Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

17 червня 2015 року прокурор Полонського району - під час розгляду справи правонаступником якого стало Полонське відділення Шепетівської місцевої прокуратури - звернувся з позовом до [PERSON], в якому вказав, що відповідачка, яка працює директором Полонського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді (далі - Центр), 18 листопада 2013 року звільнила з посади головного бухгалтера Центру [PERSON], яку суд поновив на посаді та зобовязав виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. За час вимушеного прогулу 21 січня 2014 року Центр вплатив [PERSON] 4278,28 грн. Тому Полонській районній державній адміністрації (далі РДА), яка здійснює фінансування Центру, завдана шкода в сумі 4278,28 грн., яку просить стягнути з [PERSON] Просить поновити строк звернення до суду, тому що про нанесення [PERSON] шкоди прокурору стало відомо в травні 2015 року Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] позов не визнає і пояснив, що фінансування Центру здійснюється з різних джерел кошти виділяє районна рада та сільські ради, тому з яких саме коштів [PERSON] виплачена сума відшкодування за вимушений прогул неможливо встановити. Гроші [PERSON] за вимушений прогул виплачені із бюджету Центру і виплачена сума не перевищує кошторис Центру на 2014 рік, тому ніякої шкоди немає. Прокурор пропустив строк звернення до суду без поважних причин, тому що повинен проводити перевірки використання державних коштів щоквартально. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працює директором Центру. Фінансування Центру здійснює РДА. Наказ про звільнення [PERSON] з посади скасовано постановою суду і її поновлено на роботі. За вимушений прогул 21 січня 2014 року Центр виплатив [PERSON] 4278,28 грн. втраченого заробітку. Прокурор отримав інформацію від РДА про виплату [PERSON] втраченого заробітку 28 травня 2015 року. Вказані обставини встановлені з пояснень представників сторін, показаннями свідка та письмовими доказами інформацією голови РДА прокуророві про виплату [PERSON] за вимушений прогул, Положенням про Центр, наказами директора Центру про звільнення та поновлення на роботі [PERSON], постановою адміністративного суду про поновлення [PERSON] на посаді і зобовязання виплатити відшкодування за час вимушеного прогулу, наказом про виплату [PERSON] зарплати на виконання постанови суду, платіжними дорученнями про виплату [PERSON] заробітної плати. Свідок [PERSON] в суді показала, що Центр підпорядковується і фінансується Полонською РДА. Гроші на діяльність Центру виділяє районна рада, сільські ради, вони концентруються в РДА і виділяються Центру згідно затвердженого на рік бюджету. Виплачені [PERSON] гроші за вимушений прогул виплачувались із бюджету Центру із зекономлених коштів і тому сума виплачена [PERSON]Д, не перевищила розміру затвердженого бюджету Центру. В затверджених кошторисах Центру не передбачено виплату зарплати особам, які не працювали, але за рішеннями суду отримували компенсацію за вимушений прогул. Відповідно до п.8 статті 134 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Відповідно до ч.ч.3, 4 статті 233 КЗпП України в редакції, чинній на час здійснення Центром виплати [PERSON] заробітку за час вимушеного прогулу, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора. Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що вина відповідачки [PERSON] у незаконному звільненні [PERSON] доведена, тому витрати Центру на виплату [PERSON] заробітної плати за вимушений прогул вона повинна відшкодувати на користь бюджету Полонської РДА, яка здійснює фінансування діяльності Центру. Прокурор пропустив строк звернення до суду. Проведення прокурором перевірки в травні 2015 року і виявлення факту виплати грошей [PERSON] суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки прокурор мав можливість виявити вказане порушення в межах строку, передбаченого ст. 234 КЗпП України тобто протягом одного року з дня виявлення заподіяного [PERSON] шкоди. Про спричинення [PERSON] шкоди РДА і прокурор мали можливість дізнатися 21 січня 2014 року тобто з дати видання наказу про поновлення [PERSON] на роботі. Тому позов підлягає залишенню без задоволення, оскільки прокурор пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення коштів з винної особи без поважних причин.

Outcome: dismissed