Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобовязання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 23 жовтня 2015 року в 14:34 год. надійшов дзвінок на гарячу лінію Всеукраїнського Об'єднання «Батьківщина» від [PERSON] з номера мобільного телефону 096 730 6405, яка повідомила, що «жінка депутата [PERSON] побила її та шестимісячну дитину». 20 жовтня 2015 року в 13:17 год. надійшов дзвінок на гарячу лінію Всеукраїнського Об'єднання «Батьківщина» від [PERSON] з номера мобільного телефону 095 881 7014, яка повідомила «що син кандидата у депутати від партії Батьківщина [PERSON] розповсюджує наркотики, а на дружину відкрита справа за побиття жінки». Сказана [PERSON] інформація не відповідає дійсності, є неправдивою, недостовірною, принижує його ділову репутацію, честь та гідність, нічим не підтверджена та носить характер образи, звинувачення у злочині, порушує особисті немайнові права, а саме право на недоторканість ділової репутації і принижує його честь та гідність. Просив визнати такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію відомості, поширені [PERSON] 23 жовтня 2015 року о 14:34 год. та 20 жовтня 2015 року в 13:17 год. на телефонну гарячу лінію Всеукраїнського Обєднання «Батьківщина». Зобовязати відповідача у місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду спростувати недостовірну інформацію шляхом оголошення про поширення недостовірної інформації на засіданні виконкому та сесії Шепетівської міської ради. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 80000 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на те, що на місцевих виборах 2015 року [PERSON] балотувався у депутати Шепетівської міської ради від ВО «Батьківщина», про що достовірно знала відповідачка. Інформація, яка поширена в телефонних повідомленнях у формі тверджень не відповідає дійсності, містить наклепи у скоєнні дружиною та сином позивача злочинів, які насправді вони не вчиняли, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача. Зазначили, що позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що поширена недостовірна інформація сприяє формуванню та поширенню негативного ставлення до нього з боку інших осіб, а також призвела до погіршення його самопочуття і розладів здоров'я. Вважають, що такий розмір грошового відшкодування є достатнім та співрозмірним тим стражданням і наслідкам перенесеного стресу, якого зазнали позивач та його родина. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, категорично заперечила той факт, що 20.10.2015 року та 23.10.2015 року вона робила будь-які дзвінки з абонентських номерів [NUMBER], [NUMBER] на гарячу лінію ВО «Батьківщина», стверджуючи, що вказані абонентські номери їй не належать та вона ними ніколи не користувалась. Вважала, що будь-хто може зателефонувати на гарячу лінію ВО «Батьківщина» та повідомити будь-яку інформацію (зокрема недостовірну), при цьому вказати та представитись під іншим прізвищем. При цьому, вказала, що інформація повідомлена невідомими особами є достовірною, оскільки 20.07.2015 року близько 19 години, дружина позивача [PERSON] нанесла їй тілесні ушкодження за місцем проживання її родини [ADDRESS], відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015240270000770 від 21.07.2015 року та триває досудове розслідування. На даний час [PERSON] постійно погрожує їй та її родині. Стосовно інформації про те, що син [PERSON] причетний до наркозлочинності, то вона не має змоги спростувати чи підтвердити цю інформацію. Однак, із різних джерел в правоохоронних органах вона отримала неофіційну інформацію про те, що старший син [PERSON] дійсно в минулому притягувався до кримінальної відповідальності та мав проблеми із законом. Вважає, що метою звернення до суду [PERSON] є частиною плану подальших погроз її родині. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з огляду на таке. Відповідно до Конституції України та ст.ст. 270, 275, 297 ЦК України фізична особа має право як на повагу до гідності та честі, так і право на захист свого особистого немайнового права. У ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (п. 1 ст. 17). У\~ст. 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Таким чином, кожному громадянину гарантовано право за судовий захист особистих немайнових прав, які визнаються в державі найвищою соціальною цінністю та підлягають захисту у порядку, визначеному ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України. Крім того, пунктом 4 частини другої\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку, визначених законом. Судом встановлено, що на місцевих виборах 2015 року [PERSON] балотувався у депутати Шепетівської міської ради від політичної партії ВО «Батьківщина». 23 жовтня 2015 року в 14:34 год. зареєстрований дзвінок на гарячу лінію Всеукраїнського Об'єднання «Батьківщина» від [PERSON], яка проживає в [INFO], з номера мобільного телефону [NUMBER], яка повідомила, що «жінка депутата [PERSON] побила її та шестимісячну дитину». 20 жовтня 2015 року в 13:17 год. зареєстрований дзвінок на гарячу лінію Всеукраїнського Об'єднання «Батьківщина» від [PERSON], яка проживає в [INFO], з номера мобільного телефону [NUMBER], яка повідомила «що син кандидата у депутати від партії Батьківщина [PERSON] розповсюджує наркотики, а на дружину відкрита справа за побиття жінки». Вказані повідомлення були скеровані Шепетівській міській партійній організації ВО «Батьківщина» Хмельницької області та оформлені протоколами прийняття телефонограми від 20.10.2015р. та 23.10.2015р. 30.10.2015р. вказані звернення були розглянуті на розширеному засіданні бюро Шепетівської міської партійної організації «ВО «Батьківщина» в присутності 8 членів бюро та кандидата у депутати [PERSON], який заперечив викладені в зверненнях факти, пояснивши, що це наклеп та особиста неприязнь респондента до його сімї. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що є членами ВО «Батьківщина», 20.10.2015р. та 23.10.2015р. прийняли телефонограми, які були зареєстровані на гарячій телефонній лінії ВО «Батьківщина», дзвінки на яку фіксуються та визначається номер мобільного телефону. Після прийняття телефонограм вони повідомили про такі звернення кандидату в депутати [PERSON], який відразу заперечив такі відомості. 30.10.2015р. на зборах членів бюро, де були присутні близько 30 кандидатів у депутати, такі звернення [PERSON] були розглянуті. Зазначили, що знають [PERSON] як порядну людину, підприємця, волонтера. Крім того, [PERSON] пояснила, що перед виборами приблизно 18.10.2015р. до агітаційної палатки підійшли [PERSON] з чоловіком та повідомили ту ж інформацію, що містилася в телефонних зверненнях, а тому у неї немає сумнівів, що саме [PERSON] поширила недостовірну інформацію 20.10. та 23.10.2015р. За роз'ясненнями п. п. 9, 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Суд відхиляє твердження відповідача про те, що номер мобільного телефону [NUMBER], з якого був здійснений дзвінок на гарячу лінію ВО «Батьківщина» 23.10.2015р., їй не належить, вона ним ніколи не користувалась та будь-хто може зателефонувати на гарячу лінію ВО «Батьківщина» і повідомити будь-яку інформацію (зокрема недостовірну), при цьому вказати та представитись під іншим прізвищем, з огляду на таке. У матеріалах справи міститься цивільний позов у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON], який подавався потерпілою [PERSON] (дівоче Поліщук) О.А. до [PERSON] у вересні 2013 року. В цивільному позові [PERSON] зазначила свої анкетні дані, в тому числі засоби звязку 096-730-64-05. Крім того, в матеріалах справи міститься відповідь начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 23.12.2015р. №01-09/4222, відповідно до якого [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини. При наданні заяви на призначення допомоги [PERSON] вказала свій контактний номер телефону 096-730-64-05. У судовому засіданні відповідач пояснила, що можливо вона зазначала вищевказаний номер телефону у цивільному позові та заяві про призначення допомоги, однак цим номером телефону вона не користувалася, можливо він належить її родичам. Вказані пояснення відповідача суд розцінює як спосіб захисту від цивільно-правової відповідальності. Наявність між сторонами неприязних відносин з липня 2015 року, сукупність письмових доказів, які з достатністю, тобто поза розумним сумнівом підтверджують належність [PERSON] засобу звязку з номером 096-730-64-05, дають суду підстави вважати, що позивач довів факт поширення інформації 23.10.2015р. відповідачем. Проаналізувавши норми цивільного законодавства та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що інформація, поширена 23.10.2015р. на гарячу телефонну лінію ВО «Батьківщина» є негативною інформацією, в якій безапеляційно стверджується про скоєння [PERSON] кримінального правопорушення, а саме заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] та її дитині. Поширена інформація не є оціночним, а за своїм характером, стилем викладення є безспірним твердженням, фактичним повідомленням громадськості щодо вчинення дружиною [PERSON] протиправних дій. Однак відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що поширена інформація вищевказаного змісту відповідає дійсності. В Україні діє принцип презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції), за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Так, дійсно до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015240270000770 від 22.07.2015 року внесені відомості за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Постановою старшого слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області від 30.10.2015 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 10.12.2015р. постанова слідчого скасована, триває досудове розслідування. Як випливає з матеріалів справи, дружина позивача [PERSON] допитувалася у кримінальному провадженні як свідок, підозра у вчиненні злочину їй не пред?являлася, станом на 23.10.2015р. та під час судового розгляду процесуального статусу підозрюваної [PERSON] не мала. Відсутній вирок суду, що встановив вину [PERSON] у побитті [PERSON] А тому суд визнає зазначену інформацію 23.10.2015р. недостовірною і такою, що порушує право [PERSON] на повагу до його гідності, честі, негативно впливає на його ділову репутацію, завдає йому моральних страждань. Визначаючи спосіб спростування недостовірної інформації, суд враховує положення ч. 7\~ст. 277 ЦК України, відповідно до якої спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена, те, що сторони не є членами виконавчого комітету, депутатами міської ради, а також не є політичними чи громадськими діячами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку зобовязати відповідача у місячний строк з дня набрання чинності рішення суду спростувати недостовірну інформацію про те, що «жінка ([PERSON]) депутата ([PERSON]) побила респондента та дитину (6 місячну)», шляхом повідомлення про поширення недостовірної інформації на телефонну гарячу лінію Всеукраїнського Обєднання «Батьківщина», тобто у такий же спосіб, у який вона була поширена. Оскільки в діях відповідача є вина, що є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. Поширенням вищевказаної недостовірної інформації про дружину позивача, враховуючи спосіб її поширення, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та переживаннях, психологічному дискомфорті, емоційній напрузі, відчутті образи, що призвело до порушення нормальних умов життя, для налагодження яких необхідні додаткові життєві зусилля. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України та засад розумності і справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, а її розмір має відповідати ступеню фізичних та\~\~душевних страждань особи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 грн., що є адекватною спричиненій шкоді позивачу та достатньою для компенсації його страждань. Щодо доведення факту поширення інформації 20.10.2015р. саме [PERSON], то суд вважає, що сам факт поширення інформації одним способом та приблизно в один і той же час, може бути логічним припущенням причетності відповідача до такого поширення інформації, а не доказом її вини. Оскільки доказування, як і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позивач не довів факт поширення інформації 20.10.2015р. відповідачем з телефону 095 881 7014, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, з якої вбачається що син позивача [PERSON] до кримінальної відповідальності у 2015 році не притягувався. Враховуючи викладене, суд розяснює позивачу, що судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 251 грн. 21 коп. (487,20/2=243,60 + 7,61 грн. (0,006% від моральної шкоди).

Outcome: partial