Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 09.05.2000 року помер її чоловік [PERSON]. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом та належним чином прийняла спадщину. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 3,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як втрачений оригінал правовстановлюючого документа. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивачка не зявилася, направивши до суду заяву про слухання справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обємі. Відповідач - представник Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обємі та просить справу слухати без участі представника. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як убачається з письмових матеріалів справи 09.05.2000 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 11.05.2000 року, видане виконавчим комітетом Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №15), а.с.6 - чоловік позивача, що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження від 13.09.2002 року, виданого відділом РАГС Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №02 (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка площею 3,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Погарщинської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії І-ПЛ № 012963, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 126, 17.11.1999 року. [PERSON] прийняла спадщину після померлого чоловіка у відповідності до ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріуса, що підтверджується поясненням нотаріуса №620/01-16 від 25.10.2017 року. 25.09.2002 року за поданою заявою заведена спадкова справа за №324/2002 року. Від імені [PERSON] заповіти не посвідчувалися. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя хто його пережив, та батьки. При зверненні до Державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв"язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на цю земельну ділянку (а.с.5). Дійсно, на даний час втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку і тому нотаріально неможливо оформити спадкові права на дану земельну ділянку. На запит спадкоємця відділ Держгеокадастру у Лохвицькому районі надав відповідь, що за архівними даними на прізвище [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 012963, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 126, 17.11.1999 року (а.с.8). Таким чином, той факт, що земельна ділянка, розміром 3,25 га належала [PERSON] на підставі державного акту серії І-ПЛ № 012963, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 126, 17.11.1999 року - підтверджується вищевказаними архівними даними. За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до\~статті 1225 ЦК\~(\~435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування\~\~права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно\~\~ст. 2 цього Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд визнає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved