Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

13 грудня 2016 року до суду звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] про встановлення факту народження. Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року заяву [PERSON] було залишено без руху, оскільки [PERSON] до суду не були надані документи які підтверджують його повноваження щодо представництва інтересів [PERSON] в суді під час розгляду справи окремого провадження про встановлення факту народження нею дитини, та підписання такої заяви від її імені. 20 грудня 2016 року до суду надійшла заява від імені [PERSON] про встановлення факту народження дитини, провадження в справі було відкрито та справу було призначено до судового розгляду. Своє звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] мотивувала тим, що [INFO] року у місті Макіївка Донецької області, що находиться у районі проведення антитерористичної операції, вона народила дитину жіночої статі. В зареєстрованому шлюбі вона перебуває з громадянином України [PERSON], [INFO]. З метою реєстрації народження дитини на території України, заявниця звернулася до Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Однак, у ВДРАЦС їй було відмовлено у реєстрації народження дочки, оскільки для підтвердження факту її народження було пред'явлено медичний документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження дитини заявниці необхідне для проведення державної реєстрації народження її дочки на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження дитини встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. У зв'язку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати народження доньки у встановленому законом порядку, в іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця змушена була звернутися із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт народження нею [INFO] року в Україні, у м. Макіївка Донецької області дитини жіночої статі. Заявниця [PERSON] належним чином повідомлена про дату та час слухання справи у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу, рішення просили винести згідно діючого законодавства України. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2010 року, цей факт також підтверджується даними паспорту [PERSON] та [PERSON] Відповідно свідоцтва про народження виданого Гірняцьким відділом РАГС м. Макіївка Державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР, серія [NUMBER], у подружжя [PERSON] [INFO] року народилася донька [PERSON], місцем народження зазначеним у свідоцтві є : Гірняцький район м. Макіївка. Відповідно до копії виписки з медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого № 96 виданої Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням міністерства охорони здоров'я ДНР, [PERSON], [INFO], 22 вересня 2016 року була направлена до стаціонару лікарні у зв'язку з пологами. [INFO] року о 20 годині 30 хвилин вона народила дитину жіночої статі вагою 3 300 г. 27 вересня 2016 року була виписана з лікарні з живою дитиною. З копії обмінної карти пологового відділення лікарні також вбачається, що дитина за рахунком була перша. Вказане також підтверджується копією медичного свідоцтва № [NUMBER] виданим [INFO] року Донецьким клінічним територіальним медичним об'єднанням, копією індивідуальної карти вагітної і породіллі № 232, копією виписки з медичної картки, копією консультативного висновку спеціаліста, копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0, копією виписки № 779 з медичної карти стаціонарного хворого., копією протоколу УЗІ, копією медичної виписки з карти стаціонарного хворого № 227. Всі вищевказані докази підтверджують ту обставину, що заявниця [PERSON] перебувала у стані вагітності та народила дитину. Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження Слов'янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 5027/03.2-45 від 13 грудня 2016 року, у реєстрації народження дівчинки заявнику було відмовлено, у зв'язку із тим, що для підтвердження факту народження дитини був пред'явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно із відповіддю № 5163/03.2-38 від 23 грудня 2016 року ВДРАЦС, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], дитини жіночої статі - [INFO] - відсутні. Судом були досліджені також представлені фотокартки із зображення новонародженої дитини, а також заявниці [PERSON] яка перебувала у стані вагітності а також разом із новонародженою дитиною. Згідно із п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів. Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Та обставина, що [PERSON], [INFO] року народила дитину жіночої статі в м. Макіївка Донецької області знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується копією виписки із картки новонародженого, копією обмінної картки, фотознімками, свідоцтвом про народження дитини. Згідно із положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні копію виписки із карти розвитку новонародженого, виписки з медичної карти стаціонарного хворого, копію обмінної картки, які хоч і не є офіційним документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із дослідженими у судовому засіданні фотокартками, показаннями заявника, допитаного у порядку ст. 184 ЦПК України стосовно тих обставин, які йому особисто відомі. дають можливість суду дійти висновку про народження [PERSON] дитини за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги копію виписки із карти розвитку новонародженого, виписку з медичної карти стаціонарного хворого ,копію обмінної картки, свідоцтво про народження дитини, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявник, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дівчинки, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Суд також зазначає, що копія виписки із карти розвитку новонародженого, копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого, копія обмінної картки у сукупності, свідоцтво про народження дитини у сукупності з фотознімками, на думку суду є належними, допустимими та достатніми доказами, для того щоб дійти висновку, про те, що [PERSON] дійсно народила дитину жіночої статі [INFO] року у м. Макіївка Донецької області. За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обов'язків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя. У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обов'язку держави сприяти матері, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої матері. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як матері так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобов'язання. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов'язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту народження нею дитини , підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження їхньої доньки, виданого державним органом України.

Outcome: approved