Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

10.092.019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третьої особи: [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку площею 18,55 га, що розташована на території Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняла спадщину після смерті матері разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих причин, що позивачем не надано документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а правовстановлюючі документи на спадкове майно не відповідають вимогам законодавства. З цих причин позивач звернулась до суду та просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , померлою [INFO] та визнати за позивачем у порядку спадкування право власності на земельну ділянку. Ухвалою від 13.09.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.10.2019 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві просили позов задовольнити. Представник відповідача Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від сільського голови Чорній Л.А. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачку знає з дитинства, вона є її двоюрідною сестрою. З позивачкою спілкується постійно та підтвердила, що [PERSON] за життя називала позивачку дочкою, а та [PERSON] матір`ю. Позивач до смерті [PERSON] здійснювала за нею догляд та провела поховання. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що народився і проживає в с. Піщаний Брід. Позивачку та її родину знає добре. Підтвердив що відносини між [PERSON] та [PERSON] були як між матір`ю та дочкою. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 02.12.2016 року виконавчим комітетом Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 26. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, увійшло право власності на земельну ділянку площею 18,55 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Матеріалами спадкової справи № 54/2017 встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено 23.08.2005 року секретарем виконкому Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 168. Зазначеним заповітом [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Крім того, зазначеним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті спадкодавця на користь іншого спадкоємця [PERSON] , про що подав приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. відповідну заяву від 28.03.2017 року, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 137. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] подавши 21.03.2017 року приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 119. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. З постанови приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, зокрема, у зв`язку з тим, що не доведено факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 1 вказаної статті передбачає встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК (в редакції 1963 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] спадкодавець - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач зазначена - [PERSON] , а її матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого повторно 16.11.1990 року, позивачка 22.11.1986 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Через наявні розбіжності в написані прізвищ спадкодавця та спадкоємця, позивач позбавлена можливості нотаріально оформити своє право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , має для позивачки юридичне значення, оскільки від родинних відносин залежить виникнення права на спадщину. Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується, зокрема: витягом з по господарської книги по Широколанівській сільській раді за 1981-1982 роки, відповідно до якого до складу сім`ї [PERSON] входила, зокрема, дочка [PERSON] ; довідкою Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 22.02.2017 року № 259, відповідно до якої [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 1981 року по 29.11.2016 року. Разом з нею за цією адресою була зареєстрована та проживає по даний час донька [PERSON] , а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що позивачку та її родину знають, позивачка [PERSON] та померла [PERSON] підтримували родинні стосунки та взаємовідносини між ними були як матері і доньки. За таких обставин, суд вважає, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2017 року відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку також у зв`язку з тим, що надані правовстановлюючі документи про належність спадкового майна спадкодавцю не відповідають вимогам, встановленим у ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно рішення Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 20.04.2001 року № 10 «Про передачу в приватну власність громадянам земельних ділянок (паїв), про затвердження проекту організації земельних ділянок (паїв), встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та складання державних актів на право приватної власності на землю» та додатку до рішення, [PERSON] передану у приватну власність земельну ділянку загальною площею 18,55 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначеного рішення 28.12.2001 року Широколанівською сільською радою на ім`я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 19, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19. Згідно ст. 22 Земельного Кодексу України (від 18.12.1990 року, чинного на час видачі державного акту) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно ст. 23 Земельного кодексу України в тій же редакції, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельну ділянку площею 18,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовану на території Широколанівської сільської ради у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Це її право було посвідчене державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 19, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку ніким не оспорене та недійсним не визнане, а тому, у відповідності до ст. 1216 та 1218 ЦК України повинно перейти до її спадкоємців. Враховуючи те, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса,а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача та визнання за нею у порядку спадкування за законом права на право на земельну частку (пай). На підставі вищевказаного,

Outcome: approved