Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

01 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів АТ «Криворізька теплоцентраль», КПТМ «Криворіжтепломережа» про захист прав споживачів, у якому просила зобов`язати відповідачів виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за квартирою в [ADDRESS] , заборгованість попереднього власника квартири за період до 30 липня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником двокімнатної квартири за вищезазначеною адресою на підставі свідоцтва від 30.07.2020, яке було видано на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки від 23.06.2020, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області, відповідно до якого позивач є переможцем електронних торгів з реалізації вказаної вище квартири, що належала [PERSON] . Після набуття права власності позивач дізналася, що станом на 01.08.2020 по особовому рахунку № [NUMBER] існує заборгованість перед АТ «Криворізька теплоцентраль» за опалення (по лічильнику) в розмірі 33\~273,72 грн., за теплоенергію 301,81 грн. та за послугу з гарячої води 770,63 грн. Крім того, по тому ж самому особовому рахунку станом на 01.08.2020 значиться заборгованість по виконавчому листу (погашення боргу) перед КПТМ «Криворіжтепломережа» в розмірі 11\~213,33 грн. Позивач зверталася з заявами до відповідачів про виключення заборгованості попереднього власника з обліку по особовому рахунку, проте заборгованість до теперішнього часу не виключена. З часу набуття права власності та початку опалювального сезону позивач добросовісно у повному обсязі оплачує послуги з опалення, якими вона користується, однак позивачу постійно надходять вимоги про негайне погашення боргу попереднього власника. Позивач вважає, що оскільки нею було придбано квартиру на електронних торгах, вона не брала на себе зобов`язань стосовно сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги попереднього власника, якими фактично не користувалася, то у неї відсутні зобов`язання по оплаті заборгованості за вказані послуги, так як вони виникли до часу придбання у власність квартири та початку фактичного користування цими послугами, а тому необхідно виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість, про що вона просить суд зобов`язати відповідачів. Ухвалою судді від 05 липня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено право та строки на подачу сторонами заяв по суті справи. 16 липня 2021 року від представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Підприємство АТ «Криворізька теплоцентраль» є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: [ADDRESS] , а позивач є споживачем послуг, які надаються підприємством. Оскільки позивач є власником житлового помешкання, на неї покладений обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги з теплопостачання в період володіння власністю. Заборгованість, що обліковується на особовому рахунку відкритому у квартирі за зазначеною адресою, яка належить позивачеві, за надані комунальні послуги з теплопостачання становить 34\~346,16 грн. Обов`язок відповідача виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість не передбачений чинним законодавством, і норми, які б передбачали такий обов`язок відсутні. Особовий рахунок, відкритий на ім`я власника помешкання або іншої особи є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства і виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства. Крім того, зобов`язання АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо виключення із суми заборгованості по особовому рахунку суму заборгованості попереднього власника не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Зміна власника житла не може бути підставою для виключення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а наявність заборгованості по особовому рахунку, що утворилася з вини попереднього власника, не порушує законних прав та інтересів нового власника. У відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 20 липня 2021 року від представника відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погодився з позовними вимогами у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Звертаючись з позовною заявою позивач не обґрунтувала, яким чином заборгованість, яка вже була предметом судового розгляду та про стягнення якої постановлені судові рішення, стосується захисту прав позивача як споживача. Заборгованість у розмірі 11\~213,33 грн. вже стягнута з попередніх споживачів на підставі судових рішень і позивач не має зобов`язань по погашенню цієї заборгованості. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Особовий рахунок, відкритий за адресою: [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій КПТМ «Криворіжтепломережа» і списання з цього документа будь-яких сум є господарською діяльністю відповідача. Крім того, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, зокрема ст. 16 ЦК України, якою визначений перелік способів захисту цивільних прав і інтересів, відповідачем жодних прав позивача не порушено. У відзиві представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за певних умов, визначених у частині 6 цієї статті. 02 серпня 2021 року від представника позивача [PERSON] адвоката Ільїної Х.Я. надійшла відповідь на відзив, у якій вона не погоджується із доводами відповідачів, викладених у відзивах на позовну заяву, при цьому посилається на те, що перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначений у ч. 2 ст. 6 ЦК України, не є вичерпним, і обраний нею спосіб захисту відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 по справі № 686/6276/19. Захист прав позивача у встановлений спосіб не є втручанням в господарську діяльність відповідачів, які здійснюють її на власний розсуд, але, здійснюючи таку діяльність, підприємство не вправі порушувати права та інтереси інших осіб, зокрема позивача. Зазначеними відповідачами нормами закону не заборонено здійснювати розподіл заборгованості за користування комунальними послугами між попереднім та новим власником, зокрема шляхом відкриття нових особових рахунків, або будь-яким іншим способом, визначеним підприємством згідно його облікової політики. З часу набуття права власності та початку опалювального сезону позивач добросовісно в повному обсязі оплачує послуги з опалення, проте телефоном та поштою позивачу постійно надходять вимоги про негайне погашення боргу попереднього власника, що спростовує твердження відповідачів про те, що останні своїми діями не порушують права позивача. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва від 30 липня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою І.І., зареєстрованого у реєстрі за № 755 та витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6-8). Станом на 01 серпня 2020 року за адресою [ADDRESS] існує заборгованість, зокрема за послуги, надані АТ «Криворізька теплоцентраль», з гарячої води 770,63 грн., теплоенергія 301,81 грн., опалення (по лічильнику) 33273,72 грн., а також заборгованості за послуги надані КПТМ «Криворіжтепломережа», згідно виконавчого листа (погашення боргу) у розмірі 11213,33 грн., що підтверджується копією Інофрмації з сайту Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків Нова-Ком (а.с. 9-10), і факт такої заборгованості та її розмір не оспорюється відповідачами. Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, позивач посилається на те, що у період нарахування відповідачами заборгованості за надані послуги, станом на 01.08.2020, вона фактично не була споживачем таких послуг, оскільки не була власником квартири [ADDRESS] . Позивач не є правонаступником попередніх власників квартири і тому вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги, що були надані до виникнення у позивача права власності на зазначену вище квартиру й тому вважає за необхідне зобов`язати відповідачів виключити з її особистого рахунку чужу заборгованість. Відповідно до статей\~66,\~67,\~162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до\~статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою\~статті 382 ЦК України\~встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Видане 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою І.І. свідоцтво, згідно з яким позивач є власником квартири [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями\~статті 520 ЦК України\~(заміна боржника у зобов`язанні). На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не обговорено у відповідному правочині, який повністю узгоджується із сталою практикою Верховного Суду та подібні висновки висловлені, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604св20, Постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547св19. Суд відхиляє доводи відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» про те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника, у зв`язку із чим неможливо списати та не обліковувати заборгованість попередніх власників, оскільки відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23.10.2013 року №170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для обліку абонентів-споживачів послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» та житлового законодавства України, особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Згідно з\~ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з наступними змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі\~ст.9\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого\~наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий за адресою: [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємств відповідачів, і можливість здійснення таких операцій допускається наведеними вище правовими нормами. Також, судом відхиляються доводи КПТМ «Криворіжтепломережа» про те, що\~заборгованість за надані послуги стягнута з боржника на підставі судових рішень, які є обов`язковими для виконання й це виключає можливість списання такої заборгованості та виключення її з обліку господарських операцій відповідача, оскільки вказана заборгованість стягнута судовими наказами з попереднього власника, а не з особового рахунку житлового приміщення, і виконання судових рішень відбувається шляхом стягнення або інших виконавчих дій саме з попереднього власника, тому саме попередній власник відповідає за погашення стягнутих судовими рішеннями сум заборгованості за надані послуги. Крім того, судом не приймаються до уваги доводи відповідачів про те, що зобов`язання щодо здійснення виключення заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, з огляду на наступне. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та Конвенції мають вищу юридичну силу, що визначено в статтях\~8,\~9 Конституції України, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема\~статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові\~\~від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18. Крім того, судом не приймаються доводи відповідачів про те, що включення до особового рахунку позивача сум заборгованості попередніх власників не порушує жодних прав та інтересів позивача, оскільки як вбачається з копій досудових вимог-попереджень, надісланих на адресу позивача, останню попереджено про необхідність негайного погашення заборгованості, при цьому висловлено попередження абоненту про законодавчу можливість обмеження її конституційних прав, зокрема на її право вільного пересування (попередження про обмеження у праві виїзду за кордон) (а.с.23). Отже, незважаючи на обізнаність відповідачів про перехід права власності на житлове приміщення до іншої особи, зазначені вище вимоги-попередження надходять саме на адресу позивача, а не попереднього власника, що спростовує їхні доводи про те, що заборгованість не стосується позивача і не впливає на її права споживача комунальних послуг. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд виходить з вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, яка передбачає, що \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19, провадження № 613604св20, зазначив, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанції про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість за комунальні послуги попередніх власників квартири є законними. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд не вважає за необхідне вказувати у резолютивній частині рішення конкретні суми заборгованості, оскільки станом на час розгляду справи, ці суми можуть бути відмінними від зазначених у позові у зв`язку з можливим їх частковим погашенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: approved