Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

27 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] 2002 року народження та доньки [PERSON], 2004 року народження в розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину з дня подання заяви і до повноліття дітей. Та стягнути аліменти на повнолітню дитину - доньку [PERSON], 1998 року народження, яка продовжує навчання в розмірі 1000 грн. з дня подачі позову і на період навчання. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, діти перебувають на утриманні матері. В подальшому вимоги уточнила, просить стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. та 1000 грн. на дитину, що продовжує навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1997 року. За період спільного проживання мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" викладених у п. 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки суд встановив, що діти проживають з позивачкою, усі обов'язки щодо їх виховання позивач несе самостійно, повнолітня дитина продовжує навчання, що підтверджується відповідними письмовими доказами, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі по 500 грн. на неповнолітніх дітей та 1000 грн. на повнолітню дитину, що продовжує навчання. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved