Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

03 березня 2014 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] та Жовтневої районної в місті ради, третя особа державний нотаріус Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна та визнання права спільної сумісної власності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від\~\~05 березня 2014 року залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою до [PERSON] до [PERSON] і [PERSON], \~Жовтневої районної в місті Ради м. Кривого Рогу, третя особа державний нотаріус Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права спільної сумісної власності на підставі п. 3 ч. 2\~ст. 122 ЦПК України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року ухвалу Жовтневого районного суду\~\~ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від\~\~13 листопада 2014 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом. 28 листопада 2014 року представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] уточнив позовні вимоги до відповідачів [PERSON] і [PERSON] шляхом подання до суду уточненої позовної заяви в якій просив витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] гараж № 2, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зобовязавши [PERSON] звільнити від свого майна зазначений гараж і передати [PERSON] ключ від його воріт, зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] і [PERSON] гараж № 2, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить їм на праві спільної сумісної власності, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування половини вартості майна, що було у спільної сумісної власності подружжя, суму 65540 грн., стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] здійснені нею судові витрати по справі. Позовні вимоги до Жовтневої районної в місті Ради м. Кривого Рогу в уточненій позовній заяві не заявлялись. В подальшому представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] неодноразово уточнював позовні вимоги. Останньою уточненою позовною заявою від 15 вересня 2016 року позивач [PERSON] просила суд визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] матеріали, конструкції загальною вартістю 37637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6\~273,00 грн., які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме: щебень гранітний 2 т.; гарцовка М-100 3 куб.м.; пісок природний рядовий 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні 37 кв.м.; єврорубероїд 70 кв.м.; доска необрізна 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. 0,234 т.; провід 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) 1 шт., визначити за [PERSON] та [PERSON] по ? ідеальної частки кожному матеріалів, конструкцій, які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області без його реального поділу і залишити майно загальною вартістю 37637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6\~273,00 грн., у їх спільній частковій власності, а саме: щебень гранітний 2 т.; гарцовка М-100 3 куб.м.; пісок природний рядовий 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні 37 кв.м.; єврорубероїд 70 кв.м.; доска необрізна 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. 0,234 т.; провід 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) 1 шт., витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] матеріали, конструкції, загальною вартістю 37 637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6\~273,00 грн., які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме: щебень гранітний 2 т.; гарцовка М-100 3 куб.м.; пісок природний рядовий 7 т.; портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 2 т.; суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 8 куб.м.; плити перекриття монолітні з/б 5м. 45 кв.м.; плити бетонні тротуарні фігурні 37 кв.м.; єврорубероїд 70 кв.м.; доска необрізна 0,9 куб.м.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. 51,6 шт.; цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250х120х65 мм. , марка М150 43 шт.; шлакоблоки, розміри 390х190х188 мм. 994 шт.; гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. 0,234 т.; провід 0,029 км.; ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) 1 шт., у разі неможливості повернути в натурі зазначене майно відшкодувати його ? частину вартості, визначену на момент розгляду судом справи, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 18 818 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 50 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 143 755 (сто сорок три тисячі сімсот пятьдесят пять) грн. 43 коп. і три проценти річних від простроченої суми у розмірі 11 797 (одинадцять тисяч сімсот девяносто сім) грн. 20 коп., стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] здійснені нею судові витрати по справі, в том числі витрати у звязку з проведенням судової експертизи у сумі 2 949 (дві тисячі девятсот сорок девять) грн. 12 коп. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбних відносинах з 22.10.2005р. по 10.11.2009р. Під час перебування у шлюбі сторони придбали у спільну сумісну власність наступне майно: цегляний гараж № 2 гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст» в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2006р., який був зареєстрований в реєстрі за № 948; матеріали, конструкції, які використовувалися в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; автомобіль «KIA CARENS», реєстраційний номер АЕ 3682ЕА, кузов KNEFG 521297231675 вартістю 131080,00 грн. на підставі довідки-рахунку від 05.08.2009р. і був зареєстрований на імя [PERSON]. Протягом 2007 року сторони здійснили реконструкцію зазначеного гаражу за кошти подружжя, перебудувавши його таким чином, що площа гаражу стала рівною 30,6 кв.м. Після розірвання шлюбу , а саме 05 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу гаражу від 05.10.2012р., предметом якого визначене нерухоме майно - гараж № 2 загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66\~000 (шістдесят шість тисяч) грн. розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ( договір посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-3504). В процесі будівництва гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області сторони придбали у 2007 році за рахунок подружжя і використали матеріали, конструкції, перелік яких визначений у Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи і зазначено їх вартість на момент проведення експертизи (листопад грудень 2015 року) яка становила 37\~637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6\~273,00 грн. Також обєктом спільної сумісної власності подружжя вважає автомобіль марки «KIA CARENS», реєстраційний номер АЕ 3682ЕА, кузов KNEFG 521297231675 вартістю 131080,00 грн., який відповідач [PERSON] зняв з обліку після розірвання шлюбу і уклав біржову угоду відчуження зазначеного автомобіля від 11.02.2010р. за № 184992 з [PERSON], тобто зазначений правочин був здійснений без відому Позивачки [PERSON] та без її згоди. В результаті зазначеної угоди [PERSON] отримав від покупця 131 080,00 грн. однак компенсацію половини вартості зазначеного автомобіля Позивачка [PERSON] не отримала. Зазначені обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 тому на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Про зазначені обставини Позивач дізналася у квітні 2014 року. Відповідно до абз. 2 п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначила, що Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 відмовлено у повному обсязі у задоволенні\~\~позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про\~\~визнання угоди\~\~та договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання спільним майном подружжя, розподіл майна подружжя, та стягнення моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014р. рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], предметом якого є нерухоме майно гараж № 2 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012р. загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66000,00 грн., розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-3504. Таким чином, 03.06.2014р. відпала підстава набуття [PERSON] нерухомого майна гаражу № 2 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, послався на обставини, що зазначені в позові. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти позовних вимог, пояснила на заперечення, що письмово були надані суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено позивачу право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Представник позивача судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Представник відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Під час розгляду справи в судовому засіданні заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. В судовому засіданні судом встановлено, що свідок [PERSON] суду пояснила, що шлюб між сторонами розірвано в 2009 році, а було зареєстровано 2005 році. В березні 2006 року купили гараж та весною 2007 році розпочали реконструкцію гаража. Реконструкція, будівництво гаража відбувалась на протязі з весни 2007 року по літо 2007 року. В суді свідок [PERSON] суду пояснив, що в жовтні 2005 році зареєстрували шлюб та в 2009 році розірвали шлюб сторони по справі та в 2007 році купили гараж. Судом в судовому засіданні встановлено, що представник відповідача суду пояснила, що гараж знаходиться у користування [PERSON]. Відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] 22.10.2005р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбів зроблений відповідний запис 22.10.2005р. за № 981. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КИ № 130613 шлюб між позивачем і [PERSON] був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за № 455 від 10.11.2009р. Таким чином позивач перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] з 22.10.2005р. по 10.11.2009р. Під час перебування у шлюбі позивачка [PERSON] і [PERSON] придбали у спільну сумісну власність наступне майно: цегляний гараж № 2 гаражно-будівельного кооперативу «Автомобіліст» в м. Кривому Розі на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2006р., який був зареєстрований в реєстрі за № 948; матеріали, конструкції, які використовувалися в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; автомобіль «KIA CARENS», реєстраційний номер АЕ 3682ЕА, кузов KNEFG 521297231675 вартістю 131080,00 грн. на підставі довідки-рахунку від 05.08.2009р. і був зареєстрований на імя [PERSON]. Протягом 2007 року подружжя [PERSON] та [PERSON] здійснили реконструкцію зазначеного гаражу за кошти подружжя, перебудувавши його таким чином, що площа гаражу стала рівною 30,6 кв.м. 05 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу гаражу від 05.10.2012р., предметом якого визначене нерухоме майно - гараж № 2 загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66\~000 (шістдесят шість тисяч) грн. розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Цей договір посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-3504. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 відмовлено у повному обсязі у задоволенні\~\~позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про\~\~визнання угоди\~\~та договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання спільним майном подружжя, розподіл майна подружжя, та стягнення моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014р. рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], предметом якого є нерухоме майно гараж № 2 розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу гаражу від 05 жовтня 2012р. загальною площею 30,6 кв.м. вартістю 66000,00 грн., розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 2-3504. Таким чином, 03.06.2014р. відпала підстава набуття [PERSON] нерухомого майна гаражу № 2 розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. Згідно Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи вартість матеріалів, конструкцій, які використовувались для будівництва гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на момент проведення експертизи (листопад грудень 2015 року) становила 37\~637 (тридцять сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 6\~273,00 грн. В мотивувальній частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014р. зазначено: «як убачається з матеріалів справи, та не оспорюється сторонами [PERSON] та [PERSON] після придбання спірного гаражу, вони, як подружжя, здійснили реконструкцію гаража за спільні кошти, перебудувавши його таким чином, що площа гаражу стала дорівнювати 30,6 кв. м.\~\~\~ Згідно повідомлення КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 171693 від 06.10.2010 року встановлено, що гараж № 2 в ГБА «Автомобіліст» збудований самочинно на місці цегляного, не оформлені право установчі\~\~документи.» і тому на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що відповідно до Висновку № 4142/4143-15 судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2016 року, матеріали, конструкціє, які були використанні в процесу будівництва гаражу №2, розташовано у гаражно будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі є: щебень гранітний -2 т. *гарцовка М-100 - 3 куб.м.; *пісок природний рядовий -7т.; *портландцемент загальнобудівельного призначення М-400 -2т.; *суміші бетонні важкі, клас бетону В-15 - 8 куб.м.; *плити перекриття монолітні з/б 5м. - 45 кв.м.; *плити бетонні тротуарні фігурні - 37 кв.м.; *єврорубероїд - 70 кв.м.; *дошка необрізна - 0,9 куб.м.; *цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм. - 51,6 шт.; *цегла керамічна одинарна повнотіла, розміри 250x120x65 мм., марка МІ 50 - 43 шт.; *шлакоблоки, розміри 390x190x188 мм. - 994 шт.; *гарячекатана арматурна сталь гладка, клас А-1, діаметр 10 мм. - 0,234 т.; *провід - 0,029 км.; *ворота металеві (розміри 2,57 х 2,22 м.) - 1 шт. Судом встановлено, що автомобіль марки «KIA CARENS», реєстраційний номер АЕ 3682 ЕА, кузов KNEFG 521297231675 вартістю 131080,00 грн. [PERSON] зняв з обліку після розірвання шлюбу 11.02.2010р. і уклав біржову угоду відчуження зазначеного автомобіля від 11.02.2010р. за № 184992 з [PERSON]. На підставі вказаної угоди 17.02.2010р. Броварським МРЕВ Київської області було зареєстровано цей автомобіль на імя [PERSON], який має ознаки добросовісного покупця. Зазначений правочин здійснений без відому Позивача і її згоди. Компенсацію половини вартості зазначеного автомобіля Позивач не отримала. Зазначені обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2014р. у справі № 0413/12311/2012 тому на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини не підлягають доказуванню. Про зазначені обставини Позивачка [PERSON] дізналася у квітні 2014 року. Відповідно до абз. 2 п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Суд вважає, що при поділі майна подружжя треба врахувати грошові кошти у розмірі вартості відчуженого майна, а саме вартості автомобіля KIA 131\~080 (сто тридцять одна тисяча), а сума половина вартості цього автомобіля складає 65\~540 (шістдесят пять тисяч пятсот сорок) грн. Згідно\~ст.213 п.3 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивач довів ті обставини на які він посилався як на підставу свої вимог. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Ст. 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до абз. 2 п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що при поділі майна подружжя треба врахувати грошові кошти у розмірі вартості відчуженого майна, а саме вартості автомобіля KIA 131\~080 (сто тридцять одна тисяча) грн. які отримав [PERSON] і не компенсував позивачу половину цієї суми. Половина вартості отриманої [PERSON] за цей автомобіль складає 65\~540 (шістдесят пять тисяч пятсот сорок) грн. виходячи з розрахунку 131\~080 грн. : 2 = 65\~540 грн. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Частиною 4\~статті 55 Конституції України\~(Основного Закону) передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до вимог\~ст.60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено\~ст. 372 ЦК України, з огляду на яку у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до\~ст.71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, згідно роз'яснень Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди-виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи\~\~спори\~\~між\~\~подружжям\~\~про\~\~майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час\~\~його придбання.\~\~ Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації\~\~з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 331 ЦК). З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу). Виходячи зі змісту частин першої, другої\~статті 331 ЦК, частини першої\~статті 182 ЦК\~та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України\~\~\~\~від 07 лютого 2002 року № 7/5\~(зі змінами і доповненнями станом на\~\~22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя\~статті 331 ЦК). При цьому, визнаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (поіменувати) ці матеріали чи обладнання. Згідно з частиною третьою\~статті 331 ЦК\~до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, використаних у процесі його створення. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання об'єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] матеріали, конструкції, що були використані в процесі реконструкції, будівництва гаражу № 2, розташованого у гаражно - будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області найшли своє підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються на законні. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання право власності на матеріали, конструкції, які були використані в процесі реконструкції, будівництва гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме по ? ідеальної частки за [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки вказаний перелік будівельних матеріалів на думку суду може буди виділений в натурі та поділений між сторонами рівно, враховуючи фізичні властивості будівельних матеріалів, окрім воріт металевих, які в разі поділу в натурі втрачають свої споживчі якості, а тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню та за позивачем повинно буди визнано право власності на майно у певній кількості. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] матеріали, конструкції, які були використані в процесі реконструкції недобудованого гаражу № 2, розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Автомобіліст» в м. Кривому Розі Дніпропетровської області підлягають частковому задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та враховуючи, розмір та кількість будівельних матеріалів, окрім воріт металевих, відповідно за якими судом визнання право власності за [PERSON]. Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суму боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 170000 та три відсотки річних в розмірі 17000 підлягають задоволенню частково, враховуючи ті обставини, що вартість проданого спільного автомобіля становить 131080 гривень 00 копійок, що підтверджується матеріалами справи та норми закону, що регулюють відносини по нарахуванню індексу інфляції та три відсотки річних не розповсюджують на правовіднонсини, що виникли між сторонами [PERSON] та [PERSON], так як між сторонами виникли правовідносини щодо поділу майна, а не грошове зобовязання.

Outcome: approved