Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

06 березня 2019 року представник позивачів звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, скасувати право власності Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію права власності Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Скасувати державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначив, що державна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , порушує право власності позивачів на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки обидва вищевказані об`єкти є фактично одним і тим самим житловим будинком. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви з наступних підстав. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглянувши подані представником позивачів документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також беручи до уваги заяву Відповідача про визнання позову в повному обсязі, судом встановлено наступне. 03 березня 2008 року на засіданні членів правління Відповідача до членів кооперативу були прийняті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з метою дольової участі у будівництві житлового будинку за вказаними особами було закріплено земельну ділянку площею 0,0304 га за адресою: [ADDRESS] . 12 березня 2008 року протоколом №12/03/08-Д/6/6 на засіданні членів правління Відповідача, де були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було прийнято ряд питань: - затверджено проект на будівництво житлового будинку «Фрегат» за адресою: [ADDRESS] ; - встановлено загальний розмір та порядок внесення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загального внеску на будівництво даного житлового будинку у розмірі 727 109,10 грн. (сімсот двадцять сім тисяч сто дев`ять гривень десять копійок) у строк до 20 березня 2008 року. У строк до 20 березня 2008 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] внесли членські внески у загальному розмірі 727 109,10 грн (сімсот двадцять сім тисяч сто дев`ять гривень десять копійок), що підтверджується квитанціями прибуткового касового ордеру Відповідача № 555, 556, 557, 558. 26 травня 2011 року Відповідачем був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 25 листопада 2011 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було зареєстровано Декларацію Відповідача про готовність об`єкта до експлуатації щодо будинку за адресою: [ADDRESS] . Дана декларація в 2011 році була передана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та на підставі якої ними потім було зареєстроване право власності на будинок. 19 березня 2015 року Відповідача було визнано банкрутом постановою Господарського суду Одеської області у справі № 916/827/15-г, була розпочата ліквідаційна процедура. 29 травня 2015 року рішенням Виконкому Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 113 житловому будинку за адресою: [ADDRESS] було присвоєно адресу « [ADDRESS] ». 09 липня 2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Господарського суду Одеської області з заявою про виключення нерухомого майна, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з ліквідаційної маси Житлово-будівельного кооперативу «МарінБілдер» (код ЄДРПОУ 26569370, юридична адреса: 65037, Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізикевича, ж/м «Совіньйон», вул. Набережна, 2-а). 18 грудня 2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Господарського суду Одеської області з уточнюючою заявою про виключення нерухомого майна, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з ліквідаційної маси ЖБК «Марін-Білдер». 26 січня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області було видано Відповідачу дублікат Декларації від 25 листопада 2011 року про готовність об`єкта до експлуатації щодо будинку за адресою: [ADDRESS] . 10 березня 2016 року за Відповідачем було зареєстровано право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 22 березня 2016 року Ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 916/827/15 за заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було виключено з ліквідаційної маси Житлово-будівельного кооперативу „Марін-Білдер" житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 21 травня 2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації серії та номер №14211086789 виданої Інспекцією ДАБК в Одеській області 25 листопада 2011 року, де був зазначений будівельний номер «6/6». На сьогоднішній день, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить Позивачам на праві часткової сумісної власності: [PERSON] належить 46/100 даного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2016 року, укладеного з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; [PERSON] належить 54/100 даного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 02 червня 2016 року, укладеного з [PERSON] В Постанові Одеського апеляційного господарського суду у справі №916/827/15-г від 11 травня 2016 рокузазначено, що з ліквідаційної маси було виключено житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , проте в цій же ухвалі було зазначено, що існує ще один поштовий адрес № 26 за цим же нерухомим об`єктом, за яким право власності належить ЖКБ «Марін-Білдер». За таких обставин Позивачі позбавлені можливості вільно користуватись житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , унеможливлені вільно розпоряджатись своїми правами як власників об`єкта нерухомого майна. Позивачі вважають, що Відповідач протиправно набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як проголошено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, як закріплено у ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦКУ, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, у частині другій даної статті зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 2305,20 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved