Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

10.12.2018 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 25.12.2008 року рішенням правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] її було обрано головою правління ОСББ «Некрасова, 46-А», яке було утворене з метою належного утримання зазначеного будинку. Весь час, протягом якого вона обіймає посаду голови правління, діяльність ОСББ ведеться прозоро, усі ключові рішення приймаються колегіально або правлінням, або зборами співвласників. Збори співвласників проводяться вчасно та регулярно, на яких правління подає усю інформацію щодо діяльності ОСББ, включаючи фінансові звіти, роз`яснюється на які заходи витрачаються кошти та звітується про результати діяльності. Щорічно фінансово-господарська діяльність ОСББ перевіряється ревізійною комісією, що обрана загальними зборами співвласників, та за результатами проведених щорічних перевірок порушень виявлено не було. Нечисленні звернення, що надходять від співвласників розглядаються вчасно, правління по можливості оперативно реагує на них та враховує об`єктивні зауваження у своїй роботі, при цьому позитивно сприймається будь-яка конструктивна критика. 10.07.2018 року на адресу ОСББ надійшла заява відповідача, [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , з вимогою надати документи і\~ 03.08.2018 разом із супровідним листом №18, надісланим рекомендованим відправленням, заявнику була надана уся необхідна інформація. [INFO] відповідач на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook опублікував, розповсюдив у групах соціальної мережі Facebook «БІЛА ЦЕРКВА», «Життяміста Біла Церква», «СтопКорБелаяЦерковь», « [INFO] [INFO] », « [INFO] », [INFO] », « [INFO] », « [INFO] », «ГО « [INFO] ЦЕРКВУ», «Шалена Бєлка», «Біла Церква. Відкритий журнал ВІЛЬНИХ новин» та довів до широкого кола осіб допис наступного змісту:«Увага!!!!!! Запрошуємо мешканців міста Біла Церква на феєричне шоу під назвою «Загальні збори» ОСББ [INFO] ,46а, яке відбудеться 22 листопада 2018 року об 18:00 на ВУЛИЦІ біля під`їзду№2. В програмі: виступ голови правління зі звітом за 2018 рік (скільки вкрадено у мешканців); затвердження плану робіт на 2019 рік (скільки буде вкрадено);\~ зміни Статуту ОСББ (напевно ще не все прибрала, бо такий пункт як термін правління голови вона вже прибрала, що вже є порушенням...); затвердження нового тарифу 5 грн. (напевно мало старого, тарифу, один тільки бухгалтер отримує 8 тис. грн. за 8 годин роботи в місяць; звіт ревізійної комісії (яка жодного разу не приходила на збори). Звертаюся до мешканців будинку по [ADDRESS] а та до контролюючих органів міста: Небудьте байдужими! Потрібна ваша присутність та допомога. Скільки можна терпіти це нахабство? майже 10 років [PERSON] краде наші гроші, виконує незрозумілі роботи, які сама видумує, а не ті які їй делегують на загальних зборах, спокійно за них придбає квартири по всьому місту і в цих будинках намагається також бути головою правління! Одягайтеся тепліше, на вулиці 22 листопада буде холодно. А шоу буде незабутнім. Прошу підтримки..» 22.11.2018 року на загальних зборах ОСББ відповідач підтвердив факт авторства зазначеного допису, а також вступив в суперечку з іншими співвласниками, які критично віднеслись до його дій. Окрім того, відповідачем були повторно наголошені тези допису, які стосуються її. Вказана інформація є очевидно негативною та наносить значну шкоду її репутації, а як зазначалось вище, вона є головою правління ОСББ «Некрасова, 46-а». Звинувачення в тому, що нею крадуться кошти співвласників багатоквартирного будинку підриває її авторитет та нівелює значні досягнення у роботі. Поширення інформації про зарплату у 8,8 тис. грн. у бухгалтера, яка нібито отримує 8 тис. грн. за 8 годин роботи в місяць, а також про ревізійну комісію, яка буцімто жодного разу не приходила на збори, також не відповідає дійсності і дискредитує її як керівника ОСББ, оскільки створює враження, що позивач виплачує надмірні зарплати та не може організувати проведення ревізії. Більш того, вона постійно проживає в даному будинку, а інші співвласники є сусідами з якими вона постійно контактує і вони є частиною її життєвого простору. Безглузді звинувачення відповідача є підставою для втрати довіри, погіршення стосунків з сусідами, наслідком чого є втрата комфорту перебування поряд з ними, ускладнення проживання в цьому будинку. Вона є законослухняною громадянкою, ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності, не перебувала під слідством. Звинувачення її у кримінальному злочині є порушенням гарантованого ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Враховуючи вищенаведені обставини, вона вважає поширення відповідачем негативної недостовірної інформації відносно неї призвело до порушення її особистих немайнових прав, завдало шкоди її честі, гідності та діловій репутації, яка потребує значних зусиль для відновлення. Тому, просила визнати недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, опубліковану і поширену [PERSON] [INFO] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook за адресою: [INFO] зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, яка поширена ним [INFO] на власній сторінці у соціальній Інтернет-мережі [INFO] шляхом повідомлення на власній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook про ухвалене рішення та опублікувати на власній сторінці у соціальній Інтернет-мережі Facebook (« [INFO] ») текст резолютивної частини рішення; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи. 04.02.2019 року, після усунення позивачем недоліків позову, у справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24.05.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що являється мешканцем квартири [ADDRESS] . Для обслуговування будинку всіма власниками квартир було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова - 46а», а починаючи з 25.12.2008 року позивач у справі була обрана головою правління вказаного ОСББ. Однак, в зв`язку із неналежним (на його думку) виконанням обов`язків голови ОСББ, що полягають у нецільовому та необґрунтованому використанні коштів він звернувся з письмовою заявою до мешканців будинку та органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів з проханням допомогти у вирішенні питання нецільового використання коштів головою ОСББ [PERSON] , а саме: «Звертаюся до мешканців будинку по [ADDRESS] - а та до контролюючих органів міста: Не будьте байдужими! Потрібна ваша присутність та допомога. Скільки можна терпіти це нахабство? Майже 10 років [PERSON] краде наші гроші, виконує незрозумілі роботи які сама видумує, а не ті які їй делегують на загальних зборах, спокійно за них придбає квартири по всьому місту і в цих будинках намагається також бути головою правління». На підставі його звернення було проведено перевірку роботи позивача, як голови ОСББ. Згідно звіту «Про стан бухгалтерського обліку та звітності ОСББ «Некрасова 46 А» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року встановлено, що в ОСББ були допущені суттєві порушення і перекручення ведення бухгалтерського обліку, в зв`язку з якими 25.12.2018 року було проведено засідання правління ОСББ «Некрасова - 46 А» на якому було обрано нового голову ОСББ [PERSON] Васильовича. Таким чином, вважає, що його звернення до мешканців будинку та компетентних органів місцевої влади з приводу дій голови ОСББ Гончар Тамари Борисівни є не що іншим, як реалізація ним приписів ст. 40 Конституції України, тлумачення якої свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Оскільки розміщена ним заява-звернення до органів місцевого самоврядування та жильців будинку з метою перевірки компетентними органами незаконної, на його думку, діяльності позивача свідчить про реалізацію ним конституційного права та не є поширенням недостовірної інформації. Окрім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують заявлену нею моральну шкоду, не зазначено в чому саме вона полягає, які критерії були взяті до уваги визначаючи її розмір в сумі 5000 грн. Тому, просив у задоволенні позову відмовити. 03.06.2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що чинним законодавством чітко визначена форма звернень громадян до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та порядок їх подачі. Жодним нормативно-правовим актом не зазначено, що звернення до контролюючих, правоохоронних або інших органів, в компетенції яких знаходиться вирішення порушеного питання, може бути здійснено шляхом розміщення допису на власній сторінці у мережі Фейсбук або у публічних групах цієї мережі. Мережа Фейсбук є найбільшої у світі соціальною мережею, яка за своєї функціональністю є інструментом неформального спілкування, створення особистого інформаційного простору, проте не є офіційним джерелом інформації або способом передачі офіційної інформації. Враховуючи те, що ані форма, ані спосіб доведення інформації не може розглядатися як реалізації конституційних прав відповідача на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, вона вважає посилання відповідача на ст. 40 Конституції України є маніпуляцією та не відповідає реальним намірам відповідача. Є зрозумілим, що жодної відповіді відповідач на вказане звернення від зазначених вище органів та посадових осіб не міг отримати, а вказане звернення ними не було і не могло бути зареєстровано. Тому,\~ просила відхилити усі доводи відповідача щодо правомірності розповсюдження недостовірної інформації під виглядом звернення до органів влади та їх посадових осіб. Також, вважає звіт про стан бухгалтерського обліку та звітності неналежним доказом у справі. Предметом розгляду вказаного звіту є саме стан бухгалтерського обліку та звітності ОСББ «Некрасова, 46а». Проте можливі порушення щодо ведення первинних бухгалтерських документів не є доказом будь-яких крадіжок, про які наголошувалось відповідачем у його спірному дописі на [PERSON] . Так само, не підтверджує цей звіт придбання нею квартир за рахунок грошей, викрадених у співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Однак, саме про крадіжку та придбання нерухомості за викрадені кошти іде мова у дописі, який є предметом розгляду даного спору. В дописі відповідача немає жодних посилань на порушення порядку ведення бухгалтерського обліку. Про такі порушення йому і не могло бути відомо, оскільки сам звіт був виготовлений у 2019 році після факту розповсюдження негативної інформації, і це є другою підставою для визнання вказаного доказу неналежним. Окрім того, у неї є великі сумніви також щодо об`єктивності складеного звіту генеральним директором ТОВ «Мій радник» В.О. Кононенко, оскільки ані в самому звіті, ані в матеріалах справи відсутні підтвердження щодо кваліфікації автора звіту та наявності необхідних знань на проведення зазначених аудиторських перевірок. Відсутня вказана особа і в реєстрі атестованих експертів при Міністерстві юстиції України. Також, позивач наголошує, що не передавав за актом прийомки-передачі жодної бухгалтерської документації, а тому є великі сумніви, що діяльність та стан бухгалтерського обліку були досліджені об`єктивно та у повному обсязі. Ревізійна комісія ОСББ, яка щорічно перевіряла фінансово-господарську діяльність ОСББ, порушень та недоліків в роботі не виявляла, роботу ОСББ характеризувала як добру. Всі витрати підтверджено відповідними первинними документами. Щодо протоколу про зміну голови ОСББ, то дійсно, на зборах співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Некрасова, 46-А» було обрано нове правління, а потім на зборах правління\~ було змінено його голову. Проте, вказані обставини є нічим іншим, як черговим підтвердженням наслідків розповсюдження негативної інформації відповідачем. А самі збори відбулись без належного повідомлення усіх співвласників, підписні листи за припинення повноважень позивача на посаді голови правління збирались незаконно, оскільки співвласникам пояснювали, що підписи ставляться за зовсім інші питання. Вказані порушення є предметом дослідження в рамках іншої судової справи щодо скасування рішень загальних зборів та зборів правління. 25.07.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач, [PERSON] , позов підтримала, просила задовольнити вимоги в повному обсязі та зазначила, що 22.11.2018 року під час зборів ОСББ дізналася, що відповідач на Фейсбук поширив щодо неї негативну інформацію. [PERSON] , яка це повідомила, сказала відповідачу вибачитися перед ревізійною комісією та перед нею за неправдиві відомості. Наступного ранку вона відкрила\~ сторінку Фейсбук і дізналася про вказану відповідачем інформацію, яка порушує її ділову репутацію, як голови правління ОСББ, де вона працювала 10 років. Приходилося сусідам та колегам по роботі в школі пояснювати щодо даної інформації. Розповсюдженням даної інформації відповідач спонукав зміні правління ОСББ. До даного часу вона вживає заспокійливі ліки, а зустрічні люди нагадують про негативну інформацію. Щодо аудиту, то він проведений з порушеннями положень ОСББ, він проведений не незалежною організацією, а тою яка обслуговує будинок та без отримання усіх матеріалів. Представник позивача, адвокат Запаскін Максим Романович, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та зазначив, що негативна інформація розповсюджена відповідачем була інструментом зміщення позивача з посади голови ОСББ. Ця інформацію вплинула на думку сусідів щодо її особи, що негативно вплинуло на психологічне становище. Відповідач безпідставно звинуватив\~ позивача у крадіжці. Позивач є членом Ради голів ОСББ, допомагає іншим ОСББ в їх діяльності, за її правління в будинку проведено багато робіт, які поліпшили життя його мешканців. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, адвокат Бойко Ірина Юріївна, в судовому засіданні позов не визнала, підтримала викладені у відзиві обставини, просила у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначила, що на думку відповідача позивач неналежно виконувала обов`язки голови ОСББ, тому він звернувся до мешканців будинку та контролюючих органів з вказаною заявою. На підтвердження вказаного звернення було проведено перевірку роботи позивача. 25.12.2018 року на зборах було обрано нового голову ОСББ. Вказаною заявою відповідач реалізував своє право згідно ст. 40 Конституції України, а позивач мала можливість скористатися своїм право на спростування вказаної інформації і надати відповідь. У своєму зверненні відповідач зазначив свої думки, домисли про те, що йому незрозуміло, які виконуються роботи в ОСББ. Після зміни голови ОСББ було проведено аудит. Також, заявила клопотання, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі буде подана заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Так, з матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , рішенням правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 25.12.2008 року була обрана головою правління ОСББ «Некрасова, 46-А», яке було утворене з метою належного утримання зазначеного будинку, що підтверджується копією протоколу №1 засідання членів правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] (а.с. 44). 10.07.2018 року на адресу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] на ім`я голови правління Гончар Тамари Борисівни надійшла заява відповідача, [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] , з вимогою надати документи: протокол загальних зборів про прийняття рішення щодо отримання кредиту, акт ревізійної комісії перевірки фінансового стану за 2017 рік, штатний розклад всіх працівників ОСББ за 2017 рік, посадові оклади працівників у 2016, 2017 роках, статут ОСББ, та 03.08.2018 вих. №18 супровідним листом заявнику була надана уся необхідна інформація та надіслані документи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що підтверджується матеріалами справи (а.с 45-54). Позивачем в підтвердження позовних вимог до суду надaно роздруківку допису з мережі «Фейсбук», а саме персональної сторінки відповідача у соціальній мережі Facebook (а.с. 55-60), в якій зазначено допис наступного змісту: «Увага!!!!!! Запрошуємо мешканців міста Біла Церква на феєричне шоу під назвою «Загальні збори» ОСББ [ADDRESS] ,46а, яке відбудеться 22 листопада 2018 року об 18:00 на ВУЛИЦІ біля під`їзду№2.В програмі: виступ голови правління зі звітом за 2018 рік (скільки вкрадено у мешканців); затвердження плану робіт на 2019 рік (скільки буде вкрадено);\~ зміни Статуту ОСББ (напевно ще не все прибрала, бо такий пункт як термін правління голови вона вже прибрала, що вже є порушенням...); затвердження нового тарифу 5 грн. (напевно мало старого, тарифу, один тільки бухгалтер отримує 8 тис. грн. за 8 годин роботи в місяць; звіт ревізійної комісії (яка жодного разу не приходила на збори). Звертаюся до мешканців будинку по [ADDRESS] ба та до контролюючих органів міста: Небудьте байдужими! Потрібна ваша присутність та допомога. Скільки можна терпіти ценахабство? майже 10 років [PERSON] краде наші гроші, виконує незрозумілі роботи які сама видумує, а не ті які їй делегують на загальних зборах, спокійно за них придбає квартири по всьому місту і в цих будинках намагається також бути головою правління! Одягайтеся тепліше, на вулиці 22 листопада буде холодно. А шоу буде незабутнім. Прошу підтримки..» Ст. 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Згідно із ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. За приписами ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати спростування цієї інформації. Згідно ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце в суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, у якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, учинення будь-яких інших протиправних дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до ділової репутації. Відповідно до п. 15 пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні ( п.41) по справі «Сірик проти України» від 30.06.2011 відзначив, що « …Суд у кількох справах зазначав, що може виникнути необхідність захисту державних службовців від агресивних, образливих і дискредитуючих нападів, які розраховані на те, щоб чинити на них вплив при виконанні ними своїх обов`язків і підірвати довіру громадськості до них і до посади, яку вони обіймають (див. рішення у справі «Яновскі проти Польщі» (Janowski v. Poland) [ВП], заява № 25716/94, п. 33, ECHR 1999-I). Ступінь захисту, який може вважатися необхідним, залежить від конкретних обставин справи.» Згідно зі ст. 44 Закону «Про інформацію», учасники інформаційних відносин зобов`язані додержуватися принципів інформаційних відносин та поважати інформаційні права інших суб`єктів. Ст. 47 цього Закону передбачає відповідальність осіб винних у поширенні інформації, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію особи. Відповідно до частин шостої і сьомої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила. У відповідності до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (є частиною національного законодавства) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Разом із тим, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст.32 Конституції України). Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (ч.3). Згідно роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно роз`яснень п.19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, враховуючи вказані роз`яснення Верховного Суду України відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (а відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч.1 ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є її власником, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 88,91-94,129-134). Заперечуючи щодо вимог позивача відповідач зазначає, що розміщена ним заява (допис у мережі «Фейсбук») є заявою-зверненням до органів місцевого самоврядування з метою перевірки компетентними органами незаконної, на його думку, діяльності позивача, свідчить про реалізацію ним конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, та не є поширенням недостовірної інформації. Однак, дане твердження відповідача суд оцінює критично, оскільки не відповідає вимогам визначеним положеннями ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», згідно якого, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань, може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне), може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства, також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Також, в підтвердження викладених заперечень, відповідач надав письмові докази, а саме: звіт про стан бухгалтерського обліку та звітності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова 46-а» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року (а.с. 96-122), протокол засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова 46-а» (а.с. 123), протокол загальних зборів співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Некрасова 46-а» (а.с.124-128), звернення нового голови правління ОСББ «Некрасова 46-а» Кохана [PERSON] .В. до [PERSON] , про надання пояснень від 23.04.2019 року з приводу діяльності ОСББ «Некрасова 46-а» за період з 2016-2018 р.р. (а.с. 135-137). Також, відповідачем надано до суду заяву-клопотання адресоване голові правління ОСББ «Некрасова 46-а» Гончар Т.Б., відповідь депутата Білоцерківської міської ради Істоміна С.В. від 09.07.2012 року, депутатське звернення [PERSON] від 03.07.2012 року, відповідь на депутатське звернення голови правління ОСББ «Некрасова 46-а» Гончар Т.Б., заяву [PERSON] (без дати) директору департаменту Житлово-комунального господарства, відповідь виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 20.08.2018 року на звернення [PERSON] на урядову гарячу лінію, відповідь контакт-центру ДФС на звернення [PERSON] , відповіді Білоцерківського ВП Головного управління НП в Київській області від 15.08.2018 року на звернення [PERSON] (а.с.167-175). Позивач спростовуючи доводи відповідача надала до суду письмові докази, а саме: акти перевірки фінансово-господарської діяльності ОСББ «Некрасова 46-а» та висновки про проведення планової річної ревізії перевірки цільового використання коштів ОСББ «Некрасова 46-а» від 03.12.2016 року, від 25.11.2017 року, від 31.10.2018 року (а.с. 150-164), з яких вбачається, що порушень у використанні коштів, порушень та недоліків в роботі об`єднання за період з 01.11.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 30.11.2016 року, з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 21.11.2017 року, 01.12.2017 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2018 року по 31.10.2018 року, не виявлено. Суд не приймає до уваги, зазначені вище докази як відповідача так і докази позивача, оскільки не стосуються предмета доказування у даній справі та не підтверджують заявлені вимоги чи заперечення. Крім того, вирішуючи даний спір перш за все враховується місце де відбувалось висловлювання, місце де відбувалося обговорення даного висловлювання, особу, яка висловлювалась, тему для обговорення, питання які піднімались під час обговорення, особу щодо якої в тому числі висловлювався відповідач, а також достатність поширеної [PERSON] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook інформації, яка передувала обговоренню на загальних зборах ОСББ «Некрасова, 46а» 22.11.2018 року, за посиланням :https://www.facebook.com/svgrabovskiy/poosts/1145893998911615, що порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є чоловіком її племінниці, вона знайома з [PERSON] приблизно 15 років, а [PERSON] знає приблизно 10 років, дізналася, що вона голова правління ОСББ, ходила на збори ОСББ\~ біля ІІ під`їзду о 19:00 год., де позивача запитували звіт про проведену роботу, не бачила щоб складали якийсь протокол, діяльність ОСББ проводилась не прозоро. Так, клумбу поставили, люди сказали, що вона коштує 42000 грн., її це вразило, були незадоволені ремонтом, який проводив чоловік і син позивача. Вона була на зборах 22.11.2018 року, на які її не запрошували, однак, збори не відбулися. Вона почала запитувати позивача про звіт, люди також почали обурюватися та вирішили розійтись. Також, вона зазначила, що не читала допис [PERSON] та не чула, щоб цей допис обговорювали на зборах. Вона письмово зверталася до [PERSON] надати документи, однак, їх надали не в повному обсязі та неналежно оформленні. Потім не зверталася, тому, що не отримуєш, те, що не вимагаєш. Останні 4 роки не зверталась до ОСББ, однак, питання були. На зборах вона задавала питання про зарплату двірників, прибиральників, які є батьками позивача, про кредит, про ремонт, який коштує 120000,00 грн. та робить її чоловік і син, до ревізійної комісії не зверталась. На зборах не чула про клумбу та й не намагалась отримати інформацію. Про інформацію, що позивач крала кошти їй невідомо. Про допис [PERSON] на зборах не чула. Про допис відповідача дізналася, коли [PERSON] подала позов до суду. Крім того, вона пояснила, що в неї був судовий спір за позовом ОСББ до неї про сплату комунальних платежів, тому листувалася з головою та отримувала пакет документів, які були не підписані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем знайомий з 2009 року, вони сусіди, позивач була головою правління ОСББ. Про відповідача дізнався 22.11.2018 року на загальних зборах, на яких вперше почув про пост у фейсбуці. А через 2 тижні, коли додав\~ контакти [PERSON] до телефону, тоді запис і побачив. Про цей допис знали одиниці, які сперечалися між собою на зборах, а інші мешканці не бачили. Вони створили групу у вайбер, куди приєдналися деякі мешканці будинку. При спілкуванні з мешканцями, ставлення до [PERSON] не змінилося та цей допис не обговорювали. Це скоріше за все припущення і заклик для людей прийти на збори. Після зміни правління ОСББ - 16.01.2019 року були зміни в державному реєстрі, був проведений аудит фінансової бухгалтерської діяльності, за результатами якого написана заява в національну поліцію і проводиться експертиза в рамках кримінального провадження. Акту прийому-передачі документів від правління до правління не було. Також, зазначив, що йому не відомо, що позивач придбавала якісь квартири. Аналізуючи точку зору відповідача, показання свідків, тему обговорення, місце його висловлювань, застосування засобів мовлення, слід зазначити про те, що висловлювання відповідача не може бути витлумачено як таке, що містить фактичні дані, незважаючи на те, що останні містять критичну оцінку пов`язаних з діяльністю позивача, як голови ОСББ, а обговорення допису під час проведення загальних зборів ОСББ «Некрасова, 46а» 22.11.2018 року, не містять тверджень, як про встановлені факти. Також, на підтвердження обставин про те, що поширена відповідачем інформація порушує особисті немайнові права позивача, завдає шкоди її особистим немайновим благам та перешкоджає їй повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, в судовому засіданні дали покази наступні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється мешканцем вказаного будинку, бухгалтером та паспортистом ОСББ. 22.11.2018 року мали відбутися збори ОСББ, вона була секретарем даних зборів і як бухгалтер мала на них звітувати про роботу в ОСББ, однак збори не відбулися в зв`язку з малою явкою людей. На зборах стало відомо від голови ревізійної комісії [PERSON] про те, що відповідач розмістив на своїй сторінці у Фейсбук допис негативного змісту і вона просила відповідача вибачитися перед нею та позивачем за цей допис. Відповідачу повідомили, що на його письмовий запит було направлено усі документи, а він сказав, що буде доводити свою правду. Відповідач не заперечував, що саме він написав зазначений допис. Сказав, що він це зробив з метою щоб прийшли люди на збори, він звертався до усього міста. На його думку робота ОСББ велася неналежно, він казав « я хотів підняти людей, адже не задовольняла робота [PERSON] ». Уся діяльність ОСББ відбувалася згідно бухгалтерського обліку, через Банк, звітували в ПФУ, Податкову службу, незаконних операції та зауважень по роботі не було, а зарплати отримували мінімальні. Кожного року проводилися звітні збори, перед якими ревізійна комісія перевіряла роботу ОСББ. Після допису відповідача у Фейсбук ставлення деяких мешканців до позивача змінилося, питали чому таке сталося, чому немає інформації на дошці оголошень, в них є група у Вайбері, в якій вони між собою спілкуються, але вона до неї доступу не має. Репутація позивача постраждала, адже мешканці не володіли інформацією. На обранні нового правління ОСБ вона не була присутня, адже ні її ні позивача не повідомили. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає давно, з відповідачем познайомився восени 2018 року на зборах ОСББ. На чергових зборах ОСББ обговорювалися звітні питання і дії ревізійної комісії та голови ОСББ, звіт членів правління, питання на наступний рік, розподіл коштів, затвердження суми коштів на кв. м., однак збори не відбулися так як було недостатньо осіб та зірвані недостойною поведінкою певного кола людей. На зборах був і [PERSON] , який мав претензії до голови ОСББ. Про пост у фейсбуці, який розмістив відповідач, дізнався в день зборів, і вже потім подивився. На зборах було приблизно 20 чоловік, про це говорили, а показала йому пост пізніше позивач. Він був\~ головою ревізійної комісії, а зараз він член даної комісії, мав допуск до документів. За підсумками кожного засідання є звіти, в яких вони вказують недоліки і зауваження, але нічого такого не було. І твердження, що [PERSON] «виконувала незрозумілі роботи, не затверджені зборами», не є дійсним, оскільки він сам купував квіти і їх посадив біля будинку, так відповідно проводились всі роботи. Заробітна плата [PERSON] була мінімальною, але вона заслуговувала на більшу, оскільки їм будинок здали не в такому стані, і вона багато зробила для будинку. Всі гроші проходили через касу, про придбання позивачем якихось квартир не чув. Хто був обізнаний про цей пост невідомо, а йому відомо, що 3-4 особи його бачили. Ставлення його сусідів до [PERSON] залишилось таким, яким було і до цього, а щодо її сусідів невідомо. Факт передачі документів новому правлінню не відбувся, так як двері були на замках, булим замінені, і вони документи по факту не передавали їм. Правління і деякі люди з його будинку, які були на зборах, крикливі жінки з будинку з претензіями до [PERSON] , такі ж як і [PERSON] «Злодійство», «неналежне виконання нею обов`язків», «розтрата грошей» вигукувало приблизно 3-4 людини, а решта їм піддакували. Крім того, звіти вивішувались на будинку і були доступні в робочі години в правлінні. Свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком позивача, одружені з 1995 року, відповідача знає як сусіда, який живе в сусідньому під`їзді та схильний вести себе неадекватно, оскільки він бачив як він веде себе на зборах, вигукував, кричав, кидав образи в бік інших людей. ОСББ закуповувало клумби, люди допомагали і лише [PERSON] кричав «що я вам зараз вийду і покажу», оскільки він біля під`їзду ставить свою машину, яка завжди заважає іншим людям. 22.11.2018 року він прийшов на загальні збори ОСББ, які мали відбутися біля 2 під`їзду, на зборах були присутні приблизно 20 осіб, однак збори не відбулися так як не було кворуму. Потім, [PERSON] запитала чи є серед присутніх [PERSON] і запитала, чи не хоче він вибачитись перед позивачем та рештою, однак [PERSON] сказав, що те що він написав він визнає, що це все правильно і він вибачатись не буде, після того всі розійшлися. І вже наступного дня він знайшов публікацію в мережі інтернет. Цей пост його обурив, як і його дружину [PERSON] , оскільки вона працювала за ідею, вона створювала ОСББ. Все що написав відповідач брехня, в офісі вивішено план робіт, хто скільки отримує, позивач працює в школі №20, її знають усі, має досягнення «вчитель року», подяки, нагороди від облради за ефективну роботу ОСББ, громадський діяч, співзасновник ради ОСББ. Через цей пост вона переживала, хвилювалася, приймала заспокійливі ліки сердечні препарати, погано спала, їй було незручно перед колегами у школі, тобто дана інформація вплинула на неї, тому вона має захиститись від явних образ. [PERSON] визнавав, що він є автором посту, на зборах 22.11.2018 року, які не відбулися, відповідач в руках тримав статут і ще якісь папери, він цитував статут, а [PERSON] питав яким чином знімається правління, саме через таких людей як він люди не ходять на збори. Ставлення сусідів до [PERSON] змінилось, вона вимушена була виправдовуватися перед людьми. Ця інформація стала підставою, що її не обрали головою. Коли обирали нове правління ОСББ його на збори не запрошували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивача знає приблизно 10 років, сусіди в різних під`їздах, а відповідача знає з грудня 2018 року, особисто з ним знайома, оскільки з його дружиною навчалася в інституті. Про допис [PERSON] відомо, там фігурувало її прізвище, зранку їй подзвонили знайомі, і вже потім сама подивилася допис. 22.11.2018 року була на зборах, і саме вона розповіла про цей допис, вимагала вибачень від [PERSON] , просила публічного вибачення, але він промовчав, не спростував. Судячи по коментарях цей допис прокоментувало приблизно 100 чоловік. З 4 під`їзду особа знала і коментувала. Про крадіжки [PERSON] їй невідомо, про незатверджені роботи не пам`ятає, виконувалися аварійні роботи. До цього ніяких слухів та скарг на діяльність ОСББ не було. Їхня зарплата була від рівня мінімальної зарплати. Звіти були в приміщенні офісу ОСББ на стенді, на зборах їх оголошували, про інші квартири позивача їй невідомо, шкода їй також нанесена, неправдиву інформацію донесли на зборах, її репутацію підірвали цим дописом, ця інформація стала підставою, що позивача\~ не обрали головою ОСББ в подальшому. На зборах були люди незгодні з політикою ОСББ, вони запитували, їм розповідали. Про нові збори повідомляли повідомленням в поштовій скриньці, та в спортивному залі СШ №20 ініціативна група скликала збори для переобрання голови ОСББ. Її особисту думку допис відповідача відносно [PERSON] не змінив. Таким чином, з показів свідків вбачається, що вказані позивачем висловлювання відповідача є притаманними манері останнього, його слова не були сприйняті серйозно та не мали негативного наслідку для позивача. Крім того, слід зазначити, що показів свідків недостатньо для підтвердження вказаних обставин справи, а інших доказів, які б узгоджувались та стверджували вказані позивачем факти до суду надано не було, враховуючи, що судом роз`яснювались положення ЦПК України щодо подання належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження обставин справи. Виходячи з аналізу даного допису в мережі «Фейсбук», суд не вбачає приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, звинувачень чи тверджень про те, що позивач скоїла злочин, адже в даному випадку висловлена лише суб`єктивна оцінка відповідача щодо діяльності позивача, яка відображає лише його негативне\~ ставлення до останньої, як голови ОСББ, та є оціночними судженнями, крім того, допис не містить фактичних даних щодо звинувачень позивача у скоєнні\~ злочину. Таким чином, вказана інформація носить оціночний характер. Згідно частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другої даної статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Даною нормою також встановлено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Відповідно до ч. 1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Крім того, відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Отже, позивач не довела порушення її особистих немайнових прав, оскільки інформація, що була розміщена в соціальній мережі Facebook, стосувалася діяльності ОСББ, саме юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, основна діяльність якого полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (стаття 1, 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку») в особі голови правління (на момент подачі позовної заяви), як виконавчого органу ОСББ, згідно ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», яке створене для керівництва поточною діяльністю об`єднання. При цьому та обставина, що позивач є керівником вказаного об`єднання, не є підставою вважати порушенням прав позивача, оскільки вона звернулася до суду із цим позовом як фізична особа, а не як керівник зазначеного об`єднання з метою представлення її інтересів та захисту ділової репутації. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/16923/16, провадження № 61-29689св18. Також, в ході розгляду справи не була встановлена сукупність обставин, зазначених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»,\~ оскільки позивачем не доведено, що поширена інформація порушує її особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, враховуючи, що вказана інформація ніяким чином не вплинула на її авторитет, а переобрання голови правління ОСББ «Некрасова, 46а» є правом співвласників багатоквартирного будинку, вказана позивачем інформація є оціночним судженням відповідача [PERSON] з урахуванням його точки зору, теми обговорення, застосування засобів мовлення, висловлювання відповідача не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, незважаючи на те, що останні містять критичну оцінку подій пов`язаних з діяльністю позивача, а обговорення даного допису під час проведення загальних зборів ОСББ «Некрасова, 46а» 22.11.2018 року не містять тверджень, як про встановлені факти, і в даному випадку, відповідач [PERSON] реалізовував своє конституційне право на вільне вираження поглядів. В п. 26, п. 27 постанови Пленуму ВС України № 1 від\~ 27.02.2009 року роз`яснено, що способами захисту гідності,\~ честі чи\~ ділової\~ репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути,\~ крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про\~ відшкодування\~ збитків та моральної шкоди,\~ заподіяної такими порушеннями як фізичній,\~ так і юридичній особі.\~ Зазначені вимоги розглядаються\~\~ у\~\~ відповідності\~\~ до\~\~ загальних\~ підстав\~ щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування\~ моральної\~ шкоди,\~ судам необхідно\~\~ враховувати\~ роз`яснення,\~ що містяться\~ в\~ постанові Пленуму Верховного Суду України від\~ 31\~ березня\~ 1995\~ року\~ №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі\~ змінами,\~ внесеними\~ постановою від 25 травня 2001 року №5), згідно із якою в п. 11 зазначено, що\~ критична\~ оцінка\~ певних\~ фактів\~ і\~\~ недоліків,\~\~ думки\~\~ та судження,\~ критичні\~ рецензії\~ творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової)\~ шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи. Однак, в даному випадку, позивачем не доведено факт завдання їй шкоди та її діловій репутації, а критична\~ оцінка\~ певних фактів,\~ думки та судження відповідача не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової)\~ шкоди. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Згідно із ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, які понесла позивач, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed