Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на її користь за судовим рішенням та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею додаткові витрати на навчання і лікування сина. В обгрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Млинівського районного суду Рівненської області, на виконання якого 10 січня 2013 року видано виконавчий лист, стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 550 гривень щомісячно. Останнім часом вона, позивач, змушена витрачати на утриммання спільного з відповідачем сина значно більше коштів, оскільки підвищилась вартість життя і зріс прожитковий мінімум. Також син поступив на денну форму навчання до аграрного коледжу, що зумовлює інші витрати, пов'язані з утриманням сина. Крім цього, син має ряд захворювань і на лікування вона понесла додаткові витрати. Зокрема: - 2 385,47 на придбання ліків; - 600 грн. на проїзд до медичних установ і обстеження ; - 2420 грн. на курс лікування у стоматолога; - 650 грн. на розвиток матеріально-технічної бази навчального закладу; - 3600 грн. на оплату проживання у гуртожитку; - 10 944 грн. на придбання мобільного телефону, комп"ютерної техніки і аксесуарів до неї. З огляду на це її матеріальне становище змінилось в сторону погіршення, а відповідач будь-якої додаткової допомоги на утримання сина не надає, хоча є фізично здоровим і інших утриманців не має. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 02 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами з повідомленням позивача і відповідача про час, дату та місце розгляду справи. ( а.с. 38) Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи в суді. (а.с. 40) А тому, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, за правилом ч.1 ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2012 року, на виконання якого 10 січня 2013 року видано виконавчий лист, стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 550 гривень щомісячно. ( а.с.12) Відповідач, як стверджує позивач і не спростовано самим [PERSON], є працездатним і інших утриманців не має. При цьому, з часу ухвалення попереднього судового рішення про стягнення з нього аліментів, зросла вартість життя, збільшено прожитковий мінімум, неповнолітній син [PERSON] вступив до аграрного коледжу на денну форму навчання, що в сукупності зумовлює збільшення витрат матері [PERSON] на його утримання. Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 930 (дев'ятсот тридцять) гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, судом встановлено, що неповнолітній син позивача і відповідача часто хворіє, у зв'язку з чим, впродовж 2017 року проходив обстеження і лікування у лікарів окуліста, травматолога, педіатра, сімейного лікаря, лора і стоматолога, що підтверджується випискою з амбулаторної карти та іншими медичними довідками ( а.с. 16-19). На проїзд до медичних установ і лікування позивач понесла додаткові витрати, пов'язані з оплатою проїзду та придбанням ліків, а також оплатою послуг стоматолога в сумах відповідно: 600 гривень, 2385,47 гривень і 2420 гривень. Зазначені витрати підтверджуються документально, а саме корінцями квитків і товарними, а також фіскальними чеками ( а.с. 20-25,31-33). Також документально підтверджуються додаткові витрати позивача у зв'язку з навчанням сина на розвиток матеріально-технічної бази навчального закладу в сумі 650 гривень ( а.с.27) А тому, половина зазначених вище і документально підтверджених витрат позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в сумі - 3027 гривень 74 копійки. Разом з тим, витрати позивача на оплату проживання сина в гуртожитку у сумі 3600 гривень не підтверджені відповідними платіжними документами, а тому до стягнення не підлягають. Крім цього, як видно з довідки про склад сім'ї, неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем [PERSON], що спростовує факт його проживання у гуртожитку. ( а.с. 14, 26). Також, витрати позивача по придбанню мобільного телефону, комп'ютерної техніки і аксесуарів до неї в сумі 10 944 грн. не є такими, що зумовлені особливими обставинами ( розвитком дитини, її хворобою, тощо), а тому не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України та відносяться до загальних витрат, пов'язаних з утриманням неповнолітньї дитини ( аліменти), у зв'язку з чим, до стягнення не підлягають. Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню свого неповноілтнього сина, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів та додаткових витрат, судом не встановлено. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 185, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial