Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Бершадського районного управління юстиції Вінницької області про визнання права на майно та виключення його з акту опису і арешту майна. Позов мотивує тим, що 15 серпня 2014 року її сина [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122 ч.4, 122-2, 130 ч.3, 130 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 років з оплатним вилученням транспортного засобу: автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER]. В даний час автомобіль вилучений , а у Відділі ДВС Бершадського РУЮ [PERSON] отримав копію експертного висновку стосовно вартості описаного та арештованого майна : автомобіля ВАЗ 21061, 1991 року випуску д.н.з. [NUMBER] та акт опису та арешту майна від 15.09.2014 року . Вона являється власником вище вказаного автомобіля ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.12.03 року , а її син лише керував вказаним транспортним засобом, вважає, що її незаконно позбавлено права власності на автомобіль, тому звернулася до суду з даним позовом , в якому просить визнати за нею право власності на транспортний засіб ВАЗ-21061, реєстраційний № [NUMBER], 1991 року випуску , шасі № [NUMBER] та виключити його з акту опису і арешту майна від 15.09.2014 року . Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представники відповідача Запорощук В.Б., Дунаєв Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, стверджують, що автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з. [NUMBER] описаний в порядку, передбаченому Законом України „Про виконавче провадження" і на нього накладено арешт. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке: Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122 ч.4, 122-2, 130 ч.3, 130 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 років з оплатним вилученням транспортного засобу: автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER]. На виконання постанови Бершадського районного суду Вінницької області від 15.08.2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Бершадського РУЮ Запорощуком В.М. було накладено арешт та описано автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що автомобіль ВАЗ-21061, реєстраційний № [NUMBER], 1991 року випуску , шасі № [NUMBER] зареєстровано згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.12.203 року за позивачкою [PERSON]. Згідно зі статтею статті 1 ЦПК України метою розгляду і вирішення цивільних справ є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Зазначеній нормі кореспондує положення частини 1 статті 3 цього Кодексу, якою встановлено, що особи мають право звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання за позивачкою [PERSON] права власності на автомобіль ВАЗ-21061, реєстраційний № [NUMBER], 1991 року випуску, шасі № [NUMBER] задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що вказаний автомобіль вже належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.12.203 року, крім того [PERSON] сама посилається на даний факт, як на підставу своїх позовних вимог. Положенням статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Отже право звертатися до суду з позовом про зняття з нього арешту законом пов'язується з двома обставинами наявність права власності на майно та накладення на це майно арешту. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що позивачка [PERSON] довела наявність обставин, які є підставами позову та передбачені законом як обов'язковими умовами для виникнення права на зняття арешту з майна. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустиме тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, за які встановлена відповідальність ч. 3 ст. 130 КУпАП застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. Враховуючи наведене, на підставі статті 16, частини 1 статті 321, Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial