Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

10.07.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина , що продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що його батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Після закінчення школи він продовжив навчання в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця на медичному факультеті №1. На даний час він повнолітній. До досягнення повноліття батько-відповідач по справі сплачував на його утримання аліменти. В зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідні кошти на оплату проживання, на проїзд в громадському транспорті, на придбання канцелярських засобів, підручників. Мати йому надає посильну матеріальну допомогу, а батько такої допомоги не надає, але може її надавати, оскільки працює та інших утриманців не має. Просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на час навчання в розмірі ? частини від всіх наявних у нього доходів починаючи з 10 липня 2017 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зі змісту заяви вбачається, що позов ним визнається. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Позивач [PERSON] навчається в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця на медичному факультеті №1, закінчив перший курс. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2022 року (а.с.2). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] позов визнає. Він працює та здатен сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved