Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

26.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та просив встановити факт належності йому, [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.11.2002, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №110, в якому його прізвище помилково зазначено як [PERSON] обґрунтування даної заяви зазначив, що він, [PERSON] , є власником земельної ділянки, яка належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.11.2002, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №110. Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] невірно вказали його прізвище: він народжений [PERSON] , про що свідчать, паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та карткою фізичної особи - платника податків, а Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.11.2002 виданий на його ім`я із помилкою - на [PERSON] . Наявність в акті на право приватної власності на землю помилки щодо написання його прізвища створює для нього додаткові незручності, оскільки через це він позбавлений можливості вільно розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. При укладені будь-яких правочинів з приводу зазначеної ділянки нотаріуси, реєстратори вимагають від нього приведення у відповідність документів, які встановлюють право на землю, з даними в державному акті, що він не може зробити самостійно. Він звертався до органів, які видавали вищевказаний Акт з проханням усунути технічні описки, однак, йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду за місцем його проживання із заявою про встановлення факту належності йому цього документу. За наявності лише однієї сторони правочину, усунення технічних помилок в його тексті не вбачається можливим та має вирішуватися в судовому порядку. Написання в Державному акті його прізвище, як Капйонкін відповідно, не співпадають із офіційними документами, виданими державними установами на його ім`я, а саме: із пенсійним посвідченням, паспортом та карткою фізичної особи -платника податків. В судове засідання заявник [PERSON] , не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність. В судове засідання Заінтересована особа: Івангородська сільська рада не з`явилась, проте від заінтересованої особи, надійшла заява в якій просять справу розглядати без участі представника сільської ради, по наявних матеріалах справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступнимиз мінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правиламип.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, щозазначені вдокументіне збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи, зазначеним у свідоцтвіпро народження абопаспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , є власником земельної ділянки, яка належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.11.2002, про що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №110. Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] невірно вказали його прізвище: він народжений [PERSON] , про що свідчать, паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та карткою фізичної особи - платника податків, а Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 14.11.2002 виданий на його ім`я із помилкою - на [PERSON] . Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваногодокумента у відповідність до вимог закону. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документамає для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно для оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованоюта підлягає задоволенню.

Outcome: approved