Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] від свого імені та як законний представник неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала його наступним. 29 вересня 2015 року помер їх чоловік та батько - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 0,85 га ( з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,33 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,27 га - для ведення особистого селянського господарства), яка знаходиться на території села Святилівка Глобинського району по вул. Раїси Кириченко (колишня Колгоспна), 41. Вона (позивач [PERSON]Є.) є спадкоємцем майна померлого за заповітом, а їх неповнолітня дочка [PERSON] за законом. Обидві в установлений законом строк прийняли спадщину. Вказана земельна ділянка належала померлому чоловікові та батькові на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Градизькою державною нотаріальною конторою 11.12.2006 року, реєстровий № 2865. За життя спадкодавець [PERSON] не встиг провести її державну реєстрацію на своє ім»я. Через відсутність правовстановлюючого документу державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначеного нерухомого майна. Посилаючись на викладене, позивачі (з урахуванням уточнених позовних вимог) прохали суд визнати в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.85 га за [PERSON] на ? її частки, за [PERSON] на ? її частку. У судове засідання позивач [PERSON], вона ж законний представник [PERSON]не з»явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів Святилівської сільської ради, Глобинської районної державної адміністрації, представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, сектору державної реєстрації Глобинської районної державної реєстрації Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори у судове засідання не з"явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, заперечень на позов не надали. Святилівська сільська рада, як відповідач, позов визнала. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв»язку встановив наступне. 29 вересня 2015 року помер чоловік та батько позивачів [PERSON]. За життя 21 квітня 2010 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Святилівської сільської ради Глобинського району [PERSON] за реєстровим № 5, згідно якого усе своє майно заповів [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. З інформації Градизької державної нотаріальної контори по спадковій справи № 156 від 15.03.2016 року вбачається, що позивачі дружина спадкодавця [PERSON] та його дочка [PERSON], [INFO], в установлений законом строк прийняли спадщину. [PERSON] має право на обов»язкову частку у спадщині. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Градизькою державною нотаріальною конторою 11.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2865, [PERSON] отримав у спадщину після свого померлого 9.06.2006 року батька [PERSON], приватизовану земельну ділянку площею 0,85 га, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 028283, виданого Святилівською сільською радою 27.11.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації записів державних актів за № 45. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за свого життя не провів її державну реєстрацію на своє ім»я та не отримав правовстановлюючий документ на неї. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину . Спір може бути вирішено лише в судовому порядку, так як, згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, тому правовстановлюючі документи на померлих осіб не видаються. Згідно висновку від 14.12.2007 року за № 5061 з надання земельної ділянки у власність, виданого Глобинськимрайонним відділом земельних ресурсів на ім»я [PERSON], за проектом землеустрою площа земельної ділянки 0.85 га, попередній кадастровий номер земельної ділянки №1 - 5320688101:01:001:0065 загальною площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, попередній кадастровий номер земельної ділянки №2 - 5320688101:01:001:0066 загальною площею 0,33 га - для ведення особистого селянського господарства, попередній кадастровий номер земельної ділянки №3 - 5320688101:01:001:0069 загальною площею 0,27 га - для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована на території с. Святилівка, вул. Колгоспна, 41. Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1 ч.1 названого закону, обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним чи юридичним особам, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов»язкова частка). Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини . Встановивши, що [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на земельну ділянку площею 0,85 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства), суд дійшов висновку, що позивачі мають право на її успадкування. При цьому, незалежно від змісту заповіту спадкодавця (на користь дружини [PERSON]Є.), його неповнолітня дочка має право на половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом (1/2 : 2 =1/4). З врахуванням цього, [PERSON] має право на успадкування по заповіту ? часток спадкової земельної ділянки. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved