Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Теребовлянського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви, а також просить визначити з нею місця проживання сина [PERSON] . В обгрунтування своїх вимог позивач вказала, що 12.11.2019 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Чортківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Під час спільного подружнього життя у сторін народився: син [PERSON] [INFO] . Однак, подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні характери, позивач вважає за недоцільне зберегти шлюб. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Дитина залишилась проживати з позивачем. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що [PERSON] має можливість спалачувати, однак не надає коштів на утримання сина, а тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви; а також просила визначити місце місце проживання дитини [PERSON] [INFO] , з матір`ю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у підготовчому судовому засіданні надав висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , та в подальшому просив розгляд справи проводити за їх відсутності. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 12.11.2019 року сторони зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим 12.11.2019 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №436. Від спільного подружнього життя у сторін народився:син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 12.11.2019 року, актовий запис №252. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою Звиняцьким старостинським округом Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області №130 від 12.04.2021 року. Рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 16.06.2021 року №126 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживаня дитини [PERSON] [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] [INFO] з матір"ю [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає,з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі від доходу відповідача, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог, а тому, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментіву межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Устатті 141 СК Українивстановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків За частинами першою, другоюстатті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання дитини [PERSON] саме з матір`ю, відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та забезпечить його права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. В силу ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, та судовий збір в розмірі грн. підлягає стягненню з відповідача 1816 на користь позивача.

Outcome: approved