Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2005 року зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.08.2014 року шлюб між ними розірвано. Дитина залишилась проживати з позивачем. Відповідач не дбає про дочку, матеріальної допомоги не надає, дитину не відвідує, не цікавиться її розвитком та здоров`ям, перестав їй телефонувати, участі у вихованні не приймає. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому просила позов задовольнити. Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 21.10.2016 року №638 та Висновком органу опіки та піклування від 24.10.2016 року № 01/02-24/3375 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки. Позивач подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи за її відсутності, погодження на заочний розгляд справи. Представник Служби у справах дітей подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності, тому, за згодою позивача, наявні підстави для заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішити лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 30.10.2005 року по 21.08.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає біля позивача. Відповідач [PERSON] вихованням дитини не займається, не цікавиться її життям та здоров`ям . Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради від 21.10.2016 року №638 та Висновком органу опіки та піклування від 24.10.2016 року № 01/02-24/3375 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки. Судом також встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2016 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 07.12.2016 року рішення Кіцманського районного суду залишено без змін, а тому відпала необхідність для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дочки з відповідача згідно ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищенаведені та встановлені судом обставини, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 19, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved