Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог : приватний нотаріус Кам`янець- Подільського міського нотаріального округу Рудяк Тетяна В`ячеславівна, про усунення від права на спадкування після смерті батька [PERSON] . Позивачка [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який приходився батьком їй та відповідачу [PERSON] . Ще за життя батько склав на її користь заповіт, яким усе своє майно, яке буде належати йому на праві власності на день смерті, він заповів їй. Вона та її брат звернулись в нотаріальну контору про прийняття спадщини, вона - за заповітом, а брат - за законом, як спадкоємець першої черги, який претендує на обов`язкову частку, оскільки є пенсіонером за віком. Обсяг спадкового майна складається із спадкової частини квартири [ADDRESS] , яка була приватизована на чотирьох осіб і відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради 14 квітня 1997 року , квартира на праві спільної сумісної власності належала їй, її доньці - [PERSON] , батькові - [PERSON] та матері - [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] , [INFO] , її ј частину квартири успадкували в рівних долях - чоловік померлої, [PERSON] та вона, донька - [PERSON] . Таким чином, обсяг спадкового майна складає 3/8 частини квартири. За умови рівного спадкування частка брата складала б - 3/18 частини квартири, обов`язкова частка, на яку претендує [PERSON] - це половина вищевказаної частки, тобто 3/32. Вважає, що відповідач повинен бути усунений від спадкування обов`язкової частки, оскільки він свідомо ухилявся від надання допомоги батькові, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані. Позивачка вказала, що відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК, серії ХМ за № 239322 [PERSON] при огляді 17.11.11 року повторно була встановлена перша «А» група інвалідності по причині контузії на фронті, на строк - довічно та потребує стороннього догляду, а протягом п`яти останніх років до смерті батько хворів на ряд важких захворювань, перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному центрі Центрального регіону України з 31.07.2012 року по 11.08.2012 року, де йому було встановлено діагноз: церебральний атеросклероз. Дисциркуляційна енцефалопатія 2 стадія змішаного генезу.ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І. Двобічна хронічна нейросенсорна приглуховатість 4 ст. Артифакія обох очей. Ангіосклероз сітківок. Особливо стан здоров`я батька погіршився з початку 2017 року і прогресував до самої смерті. З 17.01.2017 року по 20.01.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гостра вірусна інфекція. Психіатр встановив діагноз: дементний синдром. Згідно даних комп`ютерної томографії від 15.02.2017 року у батька діагностовано кіста печінки та правої нирки. Хронічний холециститопанкреатит. Гіперплазія простати. Інфільтрація брижі порожньої кишки. Остеопоротичний компресійний перелом тіла Тh 12 11 ст. та 1,3 1 ст. Усі захворювання батька, як самостійно так і в поєднанні, приносили страждання та значно ускладнювали йому життя. Усе вищенаведене свідчить про перебування батька у безпорадному стані, оскільки він, у силу своїх фізичних та розумових недомагань, в силу того, що самостійно не міг себе обходити та пересуватись, постійно потребував сторонньої допомоги та догляду і вона надавала такий догляд, забезпечувала батька ліками, продуктами харчування , здійснювала кожно-денний догляд за ним і вдень, і вночі, на протязі тривалого часу, і аж до самої смерті, а помер батько у віці 92 роки. При житті батька відповідач будь-яких стосунків з батьком не підримував, не цікавився його життям, не надавав йому допомоги ні матеріальної, ні фізичної, ні моральної. Фінансової участі у лікуванні, догляді та похованні батька, не брав. Батько потребував, не стільки матеріальної, як моральної підтримки від сина, хотів з ним спілкуватись, хоча б по скайпу, поки все розумів, тому, крім фізичного болю, який спричиняли йому хвороби, він зазнавав ще сильних душевних страждань, у зв`язку з бездіяльною поведінкою відповідача, йому було дуже гірко усвідомлювати, що він потрібний був сину, лише задля задоволення його фінансових потреб і став непотрібний у старості. Вона неодноразово просила брата врахувати стан здоров`я батька та її вік, оскільки вона на 2 роки старша за брата, її фізичні можливості піднімати, перевертати та перевозити хворого, та надати посильну допомогу у його лікуванні та догляді. Натомість, відповідач відповів категоричною відмовою, сказавши що оскільки вона проживає разом з батьком, то саме вона і повинна доглядати за ним. Вважає, що відповідач, під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мав можливість надавати посильну допомогу, оскільки не працював, отримував пенсію, був фізично здоровим і міг періодично приїжджати і допомагати їй обходити батька і допомагати, як фізично так і морально, і хоча б, хоч інколи, матеріально, але він свідомо ухилявся від надання спадкодавцеві будь-якої допомоги та моральної підтримки, тому і просить суд усунути його від спадкування. Відповідач звернувся до суду із відзивом на позов, вказуючи на те, що зв`язок із спадкодавцем (батьком) він підтримував завжди, безпосередньо до батька приїздив не часто, у силу різних життєвих обставин - далеко живе, не завжди дозволяло приїхати матеріальне становище. А після смерті матері не стало тої атмосфери, яка була при її житті., що також не сприяло більш частим приїздам до батька, але він приїздив на зустріч з однокласниками, на ювілей батька, коли йому виповнилось 80 років, приїздив з донькою. Крім того, останнім часом підтримував зв`язок по телефону через Інтернет. Усі перераховані хвороби батька у позові відповідають хворобам для більшості людей похилого віку, а не свідчать про його немічність і необхідність постійного догляду. В його останній приїзд в 2012 році батько був у доброму фізичному та моральному стані і не потребував стороннього догляду. При спілкуванні через Інтернет в березні 2017 року, він дійсно помітив, що стан здоров`я батька став гіршим, але батько відмовився від будь-якої допомоги з його сторони, тим паче, що він також хворів у цей час. Вважає аморальним, зі сторони позивачки, яка усе життя проживає у батьківській квартирі та на батьківські гроші, видавати довготривале піклування необхідністю утримувати, тобто покормити батька та попрати його білизну. Батько, полковник у відставці, за життя отримував гарну пенсію, тому вважає, що цієї пенсії повинно було вистачати на його потребу і нормальне існування, в тому числі і на лікування. Він пенсіонер з 1999 року і його пенсія була меншою за пенсію спадкодавця, а в той час у нього в університеті навчалась донька. Не заперечує, що матеріальної допомоги на лікування батька та його похорони, він не надавав. Ще при житті батька, після смерті матері, у 1999 році, він дав батькові гроші на пам`ятник матері та батьку, але був встановлений бюджетний пам`ятник. У досудовому порядку, при вирішенні питання поділу спадкової квартири, позивачка відмовилась категорично виділити йому добровільно частину квартири. З позовної заяви він узнав, що були заповіти, як матері так і батька на користь позивачки, що вважає неправильним, оскільки ця квартира батьківська і була колись отримана і на нього, тому він має право мати пам`ять від батьків. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов у суді підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов не визнає та просить в ньому відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Кам`янець- Подільського міського нотаріального округу Рудяк Тетяна В`ячеславівна в судове засідання не з`явилася , хоча про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд розглядає справу у відсутності відповідача, третьої особи на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , який приходився батьком [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2017 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 27.10.1952 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.07.1954 року. Ще за життя [PERSON] склав на користь позивачки [PERSON] заповіт, яким усе своє майно, яке буде належати йому на праві власності на день смерті, він заповів доньці, що підтверджується копією заповіту від 24.10.2000 року, посвідченого зав. Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою Ганасюк Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2889. Позивачка та відповідач звернулись в нотаріальну контору про прийняття спадщини, вона - за заповітом, а він - за законом, як спадкоємець першої черги, який претендує на обов`язкову частку, оскільки є пенсіонером за віком, що підтверджується матеріалами спадкової справи №8/2018 після смерті [INFO] [PERSON] . Обсяг спадкового майна складається із спадкової частини квартири [ADDRESS] , яка була приватизована на чотирьох осіб і відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради 14 квітня 1997 року , квартира на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON] її доньці - [PERSON] , її батькові - [PERSON] та її матері - [PERSON] , яка [INFO] померла. Після смерті [PERSON] , її ј частину квартири успадкували в рівних долях - чоловік померлої [PERSON] та донька - [PERSON] , оскільки були зареєстровані разом з померлою у спадковій квартирі. Таким чином, обсяг спадкового майна склав 3/8 частини квартири. За умови рівного спадкування частка відповідача складала б - 3/18 частини квартири, а обов`язкова частка, на яку претендує [PERSON] - це половина вищевказаної частки, тобто 3/32. Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.1997 року, Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.03.2005 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18.09.1999 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.04.1949 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.04.2005 року за № 6912364, довідкою відділу реєстрації місця проживання Кам`янець-Подільської міської Ради юридичного управління від 06.02.2018 року за №19/04.18. Відповідно до ст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК Україниспадкуванняздійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини . Відповідност. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами 5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, правило абзацу другого, частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Виходячи із наведених норм та розяснень Верховного Суду України, для усунення спадкоємця від спадкування необхідно встановити факт ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю. Тобто ухилення має бути повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій для цього. Крім того, суд має встановити, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну або фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто для задоволення позову у справі необхідна сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настання наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до ст. 202 , 203 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Померлий, [INFO] , [PERSON] , [INFO] , був людиною похилого віку, відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК, серії ХМ за № 239322 [PERSON] при огляді 17.11.11 року повторно була встановлена перша «А» група інвалідності по причні контузії на фронті, на строк - довічно, із вказівкою, що потребує стороннього догляду, що підтверджується Довідкою МСЕК від 17.11.11 року. Судом встановлено, що протягом п`яти останніх років до смерті [PERSON] хворів на ряд важких захворювань, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному центрі Центрального регіону України з 31.07.2012 року по 11.08.2012 року, де йому було встановлено діагноз: церебральний атеросклероз. Дисциркуляційна енцефалопатія 2 стадія змішаного генезу.ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН І. Двобічна хронічна нейросенсорна приглуховатість 4 ст. Артифакія обох очей. Ангіосклероз сітківок. Особливо стан здоров`я спадкодавця погіршився з початку 2017 року, зафіксовані виразні клінічні прояви необоротних хворобливих, прогресуючих із часом змін в кінцевому результаті призвели до його смерті [INFO] . Вказане підтверджується тим, що з 17.01.2017 року по 20.01.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гостра вірусна інфекція. Психіатр встановив діагноз: дементний синдром. Згідно даних комп`ютерної томографії від 15.02.2017 року у нього діагностовано кіста печінки та правої нирки. Хронічний холециститопанкреатит. Гіперплазія простати. Інфільтрація брижі порожньої кишки. Остеопоротичний компресійний перелом тіла Тh 12 11 ст. та 1,3 1 ст., що підтверджується медичними документами, долученими до матеріалів справи та висновком комісії МСЕК. Усі захворювання [PERSON] , як самостійно так і в поєднанні, приносили страждання та значно ускладнювали йому життя, особливо з початку 2017 року, після захворювання інфекційною хворобою, інші хвороби почали прогресувати і він, у силу своїх фізичних та розумових недомагань, в силу того, що самостійно не міг себе обходити та пересуватись, постійно потребував сторонньої допомоги та догляду, який надавала йому його донька - [PERSON] . Вона забезпечувала батька ліками, продуктами харчування , здійснювала кожно-денний догляд за ним і вдень, і вночі, на протязі тривалого часу, і аж до самої смерті. Усе вищенаведене свідчить про перебування [PERSON] у безпорадному стані, При житті спадкодавця, починаючи з 2012 року, коли відповідач останній раз приїздив до Кам`янець-Подільського, він будь-яких стосунків з батьком не підтримував, не цікавився його життям, не надавав йому допомоги ні матеріальної, ні фізичної, ні моральної. Фінансової участі у лікуванні, догляді та похованні батька, не брав, про що відповідач сам не заперечує у відзиві на позов. [PERSON] , коли стан його здоров`я став погіршуватись, з початку 2017 року, потребував, не стільки матеріальної, як моральної підтримки від сина, про що йому говорив, просив приїхати, оскільки хотів з ним спілкуватись, кілька разів спілкувався з ним по скайпу, поки все розумів, тому, крім фізичного болю, який спричиняли йому хвороби, він зазнавав ще сильних душевних страждань, у зв`язку з бездіяльною поведінкою відповідача, оскільки йому було дуже гірко усвідомлювати, що він став непотрібний сину у старості, про що він говорив своєму другу по службі [PERSON] . Позивачка неодноразово просила брата врахувати стан здоров`я батька та її вік, оскільки вона на 2 роки старша за брата, її фізичні можливості піднімати, перевертати та перевозити хворого та приїхати і надати їй посильну допомогу, як брата, у його лікуванні та догляді. Натомість, відповідач відповів категоричною відмовою, вказавши, що оскільки вона проживає разом з батьком, то саме вона і повинна доглядати за ним. Вказані факти частково підтверджені самим відповідачем у відзиві, де він вказує, що безпосередньо до батька приїздив не часто, а після смерті матері (в 1999 році) не стало тої атмосфери, яка була при її житті., що також не сприяло більш частим приїздам до батька, але, після смерті матері, він приїздив один раз на зустріч з однокласниками, як встановлено в суді, до 2005 року, на ювілей батька (в 2005 році, коли тому виповнилось 80 років), приїздив з донькою у 2012 році, коли батько був ще у доброму фізичному та моральному стані і не потребував стороннього догляду, але при спілкуванні через Інтернет в березні 2017 року, він дійсно помітив, що стан здоров`я батька став гіршим, але вважає аморальним, зі сторони позивачки, яка усе життя проживає у батьківській квартирі, видавати довготривале піклування необхідністю утримувати, тобто покормити батька та попрати його білизну. Батько, полковник у відставці, за життя отримував гарну пенсію, тому вважає, що цієї пенсії повинно було вистачати на його потреби і нормальне існування, в тому числі і на лікування. Будь-яких доказів свого матеріального та хворобливого стану у період 2017 року, а також доказів відмови батька від його допомоги відповідач не надав, хоча він вважав, що батькової пенсії повинно було вистачити на всі його потреби, лікування, утримання та поховання і в той час, коли він помітив, що стан здоров`я батька став гіршим, але батько відмовився від будь-якої допомоги з його сторони, він також хворів. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач, під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мав можливість надавати посильну допомогу, якої потребував хворий, оскільки не працював, отримував пенсію, був фізично здоровим і міг періодично приїжджати і допомагати сестрі обходити батька і допомагати йому, як фізично так і морально, і хоча б, хоч інколи, матеріально, але він, знаючи, що стан здоров`я батька з кожним днем погіршується, перестав спілкуватись з ним і з сестрою, які просили його про допомогу, своєю бездіяльністю свідомо ухилявся від надання спадкодавцеві будь-якої допомоги та моральної підтримки. Вказані обставини, крім часткового визнання їх відповідачем, підтвердили в суді свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що факт ухилення [PERSON] від надання допомоги батькові підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідач, усвідомлюючи стан здоров`я та матеріальний стан батька, який хоч і проживав в сім`ї доньки, яка здійснювала за ним догляд в міру своїх фізичних та матеріальних можливостей, не надавав батькові матеріальну, фізичну та моральну допомогу. Відповідач не вчинив жодних дій по забезпеченню безпорадного батька фізичною допомогою, відмовився надавати матеріальну допомогу, припинив будь-яке спілкування з березня 2017 року. Отримуючи матеріальну та фізичну допомогу від позивачки спадкодавець розраховував на отримання такої допомоги і від відповідача, що підтверджується матеріалами справи . Суд вважає, що позивачкою надано суду достатньо доказів, що підтверджують умисний характер бездіяльності відповідача, спрямованої на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку хворму батькові, пов`язаної з його винною поведінкою, усвідомленням ним свого обов`язку та можливостю його виконувати. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування, зібраних у справі доказів щодо його умисної бездіяльності. Відповідач не зазначає про наявність об`єктивних причин, які б перешкоджали йому у виконанні ним обов`язку по утриманню батька, навпаки він вважав, що його не потрібно було доглядати та утримувати, доказів об"єктивних причин суду не надав . Статями 1281 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням зібраних у справі доказів, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved