Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] про встановлення факту батьківства, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. У позові [PERSON] зазначила, що з весни 1996 року її мати, [PERSON] та її батько, [PERSON] мешкали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . [INFO] від їх сумісного життя народилася [PERSON] . У дитинстві позивач відвідувала ясла-садик №126 « Суничка ». Згідно даних журналу прибуття (вибуття) дітей в ДНЗ №126, позивач мешкала за адресою: [ADDRESS] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Під час її перебування у дитячому садку мати не працювала та вони жили лише за рахунок її батька. [PERSON] із свого народження позивач визнавала та називала своїм батьком, а він її дочкою. У 2003 році батьки припинили мешкати разом. За домовленістю між батьками позивач залишилася проживати разом із матір`ю. ЇЇ батько часто приїздив до неї, також він часто забирав її до себе до дому. Вихідні та святкові дні, а також канікули вона проводила у нього. У період, коли батько працював таксистом, він брав її із собою кататися по місту Запоріжжю. Весь час він добровільного надавав фінансову допомогу її матері на утримання позивача, тому, матір не зверталася до суду щодо стягнення аліментів з батька. Під час її навчання у Новоолександрівській загальноосвітній школі I - III ступенів Запорізького району Запорізької області, з 01.09.2006 р. по 25.05.2017р., батько неодноразово приходив до школи, цікавився навчанням у вчителів, сплачував кошти за фонд школи та класу, був присутнім на випускному вечері у дев`ятому класі. Після закінчення школи, за вимогою батька з 28.06.2017 р. позивач переїхала мешкати від матері з села до батька у квартиру [ADDRESS] . Під час вступу до ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» при заповненні анкети абітурієнта позивач зазначала адресу свого місця проживання адресу батька: [ADDRESS] де надала інформацію про свого батька - [PERSON] , з вказанням його номеру мобільного телефону. У 2017 році, коли позивач захворіла, то разом із батьком вони звернулися до лікарів КНП «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради, де їй оформили медичну картку за місцем її фактичного проживання за адресою батька: [ADDRESS] . У січні 2019 року батько захворів та лежав у Запорізькій міській клінічній лікарні № 3, куди позивач приїздила та провідувала, привозила йому харчі та ліки, які призначали йому лікарі. [INFO] батько помер. Витрати по його похованню понесли разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.10.1996 року, копія якого додається. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька на підставі частини 3 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину. Позивач своєчасно, 19.08.2019 року, у відповідності до ст.1269, 1270 ЦК України, звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] так як інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, після смерті [PERSON] не має. На свою заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , позивач отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 781/02-31 від 26.11.2019, в якої вказано, що позивач не надала нотаріусу документів на підтвердження родинних відносин, копія якої додається. Після смерті батька позивач продовжує мешкати у спірній квартирі [ADDRESS] і сплачує борги по оплаті за квартиру, ЖКП, які залишилися після смерті батька. 09.08.2019 позивач заключила договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] с МКП «Основаніє». На підставі викладеного, позивач просить встановити факт батьківства, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, відносно [PERSON] , внести зміни в Книзі реєстрації народжень до актового запису за № 17, який зроблений 04.10.2001 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про народження [INFO] [PERSON] , вказавши в графі «прізвище батька» - « [PERSON] » громадянин України, видавши нове свідоцтво про народження на ім"я [PERSON] , визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] на [ADDRESS] . Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.20219 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Запорізької міської ради, треті особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] про встановлення факту батьківства, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 25.02.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ст.53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір"ю дитини в матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Крім того, необхідним є витребування актового запису про народження позивача з метою встановлення підстав для реєстрації, зокрема чи перебувала мати дитини у шлюбі, чи не подавалась заява про встановлення батьківства. Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів та відомостей про спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Щодо вимоги про визнання права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , зазначили, що необхідно встановити чи належала на праві власності спадкоємцеві квартира на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, позивач зазначала, що фактично прийняла спадщину після смерті батька як така, що постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, згідно з копією паспорта позивача місце проживання зареєстровано [ADDRESS] та документи, які підтверджують проживання позивача зі спадкодавцем за вказаною адресою відсутні. На підставі відкладеного просять відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 року цивільну справу призначено до судового розгляду. В судове засідання, призначене на 15.03.2021 року позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання, призначене на 15.03.2021 року представник відповідача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В судове засідання, призначене на 15.03.2021 року представник третьої особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання, призначене на 15.03.2021 року третя особа [PERSON] не з`явилася, про дату та час проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 28.03.2019 р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 2084. [PERSON] на момент смерті мешкав у квартирі за адресою [ADDRESS] Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.05.2011 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 17, [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини зазначено [PERSON] , батьком - [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] , виданого у Комунарському відділі РАЦС ЗМУЮ, актовий запис за № 17 від 04.10.2001 у графі «батько» зроблено у відповідності до статті 55 КпШС України, який діяв на час її народження, прізвище батька зазначено по вказівці матері дитини - « [PERSON] », ім"я та по батькові батька зазначено - « [PERSON] ». Згідно відповідь на адвокатський запит від 09.10.2019 року № 01-26/73 [PERSON] відвідувала ясла-садик №126 « Суничка ». Згідно даних журналу прибуття (вибуття) дітей в ДНЗ №126, позивач мешкала за адресою : [ADDRESS] , мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Під час навчання [PERSON] у Новоолександрівській загальноосвітній школі I- III ступенів Запорізького району Запорізької області, з 01.09.2006 р. по 25.05.2017р., батько [PERSON] неодноразово приходив до школи, цікавився навчанням у вчителів, сплачував кошти за фонд школи та класу, був присутнім на випускному вечері у дев`ятому класі, що підтверджується листом Новоолександрівської загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Запорізького району Запорізької області від 16.10.2018р. №417/01-18. Також під час вступу до ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище моди і стилю» при заповненні анкети абітурієнта позивач зазначала адресу свого місця проживання: [ADDRESS] ,де надала інформацію про свого батька - [PERSON] , з вказанням його номеру мобільного телефону, що підтверджується копією анкети від 22.08.2017 року. Згідно медичної картки КНП «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради місцем фактичного проживання [PERSON] зазначено адреса [ADDRESS] . Крім того, витрати по похованню [PERSON] понесли позивач разом зі своєю матір`ю, що підтверджує свідоцтво про поховання, лист про надані ритуальні послуги, та товарний чек про сплату за ритуальні послуги. 09.08.2019 року [PERSON] уклала договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] с МКП «Основаніє». Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих свідчень, надали суду аналогічні пояснення, відповідно до яких повідомили про те, що вони добре знають позивача, дружать, знайомі з народження. З [PERSON] були також знайомі з 1996 року, підтримували дружні стосунки. Приїжджали до них до додому коли матір позивача була вагітна, потім народилася донька [PERSON] . Адресу де вони не мешкали не пам`ятають. Приїжджали раз на півроку. На той час позивач мешкала з батьком та матір`ю. [PERSON] відносився до [PERSON] як батько. Чому [PERSON] не був записаний як батько дитини невідомо. Пояснили, що матір позивача та [PERSON] весь час мешкали без реєстрації шлюбу близько 5-7 років, він їх забирав з роддому. [PERSON] називав [PERSON] донькою, а вона його батьком. Деякий після народження [PERSON] вони мешкали разом. Потім матір з донькою переїхали до села, та він до них приїжджав, брав доньку та возив на відпочинок. Коли [PERSON] закінчила школу, то вона мешкала з [PERSON] . На підставі ст. 3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975, ратифікованої Україною 14.01.2009, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на їм я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст. 2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст. 2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст. 37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Позивач [PERSON] народилася [INFO] , тому до даних правовідносин необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (КпШС) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягненню нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Так, відповідно до роз`яснень у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12 червня 1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Згідно зі ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 15 встановлено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини(наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Слід зазначити, що відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, мають розглядатися за правилами позовного провадження. Отже, факт батьківства/материнства не може бути встановлений в окремому провадженні з метою реалізації спадкових прав. Рішенням ЄСПЛ, яке ухвалене 13 липня 2006 року у справі «Яггі проти Швейцарії», у якому Суд відзначив, що людина, котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією та полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що стосується важливого аспекту її особистої ідентичності. Відповідно до п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту батьківства, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, відносно [PERSON] , [INFO] та внесення змін в Книзі реєстрації народжень до актового запису за № 17, який зроблений 04.10.2001 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про народження [INFO] [PERSON] , вказавши в графі «прізвище батька» - « [PERSON] » громадянин України підлягає задоволенню. В частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] на квартиру [ADDRESS] суд виходить з такого. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно. Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] , актовий запис № 2084. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.10.1996 року. Згідно постанови приватного нотаріуса ЗМНО Банковською Ю.В. від 26.11.2019 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] було відмовлено у зв"язку з відсутністю доказів родинних відносин з померлим. Проте як встановлено судом позивач на момент смерті [PERSON] мешкала разом за ним за адресою [ADDRESS] . Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Враховуючи вказане, суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , оскільки як спадкоємиця першої черги (донька) звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В той же час позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих родинних зв`язків, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] в позасудовому порядку не може оформити своє право власності на спадкове майно, її право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved