Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 липня 2008 року помер батько позивача [PERSON]. За життя батько придбав житловий будинок в с.Широке по вул..Кооперативна, 52. Право власності на це майно він не оформив. Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадкове майно, проте постановою від 8 грудня 2016 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.. Кооперативна, 52, с.Широке Верхньодніпровський район Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, мати, яка на момент смерті батька також проживала разом з ним, відмовилася від прийняття спадщини на її користь. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що до БТІ звернувся спадкоємець та було встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою вул.. Кооперативна, 52, с.Широке Верхньодніпровський район Дніпропетровської області не зареєстровано. Інвентарної справи щодо цього майна не було, проте в архіві БТІ є рішення виконавчого комітету Верхньодніпровської районної ради від 1988 року про визнання права власності на житлові будинки, в тому числі за [PERSON] Було проведено технічну інвентаризацію будинку. Ніяких заяв та звернень щодо цього майна не було. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 12 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Верхньодніпровської районної ради було прийнято рішення № 188 про можливість оформлення документів на право власності на житлові будинки згідно з переліком, в тому числі за [PERSON] в с. Широке по вул.. Кооперативна, 50 (а.с.16-17). 28 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Верхньодніпровської районної ради було прийнято рішення № 295/1 про визнання права власності на житлові будинки мешканців сіл Верхівцевської міської ради згідно з переліком, в тому числі за [PERSON] (а.с.16). Згідно з довідкою виконавчого комітету Верхівцевської міської ради № 438 від 25 жовтня 2016 року в 2001-2005 роках під час проведення суцільного обходу обєктів по господарського обліку, адреса домогосподарства по вул.. Кооперативна, 50 в с.Широке була змінена на вул..Кооперативна, 52 (а.с.13). Довідкою виконавчого комітету Верхівцевської міської ради № 33 від 11 листопада 2016 року підтверджується, що адреса домоволодіння, де мешкав [PERSON] в с.Широке вул..Кооперативна, 52 та вона не змінювалась (а.с.14). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20 січня 2017 року право власності на будинок та земельну ділянку за адресою: вул. Кооперативна, 52 в с.Широке ні за ким не зареєстровано (а.с.27). Також довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ" від 1 грудня 2016 року підтверджується, що право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с.48). 19 липня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що за життя, [PERSON] набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул.. Кооперативна, 52 в с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав, не заборонених законом, а саме на підставі рішення виконавчого комітету районної ради, проте не оформив право власності на нього, що не є підставою для припинення права власності на майно. Після набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року, у відповідності до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону [PERSON] отримав право зареєструвати своє право власності у визначеному порядку, проте не зробив цього, що також не є підставою для припинення права власності на майно. Після смерті [PERSON], його донька, [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 8 грудня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: вул. Кооперативна, 52 в с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не було зареєстровано за спадкодавцем, а також у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.8). Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] до нотаріуса звернулася дружина померлого [PERSON] (а.с.35). Відповідно до довідок виконавчого комітету Верхівцевської міської ради № 7124, 7125 від 7 жовтня 2016 року від імені [PERSON] заповіти не складалися та не посвідчувалися, на момент смерті [PERSON] проживав з дружиною, [PERSON], та донькою, [PERSON] (а.с.15). Інших спадкоємців за законом або заповітом, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців, які визнані судом обмежено дієздатними після смерті [PERSON] не встановлено. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: вул. Кооперативна, 52 в с.Широке Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з підстав не заборонених законом, позивач, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013\~року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved