Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання, мотивуючи позов тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка повністю перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання не надає. Вона просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно на її утримання від дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною 3 років. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає частково ,а саме, згоден сплачувати кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів,але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Позовні вимоги на утримання матері дитини не визнає,оскільки ніде не працює та здійснює догляд за особою,яка досягла 80 років ,отримуючи дохід в розмірі 15 грн. щомісяця. Дослідивши зібрані по справі докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.06.2014 року , сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утримання матері,що не заперечується відповідачем. У відповідності до ст.ст. 180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька (матері). Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідач заперечуючи позовні вимоги про стягнення коштів на утримання матері дитини ,зазначив ,що він ніде не працює та здійснює догляд за особою,яка досягла 80 років. Згідно довідки начальника УСЗН Сосницької райдержадміністрації №453 від 16.03.3016 року [PERSON] отримує допомогу по догляду за особою,яка досягла 80 років. Інших документів про обставини, що мають враховуватись судом при визначенні питання, чи має змогу відповідач надавати матеріальну допомогу позивачці, не надано. У відповідності до ч. ч.2 ,4,6 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно наданих сторонами доказів по справі та з врахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини ,зокрема,положень ст.182 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання позивачки як матері дитини,що не досягла трьох років, відмовити, враховуючи. що відповідач на даний час не працює,здійснюючи догляд за особою яка досягла 80 років,тобто фактично не маючи можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн.на користь держави. Відповідно до ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми аліментів за один місяць.

Outcome: partial