Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

12.03.2010 року позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовною заявою (т.1 а.с. 1-6) та уточнивши вимоги 28.09.2011 року (т. 1 а.с.195-197), просить стягнути з [PERSON] та [PERSON], солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 року (т. 1, а.с. 41-44, т.2 а.с 146-147) та кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 року (т.1 а.с. 19-22, т. 2 а.с. 150-151) в розмірі 544 045,91 дол. США, що по курсу НБУ станом на 25.06.2011 року складає 4 337 678,04 грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. 19.03.2013 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа [PERSON], про визнання договорів поруки припиненими. 15.05.2013 року ухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] об'єднано в одне провадження з даною справою іншу цивільну справу №520/3524/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», третя особа [PERSON] про визнання договорів поруки припиненими, яка перебувала в провадженні судді Куриленко О.М. 14.06.2013 року представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну підстав позову про визнання договорів поруки припиненими. В судове засіданні представник позивача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, підтримали письмові заперечення на позовну заяву подану 10.01.13 року та підтримали позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», третя особа [PERSON] про визнання договорів поруки припиненими. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 23.05.2016 року позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, підтримав письмові заперечення на позовну заяву подану 06.12.12 року, просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», третя особа [PERSON] про визнання договорів поруки припиненими з урахуванням поданої 14.06.13 року заяви про зміну підстав позову. Вислухавши сторони по справі та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] 07 вересня 2006 року був укладений кредитний договір № 014/0076/74/65078, відповідно до якого передбачено надання Банком, Позичальникові кредиту на суму 161 200,00 доларів США в терміни з 07.09.2006 року по 07.09.2024 року під 12,75% річних та з погашенням кредиту та відсотків з користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту фіксованими платежами (Додаток № 1 до кредитного договору № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 р. «графік погашення кредиту» (т.1 а.с. 23-27) та додаток № 1 до кредитного договору № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 «графік погашення кредиту» (т.1 а.с. 29-33, т.З а.с. 105-109). 07 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] 07 вересня 2006 року було укладено додаткову угоду № 1 від 07.09.2006 до кредитного договору №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 (т.1 а.с. 28, т.2 а.с. 153). В якості забезпечення за цим кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки від 07.09.2006 року (т.1 а.с. 36-37, т.2 а.с. 19, 144, 174-175). 18 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0076/74/65795 (т. 1, а.с. 41-44, т.2 а.с. 146-147), відповідно до якого передбачено надання Банком Позичальникові кредиту на суму 88 200,00 доларів США в терміни з 18.09.2006 року по 18.09.2024 року під 12,75% річних та з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту фіксованими платежами (Додаток № 1 до кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 р. «графік погашення кредиту» (т.1 а. с. 45-49) та додаток № 1 до кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 р. «графік погашення кредиту» (т.3 а. с. 110-115). 18 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 р (т.1 а.с. 50, т.2 а.с. 148). 15 грудня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 р (т.1 а.с. 35, т.2. а.с.149, т.З а.с. 104). В якості забезпечення за цим кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки від 18.09.2006 року (т.1 ас. 52-53, т.2 а.с. 20, 145,170-171). Згідно статуту протоколом загальних зборів ПППБ «Аваль» № 3-б 3в від 21 квітня 2006 року прийнято рішення про зміну найменування акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником за всіма правами та обов'язками акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». У подальшому акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» переименовано на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»). Крім цього, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] про, що свідчить свідоцтво про зміну імені від 02 липня 2014 року (том. 4 а.с.114). Відповідно до уточнених розрахунків Банку станом на 25.06.2011 року у Позичальника утворилась заборгованість за кредитними договорами в сумі 544 045,91 доларів США, що еквівалентно 4 337 678, 04 гривень, де: заборгованість за кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07 вересня 2006 року - 347 403,47 доларів США, що еквівалентно 2 769 847, 87 грн., у тому числі: -заборгованість за кредитом - 149 259,27 доларів США, що еквівалентно 1 190 044, 16 грн.; -заборгованість за відсотками - 54 879, 35 доларів США, що еквівалентно 437 553, 06 грн.; -пеня за прострочення тіла кредиту - 2 182, 82 доларів США, що еквівалентно 17 403, 62 грн.; -пеня за прострочення відсотків по кредиту - 141 082, 03 доларів США, що еквівалентно 1 124 847, 03 грн.. заборгованість за кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року - 196 642, 44 доларів США, що еквівалентно 1 567 830, 17 грн., у тому числі: -заборгованість за кредитом - 81 666,67 доларів США, що еквівалентно 651 128, 36 грн.; -заборгованість за відсотками - 31 099,25 доларів США, що еквівалентно 247 954, 32 грн.; -пеня за прострочення тіла кредиту - 1 194, 26 доларів США, що еквівалентно 9 521, 83 грн.; -пеня за прострочення відсотків по кредиту - 82 682, 26 доларів США, що еквівалентно 659 225,66 грн. На підтвердження цих розрахунків банком надано: - Розрахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по зобов'язаннях що виникають з умов кредитного договору №014/0076/74/65078 від 07.09.2006, укладеного з [PERSON] строком до 07.09.2024 - станом на 02.03.2010 (т.1 а.с.10); - Розрахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості станом на 25.06.2010 по кредитному договору № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 (т.1 а.с. 198 207, копія т.З а.с. 116-125); - Розрахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по зобов'язаннях, що виникають з умов кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 укладеного з [PERSON] строком до 18.09.2024 - станом на 12.02.2010 (т.1 а.с. 9); - Розрахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості станом на 25.06.2011 по кредитному договору № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 (т.1 а.с. 208- 215, копія т3 а,с. 126-133); - Виписки банку за період з 07.09.2006 по 30.09.2011 по особовим рахункам № 223933350, № 22398011186561 (т.4 а.с. 14-25); Позивач вказує на те, що ним виконано зобов'язання як за кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07 вересня 2006 року та видано кредит в сумі 161 200,00 доларів США так і за кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року в сумі 88 200,00 доларів США На підтвердження цього факту банком надано копії первинних документів, а саме: - Валютного меморіального ордеру № 5 від 08.09.2006 р. (т.1 а.с. 34, т.4 а.с.9) - Валютного меморіального ордеру № 2 від 19.09.2006 р. (т.1 а.с. 51, т.4 а.с.) - Зведеного кредитового меморіального ордеру № 6/74/65078 від 08.09.2006 (т.4 а.с. 10), -Зведеного кредитового меморіального ордеру №6/74/65795 від 19.09.2006(т.4 6), -Заяви на видачу готівки № 6 від 08.09.2006 (т.1 а.с. 34, т.3 а.с. 146, т.4 а.с. 7), -Заяви на видачу готівки № 4 від 19.09.2006 (т.З а.с. 150), -Заяви на переказ готівки № 3 від 08.09.2006 (т. 4 а.с. 8), -Валютних меморіальних ордерів № 11 від 19.01.2007, № 12 від 19.01.2007 (т.3 а.с. 181) Позивач вважає, що у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України, однак Відповідач [PERSON] не виконала свої зобов'язання, а тому згідно з п. 6.5. кредитних договорів Банк у випадку невиконання Позичальником умов договору має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Також у відповідності до п. 2.1 та 3.1 договорів поруки від 07.09.06 р та від 18.09.06 р. у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості. Включаючи сплату основного боргу. Нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до п.9.1. кредитного договору № 014/0076/74/65078 від 07 вересня 2006 року та кредитного договору № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року за прострочення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначених в цих Кредитних договорах. В своєму письмовому запереченні на позовну заяву від 10.01.2013 року [PERSON] вказує, що даний розрахунок заборгованості є завищений, крім цього звертає увагу суду на застосування строку позовної давності до вимог, що стосуються нарахування пені. [PERSON] в судовому засіданні 23.05.2016 року заявила, що кошти в готівці та ще в іноземній валюті вона не отримувала. Банк перерахував кошти в гривні на розрахунковий рахунок забудовника в якості оплати за квартири. Однак, на теперішній час з боку ряду забудовників (ТОВ «Добробут», ТОВ «Прогресбуд», ПП «Прогрес-рієлт» та інших) у зазначені у договорі строки нерухомість не побудована, будівництво об'єкту не завершено, грошові кошти використані керівництвом підприємств на невстановлені господарські потреби. На підставі зазначеного слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, де [PERSON] визнано потерпілою. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні, також, заперечував проти позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та підтримав письмові заперечення попереднього представника подані до суду 06.12.12 року. В своїх усних поясненнях представник [PERSON] вказав, що заборгованість по кредитному договору № 014/0076/74/65078 від 07 вересня 2006 року та кредитному договору № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року не підтверджена належними та допустимими доказами про, що свідчить висновок експерта №1292/1293 судово-економічної експертизи від 04 грудня 2015 року Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Крім того вказав, що Банк не виконав ухвалу суду від 18 березня 2016 року про витребування доказів на які посилається експерт у своєму висновку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. В разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки, що регламентовано ст.554 ЦК України. Згідно із ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, зобов'язання позичальника повернути кошти виникає тільки у разі надання таких коштів кредитодавцем. Як вбачається з висновку експерта №1292/1293 за результатами проведення судово-економічної експертизи від 04 грудня 2015 року Одеським науково - дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України встановити відповідність розрахунків заборгованості, здійснених ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», умовам кредитних договорів №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 та №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 (та додаткових угод по даним Договорів), укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], за наданими матеріалами справи не надається за можливе, оскільки: - в матеріалах справи відсутні та на дослідження не надані первинні меморіальні та касові документи банку, регістри аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку банку кредитних операцій за вказаними кредитними договорами стосовно обґрунтованості відображення нарахування та погашення кредитної заборгованості, у тому числі за основною сумою кредиту та відсотками, а первинні касові документи позичальника надані на дослідження не в повному обсязі; - встановлені відмінності між даними, наданих у матеріалах справи примірників додатку №1 до кредитного договору №014/0076/74/65078 від 07.09.2006, зокрема за місцем розташування у томі 1 а.с. 23-27, та за місцем розташування у томі 1 а.с. 29-33, томі а.с. 105-109; - встановлені відмінності між даними, наданих у матеріалах справи примірників додатку №1 до кредитного договору № №014/0076/74/65795 від 18.09.2006, зокрема за місцем розташування у томі 1 а.с. 45-49, та за місцем розташування у томі 3 а.с. 110-115; - встановлені невідповідності у сумах та датах між даними розрахунків банку та первинними касовими документами, наданими на дослідження у матеріалах справи позичальником. Для з'ясування всіх обставин у справі судом 18 березня 2016 року винесено ухвалу, якою зобов'язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надати документи вказані в висновку експерта №1292/1293 від 04 грудня 2015 року. В судовому засіданні 04 квітня 2016 року Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив суд надати тривалий термін для надання таких доказів, разом з тим на дату винесення даного рішення не виконав ухвалу суду від 18 березня 2016 року. Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суд вважає, що без надання первинних меморіальних та касових документів від банку, регістрів аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку банку по кредитних операцій за вказаними кредитними договорами стосовно обґрунтованості відображення нарахування та погашення кредитної заборгованості, у тому числі за основною сумою кредиту та відсотками підтвердити факт отримання коштів саме в доларах США не можливо, а Позичальник [PERSON] стверджує, що вона кошти не отримувала як готівкою так і в доларах США. Не спростовані позивачем і причини відмінностей між даними, наданими у матеріалах справи, а саме примірнику додатку №1 до кредитного договору №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 р за місцем розташування у томі 1 а.с. 23-27, та за місцем розташування у томі 1 а.с. 29-33, томі а.с. 105-109 та відмінностей між даними, наданих у матеріалах справи примірнику додатку №1 до кредитного договору № №014/0076/74/65795 від 18.09.2006, за місцем розташування у томі 1 а.с. 45-49, та за місцем розташування у томі 3 а.с. 110-115. Частиною 1 ст. 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без нього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки позивач ухилився від надання суду документів вказаних в ухвалі суду від 18 березня 2016 року для проведення додаткової експертизи, у результаті чого неможливо перевірити відповідність розрахунків заборгованості, здійснених ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за умовами кредитних договорів №014/0076/74/65078 від 07.09.2006 та №014/0076/74/65795 від 18.09.2006 (та додаткових угод по даним Договорах), укладених між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] то суд визнає, що позовні вимоги позивача до Позичальника [PERSON] є не обґрунтованими. Відповідно до положень ст.ст. 57, 58 ЦПК України позивачем не надано суду доказів виконання ним умов кредитного договору, а саме видачу відповідачці грошових коштів, які визначені умовами кредитних договорів, а тому у відповідачки [PERSON] не виникло зобов'язання повернути дані кошти позивачу зі сплатою коштів за користування кредитом, а також штрафних санкцій, у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту. Щодо зобов'язань за договорами поруки [PERSON] від 07 вересня 2006 року та 18 вересня 2016 року суд вважає, що вони припинені у відповідності з частиною 1 ст. 559 ЦК України (порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності). та ч. 4 ст.559 ЦК у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернув увагу суду на те, що до кредитних договорів укладались додаткові угоди, які не узгоджені з Поручителем та які збільшили обсяг зобов'язань його. Крім цього, на адресу Позичальника та поручителя надсилались вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: Попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 № 15-76/20-586 від 28.11.08 р [PERSON] (т. 1 а.с.62). Попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 № 15-76/20-586 від 28.11.08 р [PERSON] (т. 1 а.с.67). Попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0076/74/65795 від 18.09.2006 № 15-76/20-586 від 28.11.08 р [PERSON] (т. 1 а.с.62). Попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0076/74/65078 від 07.09.2006 № 15-76/20-587 від 28.11.08 р [PERSON] (т. 1 а.с.68). Претензія - вимога 5-2/1505 від 06.05.09 р. [PERSON] (т. 1. а.с.56). Претензія № 5-2/1508 від 06.05.2009 року [PERSON] (т.1 а.с.57, 61). Претензія- вимога 5-2/1507 від 06.05.09 р. [PERSON] (т. 1 а.с.59). Претензія- вимога 5-2/1505 від 06.05.09 р. [PERSON]. (т. 1 а.с.60). Цими вимогами у відповідності до п. 6.5. кредитних договорів Банк скористався правом на дострокове повернення заборгованості, разом з тим з позовною заявою ПАТ «Райффазен Банк Аваль» до Поручителя звернувся тільки 12.03.10 року, тобто поза межами строків вказаних в ч. 4 ст. 559 ЦК України. В позовній заяві від 19.03.2013 року [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа [PERSON], про визнання договорів поруки припиненими із наданими 14.06.2013 року змінами підстав позову вказано, що згідно п. 4.1. договору поруки вказано, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі кредитних договорів. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). 06.05.2009 року на адресу Позичальника надіслані претензії-вимоги № 5-2/1507 та № 5-2/1505, а саме вимагав у 30-денний термін повернути в повному обсязі отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та пеню за несвоєчасне повернення кредиту і несвоєчасну сплату процентів. Аналогічні вимоги були направлені Поручителю. Отже, представник [PERSON] вказує, що Банк міг звернути з позовом до Поручителя про стягнення заборгованості до 06.11.2009 року, як це передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України, а звернувся з позовом у березні 2010 року. Суд не приймає до уваги пункт договору, який передбачає, що порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до Поручителя, оскільки це суперечить правовій природі поруки та ст. 559 ЦК України. Законом не передбачено право змінювати шестимісячний термін на будь-який інший за домовленістю сторін. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право Кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Правила ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. За змістом речення першого та третього зазначеної статті Кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права Кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок Поручителя. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-170цс13; від 21.01.2015 року у справі № 6-190 цс14 та від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15. Також, судом встановлено, що 15.12.2008 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № № 014/0076/74/65795 від 18 вересня 2006 року. Додаткових угод до договору поруки від 18.09.2006 року між Банком та Поручителем не укладалось. Додатковою угодою передбачалося можливість дострокового повернення кредиту, якщо Позичальник у строки, встановлені п. 3.9 кредитного договору, не уклав з кредитором іпотечний договір/договір про зміни/або доповнення до іпотечного договору щодо об'єкта нерухомості. Додатковою угодою сторони встановили нові обставини щодо дострокового погашення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди Поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, зміни способу і форми майнового обтяження тощо. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 20.02.2013 року у справі № 6-172цс12. Враховуючи викладене, суд приймає доводи [PERSON], щодо наявності підстав для визнання зобов'язань за договорами поруки припиненими.

Outcome: approved