Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Вільхівської сільської ради Благовіщенського району про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Гагаріна, 117 у с.Вільхове Благовіщенського району Кіровоградської області. На обґрунтування позову вказала, що вказаний житловий будинок належав [PERSON], яка померла 1996 року. Спадкоємці, на вказане нерухоме майно відсутні. [PERSON] з 2002 року вселилась в даний житловий будинок по вул.Гагаріна,117 с.Вільхове Благовіщенського району Кіровоградської області та проживає в ньому до даного часу. На протязі 16 років проживання позивач здійснює поточні та капітальні ремонти будинку, безперервно та відкрито володіє і користується ним. Позивач неодноразово зверталась в усній формі до Вільхівської сільської ради Благовіщенського району з клопотанням про те, щоб визнали за нею право власності на вказане нерухоме майно, однак сільська рада відмовила та рекомендувала звернутись до суду. Вважаючи, що добросовісно заволоділа вказаним будинком, володіє ним відкрито і безперервно з 2002 року, посилаючись на ст.344 ЦК України позивачка просить визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вулиця Гагаріна, 117 село Вільхове, Благовіщенського району, Кіровоградської області. Цей факт підтверджується матеріалами справи, копією паспорта [PERSON] (а.с.6), копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.10-12), довідкою Вільхівської сільської ради Благовіщенського району №121 від 22.03.2018 року. Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. У відповідності до роз'яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном І продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ), якщо інше не встановлено ЦК. З Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходиш з того, що коди строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Outcome: approved