Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

03 лютого 2012 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги якого на протязі розгляду справи неодноразово змінювала. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 16 липня 1986 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який розірвано відділом ДРАЦС Красилівського РУЮ у Хмельницькій області 11 серпня 2011 року на підставі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 1990 року. За період перебування у шлюбі з [PERSON] вони до належного відповідачу будинку по [ADDRESS] за спільні кошти провели добудову, провели в ньому перепланування, побудували другий поверх будинку, хлів та гараж, придбали автомобіль марки ЗІЛ ММЗ-555, державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобільний причіп ШКЗ-8101 «Турист», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, за спільно нажиті кошти ними були придбані деревообробні станки, які [PERSON], як власник приватного підприємства ПП «Влад 1956» продав, а отримані кошти використав на власний розсуд. Посилаючись на те, що на даний час у спірному будинку вона не проживає, просила суд при розподілі спільно-нажитого майна подружжя залишити [PERSON] будинок з усіма прибудовами та господарськими будівлями по [ADDRESS], автомобіль марки ЗІЛ ММЗ-555, державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобільний причіп ШКЗ-8101 «Турист», державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості вказаного майна, а також стягнути 1/2 вартості проданих відповідачем деревообробних станків у сумі 64165 гривень. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності, поділ майна та стягнення коштів і просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки площею 0,289 га., 1/2 частину будівельного матеріалу, що використаний при будівництві хліва, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], провести поділ вказаного майна, виділити його для [PERSON] та стягнути з неї на його користь грошову компенсацію 1/2 частини його вартості. Також просив стягнути із [PERSON] на його користь 19 744,52 грн. як 1/2 частину сплаченого ним кредиту за кредитним договором № 96/КВ-06 від 09.06.2009 року, укладеним між ним та ТОВ «Український промисловий банк». В обґрунтування своїх вимог вказав, що в травні 1989 року вони з [PERSON] припинили шлюбні відносини та спільне проживання, оскільки остання стала проживати з іншим чоловіком, від якого чекала дитину. 31.07.1990 року рішенням Красилівського суду за позовною заявою [PERSON] з викладених підстав шлюб між ними було розірвано. Відповідачка перейшла проживати в [ADDRESS]. У 1993 році вони з відповідачкою фактично відновили шлюбні відносини, а у вересні 2010 року знову остаточно припинили їх і з того часу проживають окремо. Будинок по [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності і істотного збільшення його вартості за період шлюбу не відбулось. Вказані автомобіль ЗІЛ -ММЗ 55 та причіп ШЗК 8101 Турист є їх спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу. 31.05.1996 року ними був придбаний житловий будинок та земельна ділянка площею 0,289 га. по [ADDRESS], які були оформленні на [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.1996 року та державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ № 03441 від 14.02.1997 року. На зазначеній присадибній земельній ділянці ними розпочато будівництво хліва, яке на даний час не завершено, а тому вони з відповідачкою є співвласниками будівельного матеріалу, що був використаний при його будівництві. Вказане майно підлягає поділу між ними в рівних частинах. 09.06.2006 року за згодою відповідачки в інтересах сім'ї між ним та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАБ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір № 96/КВ-06 за умовами якого він отримав кредит в сумі 17 661 доларів США в інтересах сім'ї з кінцевим терміном повернення кредиту до 17.06.2011 року. За ці кошти придбав легковий автомобіль марки Skoda Oktavia, 2006 року випуску, який використовувався ним в інтересах сім'ї. Станом на 29.10.2010 року заборгованість по кредиту становила 9 189 доларів США та 2 088 ,77 грн. За рахунок особистих коштів ним сплачено на його погашення 39 489,04 грн.. В зв'язку з настанням кінцевого терміну повернення кредиту та відсутністю необхідних для того коштів 17.08.2011 року він продав автомобіль Шкода Октавія, а за рахунок виручених коштів в розмірі 46 072,65 гривень повністю погасив кредит. З цих підстав з відповідачки підлягає стягненню на його користь 1/2 частина сплачених ним на погашення кредиту після фактичного припинення подружніх відносин особистих коштів, що становить 19 744,52 грн.. Позивач-відповідач [PERSON], явку якої суд визнав обов'язковою, та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача-відповідача [PERSON] надіслав суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача [PERSON], заперечень щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, поділ майна та стягнення коштів не надав. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з викладених ними в позовній заяві підстав. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя визнали частково. Просили відмовити [PERSON] у задоволені вимог про стягнення на її користь з [PERSON] 1/2 вартості будівельних матеріалів використаних на будівництво добудови «а», надбудови другого поверху «А1», цегляного хліва «Б» та цегляного гаража «В» в [ADDRESS], 1/2 вартості проданих деревообробних станків. Свої заперечення мотивували тим, що житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] придбав до шлюбу з [PERSON] за договором купівлі-продажу від 13.10.1984 року. Згідно плану забудови зазначеної земельної ділянки від 20.10.1975 року на ній передбачалось будівництво сараю № 2 [PERSON] На час придбання будинку сарай збудований не був, хоча на його будівництво [PERSON] був вивезений необхідний будівельний матеріал - білий камінь, з якого із східної частини будинку був вимуруваний фундамент під веранду, який він розібрав та збудував фундамент із західної частини будинку. Разом з будинком він придбав зазначений білий камінь, з якого збудував хлів «Б» розміром 4 х 4 м. та веранду із західної частини будинку. У 1988 році за 6 000 руб. він продав придбаний ним у 1982 році до шлюбу з [PERSON] автомобіль ВАЗ 2103 д/н [NUMBER]. За рахунок вказаних коштів у 1989 році він придбав: чотири плити перекриття, із яких дві використав на гараж та дві на прибудову; 20 000 цегли на гараж, прибудову та другий поверх будинку; 1 000 шт. металевих листів на покрівлю; 20 кубів обрізної дошки, а всього будівельних матеріалів на суму 5 121,15 рублів. У 1990 році за рахунок вищезгаданих будівельних матеріалів ним були збудовані хлів «Б», гараж «В» та тимчасова веранда 6 х 3 м., із західної сторони будинку, а у 1991 році на місці зазначеної веранди збудована прибудова із цегли із надбудовою над нею та надбудова над будинком, замінено дерев'яні конструкції даху та перекрито його із шиферу металевими листами. В зазначений час вони з [PERSON] фактично не проживали, спільного господарства не вели та сімейного бюджету не мали. Він фактично проживав із іншою жінкою [PERSON], а [PERSON] проживала в своєї матері в селі Чернелівка Красилівського району. Після 1991 року до 2011 року будь-які будівельні роботи на добудові та другому поверсі будинку не виконувались, вони залишались у незмінному стані. Деревообробні станки є власністю приватного підприємства «Влад 1956», яке належить йому, а тому вони не є спільно нажитим майном подружжя і поділу не підлягає. На сьогоднішній день ПП «Влад 1956» не ліквідоване, зазначені [PERSON] деревообробні станки не продані. Позовну вимогу про стягнення 1/2 вартості автомобіля ЗІЛ ММЗ-555, д/н [NUMBER], в розмірі 8547,23 грн. визнав частково. В обґрунтування свого заперечення [PERSON] послався на те, що згідно акта товарознавчого дослідження № 224 від 18.10.2001 року залишкова вартість зазначеного автомобіля з урахуванням факторів її підвищення та зниження на час його придбання становила 513,95 грн.. За час експлуатації автомобіль прийшов у непридатний для використання стан, на ньому лопнула рама, була пошкоджена та непридатна до використання уся гума на колесах, потребував ремонту двигун, несправний гідронасос підйому кузова НШ-36 та гідро підсилювач керма НШ-10, підтікало мастило із коробки передач та моста, була несправна акумуляторна батарея, а сам автомобіль перебував у розкомплектованому стані, а тому він потребував капітального ремонту. Вартість автомобіля у такому стані становила 1 500 грн. В серпні 2011 року він домовився із [PERSON] про проведення останнім за власні кошти ремонту зазначеного автомобіля та взамін на це передав йому автомобіль у безстрокове користування. [PERSON] зобов'язався повернути йому автомобіль після отримання витрачених на його ремонт коштів. З цих підстав вважає, що вартість 1/2 вартості вказаного автомобіля складає 750 грн.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. ст. 22 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є майно, нажите подружжям за час шлюбу. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що 16 липня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано відділом ДРАЦС Красилівського РУЮ у Хмельницькій області 11 серпня 2011 року на підставі рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 1990 року. Вказаним рішенням суду також встановлено, що в травні 1989 року [PERSON] припинила шлюбні відносини та спільне проживання з [PERSON], оскільки стала проживати з іншим чоловіком, від якого чекала дитину. У 1993 році сторони фактично відновили шлюбні відносини та спільне проживання, а у вересні 2010 року остаточно припинили їх і з того часу проживають окремо. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що за час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль марки ЗІЛ ММЗ-555, державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобільний причіп ШКЗ-8101 «Турист», державний реєстраційний номер [NUMBER], житловий будинок та земельну ділянку площею 0,289 га. по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.05.1996 року та державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ № 03441 від 14.02.1997 року. На зазначеній присадибній земельній ділянці ними розпочато будівництво хліва, яке на даний час не завершено, а тому вони з відповідачкою є співвласниками будівельного матеріалу, що був використаний при його будівництві, вартістю 19105 гривень. 09.06.2006 року за згодою [PERSON] в інтересах сім'ї між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАБ «Дельта Банк», був укладений кредитний договір № 96/КВ-06 за умовами якого відповідач-позивач отримав кредит в сумі 17 661 доларів США в інтересах сім'ї з кінцевим терміном повернення кредиту до 17.06.2011 року. За ці кошти придбав легковий автомобіль марки Skoda Oktavia, 2006 року випуску, який використовувався ним в інтересах сім'ї. Станом на 29.10.2010 року заборгованість по кредиту становила 9 189 доларів США та 2 088,77 грн. За рахунок особистих коштів [PERSON] сплачено на його погашення 39 489,04 грн.. В зв'язку з настанням кінцевого терміну повернення кредиту та відсутністю необхідних для того коштів 17.08.2011 року [PERSON] продав автомобіль Шкода Октавія, а за рахунок виручених коштів в розмірі 46 072,65 гривень повністю погасив кредит. З цих підстав з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 1/2 частина сплачених ним на погашення кредиту після фактичного припинення подружніх відносин особистих коштів, що становить 19 744,52 грн.. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п.п. 25, 30 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що останні згоди на отримання грошової компенсації при поділі майна не давали та не вносили відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. З викладених підстав суд визнає ідеальні частки сторін у вказаному майні без його реального поділу і залишає це майно у їх спільній частковій власності. Позивач - відповідач [PERSON] в судовому засіданні не надала жодних доказів на підтвердження своїх вимог про те, що за період перебування у шлюбі з [PERSON] вони до належного останньому будинку по [ADDRESS] за спільні кошти провели добудову, провели в ньому перепланування, побудували другий поверх будинку, хлів та гараж, що вона набула права власності на вказане майно, а тому суд відмовляє їй в задоволені позовних вимог в цій частині. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що деревообробні станки, на які в позові посилається [PERSON], є власністю приватного підприємства «Влад 1956», яке не ліквідоване, а вказані деревообробні станки не продані. Як роз'яснив пленум Верховного Суду України у п.29 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно до положень ст.ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. [PERSON] не надала суду жодних доказів на підтвердження факту одержання [PERSON] доходів від підприємницької діяльності, а тому її вимоги про стягнення з [PERSON] на її користь 1/2 вартості проданих деревообробних станків у сумі 64165 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст.86 ч.1, 88 ч.1 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 88,47 грн.., а з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 385,87 грн. та пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи №5-156 від 14.10.2012 року в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

Outcome: partial