Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

13 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 27 січня 2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровськ, актовий запис № 11. Шлюб перший. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, мають різні характери, а також між ними відсутнє взаєморозуміння. З вересня 2001 року шлюб між сторонами по справі фактично припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя, примирення між позивачем та відповідачем і збереження сім»ї [PERSON] вважає неможливим. Позивач в судове засідання не з»явилася, до суду 23 липня 2015 року надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явився, 23 липня 2015 року до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так з матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2001 року сторони по справі зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровськ, актовий запис № 11, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER].(а.с.3). Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с.4). Позивач та відповідач не проживають разом з вересня 2001 року, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено взаємопорозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач з позовом згоден, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved