Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свій позов тим, що 18 грудня 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Софіївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 62. Від шлюбу з відповідачем мають сина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на цей час відповідач фактично з початку листопада 2020 року проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає так як і за час проживання однією сім`єю заробітної плати в сімейний бюджет не давав. Усі обов`язки щодо утримання та виховання сина [PERSON] несе позивач самостійно. Зазначає, що вона офіційно не працює, перебуває на обліку в Софіївському управлінні соціального захисту населення та отримує допомогу при народженні дитини з 01.02.2019 року. Вказує, що відповідач [PERSON] працює в Державній кримінально-виконавчій службі України «Софіївська виправна колонія (№ 45), отримує стабільну заробітну плату і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] . Відповідач інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам не проводиться. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, на її користь, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогамст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 грудня 2018 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що цього ж дня було вчинено актовий запис за № 62 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком вказаний [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.01.2019 року (а.с. 4). Позивач перебуває на обліку і згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу сім`ям з дітьми» отримує допомогу при народження дитини з [INFO] на дитину [PERSON] (а.с. 6). Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дитини до його повноліття. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифікованоПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. .При цьому необхідно мати на увазі,що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Днем звернення позивача до суду є 17 грудня 2020 року, оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду. З огляду на обставини справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності дост. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 840,80 грн., від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Outcome: approved