Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до фермерського господарства «Каскад» Братського району Миколаївської області, в якій просить визнати договори оренди землі від 22 вересня 2011 року укладені між нею та відповідачем, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Братському районі Миколаївської області 02 листопада 2012 року за №482140004004186 та № 482140004004187 недійсними. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належать земельні ділянки, площею 10,55 га кожна, що розташовані в межах території Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку. Між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо використання ним вказаних земельних ділянок певний час, а в 2011 році було оговорено, що необхідно укласти письмові договори оренди даних земельних ділянок. Проектом договорів оренди та їх реєстрацією займався [PERSON] Примірників договорів у неї не було, їхні ксерокопії вона отримала лише в 2014 році звернувшись до відділу Держземагенства в Братському районі. Істотні умови вказані в договорах зовсім не відповідали тим, про які вона домовлялась з відповідачем, а саме: термін дії договорів було вказано 10 років, замість 3 років, і орендна плата вказана в розмірі 3% від вартості, що становить 3033 грн. 97 коп. щороку, замість оговорених 800 грн. за 1 га. Крім того, їй стало відомо, що відповідач передав належні їй земельні ділянки у користування іншому орендареві, тому звернулась до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позивачкою вимоги та суду пояснила, що [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки, площею 10,55 га кожна, що розташовані в межах території Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 квітня 2005 року та згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІV -МК №030970, виданого 20 лютого 2001 р. Між позивачкою та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо використання ним вказаних земельних ділянок певний час. В 2011 році між сторонами було оговорено, що необхідно укласти письмові договори оренди даних земельних ділянок. Однак, а ні термін користування земельними ділянками, а ні орендна плата, які вказані в письмових договорах не відповідають тим умовах на яких вони домовлялися. Проект договорів оренди виготовляв [PERSON], а не позивачка, і реєстрацією даних договорів оренди в реєстраційному органі також займався останній. Примірників договорів в позивачки не було, лише в 2014 році вона отримала ксерокопії договорів оренди звернувшись до відділу Держземагенства в Братському районі. Прочитавши договори оренди землі, вона побачила, що істотні умови вказані в договорах, зовсім не відповідали тим, про які вони з відповідачем домовлялися. Так, термін дії договорів було вказано 10 років замість 3 років, орендна плата вказана в розмірі 3% від вартості, що становить 3033 грн. 97 коп. щороку, замість оговорених 800 грн. за 1га. Крім того, позивачці стало відомо, що ФГ "Каскад" без її відома та письмового дозволу, як це передбачено нормами Закону України "Про оренду землі", передав належні їй земельні ділянки у користування іншому орендареві. Відповідач при укладенні договорів оренди землі ввів позивачку в оману і вона підписувала документи нашвидкуруч, не маючи змоги уважно з ними ознайомитись, оскільки, остання проживає майже за 1000 км від Братського району і приїжджає дуже рідко та на короткий термін. Крім того, обидва договори оренди землі були надруковані дрібним шрифтом, а позивачка маючи вади зору, не змогла прочитати їх самостійно. В 2012-2013 р.р. позивачка не зверталась до відповідача та з позовом до суду щодо неналежної сплати орендної плати. Просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Нетовканий С.Г. позов не визнав повністю та суду пояснив, що сторони 22 вересня 2011 року уклали договори оренди землі, які пройшли державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Братському районі Миколаївської області. Земельні ділянки передані орендарю, тобто відповідачу, який виконує умови договору в межах, які зазначені в договорах, і орендну плату відповідач виплачує навіть в більшому розмірі. Договори оренди є дійсними і не підлягають визнання недійсними, як укладені помилково. Жодних доказів щодо порушення відповідачем умов договорів оренди щодо передачі в суборенду земель тільки за згодою орендодавця не надано і документи щодо звернення позивачки до Братської райдержадміністрації не можуть братись до уваги, оскільки це є зверненням і до теперішнього часу не відомі результати даної перевірки. Також, не підтверджено, що позивачка в силу свої фізичних можливостей по зору не могла прочитати договори, підписавши їх нашвидкуруч. Договори оренди виконуються сторонами на тих умовах, на яких укладені. Звернень позивачки щодо неналежного виконання умов договорів оренди землі до відповідача не було. Порушень ніяких немає, а тому немає підстав для визнання даних договорів недійсними. Вислухавши пояснення представників: позивача та відповідача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем, містить всі, перелічені ч.1 ст. 15 зазначеного Закону істотні умови: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі». Ч.1 ст.210 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. План або схема земельних ділянок, які передаються в оренду, кадастрові плани земельних ділянок, акти визначення меж земельних ділянок в натурі, на відсутність яких, як на підставу визнання договору оренди землі недійсним посилається позивач, згідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» являються невід'ємною частиною договорів оренди землі (ч. 4 ст. 15 даного Закону), а не істотними умовами договору. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого Братською районною державною адміністрацією Миколаївської області 19 квітня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВО №551747 від 04 лютого 2005р., [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 12,08 гектарів, що розташована в межах території Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області. Згідно державного акта на право приватної власності на землю ІV-МК № 030970, виданого 20 лютого 2001 р. на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області від 03 листопада 2000 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 12,08 гектарів, що розташована в межах території Шевченківської сільської ради Братського району Миколаївської області. 22 вересня 2011 року [PERSON], як орендодавець, та фермерське господарство «Каскад» в особі [PERSON], як орендар, уклали два договори оренди землі, площею 10,55 га кожна, строком на 10 років. Дані договори оренди землі зареєстровані у відділі Держкомзему у Братському районі Миколаївської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 листопада 2012 р. за №№ 482140004004186 та 482140004004187. Позивачка на час укладання договорів оренди землі мала необхідний обсяг цивільної дієздатності і її волевиявлення було спрямоване саме на укладання даних договорів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторони 22 вересня 2011 року уклали договори оренди землі, у яких наявні всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України „Про оренду землі". На час укладення договорів оренди землі між сторонами було досягнуто згоди з необхідних для договорів даного виду істотних умов, зокрема, строк дії та розмір орендної плати, а тому 02 листопада 2012 р. було проведено державну реєстрацію даних договорів. Позивачка на час укладання договорів оренди землі мала необхідний обсяг цивільної дієздатності і її волевиявлення було спрямоване саме на укладання даних договорів. Доводи позивачки про те, що відповідач при укладенні договорів оренди землі ввів її в оману при підписанні договорів оренди землі і вона не мала змоги уважно з ними ознайомитись, оскільки має вади зору та не змогла прочитати їх самостійно, не підтверджуються жодними доказами. Позивачка не була позбавлена права отримати правову допомогу перед підписанням вищезазначених договорів і мати при собі представника, та отримати примірники договорів. Також, позивачкою не надано підтверджуючих доказів, що відповідач без її відома та письмового дозволу передав належні їй земельні ділянки у користування іншому орендареві. Крім того, з моменту реєстрації договорів оренди землі з листопада 2012 р. на день звернення до суду з даним позовом пройшов певний проміжок часу, на протязі якого позивачка не мала до відповідача претензій щодо невиконання умов договору оренди землі, зокрема, сплати орендної плати в неналежному розмірі. Також, не було встановлено жодних порушень умов даних договорів оренди землі щодо їх підписання та виконання. Отже, обставини, зазначені [PERSON] в позові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed