Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В жовтні 2015року [PERSON] звернулась з даним позовом до відповідачів, в якому просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з усього належного їй рухомого і нерухомого майна, який накладено постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. від 05.04.2011року (виконавче провадження №25601037), у тому числі, і з автомобіля Chevrolet Evanda LF69Z, 2005року випуску, № двигуна [NUMBER], №кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Також позивач просила скасувати заходи розшуку та затримання вказаного автомобіля, які вжиті відповідно до постанови головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С. А. № 402/13 від 25.10.2011року. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач посилалась на ті обставини, що постанова головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. від 05.04.2011року (виконавче провадження №25601037) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження. При цьому 20.11.2012року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 статті 47, статті 50 Закону України ''Про виконавче провадження'' та надано строк для повторного пред'явлення виконавчих документів до 20.11.2013року, який вже закінчився. На підставі наведеного позивач просила усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом зняття арешту з усього її рухомого та нерухомого майна, в тому числі, і з вказаного транспортного засобу, а також скасувати заходи забезпечення щодо розшуку та затримання її автомобіля Сhevrolet Evanda LF69Z, 2005 року випуску, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.12.2015року позовні вимоги [PERSON] задоволено.Усунуто [PERSON] перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном шляхом зняття арешту з усього належного їй рухомого і нерухомого майна, який накладено постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. від 05.04.2011року (ВП № 25601037), у тому числі, з автомобіля Chevrolet Evanda LF69Z, 2005року випуску, №двигуна [NUMBER], №кузова [NUMBER], рєстраційний номер [NUMBER], а також скасування заходів розшуку та затримання цього автомобіля, що вжиті постановою постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Дмитрієва С.А. від 25.10.2011року № 402/13. В апеляційній скарзі Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції в апеляційній скарзі вказує, що статтею 28 Закону України ''Про виконавче провадження" передбачені відповідні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, разом з тим, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій позивачем не сплачені. Доводи апеляційної скарги зазначають, що завершення виконавчого провадження згідно з п.7 статті 47 Закону України ''Про виконавче провадження" не передбачає зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання, оскільки борг боржником не погашено, виконавчий збір не сплачено. Деснянський ВДВС Чернігівського міського управління юстиції в апеляційній скарзі вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що виконавчі документи про стягнення заборгованості з позивача на користь ПАТ ''УкрСиббанк'' були повернуті стягувачеві, і за даних обставин не можуть бути застосовані наслідки, передбачені статтею 50 Закону України ''Про виконавче провадження", зокрема, зняття арешту з майна. В судове засідання апеляційного суду представник публічного акціонерного товариства ''УкрСиббанк'', представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління ДАІ Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, представник позивача [PERSON] (в судове засідання апеляційного суду 28.03.2016року), належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи (а.с.68,76,77,81,82,84,85,89), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №750/12694/13-ц за скаргою [PERSON] на дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Титарчука М.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.12.2015року, - скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства ''УкрСиббанк", Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявленого позову є обґрунтованими, оскільки збереження чинності постанов головного державного виконавця Дмитрієва С.А. про арешт усього належного позивачу майна, а також про затримання та вилучення належного позивачу автомобіля за наявності постанови державного виконавця від 20.11.2012року про повернення виконавчого документа стягувачеві, порушує право позивача на вільне користування та розпорядження своїм майном. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується з приписами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що в Деснянському відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції перебували на виконанні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ''УкрСиббанк'' 1 166 741грн. 68коп. (виконавче провадження № 25601037) та 910 грн. (виконавче провадження №25603434). В межах вказаних виконавчих проваджень державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження, постановою ВП №25601037 від 05.04.2011року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, також заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить боржнику в межах суми боргу (а.с.4). 25.10.2011року постановою державного виконавця № 402/13 залучено співробітників ДАІ м.Чернігова до участі у виконавчому провадженні, зокрема, для затримання транспортного засобу Chevrolet Evanda LF69Z, 2005 року випуску, чорного кольору, №двигуна [NUMBER], №кузова [NUMBER], днз. [NUMBER], сві-тво [NUMBER] від 25.02.2005 року, що належить [PERSON], з подальшим поміщенням автотранспорту на штрафмайданчик (а.с.5). 20.11.2012року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме, виконавчого листа № 2-4921/10, виданого 11.02.2011року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ''УкрСиббанк'' 1 166 741,68 грн., на підставі п.7ч.1статті 47, статті 50 Закону України ''Про виконавче провадження'' (а.с.88). У вказаній постанові державного виконавця також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 20.11.2013року. В ході судового розгляду даної справи встановлено, що сума заборгованості позивачем не погашена, виконавчий збір не сплачено. В листопаді 2013року [PERSON] звернулась до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, зняття арешту з майна та скасування постанови від 25.10.2011року про залучення співробітників ДАІ м. Чернігова до участі у виконавчому провадженні. 27.11.2013року головним державним виконавцем державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Титарчуком М.О. було відмовлено [PERSON] у задоволенні її заяви на підставі статей 50, 60 Закону України ''Про виконавче провадження'', у зв'язку з відсутністю підстав для зняття арешту з майна (а.с.7). В грудні 2013року позивач звернулась до суду із скаргою, в якій просила суд визнати дії старшого державного виконавця Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Титарчука М.О. незаконними та зобов'язати його закінчити виконавче провадження №25601037 та виконавче провадження №25603434 з наслідками завершення виконавчого провадження, передбаченими статтею 50 Закону України ''Про виконавче провадження''. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 27.01.2014року в задоволенні вимог скарги [PERSON] було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27.02.2014року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігові від 27.01.2014року було скасовано та постановлено нову ухвалу про задоволення вимог скарги [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014року було задоволено касаційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27.02.2014року скасовано, ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 27.01.2014року залишено в силі (а.с.90-91). Відповідно до ч.1 статті 50 Закону України, яка регламентує наслідки завершення виконавчого провадження (в редакції, чинній на дату винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.11.2012року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Виходячи з правового аналізу вказаної норми права, норми вказаної статті передбачають закінчення виконавчого провадження зі зняттям арешту у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві, як зазначено у постанові державного виконавця від 20.11.2012року (ВП № 25601037) (а.с.88). Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 статті 47 Закону України ''Про виконавче провадження'' не передбачає зняття арешту з майна, а також скасування заходів розшуку та затримання майна. За даних обставин є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову не узгоджується з положеннями норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.12.2015року,- скасуванню. Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства ''УкрСиббанк", Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 535 грн. 92 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.62) понесених судових витрат за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved