Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання померлої [PERSON] та [PERSON] з червня 2003 року по день її смерті [INFO] у [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що вона мала сестру [PERSON] . [INFO] її сестра померла. Після її смерті відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай), площею 2, 54 га. На момент смерті сестра була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Однак вони проживали спільно за адресою: [ADDRESS] , оскільки сестра була важко хворою, потребувала стороннього догляду, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог ст. 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за законом, заявниця вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено по причині неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 11 годину 30 хвилин 23 жовтня 2019 року, задоволено клопотання заявника про витребування у приватного нотаріуса Новоушицького нотаріального округу Кохан О.В. копії спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 23 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 24 грудня 2019 року о 09 годину 00 хвилин у зв`язку із неявкою заявника. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника та визнання заяви. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала, також вказала, що вона доглядала сестру [PERSON] , проте вона проживала у своєму будинку, де й померла. Представник заявниці заяву підтримав з викладених в ній підстав. Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, показання свідків, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 7 квітня 2005 року (а.с.6). Заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 червня 1967 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 6 жовтня 1974 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 липня 1967 року, копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 1 березня 1962 року (а.с.7-10). Відповідно до копії сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0173280 від 18 лютого 1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай), площею 2,54 га у КСП ім.Ілліча с.Косиківці (а.с.14). Заявниці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із неможливістю встановити факт спільного проживання останньої та [PERSON] на момент відкриття спадщини (а.с.15). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, про що зазначено у відповіді приватного нотаріуса Кохан О.В. від 15 жовтня 2019 року (а.с. 25). Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини), є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Суд вважає, що доводи заявниці [PERSON] про те, що спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала за її місцем проживання у [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні з огляду на таке. Місцем проживання заявниці [PERSON] є [ADDRESS] . Місцем проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] на день смерті [INFO] є [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 426 від 20 липня 2018 року, видана Новоушицькою селищною радою (а.с.11). Згідно з довідкою № 428 від 20 липня 2018 року, виданої Новоушицькою селищною радою, після смерті [PERSON] фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступила [PERSON] . Однак, зазначена довідка, на думку суду, не є доказом постійного проживання заявниці із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не свідчить про прийняття спадщини відповідно до вимог статті 1268 ЦК України. Фактичне управління та розпорядження спадковим майном після смерті спадкодавця несе за собою юридичний зміст лише у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, тобто до вступу у законну сили ЦК України від 16 січня 2003 року. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] суд встановив, що заявниця [PERSON] та її сестра [PERSON] проживала за різними адресами, у різних будинках, однак відвідували один одного. Зазначені показання\~свідків узгоджуються\~з даними\~ довідки № 426 від 20 липня 2018 року, виданої Новоушицькою селищною радою у якій чітко зазначено місце проживання спадкодавця [PERSON] на час її смерті [ADDRESS] . Також суд не бере до уваги довідку за № 392 від 2 липня 2018 року, видану Новоушицькою селищною радою (а.с.13), оскільки така сформована на свідченнях зазначених вище свідків, які в судовому засіданні надати протилежні показання. Водночас заявниця не надала суду доказів важкої хвороби спадкодавця [PERSON] та необхідності останньої у сторонньому догляді. Тому суду вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти до висновку про наявність обставин справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем необхідно відмовити. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed