Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримав повністю з мотивів викладених в позовній заяві, який просить задоволити. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав: Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. На підставі ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 10.10.2009 р. позичив у позивача по справі [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 22212 грн. 40 коп. з терміном повернення до 15.04.2011 року, на підтвердження цього дав останньому ([PERSON].) письмову розписку /а.с.4/. Як ствердив в судовому засіданні позивач по справі [PERSON] відповідач по справі [PERSON] в зазначений строк кошти не повернув, пояснюючи відсутністю у нього коштів. Згідно ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 3 ст. 1049 ЦК України зазначає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Однак, до цього часу борг відповідачем [PERSON] не повернутий позивачу по справі [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з відповідача по справі [PERSON] слід стягнути в користь позивача по справі [PERSON] 1999 грн. 12 коп., тобто три проценти річних. Крім того, з відповідача по справі [PERSON] слід стягнути в користь позивача по справі [PERSON] 500 грн. судових витрат, пов'язаних з наданням юридичної допомоги адвокатом згідно квитанції №0279 від 23.04.2014 / а.с.5/. А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст. ст. 207,526, 610,625,627,827,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved