Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, а саме майнові права на на однокімнатну квартиру (будівельний) №1811/1, орієнтовна загальна площа - 28,89 м2, поверх - 18, секція - 6 в обєкті будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] у житловому комплексі „Східна брама" як частину в об`єкті незавершеного будівництва за попереднім договором купівлі - продажу квартири від 8.07.2017 року. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що 08.07.2017 року між ТОВ «КРІСТАЛ-СІТІ» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «КРІСТАЛ-СІТІ» зобов`язалося передати у власність (продати) окрему ухвалу, характеристики якої вказані в підпункті 1.4.1 цього попереднього договору, яка знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] , ЖК «Східна Брама», а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність (купити) об`єкт та сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. Відповідно до п. 1.3 Попереднього договору №1 плановий строк введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] - 4 квартал 2017 року. На виконання п.1.2 Попереднього договору №1 в забезпечення прийнятих на себе зобов`язань 08.07.2017 року сторони уклали відповідний Договір про забезпечення виконання зобов`язань №1542/6/18/(1811/1), відповідно до п.1.1 якого позивач сплачує відповідачу суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 цього Договору. Відповідно до п. 2.2 Договору про забезпечення №1 розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов цього Договору, як забезпечення виконання зобов`язання згідно п.1.1 розділу 1 Договору становить 280 200 грн. Вказані кошти позивач повинен сплатити, згідно умов договору до 12.07.2017 року. 10.07.2017 року [PERSON] у повному обсязі виконав свої зобов`язання та перерахував грошові кошти у сумі 280 200 грн. на рахунок відповідача. Таким чином, позивачем у повній мірі виконано свої зобов`язання за попереднім договором №1, при цьому відповідач свої зобов`язання не виконав, житловий будинок [ADDRESS] не добудований та не введений в експлуатацію, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва та введення в експлуатацію, що відповідно унеможливлює укладення Основного договору між сторонами та набуття позивачем права власності на повністю профінансований ним об`єкт нерухомості. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, 08.07.2017 року між ТОВ «КРІСТАЛ-СІТІ» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «КРІСТАЛ-СІТІ» зобов`язалося передати у власність (продати) окрему ухвалу, характеристики якої вказані в підпункті 1.4.1 цього попереднього договору, яка знаходиться у житловому будинку [ADDRESS] , ЖК «Східна Брама», а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність (купити) об`єкт та сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. Відповідно до п. 1.3 Попереднього договору №1 плановий строк введення в експлуатацію будинку [ADDRESS] - 4 квартал 2017 року. На виконання п.1.2 Попереднього договору №1 в забезпечення прийнятих на себе зобов`язань 08.07.2017 року сторони уклали відповідний Договір про забезпечення виконання зобов`язань №1542/6/18/(1811/1), відповідно до п.1.1 якого позивач сплачує відповідачу суму грошових коштів, розмір, порядок та умови сплати якої встановлюються розділом 2 цього Договору. Відповідно до п. 2.2 Договору про забезпечення №1 розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов цього Договору, як забезпечення виконання зобов`язання згідно п.1.1 розділу 1 Договору становить 280 200 грн. 10.07.2017 року [PERSON] у повному обсязі виконав свої зобов`язання та перерахував грошові кошти у сумі 280 200 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується відповідною квитанцією №PN1 від 10.07.2017 року. Таким чином, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за попереднім договором та договором про забезпечення виконання зобов`язання від 08.07.2017 року №1542/6/15/(1811/1), сплативши 280 200 грн. на користь відповідача. На день розгляду справи будівництво житлового будинку не закінчено, об`єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови попереднього договору. Відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У Постанові №6-98цс13 від 02.10.2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Статтею ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки позивачем відповідачу було сплачену всю суму оплати площі проінвестованої квартири, при цьому відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за попереднім договором від 08.07..2017 року, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 802 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved