Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вердикт Капітал" (надалі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна (надалі - третя особа-1), Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна (надалі - третя особа-2), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Предметом позову є визнання таким, що не підляже виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, вчиненого 25 вересня 2019 року на нотаріальному бланку серії НОА №422169 та зареєстрованого в реєстрі за №5884. Спірні правовідносини виникли з укладеного 17 березня 2014 року Кредитного договору №0410/034299-ZP, укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ: 00039019), правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ: 41264766), правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги 29-01\\19\\2 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749). Відповідно до виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, вчиненого 25 вересня 2019 року на нотаріальному бланку серії НОА №422169 та зареєстрованого в реєстрі за №5884, запропоновано стягнути суму заборгованості за Кредитним договором №0410/034299-ZP, яка складає 37 343, 59 (тридцять сім тисяч триста сорок три гривні 59 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 994,21 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 21 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування за користування кредитом становить 17 470,27 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят гривень 27 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 879,11 (шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 11 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний напис порушує права позивача та вчинений з порушенням, оскільки: 1.Спірний виконавчий напис вчинено без оригіналів нотаріально посвідченого договору. 2.Не було встановлено безспірності заборгованості, оскільки нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні договори, чеки, виписки з рахунку боржника). Підготовані відповідачем розрахунки боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення заборгованості і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. 3. Порушено строки визначені ст.88 «Про нотаріат», протягом якого виконавчий напис може вчинятися. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Відповідач своїм правом на подання заяв по суті справи не скористався. Третя особа-1 подала пояснення третьої особи зазначивши про вчинення оскаржуваної нотаріальної дії у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки, виконавчий напис нею було здійснено у відповідності до вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» та п.2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім цього, нотаріусом до вчинення нотаріальної дії нотаріусом було встановлено особу заявника, перевірено його правосуб`єктність та повноваження представника; перевірено відповідність заяви вимогам закону; перевірено відповідність оригіналу документу, на якому має бути вчинено виконавчий напис, вимогам закону; перевірено умови вчинення виконавчого напису; перевірено належність оригіналу документа, на якому має бути вчинений виконавчий напис до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, також перевірено строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Крім цього нотаріусом зазначено про те, що на підтвердження факту попереднього відправлення на адресу боржника вимоги про погашення боргу, відповідач надав до заяви про вчинення виконавчого напису копію реєстру згрупованих рекомендованих поштових відправлень №28215 від 19.09.2019, а також зазначено про те, що крім заяви та оригіналу кредитного договору заявник надав виписку з рахунку про стан заборгованості позивача на день звернення. Крім пояснень третьої особи-1, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. на виконання вимог ухвали про витребування доказів надано належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 25 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №5884, прошиті на 27 аркушах. Третя особа-2 пояснень не надала. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача у якій також зазначено про те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Третя особа-1 в судове засідання не з`явилася, в письмових поясненнях просила розглядати справу за її відсутності. Третя особа-2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв та клопотань не подавала. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 17 березня 2014 року між позивачем та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ: 00039019) укладено кредитний договір №0410/034299-ZP (надалі - кредитний договір), шляхом укладення анкети та заяви про надання комплексного банківського обслуговування, на умовах, викладених у цій анкеті та заяві, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, Правилах надання та здійснення банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» з усіма додатками та умовами, Умовах встановлення кредитної лілії за поточним (картковим) рахунком, Умовах відкриття та обслуговування банківських вкладних (депозитних) рахунків, Умовах підключення та користування системою Інтернет-банкінг, Умови підключення та користування SMS-банкінг, умов інших банківських продуктів, що будуть обрані Клієнтом за заявою на підключення до певної послуги (надалі за текстом - «Правила та умови») попередньої інформації про умови кредитування фізичних осіб за кредитною лінією на картковому рахунку та в Тарифах банку. Відповідно до кредитного договору позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] в Українській гривні з встановленням кредитної лінії («Овердрафт»), тип картки ЕС/МС Debit Standard. Сплата процентів на залишок коштів, що знаходяться на рахунку встановлюється за ставкою 0,00 процентів річних. Банк може встановлювати клієнту Кредитну лінію в сумі не більше 50000,00 грн. строком на рік (тобто 364/365) календарних днів, з моменту (дня) надання кредиту, з можливістю його автоматичного продовження. Процентна ставка за користування кредитною лінією 30,00% річних. Дата погашення щомісячного платежу - до 15-го числа місяця. Розрахунок реальної процентної ставки здійснено на підставі прогнозу максимального завантаження кредитної лінії з 1-го числа місяця та припущення, що в кожному календарному місяці 30 днів. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу №2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ: 00039019) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ: 41264766), в порядку та на умовах визначених цим договором фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до Договору. Відповідно до п.2.1. Договору відступлення прав вимоги 29-01\\19\\2 від 29.01.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ: 41264766) та відповідачем, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до Договору, що додається до даного договору на паперовому носії та сплатити за нього ціну права вимоги. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, вчиненого 25 вересня 2019 року на нотаріальному бланку серії НОА №422169 та зареєстрованого в реєстрі за №5884, запропоновано стягнути суму заборгованості за Кредитним договором №0410/034299-ZP, яка складає 37 343, 59 (тридцять сім тисяч триста сорок три гривні 59 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 994,21 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 21 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування за користування кредитом становить 17 470,27 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят гривень 27 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 879,11 (шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 11 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 (нуль гривень 00 копійок). Оцінка суду. Щодо наявності заборгованості перед стягувачем. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається із наданих нотаріусом копій договорів №2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ: 00039019) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ: 41264766), а в подальшому Договору про відступлення прав вимоги 29-01\\19\\2 від 29.01.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ: 41264766) та відповідачем, в порядку та на умовах, визначених цими договорами, первісний кредитор відступав новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язувався прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до Договору, що додається до даного договору на паперовому носії та сплатити за нього ціну права вимоги. Однак з наданих копій договорів не вбачається, що нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису надано докази про те, що відбулось відступлення прав вимоги саме за договором № №0410/034299-ZP, оскільки копій відповідних додатків до договору нотаріусом не надано до його письмових пояснень, разом із копіями документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. Позивач, обґрунтовуючи зміст позовних вимог, зазначає, що приватним нотаріусом спірний виконавчий напис вчинено з порушенням, а саме: без оригіналів нотаріально посвідченого договору; не було встановлено безспірності заборгованості, оскільки нотаріус не отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні договори, чеки, виписки з рахунку боржника). Підготовані відповідачем розрахунки боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення заборгованості і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог; порушено строки визначені ст.88 «Про нотаріат», протягом якого виконавчий напис може вчинятися. Щодо оригіналу кредитного договору. Як вбачається із наданих пояснень третьої особи-1, а також доданих копій нотаріальної справи заявник звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису вих.. №13923196 від 23 вересня 2019 року. Вказана заява прийнята третьою особою-1 25 вересня 2019 року. У заяві вказано такі додатки: кредитний договір, виписка з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, договір факторингу №29-01/19/2 від 29 січня 2019 року, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. При цьому, як вбачається матеріалів нотаріальної справи виконавчий напис вчинено 25 вересня 2020 року, що збігається із датою нотаріального посвідчення копії кредитного та дає підстави суду дійти висновку про наявність в розпорядженні третьої особи-1 саме оригіналу кредитного договору. Крім цього, в заяві про вчинення виконавчого напису від 23.09.2019 р. відповідач просив вчинити виконавчий напис саме на кредитному договорі. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Однак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018, справа № 61-154св18, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17. Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. З урахуванням вищезазначеного, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав би надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вбачається із доданих до пояснення нотаріуса копій документів на момент винесення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса був список згрупованих рекомендованих відправлень №28215 від 19.09.2019, де відображено інформацію про направлення листа позивачу. Однак оцінюючи вказаний доказ суд не має правових підстав для висновку про те, що позивачу було направлено саме вимогу про сплату боргу. Крім того, нотаріусом не надано до пояснення, разом з копіями інших документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис, самої вимоги, крім цього, в заяві про вчинення виконавчого напису також не зазначено вимоги в переліку додатків до заяви, що викликає обґрунтований сумнів у тому, що на момент винесення спірного виконавчого напису, приватний нотаріус міг об`єктивно пересвідчитись у наявності безспірності вказаної заборгованості, зіставивши суму, яка вказана у письмовій вимозі та у заяві про видачу виконавчого листа. Також у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості для підтвердження поданої виписки по рахунку позивача, що також ставить під сумнів можливість встановлення нотаріусом безспірності заборгованості. З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, також в матеріалах справи відсутні докази дійного переходу прав вимоги за договором до відповідача, тобто докази заборгованість перед стягувачем, крім цього, судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед банком, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який не обґрунтовується та не доводиться жодним доказом, щодо меж позовної давності, в той же час як відповідно до кредитного договору банк може встановлювати клієнту Кредитну строком на рік (тобто 364/365) календарних днів, з моменту (дня) надання кредиту, з можливістю його автоматичного продовження, доказів чого нотаріусу не надано. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції №72297 від 04 серпня 2020 року позивачем, при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено 840,80 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені повністю, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved