Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вимогою (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) стягнути із [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення заборгованості згідно з розпискою від 29.04.2015 року в сумі 15\~749,00 дол. США, що еквівалентно 411\~192.81 грн., з яких 15\~475,00 дол. США основна сума заборгованості згідно розпискою; 274,00 дол. США 3% річних за прострочення оплати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2015 року між сторонами було укладено договір позики на суму 15\~475 дол. США строком до 01.09.2015 року. Факт передачі коштів підтверджується розпискою, яка видана [PERSON] у день отримання коштів. Однак, незважаючи на неодноразові вимоги позичальника, [PERSON] грошових коштів не повернув. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала, просила його задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча наледним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої ст. 224 ЦПК України, У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 15\~475,00 доларів США, які зобовязувався повернути до 01.09.2015 року, на підтвердження чого надано розписку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша ст. 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] від [PERSON]в. грошових коштів в сумі 15\~475,00 доларів США на умовах позики. Відповідно до ст.\~625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочи виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних за період 02.09.2015 року до 04.04.2016 року у сумі 274,73 дол.США. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідачем всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч.\~1 ст.\~60 ЦПК України, суду не надано. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення заборгованості у сумі 15\~475.00 дол. США та 3% річних у сумі 274,73 дол. США є підставною та підлягає задоволенню. Крім цього, позивачем заявлено вимогу стягнути із відповідача кошти, витрачені на сплату судового збору та правову допомогу. Відповідно до ст.\~1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Позивачем надано належні докази, які підтверджують його витрати на правову допомогу у розмірі 13\~250,00 грн., що підлягає стягненню з [PERSON] Відповідно до ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає також судовий збір у розмірі 4\~663,14 грн.

Outcome: approved