Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Адвокат Мандзюк В.Б. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування якого посилався на те, що житловий (садовий) будинок та земельна ділянка на якій він розташований по [ADDRESS] належить позивачу на праві власності. 19.10.2020 року близько 19 год. 00 хв. його колишня дружина [PERSON] не допустила позивача до зазначеного садового будинку, з приводу чого була написана заява до правоохоронних органів у відповідь на що отримав листа про припинення перевірки за його заявою та рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи те, що відповідачка не допускає позивача до його власності чим порушує його права як власника майна з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив суд усунути перешкоди у користування садовим будинком шляхом вселення [PERSON] та виселення [PERSON] із зазначеного будинку. Також просив стягнути судові витрати з відповідачки. В судове засідання позивач не з`явився. Від його представника адвоката Мандзюка В.Б. надійшла заява про розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно ч.1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. У відповідності до ст.158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення". Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить садовий будинок [ADDRESS] та на підставі договору дарування від 30.03.2003 року земельна ділянка [ADDRESS] в садівничому товаристві «Пролісок-2» (а.с.8-9). Крім того встановлено, що між позивачем та відповідачкою, будь-які договірні відносини щодо порядку користування майном, відсутні, тому право користування садовим будинком та земельною ділянкою на підставі договору у відповідачки не виникло. Також відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Магалянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин,

Outcome: approved