Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

23.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з лютого 2009 року по лютий 2012 року перебувала в шлюбі з відповідачем, який 29.02.2012 року рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області був розірваний. Від шлюбу з відповідачем у них є спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Син після розірвання шлюбу залишився з нею і перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач ще до розірвання шлюбу з липня 2009 року і по сьогоднішній день жодного разу не відвідував їхнього спільного сина, зовсім не цікавиться його життям, матеріальним забезпеченням, навчанням і вихованням, не цікавиться, в яких умовах проживає їхня дитина, який стан його здоров`я. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, з липня 2009 року не відвідує його ні в дома, ні в школі, та не бере участі у вихованні дитини, жодного разу не брав його до себе, не водив в кіно чи театр. Зазначила, що в даний час проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком, який хоче одружитися з нею, з ним ведуть спільне господарство, її син кличе його батьком. Відповідач зовсім не допомагає матеріально їхній спільній дитині і не займається його вихованням, через що виникла велика заборгованість по сплаті аліментів, і тому вона просить постановити рішення суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 17.09.2018 року провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 45 хвилин 30 січня 2019 року. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.11.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 годину 30 хвилин 17.01.2020 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідач з липня 2009 року не приходить до сина [PERSON] , не допомагає їм. На даний час в неї є інший чоловік, з яким вона виховує сина і якого він називає батьком. Син мав два місяці, як відповідач залишив їх. Зазначила, що відповідач любить розгульний спосіб життя, а також любить бути сам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, в тому числі і через веб сайт судової влади України (а.с.90, 93), відзиву на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав. Крім цього, позивачкою до позовної заяви долучена копія заяви відповідача, завірена приватним нотаріусом Грошевою Т.М., в якій він зазначає, що позовні вимоги йому відомі, заперечень не має, дає згоду на розгляд справи про позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , без його присутності. (а.с.18). Представник третьої особи - Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування Сич Т.А., проти позову не заперечила та пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини Старосамбірської райдержадміністрації розглядала питання про надання висновку органу опіки та піклування райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON] та прийшла до висновку про доцільність такого, оскільки він не займається вихованням малолітнього сина, ним не цікавиться, не спілкується, не піклується про його здоров"я, фізичний та духовний розвиток. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює позивачка. Суд, заслухавши позивачку, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно зі ст.18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. За положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України встановлений обов`язок батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а згідно п.4 ч.1 ст. 164 цього Кодесу, якщо є наркоманами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.02.2012 року було розірвано (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов жительки с.м.т. Нижанковичі,- [PERSON] , та довідки, виданої виконкомом Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області №747 від 22.08.2018 року, відомо, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] . Фактично проживає з сином по пл. Свободи. [PERSON] виховує та утримує свого сина [PERSON] з [INFO] , сама (а.с. 16-17). Із характеристики №30 від 20.01.2020 року, виданої селищним головою Нижанковицької селищної ради Старосамбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] . За час проживання в селищі Нижанковичі проявила себе з позитивної сторони. Тактовно та з повагою відноситься до дітей, батьків та родичів. Дбайливо опікується своїми дітьми. Шкідливих звичок немає, працьовита. Громадського порядку не порушувала. Характер спокійний, врівноважений. Скарг від жителів селища на громадянку [PERSON] в Нижанковицьку селищну раду не поступало (а.с.97). Із характеристики учня, виданої початковою школою №2 ім. Яна Валерего Єнджеєвича у м.Плонськ, вбачається, що учень [PERSON] досягає добрих результатів у навчанні, на кінець першого семестру шкільного року отримав середню оцінку 4,0. [PERSON] - це здібний учень, хоча не повністю використовує свій потенціал. Зазвичай охоче приймає участь на уроках та приходить з підготовленим домашнім завданням. На уроках хлопчик працює у гарному темпі та переважно самостійно, завжди закінчує розпочате завдання, охоче висловлюється на будь-яку тему. На кінець семестру отримав добру оцінку з поведінки. [PERSON] полюбляють однолітки та вибрали його старостою класу. Хлопець приймає участь у всіх класних походах та екскурсіях. Учень може оцінити свої вчинки та визнати помилки або невідповідну поведінку, а також зробити з цього висновки. Хлопець не запізнюється на уроки. Всі пропущені уроки регулярно обгрунтовуються. Дитина завжди чиста, має охайний та акуратний зовнішній вигляд. Класний керівник добре співпрацює з мамою хлопчика. Класний керівник має постійний контакт з мамою хлопчика, яка приймає участь в класних зібраннях та індивідуальних зустрічах. Біологічний батько хлопчика ніколи не нав`язував контакт з класним керівником з приводу сина. [PERSON] завжди зі школи забирає мати або її справжній чоловік, якого він називає батьком (а.с.98). Довідкою, виданою Комунальним некомерційним підприємством Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» №21 від 17.01.2020 року (а.с.95), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька с.м.т.Нижанковичі Старосамбірського району Львівської області під динамічним спостереженням в наркологічному кабінеті КНП СРР «Старосамбірська ЦРЛ» не перебуває. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , подруга позивачки [PERSON] показала, що позивачка сама виховує сина. На даний час проживає з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] покинув їх коли дитині було два місяці. Ні матеріально, ні морально він не допомагає їм. У вихованні сина [PERSON] позивачці допомагали її батьки. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів. Старосамбірська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.46 -47). Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] жодної уваги дитині не приділяє протягом тривалого часу, а тому вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні дитини, сприяти його духовному та фізичному розвитку, цікавитися його життям та здоров`ям, приймати участь у його становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Неявка відповідача в судові засідання також свідчить про його байдуже ставлення до дитини. На підставі вищевикладеного, аналіз наведених обставин свідчить, що відповідач [PERSON] тривалий час не дбає про свого сина [PERSON] , про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що дає підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, з посвідчення серії [NUMBER] від 07.09.2015 року вбачається, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Таким чином, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 704,80 гривні, у зв`язку з задоволенням позову не може бути стягнутим з відповідача на користь позивачки, оскільки [PERSON] як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved