Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

В липні 2015р. [PERSON] звернувся з позовом [PERSON], треті особи - [PERSON], Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Полякова Тетяна Юріївна про витребування майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилися спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS]. Вищезазначена квартира, загальною площею 26,5 кв. м., належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 06.10.2008 року, про що зроблено відповідний запис № 12-36338. У встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно підтверджується копією заяви по спадковій справі № 755/2013 від 13.08.2013 року, але отримати свідоцтво не зміг. Окрім позивача, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси про встановлення факту проживання однією сім'єю (справа № 523/15715/13-ц) до нотаріальної контори звернулася громадянка [PERSON] (заява від 04.10.2013 року). Зазначене рішення було скасовано апеляційним судом Одеської області. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року (справа 523/19580/13-ц) позов [PERSON] про зміну черговості спадкування було задоволено. На підставі вказаного рішення суду 26.02.2014 року [PERSON], отримала свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна. Викладена обставина підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, яку позивач отримав 04.02.2015 року за № 302/02-31. Після перегляду заочного рішення Суворовським районним судом м. Одеси, у задоволенні позовної заяви [PERSON] було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року, рішення суду першої інстанції залишено в силі, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено. 04.02.2015 року, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину та дізнався про те, що [PERSON] також отримала свідоцтво на 1/2 частину спадкового майна. Свідоцтво [PERSON], отримала на підставі судових рішень, що були пізніше скасовані. Згодом позивач звернувся до Суворовського районного суду із позовною заявою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом громадянці [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2015 року (справа № 523/1712/15-ц) позовну заяву задоволено, та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину. Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивачу стало відомо про те, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року (справа № 523/9109/14-ц) за позовною заявою Одеської міської ради, визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації - Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 06.10.2008 року № 211950, за яким померлому батькові (спадкодавцеві) було передано у власність спірна квартира та визнано недійсним свідоцтво про право власності на неї. Ухвалою апеляційного суду від 14.05.2015 року ( провадження № 22-ц/785/4537/15) вищезазначене рішення скасовано у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради відмовлено. Отримавши рішення Суворовського районного суд м. Одеси про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, що набрало законної сили, позивач знову звернувся до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про спадщину не зміг, у зв'язку із відчуженням квартири третьою особою, за день до оголошення судового рішення. Витребувати майно у добросовісного набувача шляхом віндикації може лише власник такого майна або особа, яка має речові права на нього. Враховуючи той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, не був стороною договору відчуження, належним способом захисту м порушених прав та обов'язків є витребування майна від його володільця шляхом віндикації. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотека, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 39843846 від 30.06.2015 року, власником 1/2 частини спірної квартири на підставі договору дарування серія та номер: 221, виданий 18.06.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Тетяною Юріївною є громадянка [PERSON] (онука - [PERSON].). Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. На підставі викладеного, позивач просив: 1. Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] 1/2частину квартири розташованої за адресою: 65031, [ADDRESS]. 2. Скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 10096841 від 18.06.2015 року внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Тетяною Юріївною на підставі договору дарування серія та номер 221, виданий 18.06.2015 року та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 22199856 від 18.06.2015 року. 3. Визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на квартиру номер [ADDRESS] Ухвалою суду від 28.12.2015р. було зупинено провадження по справі, оскільки стало відомо, що [PERSON] помер [INFO]. (Т.1,а.с. 129) Ухвалою суду 02.06.2016р. було допущено процесуальне правонаступництво та замість померлого позивача [PERSON] допущено його спадкоємця - [PERSON]. (Т1., а.с. 148-149) Ухвалою суду від 20.09.2017р. було об'єднано в одне провадження дану справу зі справою за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло. Вищевказані позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Вищеназвана квартира була надана [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів міста Одеси № [NUMBER] від 06 вересня1974 року. Виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих 29 жовтня 1974 року [PERSON] було видано посвідчення № [NUMBER] на право зайняття службової жилої площі за адресою: [ADDRESS], що складається з однієї кімнати житловою площею 15.9 м. кв. Службова квартира була надана [PERSON], який працював сантехніком на період роботи на цій посаді, у будинку місцевої ради та підлягала звільненню у 10-ти денний термін, спільно з усіма проживаючими, у випадку припинення трудових відносин з організацією, про що [PERSON] підписав зобов'язання щодо звільнення квартири. Не зважаючи на те, що було отримано саме службову жилу площу, розпорядженням органу приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 211950 від 06 жовтня 2008р. - квартиру [ADDRESS] передано в порядку приватизації у приватну власність [PERSON] На підставі цього розпорядження, Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, було видано свідоцтво про право власності па житло від 06 жовтня 2008 року № 211950. Право власності на нерухоме майно зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН». Позивачка вважає, що приватизація квартири була здійснена в порушення вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно вимог якого забороняється приватизація службового житла. На підставі викладеного, позивачка просить визнати недійсним незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації - Управління житлового комунального-господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради від 06.10.2008р. № 211950, визнати недійсним свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], яке видане Управлінням житлового комунального-господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради 06.10.2008р. за № 211950 на ім'я [PERSON]. В процесі судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. В останнє судове не з'явився, просив відкласти розгляд справи. Представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову [PERSON], задовольнивши при цьому позовні вимоги [PERSON]. Представники Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з'явились, згідно поданого клопотання просили справу розглянути у їх відсутність. (Т2., а.с. 47) Представник треті особи - [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову [PERSON], задовольнивши при цьому позовні вимоги [PERSON]. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Полякова Тетяна Юріївна, згідно поданої заяви просила справу розглянути у її відсутність. (Т1., а.с. 177) Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини справи, а також виникли правовідносини. Так судом встановлено, що виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих 29 жовтня 1974 року [PERSON] було видано посвідчення № [NUMBER] на право зайняття службової жилої площі за адресою: [ADDRESS], що складається з однієї кімнати житловою площею 15.9 м. кв.. (Т2.,а.с. 14) Розпорядженням органу приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 211950 від 06 жовтня 2008р. квартиру [ADDRESS] було передано в порядку приватизації у приватну власність [PERSON]. (Т.2.,а.с. 33) На підставі цього розпорядження, Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, було видано свідоцтво про право власності па житло від 06 жовтня 2008 року № 211950. Право власності на нерухоме майно зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН».(Т1, а.с. 32) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] був його син [PERSON]. (Т1., а.с. 7) У встановлений законом строк, [PERSON] звернувся до Четвертої державної нотаріальної контори із заяво про прийняття спадщини, що відповідно підтверджується копією заяви по спадковій справі № 755/2013 від 13.08.2013 року, але отримати свідоцтво не зміг. (Т1.,а.с. 8) Вищевказані обставини були викликані діями [PERSON]. Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013р. по цивільній справі № 523/15715/13-ц був встановлений факт проживання однією сім'єю [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 1975 року по [INFO] року. (Т.1., а.с. 9-10) Ухвалою колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25.06.2014р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013р. було скасовано та заяву було залишено без розгляду, у зв'язку з наявністю спору про право. (Т1., а.с. 12-13). Однак, користуючись наявністю рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013р., яким був встановлений факт проживання однією сім'єю [PERSON] разом з [PERSON], [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2015 року (справа 523/19580/13-ц) позов [PERSON] про зміну черговості спадкування було задоволено, а також надано [PERSON] право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] після смерті [INFO] року [PERSON]. (Т.1., а.с.14-15) Ухвалою суду від 05.03.2014р. заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15.01.2014 року по справі №523/19580/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Четверта Одеська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування було скасовано. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 08.09.2014р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - Четверта Одеська державна нотаріальна контора, про зміну черговості одержання права на спадкування було відмовлено. Вищевказаним рішенням встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом є син спадкодавця - відповідач у справі, котрий своєчасно звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачка також своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи. (Т1., а.с. 16-19) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року, рішення суду першої інстанції залишено в силі, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] відмовлено. (Т1., а.с. 20-22). Однак на підставі рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013р. (справа №523/15715/13-ц), яким було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON] більше п'яти років та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.01.2014р. (справа №523/19580/13-ц) яким [PERSON], спадкоємцю четвертої черги, було надано право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги [PERSON], державним нотаріусом Ласурія Я.Ю. на ім'я [PERSON], спадкоємця першої черги, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.02.2014р., реєстровий № 2-75, після смерті [PERSON] та проведено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. (Т1., а.с. 56) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2015р. по цивільній справі №523/1712/15-ц було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.02.2014р., реєстровий №2-75, видане державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріал ьної контори Ласурія Я.Ю. на ім'я [PERSON], на 1/2 частку квартири [ADDRESS], скасувавши (вилучити) державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію за [PERSON] право спільної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. (Т1., а.с. 37-23) Однак, [PERSON], будучи обізнаною про наявність судового спору, а також користуючись наявністю у неї реєстрації право власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2014р., реєстровий №2-75, видане державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Ласурія Я.Ю., 15.06.2015р. на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Т.Ю., у реєстрі за № 210, дарує [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS]. (Т1., а.с. 54-55) 18.06.2015р. [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Т.Ю., у реєстрі за №221, дарує ? частку квартири [ADDRESS] [PERSON]. (Т1., а.с. 74-75) [PERSON] помер [INFO]., актовий запис №11975 від [INFO]., зареєстрований Відділом ДРАЦС у м. Одесі ОМУЮ. (Т1., а.с. 197) Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON], яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. (Т.1, а.с. 192-193,196) Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, оскільки [PERSON] перебувала в шлюбі на час смерті спадкодавця, а тому вона є спадкоємцем першої черги, у зв'язку з чим, має право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами. В той же час, суд вважає, що [PERSON] є неналежним позивачем за позовними вимогами щодо визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації - Управління житлового комунального-господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради від 06.10.2008р. № 211950, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], яке видане Управлінням житлового комунального-господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської Ради 06.10.2008р. за № 211950 на ім'я [PERSON]. Так, згідно ч. 2 ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року N 2482-XII державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно ст. 29 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: 1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. На підставі викладеного, суд вважає, що належним позивачем за вищевказаними вимогами є саме орган місцевого самоврядування в особі Одеської міської Ради, а тому право [PERSON] не підлягає судовому захисту, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому, необхідно врахувати, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року (справа № 523/9109/14-ц) за позовною заявою Одеської міської ради, визнано незаконним та скасовано розпорядження органу приватизації - Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 06.10.2008 року № 211950, щодо квартири [ADDRESS], яку було передано в порядку приватизації у приватну власність [PERSON]. (Т1., а.с.23-27) Рішенням колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 14.05.2015р. заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.07.2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким Одеській міській раді у задоволенні позову до комунального підприємства "Міське агентство приватизації житла" та Департаменту міського господарства і [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло на ім'я [PERSON] було відмовлено. (Т1.,а.с. 28-30) З матеріалів спадкової справи, яка була заведена після померлого [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримала. В судовому засіданні встановлено, що перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом є наявність реєстрації право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009р. майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. У Постанові Верховного Суду України від 7 листопада 2012 року по справі № 6-107 цс 12, , Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно витребувати у [PERSON] (іпн. [NUMBER]) на користь [PERSON] (іпн. [NUMBER]) - 1/2 частину квартиру [ADDRESS] шляхом припинення право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомості № 301025251101), що їй належить на підставі договору дарування від 18.06.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Т.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 221. Враховуючий також той факт, що позивачка не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що необхідно визнати за [PERSON] (іпн. [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з однієї житлової кімнати площе 15,8 кв.м., загальною площею 26,5 кв.м.., (реєстраційний номер об'єкта нерухомості № 301025251101) у порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], який помер [INFO] року. В той же час, суд вважає, що решту позовних вимог [PERSON] щодо скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно необхідно залишити без задоволення, оскільки суд витребує у відповідача нерухоме майно, шляхом припинення права власності та визнання права власності за належним власником. На підставі викладеного,

Outcome: partial