Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

17 серпня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому, після уточнення позовної заяви, просять стягнути на їх користь 12228,23 грн. нарахованих відсотків на прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.08.2014 по 04.08. 2017, судові витрати - судовий збір, посилаючись на наступне (а.с.70-72). 27.02.2006 між Банком та [PERSON] укладено договір б/н за яким він отримав кредит у розмірі 9900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно із умовами договору Банком передано [PERSON] кредитну картку зі строком дії - лютий 2013 року з установленим кредитним лімітом на суму 9900 грн в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Кредитний договір складає Заява позичальника, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифи банку з якими позичальник був ознайомлений та з ними погодився. Зазначають, що відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України цей договір є договором приєднання. За умовами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту і процентів за користування ним. Вважають, що свої зобов'язання Банк виконав повністю, а відповідач, в порушення вимог ст.ст. 525,530,629,1054 ЦК України, свої зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим прострочена заборгованість за Договором, станом на 04.08. 2014 і складає 7813,10 грн. Вказують, що останнім днем строку дії картки визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в строки та розміри встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті простроченої заборгованості. Ця дата не є кінцевим терміном спливу виконання грошових зобов'язань за Договором. Договір не є розірваним чи припиненим, а отже відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту. При цьому позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Сума заборгованості за відсотками (12228,23 грн.) вирахувана як різниця від заборгованості по відсотках станом на 04.08. 2017 і станом на 04.08. 2014. Крім вище наведеного та посилання на пункти Умов… свої вимоги обгрунтовують положеннями ст.ст. 627,638, 1054, 525,530, 629.599, 651, 654,256, 15,16 ЦК України. Відповідач у своїх письмових запереченнях просить у задоволені позову відмовити. При цьому зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, він не підписував. Позивачем не доведено, що надані ним до суду Умови…є саме такими з якими він був ознайомлений у 2006 році. Останній платіж за Договором ним було здійснено у 30.04. 2008 року. Жодних інших платежів ним не здійснювалося на виконання Договору. Просить застосувати правила позовної давності. Також вказує, що розмір кредиту був визначений у сумі 7900 грн., а не 9900 грн. як зазначено у позові. Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, надав письмові пояснення (а.с.92-97). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Так із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що судову повістку про виклик до суду він отримав 23.03. 2018 (а.с.90). Клопотань про відкладення розгляду справи тощо ним не заявлено, причини неявки суду не повідомлено, разом із тим ним раніше надані письмові заперечення на позов(а.с.86). Відповідно до ст.223 ЦПК України перешкод для розгляду справи по суті за відсутності сторін не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що Банк є публічним акціонерним товариством (правонаступником закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»), юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (а.с.16-19). [PERSON] є громадянином України, про що свідчить фотокопія його паспорту(а.с.14). За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 634 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст.1048 ЦК України проценти за договором займу (кредиту) нараховуються до дня фактичного повернення займу, якщо інше не передбачено договором. Судом встановлено, що 27.02.2006 між Банком та [PERSON] укладено договір №б/н (надалі - Договір), за яким він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7900 грн. Тип картки - [NUMBER]. Базова процентна ставка - 3 процента в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Погашення заборгованості - щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості. Строк дії кредитного ліміту рівняється строку дії картки. Строк дії договору визначено до лютого 2008 року. Договір складається із Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування карткою та Тарифів. (а.с.7-13). Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в зокрема з Карткового рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором(п.5.7 «Правил користування платіжною карткою»). Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.1 «Умов…» Банк має право призупинити дію карт, а також відмовити в продовженні строку дії Карт, при виконанні операції, які не відповідають інтересам Клієнта чи Банку, з використанням карт чи нанесеної на них інформації. П.5.2 «Умов…», у випадку порушення Держателем чи/або довіреним особою вимог діючого законодавства України чи/або умов даного Договору або у випадку виникнення Овердрафта банк має право призупинити виконання розрахунків по карті (заблокувати карту) чи/ або визнати Карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань в цілому чи в частині визначеній Банком у випадку невиконання Держателем чи/ або Довіреною особою Держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань по цьому Договору. Укладення цього договору відповідач не заперечує(а.с.86). Проте заперечує щодо розміру кредиту. Зазначає, що розмір кредиту було визначено у не суму 9900 грн, як стверджує Банк, а у розмірі 7900 грн. Суд з цими запереченнями відповідача погоджується, оскільки у Заяві позичальника зазначена саме ця сума. На підтвердження суми кредитного ліміту у розмірі 9900 грн. саме при укладенні договору, позивачем доказів не надано. Згідно розрахунків, наданих позивачем, відповідач має прострочену заборгованість по відсотках за Договором за період з 04.08. 2014 по 04.08. 2017 у розмірі 12228,23 грн.(а.с.73). Відповідач вимогу про стягнення цієї заборгованості вважає безпідставною з огляду на пропуск строку позовної давності, який і просить застосувати. Суд погоджується із доводами відповідача щодо спливу строків позовної давності в межах яких позивач мав право звернутися до суду у правовідносинах що склалися. Так, згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок( стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, за попередній місяць, з чим погоджується і позивач, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань . У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Оскільки, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, строк виконання кожного щомісячного зобов'язання , згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. В уточненій позовній заяві позивач стверджує, а відповідач із цим погоджується, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачеві, обмежений лютим 2013 року.Строк дії договору також визначено до лютого 2008 року. Зазначене вбачається із Заяви позичальника. Розрахунок заборгованості за Договором, наданий позивачем, свідчить що останній платіж в межах дії картки на погашення заборгованості відповідачем був здійснений 26.02. 2008. Проте відповідач визнав що ним також було здійснено ще один платіжі 30.04. 2008, що відображено у наданому розрахунку(а.с.4). Із цього з розрахунку вбачається, що після 30.04. 2008 до 03.04. 2012, тобто більше ніж три роки, погашення кредиту не відбувалося. У запереченнях проти позову відповідач наполягає на тім, що, як зазначено вище, 30.04. 2008 ним, на виконання Договору, був внесений останній платіж. Інші платежі, які вказані в наданому Банком розрахунку, здійснені не ним і ніякого стосунку до нього не мають. Копія заперечень відповідача Банком отримана 27.12. 2017(а.с.67). У наданій після цього до суду уточненій позовній заяві, а пізніше і письмових поясненнях, Банк цю обставину не спростував. На підтвердження внесення саме позивачем коштів на виконання умов договору після 30.04. 2008 жодних квитанцій, касових ордерів та іншого підтвердження здійснення платежів особисто відповідачем та визнання ним боргу до суду, як доказ не надано. Позивачем не надано доказів і щодо перевидання (видання позичальнику) нової картки тощо. Отже Банк з вимогою про стягнення із відповідача кредитних коштів звернувся до суду 17.08. 2017, тобто поза межами строків позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Інші доводи позивача також не спростовують висновок суду, щодо початку перебігу строку позовної давності. За приписами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Сукупність наведених доказів та їх належна оцінка і дають суду підстави для відмови у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 526, 626,627,628, 629, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4,5,10,12,13,19,23,34,8,141,175,176,211,229,235, ч.2 ст. 247, ст. ст. 258, 259, 265, 268, 354,355 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed