Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 9976, 85 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. В обґрунтування позову вказує, що вимушена звернутись до Роменського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] виходячи з наступного. 27 серпня 2017 року в с. Миколаївка Роменського р. Сумської обл., згідно встановленого мешканцями села Миколаївка графіку випасання корів, вона разом зі своїм чоловіком пасла череду корів, належних мешканцям села. Коли вже поверталися з пасовища, на неї здійснила напад свійська тварина - корова, належна [PERSON] , яка при нападі нанесла їй значні тілесні ушкодження. Необхідно зазначити, що напередодні 26 серпня 2017 року вона зверталась до [PERSON] з проханням належним чином доглядати свою корову та попередила, що його корова нападає на неї і попросила не виганяти корову на пасовище у день її чергування. Але відповідач це залишив поза увагою. Отже, 27 серпня 2017 року корова, власником якої є відповідач, напала на неї і звалила на землю та почала наносити удари рогами та копитами по різним частинам тіла і, зокрема, роздавила їй праву ногу. Після того, що сталося, їй викликали швидку допомогу, якою вона була доставлена до Роменської ЦРЛ. 28 серпня 2017 року найманим транспортом її було перевезено до Сумської міської клінічної лікарні, де встановили діагноз «Закритий перелом кісток правої гомілки. Розрив дистального міжголінкового синдесмозу», та почали готувати її до операції. 1 вересня 2017 року проведено операцію, що підтверджується рахунком-фактурою N ЛО -0000245 від 29.08.2017 року про вартість набору металоконструкцій для остеосинтезу малогомілкової кістки - 2950 грн. та випискою з історії хвороби. Крім того, нею були витрачені власні кошти на лікування, що підтверджується 5 звідними квитанціями, які додає до позову, а всього на суму 7026,58 грн. (2950+ 1250.98+80+ 80+160,50+100+149,25+ 105,82+54,03+185 +90+1821=7026,58). З врахуванням вартості набору металоконструкції, яка була необхідна для ведення операції, вона витратила на своє лікування власних кошти в сумі 9976, 58 грн. В ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» зазначено, що собаки, коти, корови, кози та інші тварини, які протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, відносяться до домашніх тварин. Дія зазначеного Закону поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб та на такий вид діяльності як утримання домашніх тварин та племінна робота з ними (ст.3 Закону). Тваринам необхідно забезпечити умови життя, які відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Згідно приписів статей 7, 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби, а особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку супроводжуваної домашньої тварини, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду та дозволяється утримувати у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив`язі або без неї. Аналізуючи норми указаного Закону вважає, що саме відповідач, як власник корови, яка нанесла тілесні ушкодження, внаслідок яких вона довгий час перебувала на медичному лікуванні і перенесла операцію, зобов`язаний був забезпечити безпеку супроводжуваних корів та оточуючих їх людей, тобто тих, хто випасав худобу. Факт належності корови, яка нанесла шкоду моєму здоров`ю, відповідачу зможуть підтвердити в судовому засіданні свідки - [PERSON] який бачив сам факт побиття мене коровою, та [PERSON] яка зможе підтвердити те, що вказана корова дійсно нападає на людей, оскільки і вона також постраждала від нападу цієї корови та зверталася з цього приводу до правоохоронних органів. Її чоловік, який був свідком указаної пригоди, відігнавши корову відповідача викликав швидку допомогу і вона була доставлена до Роменської ЦРЛ. В цей же день, 27.08.2018 року чергова медсестра лікарні направила до ЧЧ Роменського ВП на службу 102 повідомлення про вказану подію. Інспектором СРПП №4 Роменського відділу поліції ГУНП в Сумській області Терновим С.В. було здійснено виїзд на місце події, та встановлено сам факт пригоди. Але, у зв`язку з тим, що в той день відповідач [PERSON] пообіцяв їй відшкодувати в витрати на лікування, вона від претензій та будь-яких заяв відмовилась, що підтверджується висновком за результатами розгляду заяви (скарги, повідомлення) від 31.08.2017 року. Але в подальшому відповідач ніяких витрат їй не відшкодував та на її прохання в добровільному порядку вирішити дане питання не реагує. 16 березня 2018 року на адресу відповідача вона направила претензію про добровільну сплату витрат, пов`язаних з її лікуванням, при чому у претензії вона пропонувала йому сплатити меншу суму, ніж фактично витратила на лікування, але відповідач взагалі не відреагував на лист. Оскільки, внаслідок нападу домашньої тварини - корови, власником якої є відповідач, було завдано шкоди її здоров`ю і в зв`язку з чим витрачено на лікування 9976, 58 грн., тому відповідач повинен мені відшкодувати зазначену суму. Окрім матеріальної шкоди, їй також завдано моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Отже, діями відповідача, які виразились у неналежному догляді за домашньою твариною, яка йому належить, внаслідок чого остання нанесла значної шкоди її здоров`ю, їй також завдано і немайнових втрат, спричинених тривалими фізичними стражданнями та моральними переживаннями, які позначили негативні зміни у її житті. З моменту спричинення тілесних ушкоджень і до даного часу, вона постійно терпить фізичний біль, у неї не проходять моральні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання за своє життя, а також вона не може вести домашнє господарство та приділяти належну увагу членам сім`ї. Вона пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В Методичних рекомендаціях „Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції України від 13 травня 2004 р. № 35_13/797) вказано, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Внаслідок такої негативної до неї поведінки, відповідач заподіяв їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн. і шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із завданням шкоди здоров`ю і зазнає протягом тривалого часу. Так, були порушені її життєві плани та звичайні життєві зв`язки, вона тривалий час перебувала у лікарні, крім того, в подальшому їй буде повторно проводитись оперативне втручання, оскільки ті пластини (металоконструкції для остеосинтезу малогомілкової кістки) потрібно замінювати, що знову порушить звичайний ритм життя та на досить тривалий час порушить її життєві плани. Крім того, вона не працює, тих коштів, що заробляє її чоловік, ледь вистачає на прожиття, а на медичне лікування їй довелося брати гроші у борг, який вона ще повністю не повернула, внаслідок чого вимушена була змінювати звичний спосіб життя та економити. 9 липня 2018 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 11778,62 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. В обґрунтування збільшення розміру позовних вимог вказала, що в період з 14 по 29 травня 2018 року перебувала на лікуванні в Роменській ЦРЛ з приводу «Зрощеного перелому щиколотки правої гомілки» і 15 травня 2018 року їй було проведено операцію по видаленню металоконструкції, вона понесла додаткові витрати в сумі 1802,04 грн. Факт перебування на лікування та понесені витрати підтверджено доданими письмовими доказами. 21 червня 2018 року провадження у справі відкрито. 17 червня 2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] в якому вказано, що обставини викладені в позові не відповідають дійсності, правові підстави пред`являти позов відсутні. Позивач стверджує, що на неї здійснила напад свійська тварина - корова, яка належала відповідачу. Однак, позивач не надає жодних доказів, що саме корова доповідача завдана тілесних ушкоджень. Навпаки, коли поліція проводила перевірку повідомлення чергової медсестри Роменської ЦРЛ, то позивач у своєму поясненні працівникам поліції вказала, що на неї напала корова і в той же час не вказала власника тварини, що наштовхує на думку, що позивач не знає чия саме корова із череди нанесла їй тілесні ушкодження. Крім того, позивач не зверталася із скаргами на відповідача до органу місцевого самоврядування - Миколаївської сільської ради щодо утримання домашніх, сільськогосподарських тварин, чи недотримання правил добросусідства. Твердження позивача про те, що відповідач як власник корови повинен був забезпечити безпеку супроводжуваних корів та безпеку оточуючих їх людей не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки позивач посилається на норми ст.ст.7,9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та самостійно визначає корову як домашню тварину. Однак, в цьому ж Законі в статті 1 надається визначення термінів домашніх та сільськогосподарських тварин, і відповідно до цих визначень корова відноситься до сільськогосподарських тварин, а не домашніх тварин. І твердження позивача що відповідач неналежно доглядав за домашньою твариною є взагалі абсурдне, безглузде. Виходячи з того, що позивач випасала череду корів відповідно до традицій, звичаю, що склалися в с.Миколаївка, Роменського району серед власників корів, вона сама повинна була вжити відповідно заходів безпечної поведінки, а саме: кожен пастух знає, що він повинен йти не посеред стада корів і не збоку, а в кінці. Вважає що протиправності в поведінці відповідача як власника сільськогосподарської тварини в ухиленні від належного її утримання не було, також відсутній причинний зв`язок між поведінкою відповідача та наслідками у вигляді отримання травм позивачем. У відповіді на відзив, яка надана суду 27 липня 2019 року, позивач [PERSON] вказала, що представником відповідача [PERSON] - [PERSON] у відзиві вказано, що відповідач позовні вимоги не визнає, а обставини, викладені у позові не відповідають дійсності і у в неї ніби відсутні правові підстави пред`являти позов до відповідача. З вказаним не погоджується виходячи з наступного: у позові вона вказувала, що факт побиття її коровою і факт належності корови, яка нанесла шкоду її здоров`ю, саме відповідачу [PERSON] , зможуть підтвердити в судовому засіданні свідки: [PERSON] який бачив сам факт побиття її коровою, та [PERSON] яка зможе підтвердити те, що вказана корова дійсно нападає на людей, оскільки і вона також постраждала від нападу корови та зверталася з цього приводу до правоохоронних органів. Крім того, на сьогоднішній день вона має звернення мешканців с. Миколаївка Роменського району, в якому всі вони прохають Роменський міськрайонним суд Сумської області зобов`язати відповідача [PERSON] відшкодувати їй витрати на лікування. В даному зверненні вони зазначають, що саме [PERSON] є власником корови, яка б`є людей. Представник відповідача зазначає, що у своєму поясненні працівникам поліції вона не вказала власника корови. Вона тоді була в шоковому стані, у неї була пошкоджена нижня кінцівка, яка нестерпно боліла. Але вона точно пам`ятає, що називала власника корови, яка її побила, чому працівник поліції цього не зазначив, їй не відомо. Пізніше, власник корови [PERSON] пообіцяв відшкодувати їй витрати на лікування, просив відмовитись від претензій до нього, що вона і зробила, повіривши його обіцянкам. Це було в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] Але в подальшому відповідач ніяких витрат мені не відшкодував та на моє прохання в добровільному порядку вирішити дане питання не реагує. Більше того, щоб уникнути відповідальності, власник агресивної корови продав її для забою м`ясникам, оскільки після неї вона нанесла тілесні ушкодження ще одній людині [PERSON] Тепер власник корови намагається уникнути відповідальності, зазначаючи, що корова це не домашні, а сільськогосподарська тварина, що вона повинна була йти не посеред стада корів, а в кінці, хоча вона йшла саме в кінці стада, а у висновку інспектора СРПП № 4 Роменського ВП С.В.Тернова є неточності. Саме корова [PERSON] нанесла мені такі тілесні ушкодження, від яких вона й до сих пір не може відійти і ще й досі продовжує лікування. Про цю подію вона повідомляла секретаря Миколаївської сільської ради [PERSON] ще 27 серпня 2017 року в усному зверненні, оскільки письмово звернутися не мала змоги, так як перебувала на стаціонарному лікуванні. Випасання корів у нашому селі здійснюється по черзі всіма власниками худоби, що випасається у громадській череді, відповідно до усних домовленостей, усталеного звичаю. Так, у с.Миколаївка Роменського району склалася така традиція, що кожний власник виганяє вранці свою корову, корови йдуть до місця зустрічі, в нас в селі це місце біля сільської ради і ще одне місце є в кінці села, де забирають пастухи, а потім женуть корів до пасовища. Ввечері пастух приганяє корів до того місця, де він їх узяв від власника та власники забирають своїх корів і самостійно ведуть їх до своїх домогосподарств. Якщо корова веде себе агресивно, тоді власник її залишає дома, під наглядом. Оскільки відповідач, відповідно до звичаєвих усних домовленостей власників худоби, знаючи про те, що його корова б`є людей, що вже траплялось до цього, не реагував на прохання людей та попередження про те, що його корова веде себе агресивно, таким чином своєю бездіяльністю він сприяв тому, що його корова напала на неї та побила. Враховуючи вищевикладене, вважала відзив представника відповідача необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу. Відзивом на відзив, представник відповідача повідомив суд, що позивач не оскаржувала висновок поліції, а тому була згодна з його змістом. Підтвердження слів позивача про повідомлення сільської ради про вказаний випадок відсутні. Позивач перекручує висвітлені в офіційних документах дані та на власний розсуд трактує законодавство. 15 листопада 2018 року закрито підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що 27 серпня 2017 року вона пасла корів і її побила корова. В неї були переломи, на операцію затратила 9976 гривень. Корів вона пасла тому, що була її черга, в неї корова, яка пасеться у черзі. Подія відбулася 27.08.2017 року десь біля 8 години вечора коли гнали корів додому. Корова напала на неї, збила, наступила на ногу, розчавила кістку. Операцію проводили тому, що ставили пластину, бо так треба було. На 2950 грн. було вартість набору металоконструкцій, а ще були ліки. 10 тисяч гривень моральної шкоди тому, що тривалий час було лікування, не працювала. Корову вона тримала років 20 і весь цей час випасали корів у загальній черзі. Та корова побила ще іншу людину. Вона розуміє, що коли пасла корів вона несла відповідальність за цих корів. Вона тоді йшла з палкою і нею гнала корів. Череда була 30 з чимось корів, вони пасли того дня удвох з найманим пастухом. Йшли вони з боків черги, в кінці черги. До поліції вона зверталася. З висновком інспектора від 31 серпня вона знайомилася. Що написано у висновку про відсутність претензій то не вірно, вона потім ходила в прокуратуру. Був пастухом з нею [PERSON] Корова належить [PERSON] Через деякий час [PERSON] здав корову на м`ясо, бо вона билася. Вина [PERSON] тому, що ця корова і раніше могла сваритися на неї. Чому так корова поводилася вона не знає, це ж тварина. А [PERSON] винен в тому, що це його тварина. Перед цим днем корова ні на кого не нападала, а лише сварилася, але після випадку з нею, ця корова побила [PERSON] . Коли [PERSON] вранці пригонив корову у чергу, він не попереджав про те, що корова якась небезпечна. Після того, як її побила корова [PERSON] обіцяв допомогти матеріально, але ніякої допомоги не надійшло. В лікарні вона була десь 7 днів, потім ще декілька місяців у гіпсовій пов`язці, а всього десь 8 місяців. Вигонять корів десь о 7 годині. В той день вона не бачила щоб та корова якось поводилася неправильно. Вона не згодна з тими поясненнями що в матеріалах перевірки, яку проводила поліція, на поясненнях не її підпис, поліція зфальсифікувала справу. В лікарню до м. Ромни її доставли 28 серпня і 29 серпня її доставили у м. Суми на лікування. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача та викладені в обґрунтування позову обставини. Вважає, що оскільки позивач тривалий час була на лікуванні моральна шкода обґрунтована. При складанні позову він припустився помилки вказавши, що [PERSON] співмешканець [PERSON] , насправді вони просто знайомі. Чому про це написано і в матеріалах перевірки поліції він пояснити не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, забезпечив участь представника. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] повідомив, що позов він та його довіритель не визнають, вважають що не надано доказів і обґрунтування позовних вимог і не має доказів що саме [PERSON] повинен відшкодувати шкоду оскільки не доведено вини [PERSON] в такій ситуації. Вважає, що [PERSON] , будучи пастухом, сама відповідала за корів, які були ввірені їй для випасу. Також відсутні дані що саме корова [PERSON] вчинила такі дії. Корова відноситься до сільськогосподарських, а не до домашніх тварин. Чи була станом на 27 серпня 2017 року у [PERSON] корова він не знає. Він не знає чи пропонував [PERSON] допомогу [PERSON] . Просив відмовити в задоволенні позову так як позивач сама була пастухом, крім цього не доведено вини відповідача, нема доказів чия корова, чи дійсно такі ушкодження від дій корови. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він в дружніх стосунках з [PERSON] [PERSON] знає, з ним стосунки нормальні. Він допомагав [PERSON] пасти корів, його про це просила [PERSON] Там була телиця, у вечері гнали корів додому, він почув що кричить [PERSON] підбіг туди, побачив що [PERSON] на землі, в неї пошкоджена нога. Він, як міг, відігнав череду і знайшов автомобіль щоб відвезти [PERSON] на швидку допомогу. Він бачив тілесні ушкодження і бачив як корова йшла на [PERSON] і звалила її носом. Корова хотіла вдарити [PERSON]. Корова належить [PERSON] . Він часто допомагав [PERSON] пасти корів. Він бачив що у [PERSON] в кісточці була повернута права нога в сторону. Ці події відбувалися на дорозі перед селом. Він викликав «швидку допомогу» і «швидка» приїхала вже додому. Він знайшов у селі машину і привезли [PERSON] додому. Він того ж дня з [PERSON] з цього приводу говорив, [PERSON] не заперечував і говорив, що якщо буде потреба він надасть допомогу. [PERSON] потім заходив і пропонував йому тисячу гривень, але він сказав, щоб той вирішував усі питання з [PERSON] , а вона у лікарні. Він проживав і тоді в Калинівці і тепер. Він часто допомагає пасти корів, за це люди платять 100 грн. за день. Він пас корів в Миколаївці 2-3 рази на місць. Ті події він бачив метрів з 15. Та корова, після [PERSON] , побила ще одну жінку, він це не бачив, це відомо зі слів. Ці події були 27 серпня. В Миколаївці дві черги корів. Пасти корів його просила лише [PERSON] . В Миколаївці він пас два дні через 38 днів. В черзі корів було 38. Він знав всіх корів і кому яка корова належить. В черзі там була одна така корова. Чому та корова пішла на [PERSON] він не знає і не бачив. У висновку за результатами розгляду заяви що складений 31 серпня 2017 року, інспектор СРПП № 4 Роменського ВП зазначив, що по факту гр. [PERSON] претензій ні до кого не має і просить не проводити перевірку по даному факту (а.с.8). Як вбачається з досліджених доказів [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 29.08.17 року в 1-му ортопедичному травматологічному відділенні з діагнозом «Закритий перлом кісток правої гомілки. Розрив дистального міжгомілкового синдесмозу». Вказано підтверджено копіями документів з історії хвороби, а саме - копіями довідок (а.с.10, зворот,а.с.11). Згідно рахунку фактури № ЛО - 0000245, від 29.08.2017 року, ФОП [PERSON] сплачено 2950 грн. Згідно копії чека від 04.09.17 [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 2950 грн. (а.с.13). Як вбачається з копій квитанцій та чеків придбано ліків та інш.: 1 вересня 2017 року на суму 1250 грн.; 7 вересня 2017 року - на суму 160,5 грн.; 6 листопада 2017 року на суму 100 грн.; 28 серпня 2017 року на суму 149,25 грн.; 29 серпня 2017 року на суму 105,82 грн.; 29 серпня 2017 року на суму 54 грн. (а.с. 13). Згідно копій квитанцій Сумського міського об`єднання громадян «Медицина майбутнього» [PERSON] внесла добровільну пожертвування на загальну суму: 80 грн. та 80 грн. 4 вересня 2017 року, 20 грн. 30 серпня 2017 року та 1821 грн. 31 серпня 2017 року, а всього 2001 грн. (а.с. 13). 20 березня 2018 року [PERSON] направила [PERSON] претензію про сплату витрат, пов`язаних з лікуванням (а.с.14-15). Згідно довідки Роменської ЦРЛ від 30 травня 2018 року [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 14 по 29 травня 2018 року з діагнозом: «Зрощений перелом щиколотки правої гомілки. Операція 15.05.18, видалення металоконструкцій» (а.с. 41). Як вбачається з копій чеків придбано ліків та інш.: 14 травня 2018 року на суму 57,35 грн.; 14 травня 2018 року - на суму 428,66 грн.; 15 травня 2018 року на суму 596,26 грн.; 17 травня 2018 року на суму 405 грн.; 7 травня 2018 року на суму 228,98 грн. При цьому, згідно чеку від 7 травня 2018 року придбано тести-системи. (а.с. 41). Встановлені судом факти свідчать, що між сторонами виник спір про відшкодування шкоди завданої внаслідок дій тварини. При вирішенні спору суд виходить, з положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» Майнова шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, що визначено ч.1 ст.1166 ЦК України. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст.7 ЦК України, цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Відповідно до ст.180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Згідно із частиною 4 статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Такий висновок суду склався виходячи з тих обставин, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тому, що саме корова відповідача спричинила тілесні ушкодження внаслідок яких позивач лікувалася. Крім цього не надано доказів на підтвердження того, що напад корови відбувся саме внаслідок будь-яких дій чи бездіяльності власника корови. Натомість позивач, в період коли відбувалися зазначені події, згідно встановленого громадою звичаю була пастухом, тобто виконувала обов`язки по догляду за ввіреними їй тваринами - коровами в громадській черзі, а вказана обставина не спростована в судовому засіданні позивачем. Крім цього, відсутні докази на підтвердження того, що всі придбані ліки були призначені лікарем для лікування [PERSON] і були використані при її лікуванні. Окремо суд відмічає, що 2001 грн. добровільної пожертви взагалі не може бути стягнуто з відповідача, як витрати на лікування, оскільки це було добровільне рішення позивача внести кошти, крім цього кошти внесені не в лікарню а в об`єднання громадян. Звернення громадян - мешканців с. Миколаївка до суду від 12 липня 2018 року, суд при вирішенні спору, до уваги взяти не може, оскільки дане звернення не є доказом, і якщо позивач вважав, що вказані громадяни мають інформацію, яка буде сприяти всебічному вирішенню спору, він мав заявити клопотання про допит цих осіб безпосередньо в судовому засіданні. З огляду на те, що підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди суд не вбачає, вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від основної вимоги, теж задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed