпритульних дітей», на момент передачі в іпотеку мною квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право користування та власності у малолітніх та неповнолітніх дітей відсутнє. Тим самим також підтверджую, що внаслідок укладення цього договору не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей. Усю відповідальність за цю заяву покладаю на себе.» За ст. ст. 1, 2 та п. 3.1. ст. 3 договору іпотеки № PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань за кредитним договором № CNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р., іпотекодавець надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS]. За змістом положень п. п. 5.1. ст. 5 договору іпотеки № PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. іпотекодавець має необхідну за законодавством України дієздатність для укладення та виконання положень цього договору; іпотекодавець має повне право на передачу в іпотеку всього предмету іпотеки; укладання і виконання іпотекодавцем цього договору не суперечить жодному положенню угод іпотекодавця із третіми особами; ні предмет іпотеки в цілому, ні будь - яка його частина не перебуває і протягом терміну дії цього договору не перебуватиме у будь - якій іншій іпотеці, оренді (суборенді) або заставі і не є предметом будь - якого арешту, обмеження або заборони на відчуження, чи предметом будь - якого іншого обтяження, окрім передбачених цим договором; будь - яка інформація, надана іпотекодавцем іпотекодержателю щодо предмета іпотеки, є дійсною та залишається такою на протязі дії цього договору; відсутні права будь - яких третіх осіб щодо предмету іпотеки (будь - якої його частини); не має жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки; зміст ст. ст. 3, 21, 65, 74 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. іпотекодавцю роз'яснено. Іпотекодавець перебуває у фактичних сімейних відносинах. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя Федосенко В. В.) по справі № 2 - О - 191/2006 вирішено усиновити [PERSON] малолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Вирішено внести зміни до реєстраційного номеру [NUMBER] про народження [PERSON], виданого відділом реєстратора актів цивільного стану округу Лос Анджелес від 22.04.1998 року, записати прізвище дитини «[INFO]», по батькові дитини «[INFO]», її батьком записати: батько - [PERSON], [INFO]. 31.10.2007 р. [PERSON] подав заяву про реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] Відповідно до статуту публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (нова редакція), державну реєстрацію змін проведено 30.06.2009 р., публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна». Між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (продавець) укладений договір купівлі - продажу кредитного портфелю 12 листопада 2010 року. За п. 3.1. договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. В додатку 1 до договору купівлі - продажу кредитного портфелю 12 листопада 2010 року під номером 107, 108, 109, 110 зазначається [PERSON], кредитні договори: № CL 700/1365/2007 від 05.01.2007 р.; № CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 р.; № CNL 700/154/2005 від 07.06.2005 р., № CNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. Між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (фактор) та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (клієнт) укладений договір про відступлення права вимоги 12 листопада 2010 року. В статті 1 договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року зазначається, що у зв'язку з укладенням договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н від 12 листопада 2010 року між фактором та клієнтом, за яким клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом та позичальниками клієнта, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/договорами застави, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору, укладеними між клієнтом (в договорах забезпечення іменується «Іпотекодержатель» чи «Заставодержатель») та боржниками/третіми особами (в договорах забезпечення іменуються - «Іпотекодавець(вці)» чи «Заставодавець(вці)») домовились про наступне: клієнт передає та відступає фактору сукупність прав, належних клієнту за договором забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до фактора переходять всі права клієнта як сторони, що іменується «Іпотекодержатель»/« Заставодержатель» у зобов'язаннях, які виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави). В додатку до договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2010 року під номером 497 зазначається [PERSON], кредитний договір № CL 700/1365/2007 від 05.01.2007 р., договір іпотеки № PCL - CL 700/1365/2007 від 05.01.2007 р.; під номером 498 зазначається [PERSON], кредитний договір № CNL 700/148/2005 від 26.05.2005 р., договір іпотеки № PCNL 700/148/2005 від 27.05.2005 р.; під номером 499 зазначається [PERSON], кредитний договір № CNL 700/154/2005 від 07.06.2005 р., договір іпотеки № PCNL 700/154/2005 від 09.06.2005 р.; під номером 500 зазначається [PERSON], кредитний договір № CNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р., договір іпотеки № PCNL 700/391/2006 від 26.05.2006 р. 26.06.2015 р. на адресу [PERSON] ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була направлена вимога про добровільне виселення та зняття з реєстрації з предмету іпотеки. [PERSON], [INFO], народився в штаті Каліфорнія, США, є громадянином Сполучених Штатів Америки, йому виданий паспорт 17.10.1998 р. типу [NUMBER], строк дії паспорту до 13.10.2003 р. [PERSON], [INFO], народився в штаті Каліфорнія, США, є громадянином Сполучених Штатів Америки, йому виданий паспорт 25.09.2003 р. типу [NUMBER], строк дії паспорту до 25.09.2008 р. [PERSON], [INFO], народився в штаті Каліфорнія, США, є громадянином Сполучених Штатів Америки, йому виданий паспорт 20.04.2007 р. типу [NUMBER], строк дії паспорту до 19.04.2012 р. [PERSON], [INFO], народився в штаті Каліфорнія, США, є громадянином Сполучених Штатів Америки, йому виданий паспорт 05.04.2012 р. типу [NUMBER], строк дії паспорту до 04.04.2017 р. В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.08.2015 р. № довідки 42200490 містяться відомості про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2020972 від 27.05.2005 р., підстава обтяження договір іпотеки; арешт нерухомого майна № 6013600 від 12.11.2007 р. на підставі постанови СВ Дзержинського РВ ГУМВС в Харківській області. Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III (в редакції від 31.05.2005 р., яка діяла на час укладання першого договору іпотеки) батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Незмінною норма цієї статті залишалася на час укладання другого договору іпотеки від 26 травня 2006 року. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III (у редакції, яка була чинною на час укладення спірних договорів іпотеки) заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред'явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 - IV, іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 - IV, не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623 - IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь - яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, підставами яких позивач визначає порушення статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623 - IV, необхідно в кожному конкретному випадку: 1) перевіряти в дитини наявність права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки. Відповідно до частин другої - четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. [PERSON] - мати неповнолітнього [PERSON], [INFO], укладаючи договір іпотеки квартири від 26.05.2006 року написала особисто заяву, в якій підтвердила, що внаслідок укладання цього договору не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей. Справжність свого підпису за вказаній заяві не спростовувала в судовому засіданні 05.04.2016 року, повідомила про те, що підпис дійсно належить їй, однак вона такої заяви не складала, а підпис взятий з іншого документу. Судом було вжито передбачені нормами цивільно- процесуального законодавства України заходи щодо витребування оригіналу вказаної заяви в судовому засіданні По причині припинення ПН ХМНО Дорогій В.А. нотаріальної діяльності , даний документ суду не наданий, сторони не наполягали на його огляді та вивченні та зазначили, що іншими доказами будуть доводити суду обґрунтованість своєї позиції. Підписуючи договір іпотеки від 27.05.2005 року, [PERSON] в п. п. «f», «h» п. 5.1. ст. 5 зазначила, що відсутні повноваження будь - яких третіх осіб щодо предмету іпотеки (будь - якої його частини), положення ст. 3, 21, 74 СК України їй роз'яснено. Передбачене ст. 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III та статтею 12 Закону України Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623 - IV положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. При розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6 - 384 цс 15 про те, що власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, що впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Дії [PERSON] під час укладення договорів іпотеки не можуть вважатися добросовісними. При цьому обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя - банку, не встановлено. З огляду на зазначене суд, врахувавши недобросовісність дій [PERSON] під час укладення іпотечних договорів та відсутність обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя (банку), а також враховуючи, що на даний час [PERSON] досяг повноліття, на час укладання спірних іпотечних договорів за позивачем було зареєстровано право власності ще на одну квартиру в м. Харкові, в спірній квартирі малолітній [PERSON] зареєструвався лише 31.10.2007 р., тобто вже після укладання спірних договорів іпотеки, з народження і до сьогоднішнього дня є громадянином Сполучених Штатів Америки, позивач не надає суду доказі того, що її син постійно мешкає на території України, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання іпотечних договорів недійсними. На підставі Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 - III, Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 - IV, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02 червня 2005 року № 2623 - IV, ст. ст. 3, 13, 15, 16, 203, 215 ЦК України, ст. 177 СК України,

Outcome: dismissed