Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

08 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 05 листопада 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис № 8). Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. З березня 2013 року між сторонами припинені шлюбні відносини, між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, через що між ними постійно виникали сварки. Позивач вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про визначення місця проживання дитини не має. Спору про поділ майна не має. Позивач вважає, що їхнє спільне життя не склалося, сім'я їхня практично припинила своє існування. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв"язку із неявкою учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.197 ЦПК України). Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви позивача суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 05 листопада 2011 року, зареєстрований виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис № 8) (а.с. 3); копію свідоцтва про народження дочки [PERSON], [INFO], від 09.02.2011 року, виданого виконкомом Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача без змін «[PERSON]». Згідно ст ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243,60 грн.- судового збору.

Outcome: approved