Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 96 від 04 жовтня 2000 року відділом РАГС Хорольського РУЮ Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] більше десяти років у її квартирі не проживає, його особисті речі у ній відсутні, але залишається зареєстрованим за цією адресою, що доводиться довідкою виконкому Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області № 3116 від 02.10.2015 року та актом обстеження квартири від 02 жовтня 2015 року, складеного комісією Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області. Позивач вказує, що реєстрація відповідачів у його будинку обмежує його законні права на оформлення субсидії. На підставі наведеного позивач прохала визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ст.74 ЦК України, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, з"ясувавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Хорольського РС УДМС України в Полтавській області №43/2022 від 25.10.2015 року та довідки виконкому Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області № 3116 від 02.10.2015 року відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Згідно акту обстеження квартири від 02.10.2015 року, складеного комісією Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області, відповідач [PERSON] більше десяти років не проживає у квартирі [ADDRESS]., його особисті речі у ній відсутні. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, власник на власний розсуд може розпоряджатися належним йому житлом. Відповідно до ч.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, суд приходить до висновку, що згідно чинного законодавства відповідач [PERSON] не являються членом сім»ї позивача, так як вони не пов»язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків і проживають за різними адресами. Так як позивач являється власником квартири [ADDRESS] і згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідач, як встановлено судом не являється членом її сім»ї, то позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], являється правомірною. Крім того формальна реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає їй вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved