Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

В жовтні 2019 року адвокат Гузєв І.Г., в інтересах [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що [PERSON] працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача в період: з 19.03.1980 по 23.02.1981 на посаді помічника машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; з 09.11.1981 по 20.10.1982 на посаді помічника машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; 20.10.1982 по 20.07.1988 - посаді машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; з 09.12.1991 по 01.11.1998 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.11.1998 по 01.07.2001 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.07.2001 по 01.01.2002 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3, 4 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.01.2002 по 01.04.2004 - на посаді машиніста ескаватора добувальної ескаваторної дільниці №3 Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.04.2004 по 01.03.2005 на посаді машиніста ескаватора добувальної дільниці по навантаженню гірничої маси в автотранспорт Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.03.2005 по 01.07.2005 на посаді машиніста ескаватора добувальної дільниці по навантаженню гірничої маси в залізничний Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.07.2005 по 01.07.2006 на посаді машиніста ескаватора у кар`єрі виробничої ескаваторної дільниці Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК» та з 01.07.2006 по 30.04.2007 на посаді машиніста ескаватора у кар`єрі на виробничій екскаваторній дільниці №2 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК», правонаступником зазначеного підприємства є Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі Відповідач/ПрАТ «ЦГЗК»), виконував роботи по обслуговуванню вузлів та агрегатів ескаватора, керуванню ескаватором в процесі ведення підошви вибою, відвантаження гірничої маси у автомобільний та залізничний транспорт, відсипанні гірничої маси у відкоси уступу, відвалу, виконував стропильні роботи під час ремонтів ескаваторів. Внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 10.04.2008 року, [PERSON] повторно пройшов огляд [PERSON] , де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% по вібраційній хворобі та встановлено ТРЕТЮ групу інвалідності з 25.04.2008 року - БЕЗСТРОКОВО, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 2-16 ПК [NUMBER] 002588 виданою на ім`я Позивача. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач постійно відчуває больові відчуття, а саме: стійкий біль та обмеження об`єму рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта, плечових, ліктьових, суглобах кистей, т/стегнових, переважно лівому, та лівому колінному суглобах, виражене порушення ходи, затерпання пальців стоп, кистей, судоми в пальцях кистей, слабкість в руках, підвищення артеріального тиску. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 250380,00 грн., яку просив стягнути з відповідача. 21 жовтня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Ухвалою від 28.11.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, відповідно до ч. 5\~ст.\~279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача, в умовах впливу шкідливих факторів з 19.03.1980 по 23.02.1981 на посаді помічника машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; з 09.11.1981 по 20.10.1982 на посаді помічника машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; 20.10.1982 по 20.07.1988 - посаді машиніста ескаватора Петрівського рудоуправління «Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат»; з 09.12.1991 по 01.11.1998 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.11.1998 по 01.07.2001 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.07.2001 по 01.01.2002 - на посаді машиніста ескаватора ескаваторної дільниці №1 кар`єра №3, 4 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК»; з 01.01.2002 по 01.04.2004 - на посаді машиніста ескаватора добувальної ескаваторної дільниці №3 Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.04.2004 по 01.03.2005 на посаді машиніста ескаватора добувальної дільниці по навантаженню гірничої маси в автотранспорт Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.03.2005 по 01.07.2005 на посаді машиніста ескаватора добувальної дільниці по навантаженню гірничої маси в залізничний Петрівського кар`єру гірничого управління ВАТ «ЦГЗК»; з 01.07.2005 по 01.07.2006 на посаді машиніста ескаватора у кар`єрі виробничої ескаваторної дільниці Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК» та з 01.07.2006 по 30.04.2007 на посаді машиніста ескаватора у кар`єрі на виробничій екскаваторній дільниці №2 Петрівського кар`єра ВАТ «ЦГЗК». правонаступником зазначеного підприємства є Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі Відповідач/ПрАТ «ЦГЗК»). Відповідно до висновку МСЕК від 10.04.2008 року [PERSON] визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% по вібраційній хворобі та встановлено ТРЕТЮ групу інвалідності з 25.04.2008 року - БЕЗСТРОКОВО, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги» серії 2-16 ПК №002588. Також, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, медичним висновком лікарсько-експертної комісії від 27.11.2012 року протокол № 2185, Позивачу було уточнено стадію важності професійного захворювання та постановлено діагноз: Вібраційна хвороба 2 ст. від дії загальних вібрації з синдромом вираженої полірадикулоневропатії, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартроза ПФС 2-3 ст., остеоартроза ліктьових суглобів ПФ 1-2 ст., двобічного коксартроза справа 2ст. зліва 3ст., помірно вираженого порушення ходи, синдромом церебральної ангіодистонії. Діагноз уточнений на підстави прогресуючого розвитку нейродистрофічних змін, ступеню вираженості клінічної картини та порушення функції ходи, даних лабораторних та функціональних методів обстеження. Відповідно до атестації робочого місця Позивача, яка проводилась у червні 2004 року, умови виробничого середовища машиніста ескаватора відносяться до ІІІ класу 3 струпеню шкідливості, важкість та напруженість праці до ІІІ класу І ступеню шкідливості. (п.13 акту Форми П-4). Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №3 від 03 квітня 2007 року, встановлено причини виникнення професійного захворювання у позивача, а саме: багаторічна робота в умовах впливу загальної вібрації, рівень якої перевищує ГДР. Вібрація транспортно-технологічна 105 дБ при ГДР 101 дБ. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. Кодекс законів про працю України153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.\~237-1\~КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення відповідача в тій частині, що позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Щодо посилання представника відповідача на формальність зазначення страждань позивачем, суд відкидає вказані доводи, оскільки будь-яка хвороба має свої симптоми, які є подібними. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, який постійно відчуває больові відчуття, а саме: стійкий біль та обмеження об`єму рухів у шийному та попереково-крижовому відділах хребта, плечових, ліктьових, суглобах кистей, т/стегнових, переважно лівому, та лівому колінному суглобах, виражене порушення ходи, затерпання пальців стоп, кистей, судоми в пальцях кистей, слабкість в руках, підвищення артеріального тиску, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності\~60%, період роботи у відповідача протягом 24 роки 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 90 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial