Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], який успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Разом з нею у вказаному будинку проживають та зареєстровані відповідачі: її син [PERSON], його дружина та їхні неповнолітні діти. Оскільки відповідачі систематично порушують правила співжиття, що робить неможливим проживання з ними в одному будинку, позивачка, як одноосібний його власник, просила суд виселити відповідачів з вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що після смерті батька [PERSON] прийняв його спадщину, оскільки постійно проживав з ним на час смерті, і на даний час бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на належне батькові майно, зокрема і на частину житлового будинку [ADDRESS]. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки його мати оформила свідоцтва про право на спадщину на все належне батькові майно. З врахуванням вказаного позивач просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я відповідачки на весь житловий будинок по [ADDRESS], та визнати за ним право власності на спадкове майно його батька: а саме: на 14 частку вказаного житлового будинку. Ухвалою суду від 12.03.2014р. зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду разом із первісним позовом, а позовні вимоги по вказаних позовах об'єднані в одне провадження (а.с.47- 48). Ухвалою суду від 19.03.2014р. на підставі заяви та клопотання [PERSON] її позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення було залишено без розгляду(а.с.114-115). 2 Позивач [PERSON] в судовому засідання свої позовні вимоги підтримав, пояснивши, що постійно, за виключення часу строкової військової служби, проживає та зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] Разом з ним там проживає його мати - відповідачка по справі та його дружина і їхні неповнолітні діти. В цьому ж житловому будинку до часу своєї смерті, тобто до [INFO], разом з ним проживав і його батько [PERSON]. Вважає, що він прийняв спадщину після смерті батька, а тому має право на частину спадкового майна останнього, до якого входить і, зокрема, житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідачка позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що перебуває в неприязних стосунках зі своїм сином - [PERSON], який постійно проживає та зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS]. В цьому ж будинку проживав та був зареєстрований і її чоловік [PERSON], який помер в [INFO] Після смерті чоловіка вона офрмила всю його спадщину на себе. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що є братом позивача та сином відповідачки. Підтверджує, що позивач постійно проживав разом з їхніми батьками в житловому будинку по [ADDRESS] і після смерті батька залишився проживати в цьому ж будинку разом з відповідачкою, а також зі своєю дружиною та неповнолітніми дітьми. Свідок підтвердив, що обізнаний відносно того, що він також є спадкоємцем по закону першої черги після смерті свого батька, однак вказану спадщину не прийняв і на даний час не бажає звертатись до суду із позовом про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, незважаючи на вказане, вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню , оскільки це ще більш посилить неприязні стосунки які існують між його матір'ю та братом. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Житловий будинок по [ADDRESS] перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що не заперечується сторонами та стверджується свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно(а.с.74, 88,89). Відповідно до ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] помер [INFO] року в смт.Ружині Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про його смерть(а.с.72). До складу його спадкового майна входила, зокрема, і його частка у праві спільної сумісної власності подружжя, а саме: 12 частка вищевказаного житлового будинку. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах(ст.1226 ЦК України). Зі спадкової справи №402, заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою Житомирської області 28.04.2010 року відносно майна померлого [INFO].[PERSON], вбачається, що заповіт він не залишив(а.с.76-77). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст.1267 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 3 Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини(ст.1269 ЦК України). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач, який є його сином, та відповідачка - дружина спадкодавця, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановлений законодавством строк не подали заяви про відмову від вказаної спадщини, що стверджується матеріалами вищевказаної спадкової справи №402, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про одруження відповідачки, довідкою Ружинської селищної ради від 04.06.2010р., довідкою САДР УДМС України в Житомирській області від 19.02.2014р., будинковою книгою, а також показами сторін та поясненнями вищевказаного свідка(а.с.24, 56, 74, 78, 126-133). Інших спадкоємців [PERSON], які б прийняли його спадщину, немає, що вбачається з матеріалів вказаної спадкової справи №402, а також з показів сторін та пояснень свідка [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що позивач, як і відповідачка, успадкували по 12 частці спадкового майна [PERSON], а саме: по 14 житлового будинку по [ADDRESS]. Проте, як вбачається з вищевказаної спадкової справи, відповідачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , не зазначила інших спадкоємців вказаної особи, зокрема і позивача, який прийняв вказану спадщину, та отримала в Ружинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на все спадкове майно [PERSON], зокрема і на весь житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.98). Тому з вказаних підстав позивачу нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на зазначений житловий будинок (а.с.59). Стаття 1301 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Права позивача у зв'язку з видачею позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на весь житловий будинок по [ADDRESS] порушені, тому що він, як уже встановлено, у відповідності до вищевказанихї положень ЦК України має право на 12 частку спадкового майна після смерті батька [PERSON], тобто на 14 частку вищевказаного житлового будинку. А тому з вказаних підстав видане на ім'я відповідачки свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним, проте не в повному обсязі, а в 14 частці, тобто в тій частці, право на яку має позивач. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, так як його позовна вимога про визнання права власності на спадкове майно судом задоволена повністю.

Outcome: partial