Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

31.01.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що йому на праві власності належить ј частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування частки житлового будинку від 04.11.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Едемською-Фастовець О.А. 04.11.2017 р. право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23186575. Співвласником згаданого житлового будинку є [PERSON] , якому належить ѕ частин на підставі договору дарування від 22.03.1997 р. Відповідач [PERSON] є братом позивача по матері. В будинку [PERSON] був зареєстрований 01.04.1999 р., тобто в день свого 16-річчя за місцем реєстрації їх матері. На той час власником зазначеного будинку в цілому був батько позивача [PERSON] . Згоди на реєстрацію неповнолітнього [PERSON] власник не надавав, оскільки законом це не вимагалось. В 2015 р. [PERSON] одружився та в нього народилась донька [PERSON] , яка також була зареєстрована в спірному будинку без згоди власника до місця реєстрації батька. Злата в будинку ніколи не проживала та не вселялась, її речей, як і речей [PERSON] в будинку нема. В будинку проживає позивач з дружиною та двома дітьми, а також батько [PERSON] . Відповідач добровільно припинити реєстрацію себе та дитини в спірному будинку відмовляється. Реєстрація відповідачів в будинку створює позивачу перешкоди в здійсненні права власності. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] та малолітню [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 06.02.2020 р. відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 18.03.2020 р. 18.03.2020 р. розгляд справи відкладено на 27.04.2020 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення по справі відносить на розсуд суду, позов підтримує. Третя особа - [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та третіх осіб, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить ј частина будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 04.11.2017 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7, 8). ѕ частини згаданого будинку належать [PERSON] (а.с.9). Відповідач разом з малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у спірному будинку, що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР (а.с.21, 22). Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку [ADDRESS] в 1999 р. На підставі договору дарування від 04.11.2017 року, частка будинку була подарована позивачу. Інший співвласник будинку - [PERSON] в поданій до суду заяві зазначає, що не надавав згоди на реєстрацію ані відповідача, ані його малолітньої доньки. [PERSON] та малолітня [PERSON] в будинку не мешкають, що підтверджено актом про непроживання від 30.01.2020 р. (а.с.15) та актом обстеження житлового будинку від 11.03.2020 р. (а.с.32-33), складеним комісією районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову. При постановленні рішення судом також враховано, що згідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Разом з тим, як встановлено судом, малолітня [PERSON] не є членом сім`ї власників житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved