Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

20 жовтня 2016 року до Приморського районного суду міста Одеси звернувся [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до Одеської міської ради, [PERSON] , за участю третіх осіб комунального підприємства «Одесміськелектротранс», приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позивачі просять стягнути з ОМР матеріальну шкоду у розмірі 116311,17 грн. та стягнути з [PERSON] на користь кожного по 10 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 05 жовтня 2016 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Одеської міської ради, [PERSON] , за участю третіх осіб комунального підприємства «Одесміськелектротранс», приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП залишено без руху. 20 жовтня 2016 року від позивача [PERSON] до суду надійшла уточнена позовна заява. Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на те, що 21.01.2016 року о 08 годині 40 хвилин за участю автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] та тролейбусу «Тrоlzа» б/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Коли [PERSON] знаходився за кермом свого автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» д/н [NUMBER] і рухався по вул. Пушкінська в м. Одесі та перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора по вул. Пушкінській, з боку вул. Єврейської в напрямку вул. Буніна на перехресті вулиць Жуковського і Пушкінської в його автомобіль в`їхав тролейбус «Тrоlzа» б/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вулиць Жуковського і Пушкінської, здійснив рух перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого і скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням водія [PERSON] В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажирка автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д/н [NUMBER] - [PERSON] - тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких. В зв`язку з тим, що відповідач ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на запит адвоката Субботіної Л.В. (представника позивача) надіслав відповідь від 10.08.2016 р. за № 100816, в якій відмовився відшкодувати збитки [PERSON] , позивач звернувся з позовом до суду з метою відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року у справі № 521/2415/16-ц [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Як встановлено постановою Малиновського районного суду м. Одеси, [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував з КП «ОМЕТ» у трудових відносинах та виконував службові обов`язки. З метою з`ясування суми матеріальних збитків, він звернувся до експерта. Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження № 022/16 від 15.02.2016 р. з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» [NUMBER], 2007 р.в. складає 116311,17 грн. Провадження у справі відкрито 21 жовтня 2016 року. 20 грудня 2016 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення проти позову по справі, в яких останній зазначив, що оскільки він є водієм тролейбусу тролейбусного депо «Одесміськелектротранс», вважав за належне повідомити наступне: згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного засобу № 38/15-ДЦВ/О/1 від 13 березня 2015 р., цивільно-правова відповідальність КП «Одесміськелектротранс» за шкоду життю, майну, здоров`ю, нездатності третіх осіб застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (що розташована за адресою: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; код ЄДРПОУ 33908322). Вказаний договір був укладений з 16.03.2015 р. по 15.02.2016 р., тобто він поширював свою дію на момент того, коли трапилася ДТП. У зв`язку з вищевикладеним, зобов`язання щодо виплати матеріальної шкоди покладаються саме на ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», а відмова страховика у виплаті суми страхового відшкодування є безпідставною та є порушенням законодавства України про страхування. Відтак, просив відмовити у стягненні з нього, [PERSON] на користь [PERSON] шкоди, а стягнути її з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (що розташована за адресою: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; код ЄДРПОУ 33908322). Крім того, в судовому засіданні представником третьої особи КП «Одесміськелектротранс» Жуган Д.М. подано письмові пояснення по справі № 522/18592/16-ц, в яких вказано, що відповідно до п. 12. договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 38/15-ДЦВ/О/1 від «13» березня 2015р. укладеного між КП «Одесміськелектротранс» та ПрАТ «СК «Арсенал страхування», строк дії договору починається з 16.03.2015 р. по 15.02.2016 р. Тобто, вказаний договір поширював свою дію під час ДТП - 21.01.2016 р., а вказаний тролейбус б/н [NUMBER], відповідно до Додатку № 2 до даного договору є забезпеченим транспортним засобом, тому у разі настання цивільної відповідальності внаслідок заподіянню шкоди тролейбусом б/н [NUMBER], відшкодування такої шкоди покладається саме на ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» д.н. [NUMBER] [PERSON] покладається саме на ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» (що розташована за адресою: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; код за ЄДРПОУ 33908322). 13 квітня 2017 року представником відповідача Одеської міської ради Петренка С.В. подано в судовому засіданні заперечення проти позову, в яких просили повністю відмовити позивачу у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди до Одеської міської ради, мотивуючи тим, що шкода позивачу заподіяна внаслідок ДТП (зіткнення транспортних засобів), тобто, взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, дана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини тої особи, відшкодовується винною особою. А враховуючи, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 р. у справі № 521/2415/16-п винною особою у заподіянні шкоди при виконанні трудових обов`язків є [PERSON] - працівник підприємства КП «Одесміськелектротранс», за наведеними нормами та роз`ясненнями відшкодування майнової шкоди, заподіяної позивачу, має бути покладено на КП «Одесміськелектротранс». Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України умовою відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, є не тільки право власності на таке джерело, а й інші речові права на нього. У даній ситуації КП «Одесміськелектротранс» володіє джерелом підвищеної небезпеки - тролейбусом - на праві господарського відання. Крім того, тролейбус знаходиться на балансі цього підприємства, тому, у разі відсутності виплати страхового відшкодування, відповідальність має бути покладена саме на це підприємство. 26 липня 2017 року в судовому засіданні представник позивача надала уточнену позовну заяву [PERSON] до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», за участю третіх осіб [PERSON] , приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», територіальної громади м. Одеси про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Судом було замінено неналежного відповідача на комунальне підприємство «Одесміськелектротранс», та залучено третіх осіб [PERSON] , приватне акціонерне товариство «СК «Арсенал Страхування», територіальну громаду м. Одеси. Позивач просить стягнути з комунального підприємства «Одесміськелектротранс» 116311 гривень 17 копійок, які є необхідними для відновлюваного ремонту автомобіля, витрати на проведення оплати експертизи у розмірі 1 500 гривень та судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1163 гривня 11 копійок, а також витрати на правову допомогу. 26 липня 2017 року представником КП «Одесміськелектротранс» Жуган Д.М. подані заперечення проти позову по справі № 522/18592/16-ц, в яких посилаючись на ті ж самі підстави, що і відповідач [PERSON] зазначив в своїх запереченнях проти позову, та просили зменшити розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з КП «Одесміськелектротранс» на підставі висновку судової експертизи, призначеної у Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз та при стягненні з КП «Одесміськелектротранс» матеріальної шкоди у відповідності до висновку судової автотоварознавчої експертизи, врахувати важке матеріальне становище підприємства та можливість настання несприятливих наслідків та стягнути збитки з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; код за ЄДРПОУ 33908322) на користь [PERSON] , а в решті позовних вимог відмовити. Представник КП «Одесміськелектротранс» звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої просить доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експерта просить поставити питання: Яка вартість матеріального збитку станом на 21.01.2016 року, завданого власнику автомобілю Toyota Land Cruiser Prado, р.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП за участю тролейбуса «Trolza», б/н [NUMBER]? Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року клопотання представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» задоволено та призначено по справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», за участю третіх осіб [PERSON] , приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», територіальної громади м. Одеси про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП судову автотоварознавчу експертизу. 08 лютого 2018 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертного дослідження, а також повернені матеріали справи. Ухвалою суду від 09 лютого 2018 року поновлено провадження по справі. 03 квітня 2018 року та 11 квітня 2018 року до суду від представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» Мамедова І.Р. надійшли пояснення щодо позовної заяви, в яких третя особа вважає, що на відносини, що склалися між Позивачем та Страховиком, внаслідок ДТП 21.01.2016 року не поширюються норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а поширюються норми Закону України «Про страхування», згідно якого страховик звільняється від відповідальності по претензіях та позовах внаслідок порушення водієм нормативних документів, що регулюють рух транспортного засобу, а заявлена подія є виключенням (винятком) із страхових випадків, а тому не породжує обов`язку щодо виплати страхового відшкодування. При цьому, зазначили, що відсутність обов`язку ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснити виплату страхового відшкодування не позбавляє Позивача отримати відповідне відшкодування безпосередньо у особи, яка завдала збитки і просили розгляд справи проводити без участі представника ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». 23 липня 2018 року представник [PERSON] адвокат Субботіна Л.В. звернувся до суду з клопотанням, в якому просила долучити до матеріалів справи копію висновку № 022/16 автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, заподіяного [PERSON] - власнику автомобіля Toyota Cruzer Prado, р.п. [NUMBER] , 2007 р.в. від 15.02.2016 р., виконаної судовим експертом Кеосак A.П. В судовому засіданні представником комунального підприємства «Одесміськелектротранс» заявлено клопотання про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи, з тих підстав, що на його думку висновок №022/16 не відповідає вимогам законодавства, при цьому наявність даного висновку належної якості надасть можливість судовому експерту провести своє дослідження. Ухвалою суду від 07.08.2018 року клопотання представника комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про повторне призначення судової авто товарознавчої експертизи задоволено та призначено по справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», за участю третіх осіб [PERSON] , приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування», територіальної громади м. Одеси про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП судову авто товарознавчу експертизу. 07 грудня 2018 року до суду надійшов висновок №18-3565/5635 ? 5637 судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, пошкодженого в результаті ДТП від 21.01.2016 складений 04 грудня 2018 року (а.с. 2-7, т.2). 10 грудня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження по справі. 15 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання адвоката Субботіної Л.В. про проведення судового засідання 19.11.2019 року за її відсутності та залучення оригіналів квитанції про сплату експертних послуг та розрахунку і квитанції сплачених позивачем послуг адвоката за надання правової допомоги. Надано розрахунок послуг за надання правової допомоги у розмірі 17500 гривень. 21 січня 2020 року представник КП «ОМЕТ» Зуєва І.І. надала пояснення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю, надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви та вказала щодо необхідності задоволення вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, в які також включається час для прибуття до судового засідання. Представник відповідача позов не визнала, підтримала доводи, які викладені у відзиві та запереченнях. Третя особа [PERSON] та представник приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.01.2016 року приблизно о 08 годині 40 хвилин [PERSON] , який працював водієм КП «ОМЕТ», під час керування тролейбусом «Troiza» б/н [NUMBER] , рухаючись у м. Одесі, на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вулиць Жуковського і Пушкінської, здійснив рух перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA Prado» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора по вул. Пушкінській з боку вул. Єврейської в напрямку вул. Буніна. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажирці автомобіля «TOYOTA Prado» д/н [NUMBER] - [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких. Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 р. (справа № 521/2415/16-п) [PERSON] визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу тролейбус «TROIZA» Б/Н [NUMBER] застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Зазначені обставини підтверджені учасниками справи в ході судового розгляду. В порядку п. 2.1 п. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми нього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На підставі ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є водієм тролейбусу тролейбусного депо КП «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС». Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Отже, на час вчинення ДТП 21.01.2016 року [PERSON] працював водієм у Комунальному підприємстві «ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС». Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України за № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також, Верховний Суд України визначив, що зобов`язання, яке виникло у відповідних правовідносинах, є деліктним, а отже, первісним, основним зобов`язанням в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Судом встановлено, що позивачу, як власнику автомобіля «TOYOTA Land Cruiser Prado», реєстраційний номер [NUMBER] заподіяно матеріальну шкоду внаслідок ДТП з вини водія тролейбуса [PERSON] .. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав, дане твердження викладено в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.01.2016 року №6-2808цс15. Вищезазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним судом України і в інших справах, наприклад, у постановах: № 6-725цс16 від 14.08.2016 року; № 756/12292/14-ц від 26.10.2016 року; № 760/25782/14-ц від 21.12.2016 року. Крім того, Верховний Суд також підтримується такої позиції у наступних постановах: № 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року; № 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Проте, враховуючи, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» стверджує, що заявлена подія (яка мала місце 21.01.2016 року) є виключенням (винятком) із страхових випадків, а тому не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування, позивач обрав інший шлях захисту порушеного права, звернувшись з позовом до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потеплілий має право на тримання відшкодування, що реалізується шляхом подання заяви до страховика. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, а за ч. 2 ст. 14 ЦК України, не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тобто, має право, а не обов`язок. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. При цьому, суд приймає до уваги, що розмір матеріального збитку представником відповідача оспорювався. Так, згідно висновку №18-3565/5635 ? 5637 судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, пошкодженого в результаті ДТП від 21.01.2016 складеного 04 грудня 2018 року, ринкова вартість транспортного засобу Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER] , на дату ДТП (21.01.2016), без урахування пошкоджень, становить 626656 (Шістсот двадцять шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень, 65 копійок. Вартість відновлювального ремонту (Свр) механічних пошкоджень автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER] , отриманих у результаті ДТП від 21.01.2016 року, становить 116311 (Сто шістнадцять тисяч триста одинадцять) гривень, 17 копійок. Оскільки досліджуваний автомобіль має строк експлуатації 8,417 року (більше 7 років), то величина ВТВ КТЗ не нараховується. ВТВ=0,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП від 21.01.2016 р., становить 68129 (Шістдесят вісім тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 06 коп. А тому, суд погоджується з твердженням представника відповідача, що стягненню підлягає 68129 (Шістдесят вісім тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 06 коп., так як автомобіль позивача марки Toyota Land Cruiser Prado, 2002 року випуску. З приводу, вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати скаладаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У Законі "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" міститься перелік послуг адвокатів, які можна віднести до витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача стверджував та наполягав на стягненні з відповідача в тому числі витрат часу, затрачених адвокатом (представником) на приїзд до суду, Проте, приїзд адвоката до суду і подання позовної заяви безпосередньо до канцелярії не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу. Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 4 листопада 2019 року у справі № 9901/264/19. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача у вказаному розмірі, оскільки вважає витрати на правову допомогу неспівмірними із виконаною роботою, а оплата праці адвоката повинна відповідати принципу розумності та складності справи, у зв`язку з чим вимоги є завищеними та оскільки представник позивача була присутня лише в деяких судових засіданнях, то стягненню підлягатиме витрати обчислені виходячи з відпрацьованого часу, а саме 4 години 06 хвилин. Так, суд перевіривши протоколи судових засідань з датами та часом судових засідань й довідки по справам, на відповідність з розрахунком представленим адвокатом Субботіною Л.В. встановив, що остання будучи представником позивача [PERSON] була присутня не в усіх судових засіданнях зазначених в розрахунку, а лише в судових засіданнях: 26.07.2017 року, 29.08.2017 року, 03.04.2018 року, 05.07.2018 року, 23.07.2018 року, 07.08.2018 року, 06.02.2019 року, 11.07.2019 року, А в судових засіданнях 05.10.2016 року, 21.10.2016 року, 09.02.2018 року, 04.04.2018 року, 10.12.2018 року, 23.05.2019 року, 16.07.2019 року, 19.08.2019 року остання присутня не була, що підтверджується матеріалами справи, відтак суд задовольняє вимоги на оплату правничої допомоги частково у розмірі 6650 (шість тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору та судові витрати, які складаються з оплати судової експертизи у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, що вбачається з матеріалів справи. Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягнути суму судового збору у розмірі 681,29 гривень, враховуючи розмір задоволених позовних вимог.

Outcome: partial