Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

23 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з неї заборгованість у загальній сумі 13960 гривень 90 копійок за кредитним договором № б/н від 01 жовтня 2010 року про надання кредиту у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачці [PERSON] судові повістки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повертались з відміткою, що вона за вказаною адресою не проживає (а.с. 41, 64). Відповідно до ст. 130 ЦПК вважається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 67). Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Відповідно договору № б/н від 01 жовтня 2010 року, укладеному між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачкою, остання отримала кредит в розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-23). Відповідачка погодилась з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено її підписом у заяві. Згідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язався на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобов'язання не виконала. Позивач надав розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 22 червня 2018 року заборгованість складала 13960 гривень 90 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 4863 гривні 73 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1874 гривні 50 копійок; заборгованість за пенею та комісією - 6081 гривня 67 копійок, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штраф (фіксована частина); 641 гривня 00 копійок - штраф (процентна складова). За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Окрім того, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. У зв'язку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу. Тому позов підлягає частковому задоволенню в сумі 12819 гривень 90 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 4863 гривні 73 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1874 гривні 50 копійок; заборгованість за пенею та комісією - 6081 гривня 67 копійок. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1762 гривні (а.с. 1). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 14581 гривня 90 копійок (12819 гривень 90 копійок + 1762 гривні).

Outcome: partial