Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.05.2014р. у справі №296/3084/12-ц визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 грудня 2004 року, видане [PERSON] державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №6-1960 в частині спадкування 1/4 частини квартири №21, що розташована в м.Житомирі по вул.Довженка, 62. В подальшому позивачка звернулася до Першої Житомирської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено на тій підставі, що не було надано свідоцтво про право на спадщину від 23.12.2004р., видане [PERSON] Крім того, з листа нотаріальної контори стало відомо, що [PERSON] оформив спадковий договір №2-1269 від 25.11.2009р. на спірну квартиру. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач у письмовому відзиві та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.05.2014р. у справі №296/3084/12-ц позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задоволено частково: визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 грудня 2004 року, видане [PERSON] державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за №6-1960 в частині спадкування 1/4 частини квартири №21, що розташована в м.Житомирі по вул.Довженка, 62; в решті вимог відмовлено (а.с.4-5). Вказане рішення суду залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 17.06.2014р. (а.с.7-8). Рішенням суду у справі №296/3084/12-ц встановлено наступне: «22.06.2004р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №247078. Після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] - чоловік померлої. 23.12.2004р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Дочка [PERSON] - [PERSON] була матір"ю [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №155286 [PERSON] померла 08.11.2000р.». Відповідно до висновку суду у вказаній справі, неповнолітня [PERSON] відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті [PERSON] у рівній частині з іншими спадкоємцями, тобто, 1/4 частини квартири №21, що розташована в м.Житомирі по вул.Довженка, 62. [PERSON] звернулася до Першої Житомирської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію права власності на 1/4 частини квартири №21, що розташована в м.Житомирі по вул.Довженка, 62. Листом №451/02-14 від 10.03.2015р. їй було відмовлено у реєстрації права власності та видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що не надано попереднє свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2004р. №6-1960, видане на [PERSON], на якому потрібно проставити відмітку про скасування. Також зазначено, що на спірну квартиру накладено заборону відчуження на підставі спадкового договору №25.11.2009р. реєстраційний №2-1269, укладеного [PERSON] (а.с.3). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Outcome: approved