Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 15 жовтня 1994 року вони зареєстрували шлюб у Добрівській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області, актовий запис №10. Від спільного проживання мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними склалися стійкі неприязні відносини та конфлікти. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони не зійшлися характерами. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх відносин, оскільки спроби примиритися ніяких результатів не дали, спільно з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть. У зв"язку з наведеним, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що з травня 2014 року шлюбні відносини з позивачкою припинені. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 15 жовтня 1994 року сторони зареєстрували шлюб у Добрівській сільській раді Вільшанського району Кіровоградської області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15 жовтня 1994 року Добрівською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка Добрівської сільської ради Вільшанського району №250 від 06.03.2015 року та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15 жовтня 1998 року Станкуватською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області . Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, з травня 2014 року разом не проживають. Згідно наданих позивачкою заяв та поясненням відповідача збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб за таких умов носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved