Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

12 жовтня 2015 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 25 відсотків від усіх видів заробітку [PERSON], щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2015 року і до повноліття [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу, укладеного 22.12.2001 року сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], при цьому, між сторонами відсутня згода з приводу способу виконання відповідачем свого обов»язку щодо утримання вказаних дітей. Крім того, посилалася на те, що відповідач нерегулярно допомагає коштами на утримання вказаної дитини. Позивач в письмовій заяві просила розглядати справу у відсутність її та її представника, підтримала позовні вимоги. Відповідач та його представник заперечували щодо тверджень в обгрунтуванні позову про те, що відповідач нерегулярно допомагає коштами на утримання вказаної дитини. Вказували, що відповідач систематично надає кошти на утримання вказаної дитини. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З положень ст.180 Сімейного Кодексу України вбачаються, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). З ч.2 ст.182 СК України вбачається, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що від шлюбу, укладеного 22.12.2001 року (а.с.10) сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з позивачем і вказані обставини стороною відповідача не заперечуються. При цьому, між сторонами відсутня згода з приводу способу виконання відповідачем свого обов»язку щодо утримання вказаних дітей. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 р.\~(ратифікована\~Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91р.) передбачено:\~«В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Відповідно до положень п.1) ч.1 ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши наведені дані, наявність обов"язку щодо утримання вказаної дитини у обох батьків, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини вказаного віку, який згідно з Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік з 01.09.2015 року становить 1455 грн., суд вважає, що позов належить задовольнити частково, а саме належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2015 року і до повноліття [PERSON], [INFO]; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити, оскільки вони є безпідставними, в тому числі, враховуючи вищевказаний розмір прожиткового мінімуму в сукупності з фактом регулярної сплати відповідачем коштів на утримання вказаної дитини, а саме (щодо періоду, який безпосередньо відноситься до предмету судового розгляду) - після подання даного позову платежів по 1000 грн. кожний від 16.10.2015 року, 26.10.2015 року, 30.10.2015 року, 06.11.2015 року, 13.11.2015 року та 20.11.2015 року на картковий рахунок [PERSON] №5168755934006921 згідно з випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.11.2015 року (заперечень щодо автентичності якої до суду не подано). Суд вважає, що відповідно до положень ст.88 ЦПК України, належить: стягнути з [PERSON] в доход держави судові витрати по справі: 487 грн. 20 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial