Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

27.03.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, посилаючись на те, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29.06.2011 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з позивачем. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01.03.2018 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини. Після того, як [PERSON] виповнилося 18 років, відповідач припинив виплату аліментів. З 01.09.2019 року [PERSON] навчається на денній формі в Федорівському центрі професійної освіти за професією «Оператор комп`ютерного набору; обліковець з реєстрації бухгалтерських даних". Та хоча вона навчається на бюджетній основі і забезпечується стипендією згідно законодавства, дитина має харчуватися та купувати одяг, книжки та інші канцелярські товари необхідні для навчання, сплати проїзду до місця мешкання та до місця навчання. Позивач як може, так забезпечує всім необхідним свою дочку, проте її заробітна плата не дає змоги повноцінно утримувати її. Враховуючи, що добровільно відповідач матеріальну допомогу позивачу на утримання повнолітньої дочки в зв`язку з продовженням навчання не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки на час навчання аліменти в розмірі1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23-річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07.04.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено перше судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 10 год. 00 хв. 07.05.2020 р.. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області 14.03.2002 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , тобто третьої особи у позовній заяві (а.с.8). Відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER] виданого органом 1469 від 14.11.2017 року [PERSON] виповнилося 18 років (а.с.9). Відповідно до рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 01.03.2018 року з [PERSON] , [INFO] стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 21 червня 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.11-14). Згідно з довідкою, виданою Федорівським центром професійної освіти від 17.03.2020 року [PERSON] навчається на денній формі навчання з 01 вересня 2019 року по [INFO] року за професією «Оператор комп`ютерного набору; обліковець з реєстрації бухгалтерських даних» (а.с.3). Згідно з довідкою № 156 від 16.03.2020 року виданою Керменчицькою сільською радою Великоновосілківського району Донецької області [PERSON] , [INFO] зареєстрована та мешкає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Виконкомом Октябрською сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 09.12.2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Згідно листа № 56150918 від 07.05.2020 року Великоновосілківського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) станом на 01.05.2020 року заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітніх дітей у [PERSON] відсутня (а.с.28). Відомості про матеріальне становище відповідача позивачем не подані. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання, суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на час навчання в розмірі 1/5 частки від усіх його видів доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також, суд зазначає, що у разі зміни місця проживання дитини, або матеріального становища батьків, або інших обставин, що мають істотне значення, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів, або їх скасування. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідач надав суду пенсійне посвідчення серії ААІ видане 25.01.2017 року, згідно якого він отримує пенсію як інвалід 3 групи (а.с.27). Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Тобто відповідач, який є інвалідом 3 групи від сплати судового збору не звільняється. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved