Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

23.05.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.05.2017р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. (а.с. № 2 - 4). В позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свій позов, посилалася на те, що 03.09.2011р. був укладений шлюб між нею та відповідачем. Шлюб зареєстрований АНД ДРАЦС ДМНО у Дніпропетровській області, актовий запис № 727. Від шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO] 26.09.2013р. шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Як зазначає позивачка, відповідач будь-якої матеріальної допомоги їй не надає та не приймає участі у житті доньки, у зв'язку з чим вона і звернулась до суду з даним позовом (а.с. № 2 - 4). Позивачка - [PERSON] в судове засідання 25.07.2017р. не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Крім того, просила справу розглянути за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами. Проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. № 26). Відповідач - [PERSON] у судові засідання по справі, які призначалися на 20.06.2017р. та 25.07.2017р., двічі поспіль не з'явився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином, за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 09.06.2017р. та за адресою вказаною позивачем у позовній заяві, як місце попередньої реєстрації відповідача, що підтверджується копією паспорта останнього, наявною в матеріалах справи (а.с. № 2, 10, 16). Відповідно до відміток на почтових конверта, що направлялися на адресу попередньої реєстрації відповідача, останні повернулися до суду без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 20 - 21, 23 - 24). Згідно даних пошукової системи сайту „Укрпошти", конверти, які було надіслано відповідачу на адресу реєстрації не вручені останньому під час доставки (а.с. № 22, 25), що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням. Таким чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та винести по справі заочне рішення суду, у зв'язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином був повідомлений про дату та час слухання справи, та заперечень суду не надав. Су, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.09.2011р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 727 (а.с. № 5). В період шлюбу у позивачки та відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.04.2012р., виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, юхтовий запис № 377 (а.с. № 7). 26.09.2013р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №201/7321/13-ц шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. № 6). Відповідно до акту, складеному співробітниками ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство» від 18.07.2017р., неповнолітня дитина сторін, [PERSON] мешкає з матір'ю - [PERSON] (а.с. № 27). Як зазначає позивачка в поданому до суду позові, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач, як батько, дитину фінансово не забезпечує. Так, відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини та статті 8 Закону України Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно частини 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші істотні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до норми ст. 184 СК України, в контексті положень ч. 2 ст. 182 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, а також такий розмір аліментів на одну дитину за загальним правилом повинен бути не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком визначених законом випадків. Нормою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі наявних в матеріалах справи доказів, наведених вище норм діючого законодавства, судом встановлено, що відповідач, [PERSON], є батьком малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження, яку зобов'язаний утримувати до досягнення нею повноліття. З огляду на те, що відповідач не надав суду жодних заперечень щодо розміру аліментів, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та присудити до стягнення з відповідача аліменти, на утримання його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO] народження до досягнення нею повноліття, аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - [PERSON], починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 23.05.2017р. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який на день винесення рішення по справі складає 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved