Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 24 квітня 2010 року вона зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано.03.06.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». На тимчасово окупованій території АР Крим в с. Ближнєгородське Джанкойського району проживають батьки позивачки, що підтверджується довідкою Рощинського сільського поселення №1383 від 23.11.2016 року, які не можуть побачити тривалий час онуку. Наприкінці грудня 2016 року вона разом з дитиною здійснила спробу перетнути адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим, однак зробити цього не змогла без згоди батька дитини. Батько дитини [PERSON] згоду в добровільному порядку на виїзд дитини за межі материкової частини України не дає, у зв'язку з чим просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за кордон та виїзди на тимчасово окуповану територію АР Крим її дочки [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечував, однак вказував на те, що необхідно обмежити строк перебування дитини на тимчасово окупованій території АР Крим. Представник третьої особи-органу опіки та піклування за дорученням Лісова Є.С., проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року позивачка зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано.03.06.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». На тимчасово окупованій території АР Крим в с. Ближнєгородське Джанкойського району проживають батьки позивачки, що підтверджується довідкою Рощинського сільського поселення №1383 від 23.11.2016 року, які не можуть побачити тривалий час онуку. Наприкінці грудня 2016 року вона разом з дитиною здійснила спробу перетнути адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим, однак зробити цього не змогла без згоди іншого батька дитини. Батько дитини [PERSON] згоду в добровільному порядку на виїзд дитини за межі материкової частини України не дає, у зв'язку з чим дитина не має можливості провідати своїх діда та бабу. Відповідно до ст.ст.141,155 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. У той же час відповідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією. Згідно ст. ст. 4,10 зазначеного Закону на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється, в тому числі особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території. Громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Відповідно до п. 3 Постанови КМУ №367 від 04 червня 2015р. «Про затвердження порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї», в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16 - річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р.за №57. Отже, для поїздки позивача з дитиною до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим необхідні документи, які передбачені для перетину кордону. Перелік документів та порядок перетину кордону визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994р. та постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянам України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995р. за №57, із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється, зокрема: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини до тимчасово окупованої території України, та за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього до тимчасово окупованої території вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини, строку та мети виїзду. Оскільки у позивача є труднощі в отриманні нотаріально засвідченої згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини до тимчасово окупованої території АР Крим, суд дійшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на тимчасово неконтрольовану українською владою територію, та позовних вимог про надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за межі України без згоди її батька, оскільки в АР Крим проживають родичі позивача, спілкування з якими позитивно вплине на розвиток дитини, а також клімат півострова буде сприяти оздоровленню останньої.

Outcome: partial