Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи позов тим, що у період з 21.12.1996 року по 30.05.2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Їхні спільні діти перебувають на її утриманні. З 2000 року позивачка з відповідачем разом не проживають, що визнається сторонами та встановлено рішенням суду від 13.05.2014 року. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, позивачка важко хворіє, а тому їй важко самостійно утримувати двох дітей, оскільки, частину коштів витрачає на ліки. Довідкою від 04.11.2014 року виданою директором школи підтверджується те, що обоє дітей навчаються в навчальному закладі Орлеанс Парк. Відповідно аліменти на доньку [PERSON] слід також стягувати так як така продовжує навчання. Після припинення спільного проживання відповідач не бере участі і не зацікавлений у матеріальному забезпеченні дітей. А тому просила суд стягувати з відповідача аліменти щомісячно в розмірі по 1000 грн. на доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття та по 1000 грн. на навчання доньки [PERSON]. Крім того, просила стягнути з відповідача 600 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судових засіданнях від 18.06.2015р., 12.10.2015 р. проти позовних вимог заперечив, оскільки, він є громадянином [PERSON] хоча на даний час проживає в Україні, а діти проживають разом з позивачкою у [PERSON] та отримують державну допомогу. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Відповідно до копій свідоцтв про народження серія 1-НМ № 033482, виданого 22.01.1998 року та GX 162455 від 18.09.2001 р.1СС96В63 (а.с. 3, 4), сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет на 2015 рік у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі, оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований. Оскільки, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, то суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі по 750 грн. щомісячно. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка важко хворіє, а тому їй важко самостійно утримувати двох дітей, оскільки частину коштів витрачає на ліки, їй не вистачає коштів для забезпечення належного рівня життя дітей, підтримання їх фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дітей. [PERSON] навчається в навчальному закладі Орлеанс Парк, тому з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання на час навчання (а.с.66, 67). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов в цій частині також слід задоволити, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно до закінчення нею навчання 31.05.2015 року. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому, стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі по 750 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно до закінчення нею навчання 31.05.2015 року слід розпочати з 02.04.2015 року. Щодо твердження відповідача, що з нього не можуть бути стягнені аліменти на утримання його доньок, оскільки, він є громадянином [PERSON], не заслуговує на увагу, оскільки, важливе значення для України має ратифікована нею 01.08.2008 р. Конвенція про визнання i виконання рішень щодо зобовязань про утримання, укладена 1973р. у Гаазі та учасниками якої є 21 держава світу. Ця Конвенція дає змогу визнавати та виконувати судові рішення щодо стягнення аліментів, ухвалені в Україні, на території інших держав сторін Конвенції. До того ж, згідно з Конвенцією до виконання в Україні приймаються як рішення іноземних судів, так i інших органів, уповноважених вирішувати питання стягнення аліментів. Отже, на підставі наведених нормативних актів незалежно від громадянства чи постійного місця проживання особа може звернутися з проханням про визнання чи виконання рішення про стягнення аліментів. Крім того, стягнення аліментів з осіб, які проживають за кордоном, стала ратифікована Україною у 2013 р. Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інші форми сімейного утримання, укладена у 2007 р. у Гаазі та стороною якої є понад 70 держав світу, зокрема США та країни Євросоюзу. Так, станом на 1 січня 2007 року Конвенція застосовується у відносинах з Австрією, Алжиром, Аргентиною, Бельгією, Бразилією, Ватиканом, [PERSON], Гаїті, Гватемалою, Грецією, Данією, Естонією, Ізраїлем, Італією, Німеччиною та іншими державами. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи між позивачкою та її представником було укладено договір про надання правової допомоги від 10.12.2014 року, що підтверджується квитанцією про оплату послуг адвоката по справі про стягнення аліментів (а.с.11, 54). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 600,00 грн витрат на правову допомогу та в дохід держави - 234,60 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 11, 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved