Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON], яка діє в своїх та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просила: - зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди у її користуванні житлом у будинку [ADDRESS], шляхом надання їй та її донькам [PERSON] та [PERSON] безперешкодного входження до даного будинку та проживання у ньому (вселення); - виселити з будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На обґрунтування позову зазначено, що позивач зареєстрована за місцем постійного проживання в [ADDRESS] з 18.03.2008 року. Вказаний будинок перебував у приватній власності прабаби позивача - [PERSON], яка у жовтні 2011 року померла. Разом з прабабою позивач проживала однією сім'ю, вела спільний бюджет, спільне господарство. Після смерті прабаби на підставі заповіту все її майно успадкувала [PERSON], в тому числі і житловий будинок [ADDRESS] 02.06.2013 року не пояснюючи своїх дій [PERSON] особисті речі позивача та її дітей з будинку до гаражу, змінила замки, таким чином позбавила її можливості проживати у будинку. Фактично одразу після цього в будинок були заселенні незнайомі їй люди, а саме: [PERSON] та [PERSON]. Позивач в зв'язку з вище вказаним діями звернулася до дільничного інспектора ВМ Кіровського РВ УМВС України в Кіровоградській області з заявою про порушення її прав. Під час проведення перевірки по її заяві у 2013 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про виселення позивача та її неповнолітніх дітей зі спірного будинку. Проте, рішенням від 17.02.2014 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Також, в цей час судом було розглянуто ще декілька справа щодо права власності на будинок. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2015 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14.08.2012 року № 1317, що видане на ім'я [PERSON] визнано недійсним. 04.06.2014 року рішенням визнано недійсним заповіт, що складений прабабою позивача на ім'я відповідача [PERSON] На даний час позивач разом зі своїми дітьми не має можливості вселитися до будинку, оскільки відповідачі чинять перешкоди у реалізації її прав на користування житлом. В зв'язку з цим [PERSON], яка діє в своїх та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідачів заперечив проти задоволення позову, зазначав, що смерть власника майна припинила будь які домовленості із позивачем з приводу її проживання у [ADDRESS]. Також, позивач вселилась та прописалась у цьому будинку не як член сім'ї, а тимчасово, спільного господарства [PERSON] із [PERSON] не вела, за час її проживання у будинку після смерті останньої будинок став непридатним до проживання із-за його руйнування. За наведеного вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки існуючий правовий статус позивача не дає підстав вважати що її права порушені. Вимоги пред'явлені до [PERSON] не можуть бути задоволенні оскільки цей відповідач не є власником майна, мешкає у іншій місцевості, відтак позбавлена можливості перешкоджати позивачу чинити перешкоди по вселенню до житлового приміщення. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали інвентарної справи ОКП «КООБТІ» на житловий будинок [ADDRESS], дослідивши матеріали справи № 404/7646/13-ц, н/п 2/404/58/14, дослідивши матеріали справи 404/4145/15-ц, н/п 2/404/168/16, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, щопозивач по справі має двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Згідно домової книги за адресою [ADDRESS] 18.03.2008року зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [INFO] померла [PERSON], яка була прабабою позивача. Після смерті [PERSON] все її майно, а саме житловий будинок з господарського-побутовими будівлями під [ADDRESS] успадкувала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник\~ Н.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1317. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], яка діє від себе та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Управління Державної Міграційної служби України в Кіровоградській області про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку - відмовлено. Підставою відмови у виселенні стало встановлення судом обставини, що відповідач на час розгляду справи виїхала разом із дітьми з будинку [ADDRESS] (а.с. 10-14). 04.06.2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда позов [PERSON] до [PERSON], задовольнити частково та позов третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник \~Наталія \~Леонідівна про визнання заповіту недійсним - задоволено та визнано заповіт, складений від імені [PERSON], 1922 року народження та посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник \~Наталією \~Леонідівною 08 серпня 2008 року, реєстровий №2684 на ім'я [PERSON] - недійсним (а.с. 16-18). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [PERSON] була власником будинку під [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1317 від 14.08.2012 року, виданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник Н.Л. 25.02.2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда позов [PERSON] до [PERSON], Головного управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник\~ Наталія\~ Леонідівна, [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування державної реєстрації - задоволено частково. Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2012 року посвідчене приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник\~ Н.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 1317 і видане на ім'я [PERSON], [INFO].Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2012 року посвідчене приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник\~ Н.Л. та зареєстроване в реєстрі за №1320 і видане на ім'я [PERSON], [INFO]. Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2012 року посвідчене приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Сотник\~ Н.Л. та зареєстроване в реєстрі за №1324 і видане на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 19-21). 12.05.2015 року до Кіровоградського МВ УМВС України Кіровоградської області надійшла заява від гр. [PERSON] про вжиття мір до гр. [PERSON], яка перешкоджає їй у проживанні будинку розташованому за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстровано сама заявник та двоє дітей з 2008 року і по теперішній час. 15.09.2015 року згідно висновку за результатами розгляду матеріалів ЄО лейтенанта міліції ДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в області [PERSON] в ході проведення перевірки при опитуванні з даного приводу гр. [PERSON], який проживає по [ADDRESS], який пояснив, що з початку весни 2014 року знімає даний будинок згідно договору оренди. За вище вказаною адресою він проживає разом з дружиною гр. [PERSON] та донькою гр. [PERSON] На даний час гр. [PERSON], яка є власницею будинку по [ADDRESS] перебуває поза межами міста, а саме: м. Новомиргород, контактів з нею не підтримує, до місця її проживання вона приїздить дуже рідко. Також, в ході проведення перевірки по даним матеріалам інформації щодо грубого порушення громадського порядку не надійшло. В даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення (а.с. 22). Відповідно до відомостей про права власності на будинок [ADDRESS] відсутні, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, відомості про державну реєстрацію іпотек відсутні, відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні (а.с. 132-133). Згідно до висновку про технічний стан конструкції житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] від 2013 року за результатами технічного обстеження конструкцій будівлі житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], встановлено, що будівля залежна від фактично установленої придатності та міри втрати своїх експлуатаційних якостей визначається категорія технічного стану конструкції з можливістю їх встановленої експлуатації (кваліфікаційні ознаки категорії технічного стану конструкції будівлі, як незадовільний (стан конструкції ІІІ) - непридатна для нормальної експлуатації (а.с. 10-12, цивільна справа 404/7646/13-ц, н/п 2/404/58/14). Допитані в судовому засіданні свідки пояснили. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її дочкою, а відповідач [PERSON] доводиться тіткою. Позивач вселилась і проживала у спірному будинку з дозволу власниці - прабабусі позивача [PERSON] Після смерті останньої вона там продовжувала проживати до 2013 року. В 2013 року [PERSON], як новий власник подзвонила [PERSON] з проханням виселитися з її будинку, оскільки вона хоче його продати і вже знайшла покупців. Проте позивач відмовилась виселятись. Як наслідок, [PERSON] поки позивач перебувала на роботі приїхала і винесла її речі, а будинок замкнула. Позивачка була змушена віднести речі до гаражу, де вони частково перебували до весни 2015року, бо не втрачала наміру повернутись мешкати до будинку, а деякі речі досі там знаходяться, оскільки за плином часу та несприятливого зберігання непридатні до використання. Для того, щоб [PERSON] не могла користуватися помешканням, зняла крани з водопроводу та у будинку. В літку 2013 року до будинку вселилилась чета [PERSON], які бажали придбатицю нерухомість. Позивач до цього часу не знята з реєстраційного обліку, але проживати там не може оскільки замки змінені, доступу до будинку не має також через проживання родини [PERSON]. Свідок [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача, підтвердив вище вказані обставини, які зазначені свідком [PERSON] Додатково вказавши, що до [PERSON] відноситься негативно оскільки вона фактично позбавила житла [PERSON] та двох її дітей, один з яких є їх спільною. У 2008році він розірвав шлюб з позивачем, проте з 2009 по 2013рік разом проживав із нею в будинку [ADDRESS] Свідок [PERSON], яка є сусідкою сторін у справі, показала, що знає позивача, їх діти дружать, вона проживала разом з прабабою по [ADDRESS] і доглядала за нею. Після смерті останньої до будинку в якому проживала позивач під'їхала машина в яку було загружено речі. Як їй розповіли пізніше двоюрідна баба [PERSON], яка була рідною сестрою померлої претендувала на спадщину, повісила замок на будинок, а речі позивача винесла в сарай. Коли з будинку виносились речі вона подзвонила [PERSON] та приїхала, збила замок на калітці та фактично вселилась у будинок. Проте, через деякий час все повторилося, відповідач [PERSON] створила [PERSON] умови не можливі для проживання, а після вимкнення світла позивач виїхала з будинку. Крім того, вказала, що люди, які проживають наразі в даному будинку фактично його купили, бо віддали гроші за нього відповідачу, зробили ремонт та навели порядок. Свідки [PERSON] та [PERSON], які між собою є чоловіком та дружиною, показали, що [PERSON] першому свідку доводиться матір»ю, а позивач племінниця. Остання є онукою [PERSON], яку та разом з двома дітьми прописала у належному їй будинку по [ADDRESS] в 2008 року, оскільки у позивача не було власного житла. Після погіршення відносин, бабуся просила [PERSON] підшукати собі інше житло, проте [PERSON] відмовилась переїздити. Після смерті бабусі будинок успадкувала [PERSON], проте, [PERSON] в ньому проживала ще біля двох років. При цьому будинок за її господарювання зазнав руйнувань не сумісних з подальшим у ньому проживанням. Про обставини за яких позивач виїхала з будинку свідкам не відомо. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] рідна сестра її дідуся, тобто з позивачем та [PERSON] перебуває у родинних відносинах. Щонайменше раз на місяць відвідувала [PERSON] по [ADDRESS], тому знає, що вона прописала позивача у 2008році тимчасово, доки остання не знайде іншого житла. Зі слів [PERSON] знає, що вона просила [PERSON] знайти собі інше житло бо не можуть ужитись разом, також вона її розпитувала як оформити належний їй будинок на [PERSON], а потім повідомила що склала заповіт на неї. Після смерті [PERSON] про відносини, що склались у позивача з [PERSON] їй відомо зі слів останньої. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містять норми ч.1 ст. 317, ч.1 ст.383 ЦК України, за якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Згідно статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. За нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. За приписами ст. 150 ЖКУ, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що члени сім'ї власника житла набувають сервітутне право користування цим житлом за фактом набуття статусу члена його сім»ї та користуються житлом в обсязі, визначеному його власником. При цьому необхідною умовою виникнення зазначеного сервітуту є спільне проживання членів сім»ї з власником житла та ведення спільного господарства. Лише ці дві умови в сукупності дають право обмеженого користування житлом членам сім»ї його власника. Окрім того, слід звернути увагу на норми міжнародного законодавства, які регулюють дану сферу правовідносин. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Роз'яснення окремих питань, що можуть виникати під час розгляду категорії справ пов'язаних із житловими правовідносинами містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2; Листі Верховного Суду України від 26 травня 2001 року про викладення правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право). Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. Статтею 182 ЦК України ч. 1 встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При допиті свідків безсторонніх осіб не встановлено. За їх показами не можливо встановити чи проживала [PERSON] із [PERSON] як член її сім»ї із веденням спільного господарства чи як квартиронаймач не зважаючи на родинні стосунки, не встановлено які домовленості між ними існували. На підставі викладеного суд погоджується з доводами представника [PERSON], що на час розгляду справи правомірність вимог до даної особи не доведена, вона не є власником житла, що є предметом спору, не проживає за місцем його знаходження, відтак чинити перешкоди позивачу в межах обґрунтування позову не може. Тому, відмовляє позивачу у задоволенні вимог до даної особи. Також, суд відмовляє у задоволенні вимог до [PERSON] та [PERSON]. Те, що позивач та власник будинку проживали однією сім'єю та вели спільне господарство матеріалами справи однозначно не доведено, та сервітутне право позивача на користування будинком [ADDRESS] припинилось із смертю власника [PERSON]. На час вселення чети [PERSON] до будинку [ADDRESS], [PERSON] була офіційно власником вказаного будинку, те що в подальшому вона втратила право власності не є підставою до задоволення позову про виселення [PERSON], [PERSON]. Наявність у позивача прописки за адресою: [ADDRESS] не є безумовною підставою до вселення за цією адресою та виселення відповідачів. На час розгляду даної вимоги офіційного власника будинку [ADDRESS] не має, за його відсутності та з'ясування позиції щодо осіб які проживають в його житловому приміщення, вирішення вищезазначених питань є передчасним. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням цієї норми та того, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачеві не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed