Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. З 29.04.1995 року по 15.04.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Весь цей час дитина проживала разом з нею і виховувалась нею без будь - якої участі з боку батька: педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або якої-небудь іншої. ЇЇ дочка фактично не пам'ятає і не знає свого батька, оскільки всі ці роки її батько не виявляв ніякого інтересу до своєї дитини, не дбав про неї і навіть не бачився і не спілкувався з нею. [PERSON] повністю ухиляється від виховання та матеріального утримання дочки, не цікавиться станом її здоров'я. Це проявлялося на протязі як знаходження дитини в дитячому садку, так і під час навчання в загальній школі та технікумі. На теперішній час вона планую вийти заміж. ЇЇ майбутній чоловік допомагає їй як морально так і матеріально виховувати доньку, з часу коли вона ще відвідувала дитячий садок, тому він має повне законне бажання удочерити дитину, тим більше що сама дочка його називає батьком вже на протязі більше 10 років. Даний факт безсумнівно можуть підтвердити її родичі та знайомі, тим більше беззаперечно всі сусіди будинку, де вони мешкаємо. Кілька років [PERSON] не платив аліменти, поки вона не подала позов до суду. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2005 року у справі № 2-9393/05 з [PERSON] на її користь стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 30.05.2005 року і до досягнення дочкою повноліття. 3 метою ухилення від сплати аліментів шляхом їх зменшення, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2011 року у справі № 2-2524/11 зменшено розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісячно починаючи з 15.06.2011 року і до повноліття дитини. Незважаючи на зменшення частки розміру аліментів, [PERSON] продовжує ухилятись від сплати аліментів, вимоги постанови суду не виконуються. А далі [PERSON] й зовсім перестав сплачувати аліменти, що підтверджується довідкою ВДВС Нікопольського МРУЮ від 28.11.13 за № 2185, згідно якої станом на 01.11.2013 року рахується заборгованість в сумі 13484,77 грн. 27.01.2014 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду нею направлена позовна заява про стягнення аліментів з Відповідача на утримання дитини. З цього випливає висновок, що відповідач не відчуває ніяких батьківських почуттів до доньки [PERSON]. Він не цікавиться долею їхньої дитини. На адресу ВДВС Нікопольського МРУЮ нею неодноразово направлялися листи (№ 4/2012 від 20.06.12, № 08/2013 від 13.09.13, № 15/2013 від 31.10.13) з проханням повідомити шляхи та механізм стягнення наявної заборгованості, так як вирішити питання з відповідачем у добровільному порядку не вважається можливим. У разі наявності заборгованості з оплати аліментів у розмірі, що в сукупному розмірі перевищує суму аліментів за півроку, державний виконавець може звернутися до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від оплати аліментів (ч. 10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження). При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, згідно зі ст. 164 Кримінального кодексу України. В даному випадку - всі ознаки злочину в наявності. На підставі зазначеного, листом від 31.10.13 за № 15/2013 вона звернулась до ВДВС Нікопольського МРУЮ та Головного управління юстиції Дніпропетровської області з проханням дати вказівку підлеглим очолюваних ними підрозділів підготувати та направити відповідний лист до правоохоронних органів. Кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Дитина має право на рівень життя, необхідний йому для належного забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; причому обоє батьків несуть однакову і спільну відповідальність за виховання та розвитку своєї дитини. Кожна дитина має право на виховання своїми батьками, забезпечення його інтересів, всебічний розвиток; дитина має право на спілкування з обома батьками, на одержання утримання від обох своїх батьків, причому розірвання шлюбу батьків не впливають на права дитини. Таким чином, злісно ухиляючись на протязі низки років від виконання своїх батьківських обов'язків своєю неучастю у розвитку та вихованні їхньої дитини, [PERSON] грубо порушив і порушує законні права та інтереси доньки, чим завдавав і завдає значної шкоди її фізичному, душевному та моральному розвитку. Згідно зі ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, «батьки (один з них) можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків батьків, у тому числі за ухилення від сплати аліментів». При цьому «ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне, тобто неодноразове невиконання батьківського обов'язку, відсутність турботи про своїх дітей, в чому б воно не виражалося (не годують, не забезпечують необхідної одягом, медичною допомогою, словом, нічого не роблять для задоволення життєво важливих потреб дитини ... ». Зазначений нормативний документ виділяє як різновид ухилення від виконання батьківських обов'язків ухилення від сплати аліментів. При цьому не обов'язково, щоб цей факт був підтверджений вироком суду (ст. 164 КК України). Достатньо переконатися в постійному прагненні ухилитися від сплати аліментів, матеріальної підтримки своїх дітей». З 1 вересня 2011 року їхня донька [PERSON] навчається на денному відділенні Нікопольського технікуму Національної металургійної академії України, що підтверджується довідкою зазначеного закладу № 760 від 04.11.13, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Дохід [PERSON] дозволяє йому надавати матеріальну допомогу своїй дитині, але добровільно він цього не робить. Навчання в НТ НМетАУ закінчується 30.06.2014 року. Згідно копії договору № 127/11-12 від 01.09.2011 року вартість навчання складала 14700 грн. Вона сама повністю оплачувала навчання дочки в технікумі. Від її батька на допомогу в навчанні не було отримано жодної копійки, дитина не отримувала навіть моральної підтримки з його боку. Обов'язок батьків матеріально забезпечувати своїх дітей передбачена статтею 180 Сімейного кодексу України. Закон покладає на батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, тобто дітей, яким не виповнилося 18 років. Обов'язок утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення дітьми повноліття. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Обов'язок утримувати дитину покладено в рівній мірі, як на матір, так і на батька, причому, обов'язок особистий, індивідуальний, а не солідарний. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, розірваний їхній шлюб чи ні. Обов'язок з утримання зберігається і в разі позбавлення батьківських прав .Визнання батьків або одного з них недієздатним не припиняє їх обов'язку утримувати своєї неповнолітньої дитини. У такому випадку стягнення аліментів здійснюється з їх пенсії або іншого доходу на загальних підставах. [PERSON] знав щодо аліментних зобов'язань, про виконавче провадження, про відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, однак ухилявся від добровільної виплати заборгованості аліментів у зазначеній державним виконавцем розмірі, тобто навмисне не бажав виконувати рішення суду та постанову державного виконавця, чим і створив таку заборгованість. Вочевидь, що ніякими судовими актами, ніякими постановами державних виконавців або правоохоронних органів неможливо змусити [PERSON] любити свою дитину і піклуватися про неї, якщо він сам цього не бажає і не відчуває до своєї дитини батьківських почуттів. У такій ситуації єдиним способом реального судового захисту її дитини залишається лише позбавлення [PERSON] батьківських прав. Така людина, будучи неповноцінним з моральної точки зору, відмовляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, фактично відмовляється і від своєї дитини, і з цієї причини підлягає позбавленню батьківських прав. Впевнена, що задовольняючи заявлену позовну вимогу про позбавлення такого «біологічного батька» батьківських прав, суд насамперед захистить порушені законні права та інтереси її неповнолітньої доньки [PERSON]. На підставі викладеного просить позбавити Відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. Розгляд справи здійснювати за її присутності або присутності її уповноваженого представника. Компенсувати за рахунок Відповідача її витрати, пов'язані з оплатою держмита. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечував та пояснив суду, що оскільки дитина досягла повноліття його довіритель не може бути позбавлений батьківських прав. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, думку прокурора, яка вважала, що для позбавлення батьківських прав відповідача відсутні підстави, оскільки дитина досягла повноліття суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1995 року по 15 квітня 2003 року (а.с.9-10). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного суду № 20 від 19.12.2008 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Оскільки на теперішній час [PERSON] досягла повноліття суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed