Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

01.10.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначила, що 01.10.2008 року та 01.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори позики, на суму 3 000,00 дол. США та 110 528,08 грн., відповідно. Строк повернення грошових коштів встановлено до 01.03.2009 року за договором від 01.10.2008 року та до 08.07.2013 року за договором від 01.07.2013 року. Позивач вказує, що свої зобов'язання відповідача не виконала, в зв'язку з чим наразі наявне зведене виконавче провадження по стягненню з неї вищезазначених сум. Станом на дату звернення з вказаним позовом до суду зобов'язання [PERSON] не виконано. З огляду на таке, позивач просила суд стягнути з відповідача, в порядку ст. 625 ЦК України, проценти за прострочення виконання грошового зобов'язання за весь період, починаючи від укладення договору та по дату звернення до суду в розмірі 17013,42 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 34947,81 грн., а всього 51961,23 грн.. В подальшому, позивач неодноразово збільшувала розмір позовних вимог, в зв'язку з збільшенням періоду прострочення, та, в останній редакції, просила стягнути на її користь 84441,24 грн. та судові витрати в розмірі 1080,06 грн.. Позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності. Відповідач до суду не з"явилася. Судом про дату судового розгляду повідомлена належним чином. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі матеріалів суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом достовірно встановлено, що 01.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 3 000,00 дол. США, зі строком повернення грошових коштів 01.03.2009 року. Також, 01.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 110 528,08 грн., зі строком повернення грошових коштів 08.07.2013 року. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Вказані вимоги закону [PERSON] виконано не було, в зв'язку з чим наразі наявне зведене виконавче провадження №44613408 про стягнення з останньої боргу на користь [PERSON], оскільки грошові зобов'язання [PERSON] не виконані. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Під час судового розгляду було встановлено, що виконання зобов'язання по поверненню грошових коштів за договорами від 01.10.2008 року та від 01.07.2013 року [PERSON] не здійснено. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з положень договору позики від 01.10.2008 року, останній не передбачав визначеного розміру проценти річних. Відповідно до п. 5 Договору позики від 01.07.2013 року передбачено, що у разі, якщо позичальник вчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 відсотків річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки судом встановлено, що, станом на дату розгляду справи, грошові зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] не виконані, таким чином, має місце прострочення виконання, починаючи з дати укладення договорів, а саме з 01.10.2008 року та 01.07.2013 року та по дпту розгляду, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач своїх заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1080,06 грн..

Outcome: approved