Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, який уточнила, до [PERSON] про надання дозволу на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію України дітям, які не досягли 16-річного віку, без згоди та супроводу другого із батьків, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2018 року було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . 22 жовтня 2018 року судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника. Вказаний наказ було пред`явлено до виконання. Заборгованість по сплаті аліментів за період з 12 жовтня 2018 року по 09 липня 2019 року складає 40 029,17 грн., що свідчить про невиконання боржником обов`язку утримувати дітей. [PERSON] після розірвання шлюбу самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, участі в їх житті свідомо не приймає. 28 листопада 2018 року позивачка разом з дітьми виїхала до с. Мотовилівка Фастівського району Київської області, де вони були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Дочка [PERSON] має захворювання - хронічний пієлонефрит, у зв`язку із чим перебуває на обліку в національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит». На тимчасово окупованій території в м. Шахтарську у [PERSON] залишились будинок та земельна ділянка, що належать позивачці на праві приватної власності, а також залишився проживати її батько [PERSON] , [INFO] . З метою відвідування батька та перевірки стану будинку в м. Шахтарську позивачка неодноразово зверталась до відповідача через його батьків з метою отримати згоду на виїзд дітей, але відповідач згоду не надав, натомість пропонував пробачити йому борг по аліментам. В зв`язку з наведеним [PERSON] вимушена звернутись до суду. Просила надати дозвіл на в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію України до міста Шахтарська Донецької області з контрольованої території України неповнолітнім дітям: [PERSON] , [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення на сайті суду, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивачка перебувала із [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 грудня 2018 року, що підтверджується рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 310/8676/18 від 20 грудня 2018 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданими 18 листопада 2008 року та 15 травня 2012 року відповідно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. 22 жовтня 2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було видано судовий наказ (справа № 310/8675/18) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідок від 17 червня 2019 року № 15.1-57/8049, від 09 липня 2019 року № 15.1-59/9380, виданих Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] аліменти не отримує, заборгованість по аліментам станом на 09 липня 2019 року складає 40 029,17 грн. Згідно із довідкою № 0000656989 від 28 листопада 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ; фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 січня 2010 року є власницею будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0 ,0912 га за вказаною адресою. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , [INFO] , він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.ч. 1, 3 статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до з ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини. Згідно ст. 3 Конвенції у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання держаного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Крім того, згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Згідно з пунктом 5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57. Згідно з пунктом 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України" або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. В той же час, згідно із змісту цих спеціальних норм ЦК України та вищевказаного Закону вбачається, що дитина має право на виїзд при наявності дозволу на виїзд одного з батьків. Тобто ці норми не передбачають ніякі обмеження ні у часі (періоді), ні у кількості країн. Поряд з цим, в пункті 4 Правил перетинання держаного кордону громадянами України зазначається про конкретну державу прямування та конкретний період часу перебування у цій державі, тобто разову поїздку. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта, проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, для отримання позитивного рішення в суді стороні необхідно довести ті обставини, що виїзд дитини за кордон буде відповідати їхнім інтересам і надання дозволу сприятиме реалізації прав дітей. Доказами у даній справі є документи, що підтверджують наявність місця проживання, навчання для дитини. Обов`язковим є зазначення періоду, на який надається дозвіл, а також визначення країн, для виїзду до яких дозвіл надається. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду. Таким чином, надання дозволу для виїзду на тимчасово неконтрольовану територію України дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] не є дозволом на перетинання кордону дитиною, а лише дає таку можливість за згоди батьків або за рішенням суду. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей на тимчасово окуповану територію, а також беручи до уваги той факт, що її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її проживання в м. Шахтарськ Донецької області та за місцем проживання рідного діда в м. Шахтарськ Донецької області, тобто лише на територію, яка тимчасово неконтрольована владою, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей на тимчасово неконтрольовану територію без згоди батька.

Outcome: approved