Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

[INFO] в с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області померла мама [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку ( пай ) з земель ВАТ «Маяк», на території Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, розміром 5,98 га в умовних кадастрових гектарів, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серія ОД №0558121 від 26.01.2000 року, яку відповідно до ЦК 1963 року, який діяв на час смерті [INFO] її сина [PERSON] вона фактично прийняла у спадщину. [PERSON] , проживала разом з позивачем та його сім`єю до дня своєї смерті. Вони вели разом спільне господарство і проживали разом як одна сім`я. Крім нього інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] , позивач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Оглянувши надані ним документи нотаріус повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, так як у [PERSON] , відсутні правовстановлюючі документи на прийняту спадщину після смерті свого сина [PERSON] , що відсутні підтвердження того, що він проживав із спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини і що у нього відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON] та рекомендував йому звернутися із позовною заявою до суду. На час відкриття спадщини позивач та [PERSON] , постійно проживали разом, що відповідно до ст. 1264, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач від спадщини не відмовився, фактично своєчасно, протягом шести місяців, прийняв спадщину. Це підтверджується тим, що він у встановлений законодавством шестимісячний строк подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але нотаріусом було рекомендовано йому звернутися до суду, так як відсутній правовстановлюючий документ. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні. Згідно ст. 247 ч. 2 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксуваня судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Встановити факт постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини з 01.01.1995 року по [INFO] [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку успадкування за законом, право на земельну частку ( пай ) з земель ВАТ «Маяк», на території Настасіївської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, розміром 5,98 га в умовних кадастрових гектарів, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) Серія ОД №0558121, що належало [PERSON] , який помер [INFO] , та прийняте у спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Настасіївка, Миколаївського району, Одеської області. Данні обставини підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 6 ), довідками виданими виконкомом Настасіївської сільської ради ( а.с. 7 - 8 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 9 ), копією Сертифікату на право на земельну частку ( пай ) ( а.с. 10 ), довідкою виданою Держгеокадастру ( а.с. 11 ), листом зверненням до суду від приватного нотаріусу Сологуба О.А. ( а.с. 12 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 13 ), заявою свідка [PERSON] , яка підтвердила даний факт ( а.с. 14 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 15 - 16 ), заявою свідка [PERSON] , яка підтвердила даний факт ( а.с. 17 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 18 - 19 ), копією запису Акту про смерть № 6 від 26.03.1999 року ( а.с. 27 ). У відповідності до ч. 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" № 720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку ( пай ) може бути об`єктом успадкування. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв ) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх чмсла, які отримали сертифікати на право на земельну частку ( пай ) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку ( пай ), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку ( пай ); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного ( обов'язкового ) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі ( на місцевості ) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки ( паю ) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі ( на місцевості ) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку ( пай ) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно ст. 2 цього ж Закону документами, що посвідчують право на земельну частку ( пай ), також є рішення суду про визнання права на земельну частку ( пай ). Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України 1963 року який діяв на час відкриття спадщини, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця ( стаття 17 цього Кодексу ), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року, перша черга спадкоємців за законом, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних часках, діти ( у тому числі усиновлені ), дружина і батьки ( усиновителі ) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. Статтею 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Статею 549 ЦК України 1963 року встановлено: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України ( чинного на теперішній час ), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 328 ч. 2 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4,5 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України від 16 січня 2003 року № 435 - ІУ, який набрав чинності з 1 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності. Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини ( четверта черга спадкоємців за законом ), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`юскладають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчилювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка ( чоловік ), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерка, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таким, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Outcome: approved