Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

12.03.2014 року, а уточнивши вимоги 05.09.2014 року та 21.11.2014 року, [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася в суд з позовом до відповідачів та просить: -«1.Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 33 500 (тридцять три тисячі п»ятсот) гривень завдатку. 2.Стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] 33 500 (тридцять три тисячі п»ятсот) гривень додаткової суми у розмірі завдатку та 4 962 ( чотири тисячі дев»ятсот шістдесят дві) гривні 59 (п»ятдесят дев»ять) копійок пені. 3.Розірвати Договір №07.06.2013-1 від 07.06.2013 року.» (а.с.а.с.1-6,92-96,115-116) Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2013 року, між нею та ФОП [PERSON] було укладено Договір №07.06.2013-1 (далі - Договір) по виготовленню 2-х диванів, 4-х крісел та 2-х барних стільців по індивідуальним розмірам, зі строком їх виготовлення протягом 32-х робочих днів, тобто не пізніше 22.07.2013 року, за що нею сплачено завдаток в сумі 33 500,00 грн.. 30.07.2013 року, [PERSON] видав їх гарантійний лист, згідно з яким зобов»язався повернути суму завдатку у випадку не виконання Договору до 22.08.2013 року. Меблі були виготовлені з порушенням строків їх виготовлення, які були доставлені 13.09.2013 року, отримати які вона відмовилася, оскільки вони не відповідали обумовленим розмірам та не було одного стільця. По попередній домовленості, меблі були доставлені 04.10.2013 року, отримати які вона також відмовилася, оскільки вони, хоча і були приведені до обумовлених розмірів, їй не сподобалася якість їх виготовлення та знову не вистачало одного стільця. Вважає, що оскільки умови Договору порушено не з її вини, а якість виготовлених меблів її не влаштовує, то вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні, представник позивачки - [PERSON]позов підтримав з підстав викладених вище, просить позов задовольнити. [PERSON],[PERSON]та його представник - [PERSON] позов не визнали та пояснили, що дійсно 07.06.2013 року, між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір №07.06.2013-1 по виготовленню 2-х диванів, 4-х крісел та 2-х барних стільців по індивідуальним розмірам, зі строком їх виготовлення протягом 32-х робочих днів, тобто не пізніше 22.07.2013 року, за що отримано завдаток в сумі 33 500,00 грн., а [PERSON] виступив гарантом виконання Договору. Також пояснили, що умови Договору, по строку виготовлення меблів, було порушено не з вини позивачки і були виготовлені у відповідності з індивідуальними розмірами, лише 01.10.2013 року, які були доставлені позивачці, по передній домовленості, 04.10.2013 року по її місцю проживання, де і були залишені. При цьому, не було доставлено одного стільця, оскільки він не помістився до автомобіля і були усі можливості доставити його в цей же день. Наряду з цим, позивачка не наполягала на його доставленні в цей же день, оскільки бажала подумати з приводу можливості взагалі підписати Акт - прийому передачі виконаних робіт, що не зроблено і по даний час, а тому один стілець позивачці не доставлено з її вини. Вважають, що меблі виконані якісно, з дотримання усіх норм та стандартів, а тому не вбачають підстав для розірвання Договору з цієї підстави. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з [PERSON] пені в сумі 588,26 грн., за несвоєчасне виконання Договору, в частині порушення строку виготовлення меблів, за період з 23.07.2013 року, тобто з дня, коли меблі повинні були бути виготовленими по 01.10.2013 року, тобто по день їх фактичного виготовлення. В іншій частині, позов задоволенню не підлягає. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, ст.626 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов»язків, ст.651 ч.2 ЦК України, яка передбачає, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладенні договору. Так, як вбачається з Договору №07.06.2013-1 від 07.06.2013 року з додатками до нього (а.с.75-83), укладеного між ФОП [PERSON] (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Замовник), Виконавець зобов»язався у відповідності з пунктами 1.1., 2.1., 2.1.3., 2.2., не пізніше 22.07.2013 року виготовити Замовнику меблі у вигляді 2-х диванів, 4-х крісел та 2-х барних стільців по індивідуальним розмірам, з визначенням ціни Договору в сумі 47 760,00 грн., сплатою завдатку в сумі 33 500,00 грн. та погоджено, що строк доставки меблів погоджується сторонами. Згідно з пунктами 4.1., 4.3., 8.1., 8.4, 9.1. Договору, -при здійсненні приймання робіт Замовник перевіряє його якість, наявність і комплектацію; -після підписання Замовником Акту прийому -передачі виконаних робі, вважається, що роботи по виготовленню меблів Виконавцем виконані належним чином, в повному обсязі та є завершеними; -у випадку порушення Виконавцем строків більше ніж на п»ять робочих днів, він сплачує Замовнику пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, за кожен робочий день затримки; -якщо Замовник відмовляється прийняти вироби від Виконавця, що передбачені п.2.1. Договору, і підписати Акт виконаних робіт, Виконавець звільняється від відповідальності за якість і схоронність продукції; -Виконавець відповідає за якість і комплектацію товару. Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, але лише в частині стягнення пені з [PERSON] в сумі 588,26 грн., в період з 23.07.2013 року по 01.10.2013 року, тобто в період прострочення строку виготовлення меблів, з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ за один день за цей період. Так, згідно розрахунку, зробленого позивачкою, в період з 23.07.2013 року по 12.08.2013 року, що становить 14 робочих дні, розмір подвійної облікової ставки НБУ в один день, становив 0,038%. Таким чином, 33 500,00 грн. х 0,038% : 100% = 12,73 грн. 12,73 грн. х 14 днів = 178,22 грн. В період з 13.08.2013 року по 01.10.2013 року, що становить 34 робочих дні, розмір подвійної облікової ставки НБУ в один день, становив 0,036%. Таким чином, 33 500,00 грн. х 0,036% : 100% = 12,06 грн. 12,06 грн. х 34 днів = 410,04 грн. 410,04 грн. + 178,22 грн. = 588,26 грн.. В задоволенні вимог про стягнення з відповідачів завдатку, суд вважає за необхідне відмовити, за відсутністю в матеріалах доказів, які дають можливість суду зробити висновок про якість виготовлених меблів. До фотографій, наданих позивачкою (а.с.64-72), як докази неякісного виготовлення меблів, суд відноситься критично, оскільки суд не є фахівцем у цій області. Крім того, суд вважає, що одне крісло не доставлене позивачці з її вини, а тому підстав для розірвання Договору суд також не вбачає. З урахуванням зроблених висновків, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 243-60 грн., що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати та ст.5 ч.1 п.7 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов»язані з порушенням їхніх прав. На підставі викладеного, -ст.ст.526,626,651 ЦК України, -ст.ст.4,5 ЗУ «Про судовий збір»,

Outcome: partial