Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

03 березня 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позову позивач вказав, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Будучи власником житлового будинку, він надав згоду та зареєстрував в ньому в якості члена сім'ї рідну доньку [PERSON] в надії на те, що вони будуть спільно проживати, спільно сплачувати комунальні послуги, вести спільне господарство, дбати про благоустрій будинку та підтримувати його в належному стані. Але відповідачка в 2008 році відмовилась від спільного проживання, зібрала свої речі і переїхала на постійне місце проживання до другого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] с. Варюшине Веселинівського району Миколаївської області, та даний будинок був придбаний її сином [PERSON] Тому він звернувся до суду з позовом за захистом свого права і просить суд визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд визнати відповідача [PERSON] такою, яка втратила право користуватися житловим будинком № [ADDRESS] смт. Веселинове Миколаївської області, оскільки вона в цьому будинку не проживає з 2008 року. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що дійсно з 2008 року вона не проживає в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] хоча в ньому зареєстрована, оскільки вона придбала житловий будинок в с. Варюшине, [ADDRESS], але даний будинок не переоформила, тому їй нікуди приписатися. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Веселинівський районний сектор Державної міграційної служби Миколаївського області свого представника до суду не направив, хоча про дату та місце судового засідання був повідомлений 25.03.2015 р., що підтверджується розпискою про вручення повістки. Однак, про причини неявки суд не повідомив, тому суд визнає ту обставину, що представник третьої особи не з'явився до суду без поважних при чин, не подавши будь-яких заяв до суду, пов'язаних з розглядом даної справи. Відповідно до ст.35, ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали у справі, в межах заявлених вимог та наданих доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № [ADDRESS] смт. Веселинове Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.03.2011 року, виданим Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області. - (а.с. 6). Як вбачається з акту обстеження матеріально - побутових умов від 24 лютого 2015 року відповідачка [PERSON] не проживає в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] Миколаївської області, без поважних причин з травня 2008 року та по даний час. (а.с. 15). Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Факт непроживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили суду, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року, також вони вказали на ту обставину, за за цей час вони не бачили, щоб позивач перешкоджав відповідачу користуватися даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України № 1382-ІV від 11.12.2003 р. „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зважаючи на ту обставину, що відповідачка [PERSON] з 2008 року не проживає у [ADDRESS] та враховуючи, що будь-яких доказів, які б свідчили про вимушене непроживання відповідача на спірній площі, судом не добуто, то суд, дослідивши наведені докази та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням, розташованим в смт. Веселинове, [ADDRESS], в зв'язку з чим підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved