Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

В березні 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-172306 від 22.02.2019 року у розмірі 103 730 грн. 88 коп. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 103730 грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 57376 грн. 85 коп.; заборгованості за відсотками - 44662,31 грн. та заборгованості за пенею - 16921, 72 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. Цього ж дня справу передано судді Шолох Л.М. для розгляду. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.05.2021 року справу прийнято до провадженню суддею Шолох Л.М. та відкрито провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2021 року замінено позивача Акціонерне товариство «Кредобанк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Приватні Інвестиції». Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач просив суд розглядати справу за його відсутності та просив розстрочити виконання рішення суду на 1 рік. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2019 року між АТ «Кредобанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № CL-172306, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 58210,00 грн. Строк кредитування 60 місяців до 21 лютого 2024 року. Згідно п.4.1 умов Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасне використання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в періоді прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-172306 від 22.02.2019 року, внаслідок чого станом на 02.11.2020 року у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 103730,88 гривень, яка складається: заборгованість за тілом кредиту - 57376,85 грн., заборгованість за відсотками - 44662,31 грн., заборгованість за пенею - 1691,72 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За такого, загальний розмір заборгованості становить 103730,88 грн. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 527, 530, 625, 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо оплати послуг по наданню правової допомоги. Також, матеріали справи не містять переліку послуг адвоката, які надавалися позивачу. За такого суд приходить до висновку, що щодо стягнення правових витрат з відповідача на користь позивача слід відмовити. За змістом статі 435 ЦПК України за заявою сторони суд може розстрочити виконання нею рішення суду на строк не більше року. Зважаючи на заяву відповідача та з метою забезпечення йому можливості виконати рішення суду, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на дванадцять місяців шляхом сплати протягом одинадцяти місяців по 8644 грн 24 коп. щомісячно. Відповідно до пункту 1 часини першої статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем під час звернення до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved