Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] 10 квітня 2019 року пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що вона, позивач, перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одного малолітнього сина, котрий проживає з нею, на утримання якого відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює. 16 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухваленння заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом виклику до суду через офіційний веб-сайт судової влади у судове засідання не з"явилась, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин суд постановив провести, на підставі вимог ст. 281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб, про народження та довідки відомо, що сторони є батьками малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , котрий проживає з позивачем ( арк. справи 2-4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину. [PERSON] на даний час проживає окремо від дитини, має регулярний дохід, і тому, згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, у ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, принаймні іншого відповідачем не доведено. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, не встановлено. Аліменти повинні бути стягнуті у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачем. Суд дійшов висновку, що присудження аліментів, у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved