Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

30 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] року, Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий 11 грудня 2001 року, а також визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 4,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. В той же час, у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на землю при його видачі допущено помилку у зазначені по-батькові матері, що вказане як [PERSON]», в той час як вірним її прізвище є «[PERSON]». Більш того, оригінал вказаного документу було втрачено, що позбавляє оформлення її спадкових прав в нотаріальному порядку взагалі. За вказаного, позивач була змушена звернутися до суду із цим за захистом своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Відповідач - Воскресенська об'єднана територіальна громада Вітовського району Миколаївської області надіслала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності їх представника. З урахуванням зазначеного, а також положень стю.ст.200, 206 ЦПК України, суд вважає можливим прийняття рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року про що Воскресенською селищною радою здійснено актовий запис про смерть за № 19 від 21 лютого 2017 року (а.с. 8). За даними спадкової справи №98/2017(а.с. 38), [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на підставі заповіту. Відповідно до заповіту, посвідченого посадовою особою Калинівської сільської ради 15 серпня 2015 року, на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на користь своєї доньки [PERSON] щодо всього належного їй майна (а.с. 46). Підстави, з яких позивач була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються письмовим роз'ясненням приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П. від 14.08.2018 року № 570/02-14/98-2017. Зі змісту вказаного роз'яснення - [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вищевказаної земельної ділянки у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу, щодо належності вказаного майна спадкодавцю [PERSON], а також через розбіжності в анкетних даних спадкодавця у даних копії правовстановлюючого документу на спадкове майно а також особистих документах [PERSON], зокрема по батькові останньої відповідно до копії Державного акту значиться як «[PERSON]», а в даних свідоцтва про смерть «[PERSON]» (а.с. 19). Так, відповідно до копії Державного акту [NUMBER] виданого 11 грудня 2001 року на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Калинівської сільської ради від 30 квітня 2001 року №3, останній видано на ім'я [PERSON], мешканки [ADDRESS] (а.с.17). В той же час, за даними копії свідоцтва про смерть , а також інших особистих документах на ім'я [PERSON], по-батькові останньої зазначено як «[PERSON]». Зазначені розбіжності, в тому числі, перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав, однак належність вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] слідує зі співпадання інших особистих даних власника, зазначених у вказаному Державному акті із особистими даними спадкодавця, а також підтверджуються даними копії з архівного витягу рішення 15 сесії 23 скликання Калинівської сільської ради від 30 квітня 2001 року № 3. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо встановлення факту належності [PERSON] Державного акту про право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Окрім того, як вказує позивач, оригінал правовстановлюючого документу щодо належності її матері вищевказаної земельної ділянки було втрачено. Відповідно до п.4.12 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.15 вказаного Порядку - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до положень цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З наведеного, встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1233-1235 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] та спадщину прийняла, а також встановивши належність вищевказаного спадкового майна спадкодавцю, враховуючи, що можливість нотаріального оформлення спадкоємцем спадкових прав в нотаріальному порядку вичерпано, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом у заявлений нею спосіб.

Outcome: approved