Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

03.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить визнати іпотеку за договором іпотеки № 33/91/П/3-05 від 19.12.2005 року укладену між ВАТ «Кредитпромбанк» ЄДРПОУ 21666051 та [PERSON], посвідченим 19.12.2005 р. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської обл. [PERSON], зареєстрованим в реєстрі №4488 - припиненою, крім того зняти заборону відчуження з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0, 183 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий №3220883200:01:011:0023 та належить їй на праві власності, крім того скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки від 30 травня 2014 року за № 767. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що 19.12.2005 р. між [PERSON] (далі Позичальник) та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №49.28/91/С-П-05 відповідно до якого [PERSON] отримала кошти в розмірі 49500 доларів США зі сплатою перемінної процентної ставки в розмірі 10,5% річних за користування кредитом та фіксованої процентної ставки в розмірі 2,99% річних. З метою забезпечення вищезазначеного зобов'язання 19.12.2005 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (далі Позивач) укладено договір поруки № 1(49.28/91/С-П-05). Крім того, 19.12.2005 р. між Позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір №33/91/П/3-05, згідно якого в іпотеку було надане нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0, 183 га за адресою [ADDRESS], кадастровий №3220883200:01:011:0023 та накладено заборону відчуження вказаних об'єктів нерухомого майна. В зв'язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору, не погашенням кредиту та не сплатою процентів за користування кредитом утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 421102,39 грн. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2010 року вказана заборгованість стягнута з Позичальника на користь Банка в повному обсязі. 30.04.2014 р. Позичальник отримала від ПАТ «ДельтаБанк» повідомленням про уступку ПАТ «Кредитпромбанк» права вимоги по кредитам ПАТ «Дельта Банк» та вимогою щодо погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором в сумі 83325,39 доларів США. 10.06.2014 року Позичальником на адресу ПАТ «Дельта Банк» було направлено відповідь на вимогу сплати заборгованості з проханням припинити дію іпотечного договору та зняти заборону відчуження з майна у зв'язку з виконанням умов кредитного договору по сплаті на користь відповідача грошових коштів у повному обсязі на підставі рішення суду. Однак дане прохання залишилось без відповіді. Крім того, 21.10.2014 року Позивачу стало відомо, що Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 11.09.2014 р. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №767, яким передбачено стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів від реалізації майна, що є предметом іпотеки, заборгованість у розмірі 949585, 31 та 2500 грн. з яких сплачено 422922,39 грн. При винесені виконавчого напису, нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. З огляду на вказані обставини Позивач вважає, що дії банку та нотаріуса є незаконними та такими, що порушують її право на власність, в результаті чого вона звернулась до суду з вказаним позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, проте надала заяву в якій зазначила, що просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить суд його задовольнити, крім того заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явились про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки не повідомили, заперечень по суті спору не надали. З огляду на це суд ухвалив розглянути справи за відсутності сторін по справі. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2005 року між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №49.28/91/С-П-05 відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 49500 доларів США зі сплатою перемінної процентної ставки в розмірі 10,5% річних за користування кредитом та фіксованої процентної ставки в розмірі 2,99% річних (а.с.9-14). З метою забезпечення вищезазначеного зобов'язання, між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] (Позивачем) укладено договір поруки № 1(49.28/91/С-П-05) від 19 грудня 2005 року (а.с.15-17) за яким Позивач несе солідарну відповідальність разом з [PERSON] перед Кредитодавцем за невиконання взятого останньою на себе зобов'язання. 19.12.2005 р. між Позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір №33/91/П/3-05 згідно якого в іпотеку було надане нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 183 га за адресою [ADDRESS], кадастровий №3220883200:01:011:0023 та накладено заборону відчуження вказаних об'єктів нерухомого майна (а.с.18-22). Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки, встановлені ст. 17 цього Закону та статтею 593 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або й повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.06.2010 року справа №2-1539/10 позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» були задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №49.28/91/С-П-05 від 19.12.2005 р. в розмірі 53 208 доларів США 46 центів, що за курсом Національного Банку України станом на 16 червня 2010 року становить 421102 грн. 39 коп., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 820 грн. (а.с.23-26). З матеріалів справи слідує, що 02.11.2010р. Печерським районним судом було видано виконавчий лист № 2-1539, який було передано на виконання до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції. Судом встановлено, що в зв'язку з виконанням сторонами вказаного судового рішення, а саме сплатою боргу в сумі 4222922,39 грн. державним виконавцем було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №36179293 від 21.05.2014р. (а.с.27,28) та Постанову про звільнення майна боржника з-під арешту ВП №23110427 від 21.05.2014р. (а.с.30). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604- 609 ЦК та не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно положень ст.14 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статут суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Отже, обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києві від 16.06.2010 року в частині стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №49.28/91/С-П-05 від 19.12.2005 р. в розмірі 53 208 доларів США 46 центів, що за курсом Національного Банку України станом на 16 червня 2010 року становить 421102 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту, відсотків та пені, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 820 грн. носять преюдиційний характер при вирішенні даної цивільної справи. Даним судовим рішенням було задоволено повністю позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк», який вимагав відповідно до ст. 1048 ЦК України дострокового виконання повністю умов кредитного договору в зв'язку з простроченням платежів. Відповідно до п.1.4. Іпотечного договору №33/91/П/3-05 «Заставна вартість майна за згодою сторін складає 50 400 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору складає 254 520 гривень. Відповідності до вимог Закону України „ Про іпотеку", будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, вищезазначені зміни не були внесені У відповідність до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5від 22.02.2012 року нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки), за рішенням суду. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині визнання договору поруки припиненим є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що 23.04.2014 р. [PERSON] від ПАТ «ДельтаБанк» було направлено досудову вимогу, з повідомленням про уступку ПАТ «Кредитпромбанк» права вимоги по кредитам ПАТ «ДельтаБанк» та вимогою щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №49.28/91/С-П-05 від 19.12.2005 р. в сумі 83325,39 доларів США (а.с.30). 10.06.2014 року Позичальником на адресу ПАТ «Дельта Банк» було направлено відповідь на вимогу сплати заборгованості з проханням припинити дію іпотечного договору та зняти заборону відчуження з майна у зв'язку з виконанням умов кредитного договору по сплаті на користь відповідача грошових коштів у повному обсязі на підставі рішення Печерського районного суду міста Києві від 16.06.2010р. (а.с.31). 30.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис №767, за яким нотаріус запропонував задовольнити вимоги ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 949585, 31 та 2500 грн. з яких сплачено 422922,39 грн. звернути стягнути на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 183 га за адресою [ADDRESS], кадастровий №3220883200:01:011:0023, що належить позивачу на праві власності (а.с.35). 11.09.2014 р. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції від було відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса №767 (а.с.33). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (ВР України Закон від 02.09.1993 № 3425-XII) передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року Наказом №20/5 за №283/8882, (далі - Інструкція), що на момент вчинення виконавчого напису була чинною (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 283 Інструкції передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі отримання письмової заяви від попереднього іпотекодержателя, який має вищий пріоритет, про припинення звернення стягнення на предмет іпотеки виконавчий напис нотаріусом не вчиняється. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Пунктом 286 Інструкції визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. В порушення вказаним вище вимогам Інструкції, Переліку та Закону України «Про нотаріат» нотаріус не пересвідчилася у законності поданих їй документів, які свідчили б про безспірність заборгованості боржника та встановлювали б прострочення виконання зобов'язання. Оскільки умови кредитного договору Позивачем були виконані в повному об'ємі, у зв'язку з виконанням рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, у відповідності до абз. 6 п. 283 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» виконавчий напис на іпотечному договорі вчиняється у зв'язку з простроченням виплат обов'язкових платежів у разі закінчення строку основного зобов'язання та іпотечного договору. Таким чином, приватний нотаріус, не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, попередньо не переконавшись про безспірність заборгованості, тому з підстав передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зобов'язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. При таких обставинах, у відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Беручи до уваги зазначене, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки від 30 травня 2014 року за № 767 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідачі жодних чином не навели обґрунтовані підстави для відмови у задоволенні позову в розрізі вимог ст.60 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved