Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Українського державного підприємства поштового зв?язку «Укрпошта» в особі Волинської дирекції (далі - УДППЗ "Укрпошта») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати з врахуванням інфляції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працювала на посаді кіоскера у відповідача з 25.02.2014 року по 20.11.2014 року включно та звільнена з посади на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Однак, зазначає, що її посадовий оклад при прийнятті на роботу був визначений в розмірі 1 388 грн., а з довідки про доходи отриманої в жовтні 2014 року позивач дізналася, що недоотримувала за весь період роботи заробітну плату, розмір якої був менший, ніж це було вказано у наказі про прийняття на роботу. Відповідач відмовився виконати її вимогу щодо проведення перерахунку та виплати недоотриманої заробітної плати. Враховуючи наведене, просить суд, стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1174,77 грн., середній заробіток за час затримки заробітної плати в розмірі 1388 грн., збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі 700 грн., а всього на загальну суму 3 262,77 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Кушнір М.І. судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши та дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. За змістом ст. 96 КЗпП України, ст. 6 Закону України «Про оплату праці», в їх системному зв?язку, основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає в себе тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці» підприємства самостійно, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють в колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтею 111 КЗпП України передбачено, що розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі, якщо працівником не виконана норма праці. Судом встановлено, що 25.02.2014 року згідно наказу № 99/к Волинської дирекції УДПП «Укрпошта» позивач прийнята на посаду кіоскера групи роздрібної торгівлі та продажу послуг з посадовим окладом в розмірі 1388 грн. (а.с.41) В подальшому позивач 20.11.2014 року була звільнена з роботи на підприємстві на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Із матеріалів справи вбачається, що 06.11.2014 року позивач звернулася до дирекції Волинської філії УДПП «Укрпошта» з проханням виплатити їй недоплачену заробітну плату згідно посадового окладу зазначеного в наказі № 99/к (а.с. 6), так як згідно довідки про доходи вона отримувала меншу заробітну плату за період лютий-жовтень 2014 року (а.с.5). Відповідач своїм листом від 26.11.2014 року повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення вказаних виплат, вказавши, що заробітна плата нараховувалася їй згідно Положення про відрядну форму оплати праці кіоскерів (а.с. 7). Із змісту наказу про прийняття на роботу вбачається, що [PERSON] під особистий підпис ознайомлена у відповідній графі наказу правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами колективного договору та уставом про дисципліну працівників зв'язку (а.с. 41, 41 зворот). Вказана обставина визнана позивачем в судовому засіданні. Згідно з п.п. 1.3., 2.30 Положення про оплату праці працівників УДППЗ «Укрпошта» (далі - Положення про оплату праці), що є додатком №2 до колективного договору УДППЗ «Укрпошта», оплата праці кіоскерів, продавців продовольчих та непродовольчих товарів, працівників ремонтно-будівельної дільниці тощо може проводитися до самостійно розроблених філіалами відповідних Положень про оплату праці кіоскерів продавців продовольчих та непродовольчих товарів, працівників ремонтно-будівельної дільниці тощо. Конкретні розміри оплати праці визначаються за відповідною угодою між адміністрацією філіалу та профспілковою організацією (а.с. 24, 25). На підставі Положення про оплату праці у Волинській філії УДППЗ «Укрпошта» затверджено та діє Положення про відрядну форму оплати праці кіоскерів Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта», згідно з яким встановлюється відрядна оплата праці кіоскерів, основна заробітна плата кіоскерів нараховується відповідно до затверджених відсотків за фактично виконаний обсяг послуг, тобто товарообіг. Заробітна плата за місяць не може бути нижчою ніж 2/3 посадового окладу, встановленого за штатним розписом (нарахована заробітна плата за фактично відпрацьований час не може бути нижчою законодавчо встановленого розміру заробітної плати) (а.с. 23). Із наданих суду розрахункових відомостей (а.с.33-40), вбачається, що відповідач проводив нарахування оплати праці [PERSON] за фактично виконану роботу, але не нижче двох третин посадового окладу за штатним розписом від суми 1388 грн.*2/3 = 925,33 грн. та враховуючи ст. 95 КЗпП України, яка гарантує працівникові при умові виконання норми робочого часу мінімальну заробітну плату, нараховував для виплати заробітну плату не нижче її мінімального розміру, встановленого законом (а.с.33-40). Отже, відповідач при нарахуванні заробітної плати [PERSON] не порушив норми чинного законодавства та умов колективного договору підприємства, а тому немає підстав для стягнення з Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта» заборгованості із заробітної плати в сумі 1174,77 грн. та відповідно середнього заробітку за час затримки заробітної плати в розмірі 1388 грн. Не підлягає до задоволення також вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати та збитків за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції та компенсації за невикористану щорічну відпустку, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст.116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню з роботодавця на користь працівника, лише у разі коли суми до виплати були не виплачені з вини роботодавця. Із матеріалів справи вбачається, що в останній робочий день позивачу [PERSON], згідно розрахункового листа за листопад 2014 року було нараховано: оклад - 852, 60 грн., компенсація відпустки - 746,10 грн. та індексація - 34,96 грн. Вказані суми нараховані на рахунок позивача та виплачені їй з врахуванням обов?язкових відрахувань (а.с.33, 40) Вказану обставину підтвердила позивач в судовому засіданні, вказавши, що отримувала виплати через банкомат в листопаді 2014 року. А тому, суд вважає, що при звільненні [PERSON] були виплачені всі належні їй кошти. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed