Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2015 року було залишено без розгляду заявлені вимоги у частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину. В обгрунтування позову про розірвання шлюбу позивач посилається на те, що з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем зареєстрували 06 вересня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1650. На протязі останніх двох років сімейне життя з [PERSON] поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими, як повага до чоловіка, піклування про створення у сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, з ініціативи відповідача постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє душевні страждання. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у них на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та обставини, викладені у заяві, просили задовольнити вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов про розірвання шлюбу відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2005 року, про що зроблений відповідний актовий запис за № 1650 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно положень частини 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, а тому зберегти сім"ю не надається можливим, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач підтримує позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім»ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved