Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

29.10.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який 19.10.2017 року між ними розірвано, про що свідчить копія рішення про розірвання шлюбу. За час спільного проживання у них народилося два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились проживати з нею та знаходяться на її утримання та вихованні. Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 року відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак після досягнення старшим сином повноліття останній припинив сплачувати аліменти на його користь, не цікавиться його потребами, матеріальної допомоги добровільно не дає. З 01.09.2019 року їхній син є студентом першого курсу денного відділення Факультету виробничих технологій Технічного університету міста Кошице, філія в Прешові та проживає в гуртожитку за місцем навчання. Крім того зазначила, що при поступленні сина до університету була потрачена значна частина коштів на переклад документів, нотаріальне завірення документів, проїзд та оплата проживання у гуртожитку. Відповідач [PERSON] жодних коштів на вказані вище витрати не надавав. Зазначає, що весь тягар матеріального утримання сина, пов`язаного з його навчанням та проживанням, покладений на неї. Також вказала, що в неї на утримання є ще неповнолітній син [PERSON] , на утримання якого відповідач сплачує аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, проте така сума коштів, на її думку, є не недостатньою. Ствердила, що вона працює продавцем в магазині «Хліб», де отримує мінімальну заробітну плату,інших доходів у неї не має. Крім того, на протязі останніх трьох місяців вона перебувала на лікарняному, так як перенесла операцію та потребувала особливого догляду. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою, працездатною людиною, працює по тимчасових заробітках та отримує дохід, а тому, на її думку, має змогу допомагати повнолітньому синові, який навчається. Просить суд, ухвалити рішення, який стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним віку 23 років. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки 03.05.2017 року він був звільнений з роботи у зв`язку з скороченням чисельності штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України і був взятий на облік з підстав безробіття в районний центр зайнятості з виплатою допомоги по безробіттю, однак на даний час така допомога припинена і у зв`язку з чим погіршилося його матеріальне становище. Зазначає, що власного житла в нього не має, а він фактично проживає у приміщенні невеликої літньої кухні, яка належить його сестрі [PERSON] , не працює, а тільки підробляє тимчасовими заробітками, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається, у зв`язку з чим, його доходи є мізерними, а в зимовий період фактично відсутні. Крім того, хворіє і не може працювати на важких фізичних роботах. Просить в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, з підстав наведених в позовній заяві і просить його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гураш М.В. в судовому засідання позов позивача не визнав і просить в його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що останній не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який навчається, оскільки знаходиться у важкому матеріальному становищі. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача - адвоката Гураша М.В., дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 19.10.2017 року між ними розірвано в судовому порядку, що стверджується копією рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.10.2017 року ( а.с.14). У шлюбі в сторін по справі народилося двоє дітей - сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження ( а.с.11-12). Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття ( а.с.15-17). Крім того, згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з дати набрання рішенням суду законної сили (а.с. 27-31). Встановлено, що у зв`язку з досягнення сином [PERSON] повноліття стягнення аліментів з відповідача на його утримання припинилося. Як ствердила в судовому засіданні позивач [PERSON] відповідач матеріальної допомоги повнолітньому синові не надає та не цікавиться його потребами. Судом також перевірено, що на даний час син сторін по справі [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення на здобуття ступеня бакалавра факультету Виробничих Технологій Технічного університету міста Кошице, філія в Прешові терміном навчання три роки, про що свідчить підтвердження від 21.08.2019 року з перекладом на українську мову та завірене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвина Л.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 70031 ( а.с.18-21). В судовому засіданні також встановлено, що позивачем, готуючись до поступлення сина [PERSON] до вузу, була потрачена значна частина коштів на переклад документів, нотаріальне завірення документів, проїзд та оплата проживання у гуртожитку, придбання навчальних матеріалів, що стверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень та фіскальних чеків ( а.с.22-26). Факт проживання повнолітнього сина [PERSON] , з матір`ю [PERSON] - позивачем по справі, стверджується актом №1969 обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.10.2019 року ( а.с.32). Дохід позивача свідчить про те, що вона не взмозі належним чином надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається і її доходів є недостатньо для самостійного утримання сина. Вона працює на посаді продавця, де отримує невисоку заробітну плату. Вказаний факт стверджується довідкою про доходи №83 від 09.10.2019 року, виданою підприємцем [PERSON] ( а.с.33). Інших доходів у неї немає. Також встановлено, позивач хворіла і у зв`язку з чим перенесла операцію та потребувала особливого догляду, що стверджується виписками з історії хвороби ( а.с.34-37). Позивач в судовому засіданні ствердила, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги позивачу [PERSON] , а тому останній важко матеріально утримувати дітей, в тому числі і повнолітнього сина, який навчається. З документів, долучених відповідачем [PERSON] до матеріалів справи також вбачається, що останній власного житла не має, а проживає у сестри в літній кухні і умови його проживання є незадовільні, земельної ділянки не має, підприємницькою діяльністю не займається. Єдиним джерелом для існування є тимчасові заробітки. Згідно розрахунку із сплати аліментів станом на 01.12.2019 року заборгованість по аліментах в нього незначна 4,91грн. ( а.с.51-53). Отже, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи відповідача [PERSON] про його важке матеріальне становище. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. А тому, оцінюючи всі наявні докази, долучені сторонами до матеріалів справи, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоров`я останнього, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак в меншому розмірі, ніж просить позивач [PERSON] , а саме: в сумі 850 грн. щомісячно, на час його навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення дитиною віку 23 років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 840 грн. 80 коп судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved