Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Дочірного підприємтсва Національна акціонерна компанія "Надра України" "Західукргеологія" про стягнення кінцевого розрахунку при звільненні та про виплату середнього заробітку за час затримки по деь фактичного розрахунку. Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом №932-к від 24.09.2013 року позивача було звільнено з Закарпатського геологогідрогелогічного центру по перевезенню із Закарпатської ГРЕ на підставі п.1 ст.36 КЗпП України- за згодою сторін. Однак, в день звільнення і по сьогоднішній день розрахунок по заробітній платі з ним не проведено. А тому, просить суд стягнути з Дочірного підприємтсва НАК "Надра України" "Західукргеологія" на свою користь середній заробітрок за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 6321, 52 грн. В ході судового розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь в тому числі і заборгованість по заробітній платі у зв"язку зі звільненням в сумі 6321, 52 грн. В судовому засіданні позивач збільшений позов підтримав та пояснив, що наказом від 24.09.2013 року позивача було звільнено з Закарпатського геологогідрогелогічного центру по перевезенню із Закарпатської ГРЕ на підставі п.1 ст.36 КЗпП України- за згодою сторін. Однак, в день звільнення і по сьогоднішній день розрахунок по заробітній платі з ним не проведено. Просив збільшений позов задоволити. Представник відповідача - Дочірного підприємтсва НАК "Надра України" "Західукргеологія", будучи належним чино повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заперечення проти позову, згідно якого, позовні вимоги позивача визнають частково та не заперечують щодо стягнення з них в користь [PERSON] середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 2925, 12 грн., оскільки їх підприємтво працює по скороченому графіку роботи та починаючи з вересня 2013 року по квітень 2014 року були встановлені одноденні та дводенні робочі тижні (а.с.25-27). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що наказом №932-к від 24.09.2013 року позивача було звільнено з Закарпатського геологогідрогелогічного центру по перевезенню із Закарпатської ГРЕ на підставі п.1 ст.36 КЗпП України- за згодою сторін, що стверджується копією трудової книжки останнього від 16 грудня 1978 року (а.с.9). Як стверджує позивач, на час його звільнення і до сьогоднішнього дня підприємство не виплатило йому заробітну плату в розмірі 6321, 52 грн. Дану суму заборгованості не заперечує і відповідач в своїх запереченнях від 15.04.2014 року (а.с.26). Так, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За наведених обставин, враховуючи, що при звільненні [PERSON] і по сьогоднішній день підтриємство не виплатило останньому заробітну плату в сумі 6321, 52 грн., суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача невиплаченої заробітної плати у зазначеній сумі доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток по день фактичного розрахунку за несвоєчасно виплачені суми в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП- у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. П.п. 20, 21 Постанови пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування законодавства про оплату праці" встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії. Відповідно до абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року,- у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата. Беручи до уваги, що позивача [PERSON] звільнено з роботи 24 вересня 2013 року, враховуючи довідку головного бухгалтера Львівської геологорозвідувальної еспедиції ДП НАК "Надра України" "Західукргеологія №301 від 09 квітня 2014 року про те, що розмір середньоденного заробітку становить 88,64 грн. за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню- середньомісячна заробітна плата позивача за період з 24.09.2013 року по 16.04.2014 року становить 2925, 12 грн (а.с.30). Таким чином, суд враховує, що при розрахунку позивачем середнього заробітку за весь час затримки, такий останнім розраховувався з урахуванням мінімальної заробітної плати встановленої Законом України "Про державний бюджет України на 2013 рік", що суперечить абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6321, 52 грн слід задовольнити частково- в сумі 2925, 12 грн. Приймаючи до уваги, що позивач при пред'явленні позову, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial