Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

19 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова\~компанія "ПЗУ\~Україна звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 8\~388 грн 01 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6652182 від 31.05.2017 року, за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВМW 730, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 04.08.2017 року в місті Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля під управлінням відповідача, а також за участю транспортного засобу Богдан, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Богдан, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2017 року по справі № 161/12853/17 особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до Звіту № SOS-170808-3748547 від 16.08.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 14 803 грн. 21 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 8 388 грн. 01 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 08.08.2017 року та страхового акту № UА2017080800020/L01/01 від 04.10.2017 року. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 8 388 грн. 01 коп та судові витрати по справі в сумі 1921, 00 грн. Представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 6652182 від 31.05.2017 року, за яким страховик зобовязався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВМW 730, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/12853/17 від 31.10.2017 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік (а.с. 8) Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до Звіту № SOS-170808-3748547 від 16.08.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 14 803 грн. 21 коп (а.с. 12-22) ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 8 388 грн. 01 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 08.08.2017 року (а.с. 9) та страхового акту № UА2017080800020/L01/01 від 04.10.2017 року (а.с. 22), що підтверджується платіжним дорученням № 6529 від 05.10.2017 року (а.с. 23). 04.10.2018 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до [PERSON] з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с. 24). Статтею 22 ЦК України\~передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв'язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За\~ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки [PERSON] під час вчинення ДТП 04.08.2017 року керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, суд дійшов висновку, що з нього в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 8\~388 грн 01 коп., яке було виплачено потерпілій стороні ПрАТ "Страхова\~компанія "ПЗУ\~Україна" Частиною 3\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 27\~постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 8388 грн 01 коп. Крім цього, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути 1921, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved