Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

18.03.2020 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей - [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2011 року народження. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач подав нотаріально засвідчену заяву у якій погодився із поданим позовом та просив розглядати справу без його участі. Представник Новозаводської районної у м. Чернігові ради подав заяву про розгляд справи без участі представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] народився [INFO] , її батьками записані [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.03.2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 19.09.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1734. Позивач з дітьми мешкають у [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Довідкою Чернігівської загальноосвітньої школи №10, в якій навчаються [PERSON] та [PERSON] , вказує на те, що батько участі у вихованні дітей не бере, батьківські збори не відвідує. Відповідач вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав затвердженого рішенням виконавчого комітету районної у місті Чернігові ради від 24.02.2020 року № 25 Орган опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Одночасно відповідачем не надавалася матеріальна допомога на утримання дітей. Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, зокрема подання заяви відповідачем про позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дітей.

Outcome: approved