Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області, Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ТзОВ Агрофірми «Хорольська» про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності права на земельну частку (пай) спадкодавцю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], що доводиться копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 20 грудня 2013 року виконкомом Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис №27. Позивач, [PERSON], є дружиною померлого [PERSON]. Зазначене підтверджується копією Свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого повторно 05 грудня 2006 року виконкомом Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, актовий запис №03. Після смерті чоловіка позивача, [PERSON], відкрилася спадщина на все належне йому майно. Останнє місце проживання покійного [PERSON] - [ADDRESS]. На час смерті чоловіка позивача разом з ним були зареєстровані та проживали спадкоємці першої черги за законом - позивач, дружина спадкодавця [PERSON], та дочка спадкодавця [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. В судове засідання представник відповідача Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що позов визнає повністю. В судове засідання представник відповідача ТзОВ Агрофірми «Хорольська» в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши, що позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 лютого 2014 року у Хорольській державній нотаріальній конторі на підставі заяви позивача про прийняття спадщини та заяви її дочки [PERSON] про відмову від прийняття спадщини було відкрито спадкову справу №42/2014 до майна [PERSON], 1950 року народження, який помер [INFO]. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у дану спадкову справу не подано. Таким чином позивач, [PERSON], є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщинуна майно померлого [INFO] свого чоловіка, [PERSON]. Позивача чоловік мав рідну тітку [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] (доводилася рідною сестрою матері чоловіка - [PERSON], 1928 року народження, яка померла [INFO]). Останнє місце проживання тітки - [ADDRESS]. За життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 4,06 га (в умовних кадастрових гектарах), по КСП імені Ватутіна на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на вказану земельну частку (пай). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, заповіт Петрівською сільською радою не посвідчувався. На момент смерті [PERSON] проживала разом зі своїм рідним сином, [PERSON], [INFO], який доводився двоюрідним братом покійного чоловіка позивача [PERSON]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна після смерті [PERSON], адже він прийняв спадщину в порядку ст.549 Цивільного кодексу УРСР в редакції від 18 липня 1963 року (фактично вступив в управління та володіння спадковим майном). [INFO] помер [PERSON]. На момент смерті проживав один, ніколи одружений не був, дітей не мав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], успадковану [PERSON] після смерті його матері. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, заповіт Петрівською сільською радою не посвідчувався. Позивача чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого двоюрідного брата [PERSON], адже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. З метою оформлення прав на майно, успадковане позивача чоловіком після смерті його близького родича, зокрема, права на земельну частку (пай) згідно Сертифіката [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], позивач, як спадкоємець першої черги за законом на майно після смерті [PERSON], звернулася у Хорольську державну нотаріальну контору з відповідним клопотанням. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно їй було відмовлено по причині: 1)відсутності документів, які підтверджують родинні відносини між її покійним чоловіком, [PERSON], його тіткою, [PERSON], та двоюрідним братом, [PERSON]; 2) недостатності доказів своєчасного прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON]; 3)не подання правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця на пай - оригіналу Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], який з невідомих для позивача обставин був втрачений. Разом з тим для захисту законних прав та інтересів позивачу було рекомендовано звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також для визнання за [PERSON], права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON]. Той факт, що покійний чоловік позивача [PERSON], 1950 року народження, який помер [INFO], є рідним племінником [PERSON], 1932 року народження, яка померла [INFO], та двоюрідним братом [PERSON], 1958 року народження, який помер [INFO], доводиться:- довідкою Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21 червня 2018 року №02-45/413. Відповідно до цього документа [PERSON], [INFO], дійсно була зареєстрована та постійно проживала на території Вишневої (Петрівської) сільської ради за адресою: село Садове Хорольського району Полтавської області. Проживала до дня своєї смерті ([INFO]) разом із сином, [PERSON], [INFO]. [PERSON] мала племінника [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та постійно проживав на території Вишневої (Петрівської) сільської ради до дня смерті ([INFO]). - копією свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER], виданого [INFO] Петрівською сільською радою Хорольського району Полтавської області. - письмовими показами свідків: [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 07 травня 2002 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], проживає у селі Вишневе (Петрівка) Хорольського району Полтавської області, тел. [NUMBER]) та [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 30 березня 1999 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], що проживає у селі Садовому Хорольського району Полтавської області, тел. [NUMBER]). У своїх письмових заявах від 21 червня 2018 року, справжність підпису на яких цієї ж дати посвідчено секретарем виконавчого комітету Вишневої (Петрівської) сільської ради, свідки вказують, що дуже добре знають родину [PERSON], а також сім'ю [PERSON], які все життя жили в селі Садовому Хорольського району по сусідству з ними. Свідки свідчать, що сім'я [PERSON] складалася з трьох осіб: [PERSON], її чоловіка [PERSON], який помер дуже молодим, та їх сина [PERSON]. Син ніколи не одружувався. Дітей не мав і до смерті матері ([PERSON]) жив разом з нею. Найближчими родичами для [PERSON] була сім'я [PERSON]: сестра [PERSON] - [PERSON], племінник - [PERSON] та його дружина - [PERSON]. Сім'ї жили дружно, в злагоді та мирі. [PERSON] померла [INFO], її син [PERSON] помер [INFO]. Під час хвороби обох ([PERSON] та [PERSON]) [PERSON] разом із членами його родини доглядали хворих, допомагали їм. Після смерті - поховали, організували поминальні обіди та всі траурні процесії, поставили пам'ятник на могилі [PERSON], хрест на могилі [PERSON] та доглядають за могилами. Таким чином, вищевикладене доводить факт, що чоловік позивача, [PERSON], 1950 року народження, є рідним племінником померлої [INFO] [PERSON] та двоюрідним братом померлого [INFO] [PERSON]. Вказаний факт є юридичним, оскільки надає можливість позивачу реалізувати право на спадщину після померлого [PERSON]. Покійний чоловік [PERSON], 1950 року народження, який помер [INFO], фактично прийняв спадщину після смерті свого родича [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном протягом 6 (шести) місяців з дня його смерті, а саме: здійснив разом зі своєю родиною поховання та поминки покійного, поставив пам'ятник на могилі і доглядав за могилою. Вказане підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 10 травня 2018 року №02-45/322. Окрім того, покійний чоловік [PERSON] наводив порядок у будинку та на подвір'ї, організовував виконання ремонтних робіт по господарству після померлого, користувався присадибною земельною ділянкою покійного, взяв з будинку деякі речі на згадку. Спадщина після [PERSON] (дата смерті - [INFO]) відкрилась, коли діяв Цивільний кодекс УРСР в редакції від 18 липня 1963 року. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкодавець помер до 01 січня 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.» Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Покійний чоловік позивача [PERSON], є двоюрідним братом покійного [PERSON]. Як слідує з довідки виконкому Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21 червня 2018 року №02-45/412 [PERSON] був одиноким, ніколи не одружувався, не мав дітей, на момент смерті проживав один. Таким чином, враховуючи викладене, а також норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, покійний чоловік позивача [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщинуна майно померлого [INFO] [PERSON]. Вказаний факт є юридичним, оскільки надає позивачу можливість реалізувати право на спадщину після померлого [PERSON]. За життя [PERSON], рідна мати [PERSON], мала право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], розміром 4,06 га (в умовних кадастрових гектарах), по КСП імені Ватутіна на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Вказане доводиться: 1) Довідкою виконкому Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 07 травня 2018 року №02-45/216. Відповідно до цього документу гр. [PERSON] дійсно була внесена до списку осіб занесених на розпаювання землі на території Вишневої (Петрівської) сільської ради та згідно «Проекту розташування земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель СВК ім. Ватутіна на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області» отримала ділянку №22 площею 3,94 га. 2) Листом Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21 травня 2018 року №563/116-18. З цього листа слідує: - гр. [PERSON] дійсно належав Сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Хорольською районною державною адміністрацією по КСП ім. Ватутіна Петрівської сільської ради за №430. - станом на 01 січня 2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку взамін Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на [PERSON] по Петрівській сільській раді не видавався. - по КСП імені Ватутіна на території Петрівської сільської ради проведено уточнення розміру і вартості земельної частки (паю) згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП та затверджено розпорядженням Хорольської районної державної адміністрації від 03 листопада 2003 року №371, згідно якого розмір земельної частки (паю) становить 4,06 га, уточнена вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації - 4,7964, та коефіцієнту - 1,756 на ріллю (Постанова КМУ №1185 від 31 жовтня 2011 року) становить - 160844,08 грн. (сто шістдесят тисяч вісімсот сорок чотири гривні 08 копійок). 3) Довідкою ТОВ Агрофірма «Хорольська» від 21 червня 2018 р. №б/н, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Ватутіна» приєднано до ТОВ Агрофірма «Хорольська» з 01 вересня 2012 року відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агрофірма імені Ватутіна» (протокол від 22 травня 2012 року №2); Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Ватутіна» Хорольського району Полтавської області є правонаступником Виробничого сільськогосподарського кооперативу імені Ватутіна Хорольського району (наказ від 23 серпня 2011 року №1); Виробничий сільськогосподарський кооператив імені Ватутіна Хорольського району є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна Хорольського району (протокол від 19 лютого 2000 року №1); колгосп імені Ватутіна реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство імені Ватутіна (протокол від 14 листопада 1992 року №3). Як слідує з довідок виконкому Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21 червня 2018 року №02-45/412 та від 10 травня 2018 року №02-45/321 гр. [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та постійно проживала на території Вишневої (Петрівської) сільської ради у селі Садове Хорольського району Полтавської області, померла [INFO]. Після смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на вказану земельну частку (пай). Відповідно до інформації Хорольської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Як слідує з довідки Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 10 травня 2018 року №02-45/321 від імені [PERSON] заповіт Петрівською сільською радою не посвідчувався. На момент смерті [PERSON] проживала разом зі своїм рідним сином, [PERSON], [INFO], що доводиться довідками Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області від 21 червня 2018 року №02-45/412 та від 10 травня 2018 року №02-45/321. Відповідно до цих документів [PERSON], [INFO], проживала до дня своєї смерті, [INFO], разом із сином [PERSON], [INFO]. [PERSON] не був одружений, не мав дітей та проживав один до дня своєї смерті ([INFO]), згідно запису в погосподарській книзі №5 Петрівської сільської ради на 1996-2000 роки, особовий рахунок №385, ст.187. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна після смерті [PERSON], адже він прийняв спадщину в порядку ст.549 Цивільного кодексу УРСР в редакції від 18 липня 1963 року (фактично вступив в управління та володіння спадковим майном). Відповідно [PERSON] набув право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], розміром 4,06 га (в умовних кадастрових гектарах), по КСП імені Ватутіна на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON]. Покійний чоловік, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщинуна майно померлого [INFO] [PERSON]. Відповідно він набув право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], в порядку спадкування після смерті його двоюрідного брата [PERSON]. Встановлення факту належності [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно Сертифіката [NUMBER] є юридичним фактом, оскільки надає позивачу можливість реалізувати право на спадщину після його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], розміром 4,06 га (в умовних кадастрових гектарах), по КСП імені Ватутіна на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON]. Покійний чоловік позивача, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщинуна майно померлого [INFO] [PERSON]. Відповідно він набув право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], в порядку спадкування після смерті його двоюрідного брата [PERSON]. Позивач [PERSON], є єдиною спадкоємицею за законом на майно після смерті свого чоловіка [PERSON], в тому числі і на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], оригінал якого за невідомих їй обставин втрачено. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), законодавством не передбачено. Належним способом захисту прав спадкоємців у таких випадках є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. З цих підстав позивач вимушена звернутися до суду для визнання за нею, [PERSON], права на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], в порядку спадкування після смерті свого чоловіка, [PERSON]. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За положеннями ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до вимог ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин), п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У відповідності до абз.3 п. 2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року за № 666/94, (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Як передбачено п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз'яснено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (зі змінами, внесеними Постановою Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, наявні підстави для визнання за [PERSON], права на земельну частку (пай) згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON] Встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, а також факту належності спадкодавцю спадкового майна є юридичними фактами, оскільки їх встановлення надає позивачу можливість реалізувати право на спадщину після померлого [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Згідно п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. Таким чином, враховуючи наявність спору про право на спадкове майно, моя заява про встановлення юридичних фактів, має розглядатися на загальних підстав в порядку позовного провадження. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Враховуючи, що спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, а також те, що спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в порядку, передбаченому ст. 1277 ЦК України, а спадщина може перейти у власність територіальної громади,у даній справі належними відповідачами є: Вишнева сільська рада Хорольського району Полтавської області, ТОВ Агрофірма «Хорольська» Хорольського району Полтавської області та Хорольська районна державна адміністрація Полтавської області. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved