Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON], управління Держземагентства у Берегівському районі Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог реєстраційна служба Берегівського районного управління юстиції про визнання права власності на земельну ділянку. Позов мотивований тим, що „09" липня 1998 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-2850, [PERSON], придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] Нещодавно на підставі вказаного договору купівлі-продажу він вирішив зареєструвати належним чином та отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] Для цього він звернувся до уповноваженої ліцензією землевпорядної організації задля виготовлення необхідної технічної документації на вищевказану земельну ділянку. При виготовленні технічної документації було виявлено, що земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №026858, виданого 06.07.1998р. на підставі рішення виконкому Берегівської міської ради народних депутатів №64 від 28.05.1998р. За наслідками розгляду вказаної технічної документації управлінням Держземагенства у Берегівському районі відмовлено у проведенні державної реєстрації та внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку із розбіжностями, які виявлені у правовстановлюючому документі - державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗК №026858 в частині зазначення площі земельної ділянки. Управлінням Держземагенства у Берегівському районі встановлено, що зазначена в Державному акті земельна ділянка для обслуговування житлового будинку має фактичну площу 0,0694 га, а не 0,0748, як вказано у Державному акті. Отож, площа земельної ділянки зменшилась на 0,0054 га. Така розбіжність виникла, очевидно, внаслідок технічної арифметичної помилки, яка була допущена у 1998 році, коли і виготовлявся Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗК №026858. Даний факт підтверджується копією самого державного акту, договором купівлі-продажу від 09.07.1998р. та рішенням №РВ-2100012902014р. від 28.02.2014р. У зв'язку із вищевказаним, позивач не має можливості отримати витяг, адже у внесенні даних про земельну ділянку по [ADDRESS] до Державного земельного кадастру йому було відмовлено через розбіжність площ. Місце перебування власника, [PERSON] невідоме. Отож відмовитися від права на спірну земельну ділянку остання не може. У зв'язку з вищезазначеним, з метою захисту його прав, позивач просив скасувати вказаний державний акт та визнати його право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд ухвалив провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача управління Держземагентства у Берегівському районі Закарпатської області у судове засідання також не з'явився, однак подав листа, згідно якого просив справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи без самостійних вимог реєстраційної служби Берегівського районного управління юстиції у судове засідання також не з'явився, відповідно до поданого листа просили справу розглянути без їх участі на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України «у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.» Отож згідно із чинним законодавством право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] формально припиняється, а позивачка отримує це право, як власник житлового будинку по [ADDRESS]. Однак на сьогодні оформити право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], на її ім'я немає можливості, доки не скасовано попереднє право власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 026858, виданого 06.07.1998 р. на підставі рішення виконкому Берегівської міської ради народних депутатів №64 від 28.05.1998р. Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що державна реєстрація земельних ділянок проводиться в порядку закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затверджених ПКМ України за №703 від 22.06.2011р., підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно (в тому числі і на земельну ділянку) є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності а їхніх речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, але також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на це, слід визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку площею 0, 0694 га по [ADDRESS]

Outcome: approved