Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

15.03.2015 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини, в якому просить: стягнути з [PERSON], аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи стягувати аліменти з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] року припинив з нею спільне сумісне життя, та матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, оскільки у зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, вона не працює, знаходиться вдома у зв'язку з доглядом за дитиною. Добровільно відповідач відмовляється від надання матеріальної допомоги, хоча працює та отримує заробітну плату, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання дитини та коштів на утримання дружини. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справи у його відсутність, як представника відповідача. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 листопада 2014 року виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 23, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.2). Дитина мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області за №528 від 10.03.2016 року, що відповідачем в судовому порядку не оспорено (а.с.31). Відповідно до довідки від 09.03.2016 року виданої КП «ДІМ» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, позивач [PERSON], дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.31а). Згідно довідки за № 165, виданої ПАТ «Запоріжвогнетрив», відповідач по справі [PERSON] працює у ПАТ «Запоріжвогнетрив» шихтовщиком, відрахувань із заробітної плати [PERSON] за заявою чи за рішенням суду на користь будь-яких осіб не здійснюється. Загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року становить 43687,22 грн. (а.с.24) Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітню доньку, на теперішній час позивачка [PERSON] не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною [PERSON], [INFO],року народження, яка не досягла трирічного віку. Крім того, заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а також враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків, які є інвалідами та потребують постійної сторонньої допомоги, відповідач немає, за рішенням суду на теперішній час з відповідача [PERSON] на користь будь-яких осіб відрахувань із його заробітної плати не здійснюється. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь та на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно та до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO] - трирічного віку, тобто до [INFO], оскільки відповідач є фізично здоровою особою, на теперішній час працює та отримує заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, проте добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки та дружини не надає, домовленості щодо порядку утримання малолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітню доньку та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно на дитину відповідного віку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 15.03.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 15.03.2016 року та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO]. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред'явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого станом на 10.12.2015 року становить 487,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved