Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

12 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], про визнання втрати права на користування житловим приміщенням. Вимоги обгрунтовує тим, що квартира №12 в будинку №13 на 5-му мікрорайоні в м.Нововолинську, Волинської області належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 06 листопада 2015 року. Пунктом 7 договору передачено, що продавець [PERSON], від імені якої діє її представник [PERSON], зобов'язується в строк до 8 листопада 2015 року знятись з реєстрації місця проживання особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі. Проте [PERSON] порушила умови договору, при передачі будинкової книги позивачу стало відомо, що у квартирі зареєстрована дочка [PERSON] - [PERSON] Позивач вказує, що перед укладанням договору купівлі-продажу при огляді квартири було встановлено, що фактично у вказаній квартирі ніхто не проживає, квартира вільна від речей домашнього вжитку, пустує. Позивач вважає, що права відповідача [PERSON] на проживання в спірній квартирі похідні від прав колишнього власника [PERSON], членом сім'ї якої вона була та за згодою якої проживала у квартирі та була зареєстрована. Зазначає, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у спірній квартирі, втратила право на користування житлом, так як її мати [PERSON] відчужила його, тому позивач звернувся до суду та просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі №12 в будинку №13 на 5-му мікрорайоні в м.Нововолинську, Волинської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його імені діє представник [PERSON], яка подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов просить задовольнити повністю. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з′явилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті «Волинь-нова», про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] в судове засідання не з′явилась, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із договору купівлі - продажу квартири від 06 листопада 2015 року, який посвідчено нотаріально (а.с.6) вбачається, що квартира №12 в будинку №13 на 5-му мікрорайоні в м.Нововолинську, Волинської області належить позивачу [PERSON], який придбав її у гр. [PERSON], від імені якої діяв її представник [PERSON] Право власності [PERSON] на квартиру №12 в будинку №13 на 5-му мікрорайоні в м.Нововолинську, Волинської області зареєстровано у встановленому законом порядку, що стверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2015 року (а.с.7). Як вбачається із пункту 7 договору купівлі - продажу квартири від 06 листопада 2015 року продавець [PERSON], від імені якої діє її представник [PERSON], зобов'язується в строк до 8 листопада 2015 року сплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації місця проживання особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб які їх мали і передати квартиру покупцю [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі, за адресою:5-й мікрорайон, 13/12 в м.Нововолинську, Волинської області з 16.09.2006 року. В даній квартирі з 30.12.1997 року була зареєстрована гр. [PERSON], яка 05 листопада 2015 року знята з реєстрації (а.с.10-12). В судовому засіданні встановлено, що у 2015 році змінився власник спірної квартири. Власником квартири став позивач [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 06 листопада 2015 року та витягом про реєстрацію права власності. (а.с.6,7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї нового власника позивача [PERSON] Відповідач тривалий час не проживає в спірній квартирі, однак не знялась з реєстрації в даній квартирі не зважаючи на те, що [PERSON] перестала бути її власником та знялась з реєстрації 05 листопада 2015 року, та не забезпечила зняття з реєстрації своєї дочки - відповідача по справі [PERSON] в строк до 08 листопада 2015 року згідно з п.7 договору купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2015 року. За змістом статті 156 ЖК України право членів сімї попереднього власника [PERSON] на користування квартирою за адресою: 5-й мікрорайон, 13/12 в м.Нововолинську, Волинської області, що їй належала на праві власності є похідним від права останньої на користування зазначеною жилою площею. [PERSON], яка являється продавцем продала спірну квартиру [PERSON], який є позивачем по справі та покупцем даної квартири за договором купівлі - продажу квартири (а.с.6). З дня укладення договору купівлі - продажу квартири і переходу права власності на спірну квартиру до позивача [PERSON] її попередній власник [PERSON] втратила право власності, а отже і користування спірною квартирою з дня продажу даної квартири гр. [PERSON], у звязку із чим члени сімї [PERSON] зокрема відповідач [PERSON] також втратила право на користування зазначеним житлом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] до членів сімї нового власника квартири - позивача [PERSON] не належать. Оскільки власник спірного будинку змінився, тому новий власник має право на реалізацію передбаченого ст. 317, ст. 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном та права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до 42 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цією квартирою, тому вони втрачають право на користування цією квартирою та за позовом нового власника визнаються судом такими, що втратили право на користування квартирою. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. На думку суду, відповідно до статті 16 ЦК України захист права позивача [PERSON] на безперешкодне володіння, користування та розпорядження її майном спірною квартирою має бути реалізовано судом шляхом усунення перешкод у користуванні її майном, а також шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування спірною квартирою - припинення дії, яка порушує право позивача (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: Волинська область, м.Нововолинськ, 5-й мікрорайон[ADDRESS].

Outcome: approved