Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача, яка є матір'ю малолітньої [PERSON] [INFO] Позивач пояснив суду, що матір дитини життям та вихованням доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Вказує, що з середини літа 2014 р. дитина постійно проживає із ним, перебуває на його повному утриманні. Матір життям дитини не цікавиться, дитину не відвідує, натомість одружилась вдруге та зайнята влаштуванням свого життя. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про слухання справи за її відсутності, при вирішенні спору підтримує наданий ними висновок та покладається на думку суду. Відповідач в судове засідання 29.01.2015 р. повторно не з"явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи чи про розгляд справи за її відсутності суду не подавала. Однак будучи присутньою в судовому засіданні 29.12.2014 р. проти задоволення позову заперечила. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши заяву представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом об'єктивно встановлено, що сторони спільно проживали без укладення шлюбу. У даних відносинах у них народилась донька - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10). З березня 2011 р. сторони стали проживати окремо, донька залишилась проживати з матір"ю. Як вказує позивач, йому стало відомо, що матір поступово переставала цікавитись життям доньки, дитина постійно залишалася без догляду, тоді як матір перебувала у місцях для розваг та відпочинку. У відповідності до рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 25.09.2013 р. було встановлено батьківство [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] (а.с.8-9). З середини 2014 р. дитина почала проживати із батьком. Згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.08.2014 р. місце проживання дитини було визначено із [PERSON] [ADDRESS] (а.с.7). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що : Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких участь беруть ті самі сторони або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У свою чергу, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.08.2014 р. встановлено ті обставини, що [PERSON] проживає окремо від дитини, жодних обов'язків по відношенню до доньки не виконує, а всі питання щодо виховання дитини вирішуються [PERSON] самостійно. Дитина перебуває на повному його утриманні та вихованні (а.с.7). Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.11.2014 р. вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини всіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.10.2014 р. і до повноліття дитини (а.с.6). Відповідно до вимог ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав стосовно своїх дітей в судовому порядку, якщо буде встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, матеріально їй не допомагає, аліменти на утримання дитини не сплачує. Згідно абз. 2 п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" : Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Даючи пояснення в судовому засіданні 29.12.2014 р. [PERSON] вказувала, що дійсно аліменти на утримання дитини не сплачує та з дитиною фактично не бачиться. Також вказує, що на даний час створила іншу сім"ю та є вагітною. Відповідач не змогла надати суду чітких та зрозумілих пояснень чому вона протягом тривалого часу не займалась вихованням дитини, матеріально її не підтримувала. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Проте, відповідачем [PERSON] не було надано суду жодних доказів на спростування повідомлених позивачем відомостей з приводу невиконання останньою своїх батьківських обов'язків чи які б свідчили про те, що така поведінка відповідача була результатом якихось обставин, що не залежали від її волі. Дані факти підтверджуються і висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 21.01.2015 р. за №01-34-76/15, яким позбавлення батьківських прав відповідача визнано доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.39-40). Суд вважає, що ці обставини в сукупності взяті, дають суду підстави позбавити відповідача батьківських прав. Крім того,

Outcome: approved