Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

16 травня 2014 р. до суду поступив вказаний позов, який після попереднього судового засідання позивач уточнив, зменшивши розмір позовних вимог і, після відмови кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» на розподіл кредитних зобов'язань порівну між позивачем та відповідачкою на кредитні зобов'язання за угодами, укладеними між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» за номерами: •№13121400706984 від 14.12.2013 «Оплата частинами» карта Універсальна №[NUMBER], •№13121400706944 від 14.12.2013 «Оплата частинами» карта Універсальна №[NUMBER], •№ABH0RG126230423 (Default), І остаточно просить суд визнати за позивачем та відповідачкою право власності за кожним на 1/2 частину спірного майна придбаного у шлюбі,як подружжям, яке перебувало у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2012 р. по травень 2014 р., а фактично жили однією сім»єю до 15.03.2014 р., а саме, на : -диван, вартістю 2840 грн., -холодильник марки « Веко», модель DSA25020S, вартістю 2615 грн.; - телевізор марки « Saturn», модель AF LED, вартістю 1560 грн.; - пральну машину марки «LG «, модель F10B8ND, вартістю 3399 грн. Всього на суму 10414 грн. З урахуванням того, що відповідачка після припинення шлюбних відносин, без згоди позивача продала телевізор вартістю 1560 грн. та пральну машину, вартістю 3399 грн., то позивач просить це майно залишити відповідачці на загальну суму 4959 грн., а позивачу виділити в натурі диван вартістю 2840 грн. та холодильник марки «Веко», вартістю 2615 грн., стягнувши в користь позивача компенсацію в сумі 248 грн. Позивач також просить стягнути в його користь з відповідачки половину коштів, які сплачені позивачем після розпаду сім»ї, тобто після 15.03.2014 р., самостійно, за кредитними договорами: №13121400706984, №13121400706944, №АВНОRG126230423 і на день ухвалення рішення суду,тобто на 17.07.2014 р. дана сума становить 2918 грн.97 коп.( 1/2). Стягнути з відповідачки на користь позивача половину коштів, які позивач повинен ще сплатити на кредитними договорами №13121400706984, №13121400706944 в сумі 916 грн.67 коп. Крім того, оскільки при виконанні ухвали суду в порядку п.1.ч.1 ст.152 ЦПК України з особистих речей позивача було виявлено лише ковдру з овчини та килим (палас), то позивач просить суд зобов»язати відповідачку повернути вказане майно, як його особисте . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вказаний позов. Відповідачка [PERSON] у підготовче, а потім і у судове засідання двічі належно повідомлялася про день, час та місце розгляду даної справи, але не з»явилася, не повідомила про причини неявки, лише направила заперечення, а тому позов розглянуто у її відсутність, на підставі наданих суду доказів. У своєму запереченні відповідачка визнаючи те, що вказане спірне майно дійсно було придбано сторонами, як подружжям, в період шлюбу, для сім»ї, за рахунок кредитних коштів, одержаних позивачем, разом з тим вказала, що суд повинен ділити те майно, яке є наявним на час розгляду справи, а таким є лише диван і холодильник, з яких позивачка просить виділити позивачу холодильник, а відповідачці диван. Що стосується проданого телевізора і пральної машини, то відповідачка вказує, що такі продала, бо потрібно було харчувати їх спільну дитину після розпаду сім»ї, тобто після 15.03.2014 р. були великі борги по оплаті за квартиру та за комунальні послуги, які вона оплатила з коштів, одержаних за продане майно. Крім того, відповідачка у запереченні вказує, що сплачена сума кредиту позивачем є набагато меншою, а тому відповідачка також не згодна на стягнення з неї 1/2 частини коштів. Вимоги про стягнення наперед несплачених ще коштів по кредитних договорах є передчасним. Крім того, відповідачка просить суд відступити від рівності долей та урахувати інтереси їх малолітньої дитини. До вказаного письмового заперечення відповідачка жодного документа, доказу суду не надала,не заявила клопотання про витребування таких судом. 3-ою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: «ПриватБанк», в особі представника Толюпи О.В., направлено до суду заяву про відмову у згоді на розподіл між сторонами несплаченого позивачем кредиту, який він одержав у банку на придбання дивану, телевізора, пральної машини та холодильника та прохання слухати справу у відсутність представника банку ( а.с.61-62,63,64 ). Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що уточнений між сторонами позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до приписів ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, заяв, клопотань не поступило, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2012 року по 19 травня 2014 року, а фактично жили по 15 березня 2014 року, від якого мають сина 23.03.2013 р., який проживає з матір'ю ( а.с.7,8,60) . Сторони жили на квартирі по найму, яку позивач залишив 15 березня 2014 року, а у квартирі з вказаним майном залишилася проживати відповідачка та з дитиною. В період шлюбу сторони придбали наступне майно: -телевізор марки « Saturn», модель AF LED, вартістю 1560.00 грн.; -пральну машину марки «LG», модель F10В8ND, вартістю 3399 грн., які на момент опису по місцю проживання відповідачки виявлено не було,а у своєму запереченні відповідачка вказала, що після розпаду сім»ї продала вказане майно, а гроші використала на оплату боргів за квартиру, за комунальні послуги,та на потреби дитини ( а.с.109-111). А також подружжям було придбано диван вартістю 2840 грн. та холодильник марки «Веко», модель DSA25020S, вартістю 2615 грн.,які були описані держвиконавцем ( а.с.66-70). Всього придбано сторонами майна в період шлюбу на суму 10 414 грн. На підтвердження придбання вказаного майна позивач надав суду документи, надані торгівельними закладами, які продавали спірне майно,які суд оцінює,як належні докази. Так, згідно наданих документів диван за 2840 грн. було придбано в магазині по вул. Шевченка, 43, в м. Корсуні - Шевченківському Черкаської області 14 грудня 2013 року за рахунок кредитних коштів, наданих позивачу на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» по сервісу «Оплата частинами», згідно укладеного позивачем договору № 13121400706984 від 14.12.2013р. Договором є чек з усіма необхідними реквізитами та наданими документами про проведення щомісячних платежів ( а.с. 9, 10,16,73 ,88 ). Телевізор було придбано також у вказаному магазині 14 грудня 2013 року за 1560 грн. за рахунок кредитних коштів, наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок позивача по сервісу «Оплата частинами», згідно укладеного ним договору № 13121400706944 від 14.12.2013 р. та наданими документами про проведення щомісячних платежів. Договором є чек з усіма необхідними реквізитами, копія якого додана до матеріалів справи ( а.с. 9,10,11,15,74,83 ). Пральну машину та холодильник було придбано 22 грудня 2013 року в магазині в м. Сміла Черкаської області за рахунок кредитних коштів в сумі 6728.46грн., наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно укладеного позивачем 22.12.2013 року кредитного договору № ABH0RG126230423 (Default) ( а.с. 18, 19, 20,21,89 ). Факт укладення вказаного кредитного договору підтверджується також довідкою №1472755, виданою 12.05.2014 року Корсунь-Шевченківським відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» та копіями документів, наданими на адвокатський запит. Про те, що саме вказане майно було придбано сторонами в кредит і знаходилося у їх володінні, розпорядженні та користуванні до 15.03.2014 р., а після вказаної дати лише у користуванні, володінні та розпорядженні відповідачки, підтверджується, як усним поясненням представника позивача у суді, так і письмовим поясненням відповідачки, вказаними вище документами, які підтверджують дійсне надання кредиту позивачу на придбання саме вказаного у рішенні товару, документами про придбання такого, та документами про оплату вказаного товару за кредитні кошти. Допитані у судовому засіданні свідки:[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду підтвердили, що дійсно вказане спірне майно купував позивач у вказаний вище період часу, у вказаних магазинах, в період шлюбу з позивачкою, для сім»ї, таке завозилося на квартиру, де сім»я проживала. Судом встановлено, що сторони за кілька місяців перед розпадом сім»ї проживали по [ADDRESS] . З 15 березня 2014 року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, шлюб розірвано у травні 2014 року і це підтверджується наданими суду документами та роздруківкою судового засідання,яка підтверджує час розпаду сім"ї: 15.03.2014 р. ( а.с.71,118,119 ). Про те, що мається спір між сторонами за вказане майно, за неможливість ним користуватися, свідчать і надані документи позивача про неодноразове його звернення за допомогою до міліції , в т.ч. і з приводу неможливості доступу до спірного майна ( а.с. 22-25 ). Згідно наданих суду доказів сторонами в кредит було придбано наступне майно: холодильник, телевізор, пральна машина та диван, і таке після розпаду сім»ї, тобто після 15.03.2014 р., залишилося у користуванні відповідачки,а також особисті речі позивача: кольорова ковдра із овчини вартістю 200 грн.та килим (палас) червоного кольору, вартістю 100 грн. Судом з достовірністю встановлено, що з 15 березня 2014 року кредитні борги сплачує виключно позивач, і за вказаний період по час розгляду справи в суді позивачем сплачено 5837 грн.94 коп., 1/2 з яких становить 2918 грн.97 коп. Ці обставини підтверджуються також виписками із інтернет - банку «Приват24», які додані до справи ( а.с. 12,113-114). Відповідно до приписів ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь- яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, яке відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України є як окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у даному випадку вказане спірне майно сторін є об'єктом права спільної сумісної власності. Частина 4 ст. 65 СК України вказує, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і такі, згідно наданих суду документів, відповідач виконує. Згідно ч.1 ст.71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але суду не надано будь - яких доказів того, що сторони мали якусь домовленість щодо спірного майна , не надано суду і шлюбного договору, а тому суд визнає частки сторін рівними, оскільки відповідачка не надала суду жодного доказу, який би дав суду право відступити від цієї рівності. Згідно роз'яснень , даних у пунктах 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Тому суд, з урахуванням вказаних правових позицій, з наданих у суді доказів, враховує у спільно придбане сторонами майно, наявні диван та холодильник, а також і телевізор та пральну машину,оскільки відповідач пояснив,що не давав будь-якої згоди на продаж вказного майна. Доводи відповідачки, що із спільного майна вона продала телевізор і пральну машину, бо потрібно було провести оплату за проживання на квартирі, комунальні послуги та придбання продуктів харчування для дитини, ні чим нею не доведено, не надано жодного доказу, якими повинен керуватися суд, а позивачем спростовано його поясненням, що на 15.03.2014 р. боргу за квартиру не було, бо в рахунок оплати проживання у найманій квартирі, вартість якого становила 250 грн. у місяць, позивач по домовленості з власником провів ремонт у квартирі в межах вартості роботи, матеріалів - 2 тисяч грн. Про вказаний ремонт підтвердили у суді і свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач також пояснив, що були відсутні борги і по комунальних послугах, які були в межах 150 грн. у місяць . Крім того, позивач пояснив, що відповідачка щомісячно одержує від держави кошти на утримання дитини [INFO], в межах 1 тисячі грн.,крім того, позивач сплатив кошти на її утримання та на утримання дитини, про що надав суду документи. Крім того, сім»я сторін розпалася 15.03.2014 р., на початку травня 2014 р. вже було пред»явлено даний позов, а тому посилання відповідачки, що вона діяла в інтересах сім»ї, для сім»ї, коли продавала вказане майно після 15 березня 2014 року, не є обґрунтованим. Тобто, суду не надано жодного доказу, який би давав право відступити від рівності долей. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачки оплат за майно, що в кредиті, на майбутнє, то суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити, бо на даний час про це відсутній спір, немає що захищати, бо законодавством не передбачено вирішення спору на майбутнє. Після проведених оплат позивач вправі пред»явити позов, якщо виникне спір. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і визнає за сторонами право власності на 1/2 частину придбаного ними в шлюбі майна: телевізор, холодильник, диван, пральну машину, розділяє це майно по 1/2 частині кожному, і оскільки відповідачка телевізор і пральну машину продала, то суд виділяє їй це майно, а позивачу виділяє диван та холодильник , та стягує з позивача в користь відповідачки компенсацію у сумі 248 грн. Суд також стягує з відповідачки в користь позивача 1/2 частину сплачених коштів на погашення кредиту за вказане у рішенні майно, які позивач сплатив після 15.03. по 17.07.2014 р. і дана сума становить 2918 грн.97 коп. У стягненні 1/2 частини несплачених платежів позивачем, які будуть проводитися у майбутньому, у сумі 916 грн.67 коп., суд відмовляє через відсутність законних підстав на задоволення. Суд вважає необхідним зобов»язати відповідачку повернути особисте майно позивача: ковдру із овчини і килим ( палас). На підставі ухвали суду від 16.05.2014 р.( а.с.40), 22.05.2014 р. було описано та арештовано рухоме майно: диван сірого кольору, холодильник марки « Веко», модель DSA25020S, ковдра з овчини та килим (палас) червоного кольору ( а.с. 67-68), які передані на зберігання відповідачці ( а.с. 69), а тому суд залишає даний арешт до виконання даного рішення суду. Відповідно до « Граничних розмірів компенсації витрат, пов»язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. за № 590, витрати на оплату правової допомоги компенсуються з урахуванням часу роботи особи, яка надає правову допомогу. Позивачем та його представником надано докази про те, що адвокат [PERSON], з якою укладено угоду про надання правової допомоги по даній справі, відпрацьовано гонорар в сумі 1000 грн., бо є акт про виконані роботи, квитанція про сплату позивачем адвокату 1000 грн. і дана сума підлягає до стягнення з відповідачки, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України, яка нарахована в межах вказаних граничних розмірів, який за годину становить 487 грн., а згідно даних журналів судових засідань, адвокат у даній справі брала участь у судових засіданнях більше 5 годин. Всі судові витрати позивача становлять 1365 грн.40 коп. (243 грн.60 коп. судовий збір +121 грн.80 коп. за забезпечення позову + 1000 грн. юрдопомога ), що пропорційно задоволеному позову ( 8425 грн.97 коп., з 9342 грн.64 коп. пред»явленого), становить 1231 грн.45 коп. (1365,40 ( сума сплачена) х 90.19 ( відсоток задоволеного) :100 =1231 грн.45 коп.), і вказана сума підлягає стягненню з відповідачки в користь позивача.

Outcome: partial