Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

21 лютого 2019 року головний лікар КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив госпіталізувати [PERSON], [INFO] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] (зареєстрований за адресою: [INFO]) був госпіталізований 20.02.2019 р. о 10-20 год. до КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня". Направлення було видане районним психіатром [PERSON] про необхідність госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар для лікування у звязку з наявністю тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є звернення сусідів до голови Нижньосірогозької райдержадміністрації і начальника Нижньосірогозького відділення Каховського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області, в якому вказано неадекватну та агресивну поведінку. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділенні 20.02.2019 року, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] 21.02.2019 року о 09-00 годині громадянин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ «ХОПЛ» ХОР підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психічну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування громадянина [PERSON] можливі тільки в умовах стаціонару. Згода громадянина [PERSON] на примусову госпіталізацію відсутня, у звязку з його відмовою від госпіталцізаї. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в заяві обставинам. Пацієнт відмовляється від прийому їжі, що є небезпечним для його життя, він відмовився проходити МСЕК, внаслідок чого втратив 3 групу інвалідності, перестав приймати лікування. Лікар-психіатр пояснив, що [PERSON] агресивний, від лікування відмовляється, за межами стаціонару хворий є небезпечним як для себе так і для оточуючих, примусове лікування необхідне саме в інтересах пацієнта, який це не усвідомлює. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву, як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення, вважала необхідною примусову госпіталізацію. [PERSON] в судовому засіданні згоду на примусову госпіталізацію не надав, просив відмовити в її задоволенні за необґрунтованістю, вказав, що всі кажуть неправдиво, він потрапив до відділення 19 лютого, а не 20, три дні відмовляється від їжі та води, його скрутили, зробили укол, тільки сьогодні відпустили; його батьки вбиті, у нього конфлікт з сусідами, але він нікому не погрожує, у нього викрали 60 тисяч доларів США, у нього вдома є їжа, а у лікарні не бажає їсти, лікування йому не потрібне. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що правових підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] не має, просив відмовити у задоволенні заяви. Суд, заслухав вступне слово сторін, дослідив матеріали заяви, приходить до наступного. У відповідності до положень ст. 5 S: 1 ((е) законне взяття під варту душевнохворих) Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. У відповідності до положення\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 2.\~ст. 28 Конституції України\~жодна людина\~без її вільної згоди не може бути\~піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та\~в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Нормою\~ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоровя особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово\~психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1, ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби\~в наданні\~їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем\~психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь\~яку медичну спеціальність, інші особи. Нормою\~ст. 14\~Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлені вичерпні підстави примусової госпіталізації особи\~до психіатричного закладу. Так, особа, яка страждає\~на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди\~або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливо лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє\~чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню\~небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Інших підстав для примусової госпіталізації особи до психіатричного\~закладу законодавцем не передбачено. Термін «Душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки\~психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати\~особу в недобровільному порядку тільки тому,\~що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятних норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи\~в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по\~перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору обєктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за\~виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по\~друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; По\~третє, захворювання повинно\~продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був госпіталізований 20.02.2019 року о 10-20 год. каретою швидкої допомоги, від госпіталізації відмовився. Відповідно до висновку лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради № 636 від 21.02.2019 року, [PERSON], який народився 09.03.1962 року, страждає на шизофренію, параноїдну форму, стан загострення, параноїдний синдром з агресивною поведінкою до оточуючих та автоагресію. Висловлює, що сусіди його отруюють через сигаретний дим, спричинили абсцеси печінки, проявляє у звязку з цим агресію до них, сусіду погрожував сокирою його зарубати, а також до себе відмовляється від їжі,

Outcome: approved