Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Великобурлуцької районної державної адміністрації, Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON], на земельну частку (пай) в розмірі 8,10 умовних кадастрових гектарах в землях колишнього КСП «Родіна» Великобурлуцького району Харківської області, а в разі неможливості із земель запасу Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1996 року померла її матір [PERSON], яка все життя працювала в колгоспі і була членом колгоспу. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» було проведено розпаювання земель, що перебували у колективній власності КСП «Родіна», але про те, що її матір було включено до списку громадян членів КСП «Родіна» за № 424, який є обовязковим додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Родіна» (ХР-07-00-000232) позивач дізналась лише в липні 2015 року. Вона намагалась оформити земельний пай матері в позасудовому порядку, але оскільки її матері при житті не видавались документи на земельну частку (пай), вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що її мати весь час проживала на території Міловської сільської ради, все життя працювала в колгоспі. Померла мати в 1996 році, вона, як донька, поховала свою матір. Після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, доглядає за могилою померлої. Влітку 2015 року їй стало відомо, що її матір була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку-пай. Просить в судовому порядку захистити її право. Представник Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області до суду не зявився, про час і місце судового засідання відповідача було повідомлено належним чином (а.с.24). На адресу суду сільський голова направив листа, в якому позов визнають, просять розглядати справу без їх участі (а.с.28). Суд вважає можливим розглянути даний позов без представника відповідача. Представник Великобурлуцької районної державної адміністрації [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 01-58/797 від 28.03.2016 року не заперечувала проти задоволення вимог позивача. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Судом встановлено, що 15 січня 1996 року у віці 77 років померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 січня 1996 року зроблено запис за № 04 (а.с.07). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР № 2045539 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.06). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №436480 [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище - «Бреславська» (а.с.20). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що померла [PERSON] є рідною матірю позивача [PERSON] і ці обставини підтверджуються вищевказаними документами та не оспорюються сторонами. Відповідно до ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав нотконторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона родичалась зі своєї матірю, постійно приїжджала до неї в гості, надавала допомогу, приймала участь у похованні свої матері, після якої фактично вступила в володіння спадковим майном померлої, стала користуватись житлом померлої особи. Згідно довідки, виданої виконкомом Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області за вихід. № 243 від 18.09.2105 року (а.с.05), [PERSON] на день смерті дійсно була зареєстрована і постійно проживала в [INFO]. Із вищезазначених обставин вбачається, що позивач являється спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON], дана особа, відповідно до ст.549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], фактично вступила в володіння спадковим майном своєї матері. Згідно з Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно Списку громадян членів колективного сільськогосподарського кооперативу або колективу (додаток 1 до Державного акта № ХР-07-00-000232) [PERSON] включено до даного списку за № 434 (а.с.12-19). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що лише в 2015 році їй стало відомо, що її матір має право на земельну частку (пай) оскільки все життя вона пропрацювала в колгоспі, весь час проживала на території Міловської сільської ради де і похована. Після цього позивач вирішила звернутись з питанням отримання документів на земельну частку (пай) до Головного управління Держземагентства у Харківській області. Згідно відповіді на звернення від 17.06.2015 р. № 31-20-11-14539/0/9-15 Головного управління Держземагентства у Харківській області, за інформацією, наданою відділом Держземагентства у Великобурлуцькому районі Харківській області зясовано, що до списків членів КСП «Родіна», які додаються до Державного акту на право колективної власності на землю, прізвище [PERSON] було включено, але сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся (а.с.08-09). Відповідно до довідки від 29.03.2016р. №9-20.15-0.1-348/2-16, виданої відділом Держгеокадастру у Великобурлуцькому районі Харківської області, середній розмір земельної частки (паю) земель колективної власності колишнього КСП «Родіна» на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області складає 10.26 га. Крім того, на території Міловської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області є в наявності землі державного резервного фонду не надані в приватну власність та користування (а.с.27). Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай), яке належало померлій [PERSON] підлягають задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідачі позовні вимоги визнали, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved