Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

16 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на її утримання до досягнення їхньою донькою, [INFO], трирічного віку, через ненадання чоловіком матеріальної допомоги у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що їх спільна з відповідачем донька проживає з нею. Чоловік, маючи достатнє матеріальне забезпечення, не надає їй утримання. Позивачка отримує соціальну виплату у 830грн. на місяць, аліменти на дитину від відповідача у розмірі 1/4 частки його доходу та допомогу від її батьків, що є недостатнім для забезпечення потреб її та дитини. Відповідач працює, має стабільний заробіток і взмозі надавати грошову допомогу. Відповідач позовні вимоги не визнав з підстави того, що позивачка була інціатором припинення спільного проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №83, складеного 19 вересня 2014 року, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.3). Від шлюбу подружжя мають доньку Вікторію, яка народилася [INFO]. Про таке свідчать записи даних про батьків у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER], виданого за актовим записом №183 від 10 грудня 2014 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.4). Згідно довідки виконкому Снігурівської міської ради Миколаївської області від 18 березня 2015 року до складу сім"ї позивачки входить чоловік [PERSON] та донька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні сторони ствердили, що проживають нарізно з березня 2015 року. Дитина проживає з матір"ю. Батько приймає участь у її утриманні сплатою аліментів за рішенням суду. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини, що виникають з прав та обов"язків подружжя по утриманню. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка ствердила про невиконання відповідачем обов"язку надання їй утримання за їх роздільного проживання. Вказаної обставини відповідач належними доказами не заперечив. Як вбачається з довідки №24 від 19 жовтня 2015 року, відповідач працює дільничним інспектором міліції СДІМ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області і його грошове утримання складає у середньому 3156грн. на місяць. [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини на користь позивачки у розмірі 1/4 частки заробітку на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2015 року і інших утриманців не має. На підставі викладеного, суд приходить висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає їх спільна дитина. Інших умов щодо обов"язку надання утримання чинним законодавством не визначено. Посилання відповідача на те, що позивачка не має права на утримання, оскільки була ініціатором припинення спільного проживання, є безпідставним. Визначаючи розмір стягнення, суд враховує дохід відповідача з заробітної плати по місцю роботи та розмір аліментів, які він вже сплачує на утримання дитини, заявлений дохід позивачки, відсутність інших обставин, що могли б вплинути на розмір стягнення. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню частково за визначення розміру стягнення у 1/6 частку заробітку (доходу) відповідача. Відповідно ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial