Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

20.11.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.09.2000 виконавчим комітетом Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 8. На обґрунтування позову, [PERSON] послався на те, що 23.09.2000 року одружився з відповідачкою, від якого мають неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини припинено з жовтня 2018 року, з цього часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюб розпався через несумісність характерів, подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливо, у зв'язку з чим просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Ухвалою суду від 03.12.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.01.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У судове засідання учасники справи не з"явилися. Від позивача [PERSON] 11.01.2019 до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягає. Від відповідача [PERSON] 29.01.2019 до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. У зв'язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 23.09.2000 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 8 (а. с. 5). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини з жовтня 2018 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, неповнолітніх дітей не мають. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнового спору сторони на час розгляду даної справи не мають. Витрати по сплаті судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved