Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

12.07.2016 року Володарська районна адміністрація Київської області звернулася до суду з названим позовом, вказуючи , що [PERSON] має 8 дітей та її сім'я з 28.01.2016 року вже втретє перебуває під супроводом Володарського районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді. Сім'єю постійно опікуються працівники служби у справах дітей та сім'ї Володарської РДА, районний педіатр КЗОЗ «Володарський центр первинної медико-санітарної допомоги», орган опіки та піклування Рудосільської сільської ради. З матір'ю дітей неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов'язків, контролюються умови проживання, виховання та стан здоров'я дітей. Позивач вказує, що [PERSON] отримує кошти від Управління соціального захисту населення Володарської райдержадміністрації у виді різних допомог на дітей, але не використовує їх за призначенням. Діти не забезпечені місцями для відпочинку, постільною білизною, одягом, взуттям, засобами гігієни, ліками та продуктами харчування. Відповідач не займається вихованням своїх дітей. Троє дітей відповідача перебувають у КЗ « Володарська загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів» та знаходяться на утриманні держави. Службою було обстежено умови проживання [PERSON] та встановлено, що санітарно-гігієнічні стан житла має незадовільний стан . Позивач просить суд відібрати дітей у [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Передати всіх дітей [PERSON] - органу опіки та піклування Володарської районної державної адміністрації Київської області для подальшого їх влаштування. Стягнути з [PERSON], [INFO], місце проживання : [ADDRESS] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини її заробітку (доходу ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття на особисті рахунки дітей відкриті у Володарському відділенні Державного ощадного банку України. В судовому засіданні представник позивача Володарської районної державної адміністрації в Київської області підтримала позовні вимоги та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд задоволити позов у повному розмірі. Представник третьої особи на стороні позивача , який не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім'ї Володарської районної державної адміністрації Київської області , вказувала на доцільність задоволення позову в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача не визнала, при цьому зазначала, що вона піклується про дітей та не бажає їх втрачати. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог , який перебуває у місцях позбавлення волі, був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. На адресу суду надіслав заяву , якою вказує, що з позовними вимогами не згідний ( а.с. 49). Прокурор в судовому засіданні вказав на доцільність відібрання дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів з неї на утримання дітей. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, взявши до уваги позицію прокурора та покази свідків допитаних у судовому засіданні та дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. По справі встановлено, що жителька [ADDRESS], [PERSON], [INFO], є матір'ю 8 неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Починаючи з 28.01.2016 року сім'я відповідача [PERSON] втретє перебуває під супроводом Володарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ( а.с. 8-12). Троє дітей відповідача, а саме : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 07.09.2015 року перебувають у КЗ «Володарська загальноосвітня санаторна школа-інтернат 1-111 ступенів» де вони проживають, навчаються та оздоровлюються протягом п'яти днів, а вихідні дні та канікули проводять за місцем проживання матері (а.с.31). Досліджений в судовому засіданні лист КЗ «Володарська загальноосвітня санаторна школа-інтернат 1-111 ступенів» № 193 від 24.05.2016 року вказує, що батько дітей [PERSON] [INFO], жодного разу дітей у школі не відвідував, не цікавився їх життям, здоров'ям та навчанням, матеріальну допомогу дітям не надавав. Мати дітей відвідувала рідко, інколи приїздила в школу у нетверезому стані. На канікули та вихідні дні додому їх частіше забирала тітка. Діти не охоче йшли додому. Після вихідних та канікул, дівчата жодного разу вчасно не поверталися до школи . Мати дітей привозила до школи лише після втручання сільського голови с. Руде Село та служби у справах дітей та сім'ї Володарської РДА. У заклад діти поверталися брудні, з педикульозом, зголоднілі та інколи навіть хворі. Матеріально батьки доньок не забезпечують, не цікавляться їх навчанням та вихованням. У зв'язку з наведеним названа школа -інтернат ставила питання перед начальником служби у справах дітей Володарської РДА про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх неповнолітніх доньок (а.с. 31). Наявний у матеріалах справи вирок Володарського районного суду Київської області від 12.10.2016 року (а.с.36-39) вказує, що [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до п'яти років позбавлення волі та відбуває призначене судом покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 15.09.2016 року, його позбавлено батьківських прав відносно: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.44-48). Згідно постанови Володарського районного суду № 3/364/137/14, яка вказує, що відповідач [PERSON] 11.04.2014 року притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП (а.с. 49-50). Окрім того, довідки Володарського ВП ГУНП в Київській області вказують, що відповідно до подань Служби в справах дітей та сім'ї Володарської РДА № 550 від 24.14.2015 року та №137 від 17.05.2016 року [PERSON], [INFO], було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП ( а.с.34, 35). Характеристика видана Рудосільською сільською радою Володарського району Київської області № 155 від 12.05.2016 року вказує, що [PERSON] проживає зі своїми малолітніми дітьми в с. Руде Село у будинку своїх батьків, на даний час перебуває в декретній відпустці, має на своєму утриманні вісім малолітніх дітей. Троє її неповнолітніх дітей тимчасово перебувають в інтернотному закладі. [PERSON] характеризуються задовільно, спиртним не зловживає, зауважень з боку сільської ради до неї не має ( а.с.22). Згідно актів обстеження соціально-побутових умов проживання сім'ї від 12.10.2015 року та від 12.05.2016 року, комісією було встановлено, що в будинку де проживає відповідач та її діти незадовільні умови проживання, там брудно, не вистачає спальних місць, не вистачає посуду, наявне пічне опалення, є газова плита з балоном, відсутні продукти харчування (а.с.24,25). Комунальний заклад охорони здоров'я « Володарський центр первинної медико-санітарної допомоги» , в своєму письмовому повідомленні, адресованому начальнику служби у справах дітей Володарської РДА № 402 від 30.05.2016 року вказує, що при патронажі дітей неодноразово відмічалося, що діти були брудні, одягнуті не по сезону, залишені без нагляду. Діти не відвідували дитячий садок . Після госпіталізації дітей 12.05.2016 року відповідач відмовилася від лікування та забрала їх додому ( а.с.29). Управління соціального захисту населення Володарської РДА своїм листом про використання виплат № 754 від 13.06.2016 року повідомляє начальника служби у справах дітей Володарської РДА, що [PERSON] за період з 2001 року по 2016 рік отримала різних видів допомог на суму 412 530 грн. 02 коп. (а.с. 26) Зазначена сума коштів складається із сум допомоги при народженні дитини, державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, допомоги одинокій матері. У даному повідомлені також вказано, що [PERSON] не завжди вчасно надавала документи для оформлення допомог та у зв'язку з не цільовим використанням коштів рішенням комісії 24.12.2015 року було вирішено припинити їй виплату державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї (а.с. 26) . Висновок Володарської районної державної адміністрації Київської області від 08.07.2016 року № 06-46/1419 вказує, що орган опіки та піклування Володарської райдержадміністрації, в інтересах неповнолітніх дітей та з метою захисту інтересів дітей, вважає доцільним відібрати дітей у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, зазначивши, що якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дітей у матері не будуть усунуті причини, які перешкоджають належному вихованню дітей, служба у справах дітей та сім'ї Володарської райдержадміністрації зобов'язана буде вжити заходів щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей (а.с. 8-12). В судовому засіданні із пояснень учасників процесу та показів свідків суд встановив, що відповідач протягом всього свого життя ніколи не працювала та не отримувала заробітну плату, а живе лише за рахунок соціальних виплат проведених їй державою у виді допомоги при народженні дітей та соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї. Постійно залишає дітей без нагляду, кошти виділені державою на утримання дітей використовує для власних забаганок, живе в порушення загальновизнаних норм моралі. Наведені обставини встановлено в судовому засіданні із показів свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Даючи оцінку запереченням відповідача щодо відібрання у неї неповнолітніх дітей без позбавлення батьківських прав, суд вважає, що вони грунтуються виключно на матеріальному інтересі відповідача та її боязні втратити соціальні виплати, які проводить держава на її 8 малолітніх дітей. При цьому у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не намагалась працевлаштуватись, щоб отримувати заробіток, а жила виключно на кошти виплачені їй соціальними службами, які витрачала не за призначенням на утримання своїх дітей, а на оплату боргів закладам громадського харчування, де вона разом із своїми друзями проводить дозвілля, в той час коли діти залишені нею на сторонніх осіб. Витрати коштів здійснювала також на оплату послуг таксі, що становлять десятки тисяч гривень. Судом встановлено, що по місцю проживання у дітей відсутні всі необхідні умови для їх належного проживання , зростання, виховання та розвитку. Відсутні як засоби гігієни, постільна білизна, елементарні меблі так і продукти харчування, дрова , якими необхідно отопити помешкання, де перебувають діти. З часу , коли даний позов надійшов до суду та перебував у провадженні, відповідач жодних для себе висновків не зробила. Продовжувала відвідувати громадські заклади з метою розпивання в них спиртних напоїв разом з друзями. Натомість помешкання дітей залишилось в неохайному стані з антисанітарними умовами. Діти також у цей час залишались без нагляду дорослих в неотепленому помешканні, не маючи одягу по сезону та за відсутності продуктів харчування . Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує всі обставини, які були встановлені в судовому засіданні, що наведені вище та виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України. Згідно з ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. У відповідності до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Про відібрання дитини у батьків орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує прокуратуру за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення батьківських прав. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Порядком розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров'я України № 564/836/945/577 від 19.08.2014 року, визначено, що жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною в сім'ї або поза нею, у тому числі: втягнення дитини в заняття проституцією або примушування її до зайняття проституцією з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини або із застосуванням чи погрозою застосування насильства; примушування дітей до участі у створенні творів, зображень, кіно - та відеопродукції, комп'ютерних програм або інших предметів порнографічного характеру; ситуації, за яких дитина стала свідком кримінального правопорушення, внаслідок чого існує загроза її життю або здоров'ю; статеві зносини та розпусні дії з дитиною з використанням: примусу, сили, погрози, довіри, авторитету чи впливу на дитину, особливо вразливої для дитини ситуації, зокрема з причини розумової чи фізичної неспроможності або залежного середовища, у тому числі в сім'ї; будь-які незаконні угоди щодо дитини, зокрема: вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров'я, самоповагу і гідність дитини. Встановленні судом обставини вказують , що відповідач [PERSON] становить небезпеку для своїх неповнолітніх дітей , оскільки вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та підготовкою їх до самостійного життя. Вона не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування , не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання ними освіти. Таким чином суд прийшов до висновку, що вимога позивача щодо відібрання у відповідача дітей без позбавлення її батьківських прав обґрунтована та базується на Законі тому її слід задоволити. Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, то суд задовольняючи їх, виходить з наступного. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України зазначає способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, які визначаються за домовленістю між батьками: той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати дітей, судом не встановлено. За правилами статі 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи викладене, суд задовольняючи вимогу про відібрання у відповідача дітей без позбавлення її батьківських прав, вважає одночасно необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітніх дітей, зобов'язавши її у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду відкрити особисті рахунки дітей у Володарському відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладено та

Outcome: approved