Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON], Городоцької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Реєстраційна служба Городоцького РУЮ Львівської області, про визнання права власності на частки в житловому будинку, скасування рішень Городоцької міської ради №241 від 18.06.1992р. та № 717 від 09.11.1995р., згідно яких [PERSON] має право власності на житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку та ведення особистого селянського господарства, часткове визнання недійсними та скасування свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок та Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, а також просили визнати за ними по 1/5 частині за кожним - житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS], та 1/5 частини за кожним земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, як частки в колгоспному дворі. В обґрунтування вимог покликаються про те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 20.06.2014р., яке вступило в законну силу, встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] має статус «колгоспний двір». Оскільки позивачі проживали у вказаному житловому будинку із народження, були зареєстровані там і зокрема в т.ч. у період 1983-1991 р.р., а отже є членами вказаного колгоспного двору та мають частки у вказаному будинковолодінні, вважають, що [PERSON] при оформленні права власності на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування і ведення особистого підсобного господарства не повідомила вказаний факт, а тому рішеннями Городоцької міської ради Львівської обл. №241 від 18.06.1992р. та № 717 від 09.11.1995р. майно колгоспного двору і, зокрема, житловий будинок і земельна ділянка були передані їй одноосібно у власність, чим порушені права інших членів колгоспного двору. З таких підстав вищевказані рішення органу місцевого самоврядування вважають незаконними та такими, що порушують хні права та підлягають скасуванню. За цих же підстав просять визнати частково недійними та скасувати в частині 3/5 правовстановлюючі документи на вказане майно та визнати за кожним право власності на 1/5 частину житлового будинку та 1/5 частину земельної ділянки для його обслуговування. В суді позивачі та представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, просила його задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] заперечила позов повністю, при цьому покликалась про те, що особисто звела житловий будинок по [ADDRESS], позивачі хоч і проживали в спірному будинку в період 1980-1991 р.н., однак не працювали в колгоспі, а [PERSON] та [PERSON] були неповнолітніми і не брали участь у веденні господарства та не значились в колгоспі, а тому, не можуть вважатись членами колгоспного двору. За таких підстав вважає позов безпідставним та в його задоволенні просить відмовити. Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з'явилась, 03.11.2014р. подала заяву (а.с. 46), у якій просила про розгляд справи за її відсутності, визначеної позиції щодо заявлених вимог немає, покликається на думку суду. Треті особи - [PERSON], [PERSON], вважають вимоги позивачів безпідставними, просили в позові відмовити, при цьому [PERSON] покликається про те, що незважаючи на те, що 1981 р. вибула із спірного будинковолодіння, однак своєю працею брала участь у веденні особистого підсобного господарства по [ADDRESS], та з цих підстав вважає себе членом колгоспного двору, покликається про пропуск позивачами строку на звернення до суду. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Городоцького РУЮ в судове засідання не з"явилась, причин неявки не повідомила, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належно (а.с. 45). Заслухавши сторони, представника, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд задовольняє позов з огляду на наступне. Так, рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 20.06.2014р. (а.с.24-25) в позові [PERSON] до [PERSON], Городоцької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Реєстраційна служба Городоцького РУЮ Львівської обл. про визнання права власності на частку в спадщині після смерті батька [PERSON] відмовлено з огляду на ту обставину, що спірне будинковлодіння по [ADDRESS] на часі смерті спадкодавця мало статус «колгоспного двору», а тому спадкові відносини до такого не застосовувались, оскільки на той час там проживали та були зареєстровані інші члени колгоспного двору. (а.с. 24 - 25). Положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Отже до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до положень ст. ст. 120, 121 ЦК УРСР (1963 року) в редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Згідно ст. ст. 120-127 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб - членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб; Як вбачається із п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.. 123 ЦК УРСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється аб не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 20.06.2014р. (а.с.24-25) в позові [PERSON] до [PERSON], Городоцької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], Реєстраційна служба Городоцького РУЮ Львівської обл. про визнання права власності на частку в спадщині після смерті батька [PERSON] відмовлено з огляду на ту обставину, що спірне будинковлодіння по [ADDRESS] на часі смерті спадкодавця мало статус «колгоспного двору», а тому спадкові відносини до такого не застосовувались, оскільки на той час там проживали та були зареєстровані інші члени колгоспного двору (а.с.-24-25). Вказане рішення ніким не оскаржувалось і набуло законної сили і згідно положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, що ним встановлені не підлягають доказуванню. Як вбачається із копії паспорту [PERSON] (а.с.-47) вона значиться зареєстрованою з будинку по [ADDRESS] з 17 грудня 1980 р. [PERSON], [PERSON], як видно із їх пояснень в суді та стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.-8), та що по суті в суді не заперечила відповідач [PERSON], значились зареєстровані по [ADDRESS] з народження, відповідно [PERSON] з [INFO] по 27.10.2005р., [PERSON] з [INFO] по даний час. Із пояснень відповідачки, та довідки Городоцького РС ГУ ДМС України у Львівській обл., окрім вищезазначених осіб в спірному будинковолодінні, окрім зазначених осіб, значиться зареєстрована [PERSON], а в період до 1991р. була, окрім того, зареєстрована [PERSON] Вказані особи залишались там проживати і були зареєстровані і станом на 15 квітня 1991 року, тобто на день набрання чинності Законом України «Про власність». Таким чином, частка всіх членів колгоспного двору, які проживали і були зареєстровані в вказаному будинковолодінні в період з 1980-х р.р. по 1991 р., складає по 1/5 за кожним із членів колгоспного двору. Після 15 квітня 1991 року майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилось, тому співвласниками двору в рівних частках є вище перелічені особи, які були членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року. Між тим, як вбачається із копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.08.1992р. та Витягу про право власності на нерухоме майно (а.с.-13, 14) власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської обл. від 18.06.1992р. №241 (а.с.-17) є [PERSON]. в цілому. Із копії Державного акту ІІ-ЛВ №033382, що виданий на підставі рішення Городоцької міської ради №717 від 09.11.1995р. (а.с.-16, 18), [PERSON] також належить земельна ділянка площею 0,52 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства . Таким чином, суд вважає доведеним, що при оформленні права власності на житловий будинок по [ADDRESS] та на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [PERSON] не повідомила той факт, що вказане будинковлодіння має статус «колгоспного двору», та що співвласниками майна колгоспного двору є в т.ч. позивачі по справі. За наведеного, суд приходить переконання про незаконність рішень Городоцької міської ради Львівської обл. №241 від 18.06.1992р. та № 717 від 09.11.1995р. та про їх скасування. За наведеного, суд також приходить переконання про визнання частково недійсними та скасування в частині 3/5 частини житлового будинку, що в [ADDRESS] свідоцтва про право власності на вказаний будинок, видане на ім'я [PERSON]та та в частині належності 3/5 частин земельної ділянки загальною площею 0,52, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №033382, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №396 та виданий на ім'я [PERSON]. Суд критично оцінює покликання відповідачки в суді про те, що [PERSON] та [PERSON] хоч і були зареєстровані в спірному будинку в період 1989-1991рр., однак на той час, будучи неповнолітніми, не брали участі в веденні господарства та не працювали в колгоспі, з огляду на положення ст. 123 ЦК УРСР ( в ред. 1963р.) та Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», і зокрема, про те, що розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Суд не бере до уваги покликання третьої особи [PERSON] про те, що позивачами пропущено термін позовної давності, з огляду на те, що про статус будинковолодіння [ADDRESS] як статус «колгоспного двору» позивачі довідались після винесення Городоцьким районним судом Львівської обл. рішення від 20.06.2014р., і зокрема, що як члени колгоспного двору є співвласниками майна цього двору та про порушення їх прав і законних інтересів відповідачкою [PERSON],а отже, підстав для відмови у позові з мотивів пропуску строку позовної давності, немає, крім того, відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі. Натомість, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, згідно положень ч.1 ст.30 ЦПК України, стороною в процесі не являється, а відповідачка [PERSON] з такою заявою до суду не зверталась.

Outcome: approved