Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

27 грудня 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виділення в натурі майна набутого в період шлюбу. В позові зазначено, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04.07.2011 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. На підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року за [PERSON] та [PERSON] визнано по 1/2 частині права приватної власності на квартиру [ADDRESS] Добровільно провести розподіл в натурі житловий будинок та надвірні будівлі сторони не мають можливість. Крім того, позивач та відповідач, через непорозуміння не можуть вирішити питання про розподіл рухомого майна подружжя. [PERSON] вимагала визнати право власності на житлові приміщення та місця загального користування у квартирі [ADDRESS] за нею та [PERSON] Крім того, прохала розділити майно подружжя в натурі виділивши їй певне майно та залишивши решту відповідачу у власність. Після уточнень позовних вимог [PERSON] вимагала припините її право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належить їй на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на її користь в порядку компенсації вартості належної їй 1/2 частини квартири [ADDRESS] грошові кошти в сумі 396 000 грн. 00 коп., виділити їй в натурі 100 художніх книг. Крім того, прохає стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп., а також стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати в сумі 11 140 грн. 00 коп. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2015 року, актовий запис №61, [PERSON] померла [INFO] 14 квітня 2015 року [PERSON] звернувся із заявою про допуск його до участі у справі в якості правонаступника позивача, надавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року клопотання [PERSON] було задоволено та в якості позивача був притягнутий - правонаступник [PERSON] 20 березня 2017 року [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, окрім виділення йому в натурі художніх книг в кількості 100 штук та стягнення з [PERSON] на його користь компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., вимагає стягнути з [PERSON] на його користь 330 672 грн. 00 коп. компенсації вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами. Також [PERSON] вимагає припинити його право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на всю квартиру. Крім того, правонаступник вимагає стягнути із відповідача на його користь понесені позивачем судові витрати, а саме: 4 422 грн. за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №7197/12613 від 23.12.2013 року, 1 518 грн. за виготовлення технічного паспортну на квартиру [ADDRESS], 4 000 грн. витрати на юридичну допомогу, 4 552 грн. за проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи №171-03 від 15.02.2017 року, а всього 14 492 грн., а також суми судового збору. 20 квітня 2017 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому зазначив, що право власності у [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] виникло після смерті його матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2016 року, виданого державним нотаріусом Валківської державної нотаріальної контори Харківської області Кобзар Н.Я. Як зазначено в позові, дане свідоцтво видане з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки спадкодавиці [PERSON] відповідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна належала 1/2 частка квартири [ADDRESS], загальною площею 125,9 кв.м. та житловою площею 42,3 кв.м., а як витікає зі змісту вищезазначеного свідоцтва про право власності на спадщину за законом, [PERSON] отримав у спадщину 1/2 частку в квартирі [ADDRESS], загальною площею 146,3 кв.м. та житловою площею 48,7 кв.м. [PERSON] вимагає визнати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Валківської державної нотаріальної контори Харківської області Кобзар Н.Я. 11.06.2016 року, серія та номер 989, - недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали, відповідач та його представник заперечили проти задоволення позову та пояснили, що він не згодний з оцінкою будинку наданою експертом, оскільки вона зроблена на підставі хибних даних зокрема, неправильно складеного БТІ технічного паспорту. За твердженням відповідача, приміщення кладову, коридор та погріб названі техніком БТІ, як мансарду та кімнатою в цокольному приміщенні. Така обставина суттєво зменшує вартість квартири №2 порівняно з тією, що зазначена експертом. Крім того, відповідач вважає, що у висновку про вартість нерухомого майна не врахований незадовільний стан деяких приміщень, що також дало змогу необґрунтовано завищити його оціночну вартість. Зокрема, [PERSON] звернув увагу на вигляд приміщень, які через відсутність ремонту мають занедбаний зовнішній вигляд. На підтвердження цього, [PERSON] надав кошторисну документацію складену, за його думкою, компетентною організацією яка містить дані про стан будівельних конструкцій. (а.с.157-174, т.3) На підтримку зустрічного позову [PERSON] пояснив, що [PERSON] належним чином не оформив спадщину після смерті позивача [PERSON], оскільки спадкодавець, згідно даних реєстру прав на нерухоме майно мала право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 125,9 кв.м., натомість неправомірно отримав у власність 1/2 частину, загальною площею 146,3 кв.м, що на 20,4 кв.м. більше, що було у власності спадкодавця. Відповідач та його представник заперечили проти задоволення зустрічного позову та пояснили, що така відмінність сталась з технічних причин, оскільки реєстрацію квартири в Реєстрі прав власності на нерухоме майно було здійснено на підставі відомостей з технічного паспорту, виготовленого 11.12.2000 року. У 2001-2007 роках частину приміщень було переплановано, з приміщення літньої кухні, яка у технічному паспорті від 11.12.2000 року позначена літерою «Г» було облаштовано коридор 2-15, кімнату 2-16, а з тамбуру літ. «г» облаштовано коридор 2-17 та кладову 2-18. Усі вказані приміщення віднесено до допоміжних. В 2013 році було виготовлено новий технічний паспорт, в якому було відображено усі технічні зміни, та у зв'язку із вищезазначеними переплануваннями загальна площа збільшилась на 20,4 кв.м. та становить 146,3 кв.м., а житлова збільшилась до 48,7 кв.м. у зв'язку із тим, що площу приміщення 2-11 (бібліотека) 6,4 кв.м., у відповідності до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, було віднесено до житлової. На думку сторони відповідача за зустрічним позовом набуття право власності на спадщину [PERSON] не впливає на майнові права [PERSON], оскільки останній набув їх в ідеальній частині 1/2. Представник третьої особи Валківської державної нотаріальної контори Харківської області в судовому засіданні був відсутній, проте надав до суду письмову інформацію з якої витікає, що після померлої [PERSON], [INFO] року відкрита спадкова справа №169-2015 рік на підставі заяви про прийняття спадщини сина [PERSON]. Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори не надходили. Спадкодавець на все своє майно склала заповіт. Спадкоємець [PERSON] 11.06.2016 року оформив спадкові права на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та отримав у Валківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом №989. Для оформлення спадщини, [PERSON], серед іншого, надав до нотаріальної контори технічний паспорт на квартиру, виготовлений БТІ станом на 16.04.2013 року, інформаційну довідку №01-24/367, видану 29.09.2015 року КП «Валківське бюро технічної інвентаризації», копію ухвали Валківського районного суду Харківської області від 09.11.2015 року, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2016 року. Дані документи містили актуальні дані про власників квартири та опис майна на час проведення останньої інвентаризації. Станом на час відкриття спадщини та на час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом дані не змінились та загальна площа житлового будинку змінена з 125,9 кв.м. на 146,3 кв.м. за рахунок облаштування мансарди (на плані «Г2»), а житлова площа змінена з 42,3 кв.м. на 48,7 кв.м. за рахунок віднесення кімнати-бібліотеки (на плані «2-11») в житлову площу. Крім того, представник третьої особи заперечує проти задоволення позову [PERSON] щодо невизнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом за р. №989, виданого [PERSON], у зв'язку із тим, що оформлення спадщини цим спадкоємцем ніяким чином не впливає на право власності позивача на належну йому 1/2 частку квартири [ADDRESS] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов - задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.1990 року, [PERSON] купив квартиру з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS].(а.с.117, т.2) Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено та окрім іншого, визнано за [PERSON] і [PERSON] право приватної власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS], оскільки дана квартира є об'єктом спільної сумісної власності, що набуте в період шлюбу.(а.с.12-14, т.1) Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №59568885 від 20.05.2016 року, [PERSON] на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності.(а.с.109-115, т.3) Як витікає з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №85373953 від 20.04.2017 року, інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON].(а.с.153-154, т.3) Згідно змісту даної довідки, загальна площа квартири становить 146,3 кв.м., житлова площа 48,7 кв.м. Підставою виникнення права власності у [PERSON] є свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 989, видане 11.06.2016 року Валківською державною нотаріальною конторою. Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що така площа не відповідає дійсності та насправді має розмір 125,9 кв.м., а житлова площа становить 42,3 кв.м. В судовому засіданні був досліджений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], який виготовлений 16.04.2013 року. Згідно змісту даного документу, власниками на дану квартиру в розмірах по 1/2 частині є [PERSON] та [PERSON] без виділення конкретних приміщень. Крім того, такі дані підтверджуються інформаційною довідкою Комунального підприємства «Валківське бюро технічної інвентаризації» №01-24/367 від 29.09.2015 року. Допитана в якості спеціаліста представник Валківського бюро технічної інвентаризації Рапота Р.М. в судовому засіданні пояснила, що дані зазначені в цьому технічному паспорті відповідають дійсності та були отримані в присутності відповідача [PERSON], шляхом замірів на місці. На підставі саме технічного паспорту виготовленого 16.04.2013 року позивачу за первісним позовом [PERSON] і було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Дійсно, згідно даних реєстру прав на нерухоме майно, загальна площа квартири [ADDRESS] що належала [PERSON] та [PERSON] станом на [INFO] року становила 125.9 кв.м., а згідно відомостей з реєстру станом 20.04.2017 року складає 146,3 кв.м. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] довів, що такі зміни відбулись внаслідок того, що частину приміщень було переплановано, з приміщення літньої кухні, а житлова площа збільшилась у зв'язку із тим, що площу приміщення бібліотеки було віднесено до житлової. Його твердження обґрунтовані даними технічних паспортів станом на 11.12.2000 року та 16.04.2013 року, де загальна площа усіх приміщень змінена не була. Оскільки, позивач за зустрічним позовом [PERSON] набув право власності на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 року не на конкретний розмір площі нерухомого майна, а на ідеальну 1/2 частину усього об'єкту нерухомості, його право власності самим фактом отримання спадкоємцем свідоцтво про право власності на спадщину жодним чином не порушено. Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним - задоволенню не підлягає. Водночас, той факт, що квартира [ADDRESS] належала у рівних частках як майно набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] сторонами не оспорюється. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом отримав право власності на 1/2 частину квартири, яке є непорушним. Як витікає з висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №7197/12613 від 23.12.2013 року, розподілити квартиру [ADDRESS], відповідно до ідеальних часток кожного співвласника та з відступом від ідеальних часток співвласників не надається за можливе.(а.с.136-176, т.1) Даний висновок сторонами також не оспорюється. Відповідач [PERSON] обґрунтовує заперечення проти первісного позову, окрім викладених у зустрічному позові, лише тим, що реальна вартість спільного майна, не відповідає висновкам повторної судової оціночно-будівельної експертизи №171-03 від 15.02.2017 року, що на думку відповідача виключає стягнення з нього суми саме 330 672 грн. 00 коп. Відповідач не висловив заперечень щодо визнання за ним права власності 1/1 частки об'єкта нерухомості, тобто усієї квартири. Відповідно до висновку повторної судової оціночно-будівельної експертизи №171-03 від 15.02.2017 року, дійсна вартість квартири №2 із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 02.12.2016 року, складає з урахуванням округлення: 661 344 грн. 00 коп., а дійсна вартість 1/2 частини даної квартири із господарськими будівлями та спорудами без урахування вартості земельної ділянки, станом на 02.12.2016 року складає 330 672 грн. 00 коп.(а.с.53-106, т.3) Після призначення судом експертизи до проведення експертного дослідження, 02 грудня 2016 року, [PERSON] звернувся до суду із заявою про необхідність врахування при здійсненні оцінки даних з технічного висновку складеного спеціалістами профільної організації за результатами огляду стану будівельних конструкцій будинку [ADDRESS](а.с.13-48, т.3) Відповідно до ч. 4 ст. 143 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі мають право давати пояснення експерту. Таке право відповідачу [PERSON] було роз'яснено листом №2006/2093/12 від 05.12.2016 року.(а.с.49, т.3) Експертне дослідження, відповідно до матеріалів експертизи, було проведено 02 грудня 2016 року безпосередньо на об'єкті нерухомості в присутності відповідача, що останній підтвердив в судовому засіданні. Таким чином, суд не має підстав вважати, що під час проведення експертизи були порушенні права відповідача. Наявні в матеріалах експертизи №171-03 від 15.02.2017 року фотографічні зображенні на які посилається відповідач, та містять дані про незадовільний стан спірного будинку свідчать про те, що при визначенні вартості об'єкту нерухомості експерт таки врахував усі недоліки будівельних конструкцій та пошкодження оздоблення зовнішнього вигляду приміщення. Висновки первісної експертизи містять дані про вартість в розмірі 171 893 грн. станом на 15.12.2013, а повторною експертизою визначено вартість 661 344 грн. станом на 02.12.2016 року. За результатами проведення повторної експертизи визначена вартість принципово не змінилась, оскільки станом на дату первинної експертизи (15.12.2013 року) курс долара США становив 7,99 грн./дол. США, а на дату проведення повторної експертизи (02.12.2016 року) становив 26,6382 грн./дол. США. Проте, на відміну від висновку експерта комісійної судової будівельно-технічної експертизи №7197/12613 від 23.12.2013 року, повторна експертиза є обґрунтованою та містить посилання на порівняльні приклади та джерела з яких експерт дійшов до висновку саме про таку вартість. Суд вважає, що на вартість об'єкту нерухомого майна, більшою мірою впливає не конкретна назва приміщення квартири, а його стан та можливість використовувати за призначенням. Таким чином, заперечення відповідача про те, що в технічному паспорті спеціалістом БТІ не правильно визначені назви приміщень, а саме приміщення зазначені в експлікації під номерами 15-18, що суттєво вплинуло на вартість усієї квартири - необґрунтовані. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. Позивач [PERSON] вимагала виділити їй у власність холодильники 2 шт, бокали і рюмки «Богемія» 5 комплектів, постільну білизну - 10 комплектів, 2 телевізори, 5 махрових простирадл, 20 махрових рушників, 40 шт. виробів із кришталю, набір столових приборів на 12 персон, 2 покривала, килим ручного виробництва розміром 2х3м., килим розміром 1,8х2,2м., килим розміром 2х3 м., книги художньої літератури в кількості 100 штук, а [PERSON] виділити у власність: рушницю мисливську ТОЗ 34-ЕР, 12 калібру, [NUMBER] станки деревообробні у кількості 5 штук, пральну машинку, ноутбук, медичну бібліотеку в кількості 80 штук, килим ручного виробництва 2х3м, килим розміром 1,8х2,2м.,2 холодильники, 2 телевізори, кондиціонер, постільну білину - 10 комплектів, меблі: жилої кімнати, спальні, прихожої, гостинної, кухні - 2 комплекти, а також стягнути із [PERSON] грошову компенсацію за майно, яке неподільним та таким, що використовуються відповідачем для власних потреб в сумі 49 500 грн. 00 коп. 31 березня 2016 року [PERSON] відмовилась від вищезазначених вимог, окрім виділення їй художніх книг в кількості 100 штук. Така відмова була прийнята судом, що витікає з ухвали від 13.10.2016 року. Відповідач не заперечував, що зазначене майно є набутим під шлюбу. А відтак, цілком справедливим суд вважає визнання права власності на сто книжок художньої бібліотеки, що зберігаються та знаходяться в розпорядженні у відповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як витікає з положень ч. 1 та 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, через недоведеність вини [PERSON] в спричиненні їй моральних страждань чи переживань. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, окрім інших, належать: витрати на правову допомогу; витрати пов'язані із проведенням судових експертиз. Згідно додатків до договору про надання правової допомоги [PERSON] сплатила кошти її представнику за надання юридичних послуг на загальну суму 1 500 грн. 00 коп. (а.с.60, т.1, а.с.109,111 т.2), а тому саме така сума підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь правонаступника позивача [PERSON] Як витікає з листа Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса вартість за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи №7197/12613 від 23.12.2013 року становить 4 422 грн. 00 коп., яка сплачена [PERSON], що витікає з платіжного доручення №313 від 22.02.2013 року. Відповідно до платіжного доручення №282 від 14.11.2016 року, [PERSON] було сплачено за проведення повторної судової оціночно-будівельної експертизи №171-03 в сумі 4 552 грн. 00 коп.(а.с.112, т.2) Отже, вищезазначені суми також підлягають стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до квитанції №7-12 від 20.03.2017 року, [PERSON] за подання заяви про уточнення позовних вимог сплатив судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.(а.с.109, т.3) Вищезазначені витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача за зустрічним позовом, у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Позивач, також прохав стягнути на його користь судові витрати у зв'язку із виготовленням технічного паспорту. Відмовляючи в цій частині, суд виходить того, що виготовлення технічного паспорту не відноситься до судових витрат, а в клопотанні експертів останні не не вимагали його виготовлення. Крім того, у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», що діяли на момент звернення позивача до суду, тобто станом на 27.12.2012 року, підлягає стягненню із [PERSON] на користь держави судовий збір, із розрахунку один відсоток від ціни позову, але не більше ніж три розмірі мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2012 року. Враховуючи, що максимальний розмір судового збору, за подачу вищезазначеного позову становить 3 219 грн. 00 коп., то за вирахуванням 640 грн. 00 коп., необхідно стягнути із [PERSON] судовий збір в сумі 2 579 грн. 00 коп. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 25 липня 2013 року на: рушницю мисливську ТОЗ 34-ЕР, 12 калібр, [NUMBER]; станки деревообробні ВOSH (точильний, свердлильний, рейсмус) у кількості 5 штук; пральну машинку «Supra», виробництва Японії; ноутбук (діагональ 15"); медичну бібліотеку - 80 книжок; килим з натуральної вовни розміром 2х3 м - 2 штуки; килим розміром 2х3м-2 штуки; килим розміром 1,8х2 м- 2 штуки; холодильник двокамерний «Норд»; холодильник двокамерний «Ока»; морозильну камеру Норд; телевізор «JVC», Японія, діагональ 32см; телевізор «Раnasonic», Японія, діагональ 64см; телевізор «Аiwa», Японія, діагональ 51 см; телевізор «Panasonic», Японія, діагональ 51 см; кондиціонер, виробництва Японії; меблі: 12 предметів із жилої кімнати (чотири шафи, стіл, чотири стільці, чотири кресла), п'ять предметів із спальні (ліжко, шафа, дві тумбочки, трильяж), три предмети із прихожої (диван, журнальний стіл, тумбочка), чотири предмети із гостинної (дві шафи, диван, стіл), два комплекти меблів для кухні та п'ятнадцять предметів (три шафи настінні, два пенали, три столи, шість стільців, диван кутовий); супутникову антену з тюнером; емальований посуд - 2 набори; СВЧ-пічь LG; покривала з подушками - 2 комплекти; бокали і рюмки «Богемія»-5 комплектів; простирадла махрові- 5 штук; книжки - художня література - 100 штук; рушники махрові- 20 штук; вироби з кришталю ручного виробництва - 40 штук; набір столових приборів на 12 персон; покривала - 2 штуки; швейну машинку «Зингер»; швейну машинку «Подольськ»; самовар електричний; самовар електричний з розписом; постільну білизну - 20 комплектів; багатофункціональний пристрій 1 шт.(а.с.200, т.1) Також, в порядку забезпечення позову був накладений арешт на верстати деревообробні у кількості 5 штук ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року.(а.с.222, т.1) Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що підстав для продовження строку накладення арешту - не має, суд вважає за необхідне скасувати арешти на майно, що були накладені вищезазначеними ухвалами.

Outcome: partial