Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

09.12.2020 року до Баришівського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати за ними право власності на квартиру загальною площею 32,54 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] по, 1/3 частині, за кожним. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та їх представник [PERSON] не з`явились , до суду надійшла заява представника позивачів [PERSON] в якій він просить суд розглянути справу в їх відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання за підписом представника відповідача Нєкрасова М.В. яка просить розглядати справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечує в повному обсязі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було реалізоване надане право на приватизацію квартири загальною площею 32,54 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Про що 28.12.1994 року було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] . Свідоцтво було видане на підставі розпорядження органу приватизації - Птахофабрики «Морозівська» с. Морозівка Баришівського району Київської області за № 14 від 28.01.1994 року, яка на той час була наймодавцем житла і, відповідно, на балансі якої перебував житловий будинок за [ADDRESS] . На даний час позивачі не можуть розпоряджатися своєю власністю, оскільки Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане «Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», є недійсним, оскільки «Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» не являлося органом приватизації з правом видачі Свідоцтва про право власності на житло. Усунути дану суперечність позивачі можливості не мають, оскільки ході проведення приватизації вищевказаної квартири органом приватизації - Птахофабрики «Морозівська» Київської області та госпрозрахунковим бюро „Альтернатива", яке мало відповідні повноваження на виконання цих послуг та оформлення документів ніяких порушень, які б давали підстави вважати недійсним Свідоцтво про право власності на житло за № 1193 від 28.12.1994 року особами, яким було передано у власність квартиру, допущено не було. Що стосується Птахофабрики «Морозівська», то на той період вона бува реорганізована і припинила свою діяльність. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положення статті 321 Цивільного кодексу України передбачають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав заявлений позов в повному обсязі, суд вважає за необхідне прийняти дане визнання та позов задовільнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved