Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №27 ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо невиплати грошових коштів за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року та договором банківського рахунку «До вкладу» [NUMBER] від 28.02.2014 року; стягнути з відповідача на її користь 12 747,73 грн. грошових коштів, що знаходяться на рахунку [NUMBER]; зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити їй проценти за ставкою 25% річних за весь час фактичного перебування грошових коштів на рахунку [NUMBER] до моменту фактичної виплати їй належних грошових сум; стягнути з відповідача на її користь 50 000,00 гривень моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідача. Надалі позивачем подано уточнення до позову, відповідно до яких просить визнати неправомірними дії ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №27 ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо невиплати грошових коштів за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року та договором банківського рахунку «До вкладу» [NUMBER] від 28.02.2014 року в період з 03.03.2014 року по 16.10.2014 року; стягнути з відповідача на її користь 7773, 97 грн. відсотків за договором банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року; стягнути з відповідача на її користь 932,88 грн. 3% річних за порушення строку виконання грошового зобов'язання; стягнути з відповідача на її користь 7630,13 грн. втрат від інфляції внаслідок порушення строку виконання грошового зобов'язання; стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. завданої моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 03.01.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року, предметом якого було розміщення вкладником до Банку строкового вкладу в національній валюті на строк 2 місяці з щомісячною виплатою процентів. Сума початкового вкладу складає 50 000 гривень. Даним договором передбачено виплату процентів, нарахованих на вклад за ставкою 25% процентів річних; дата вимоги вкладником вкладу - 03.03.2014 року. Після завершення строку дії вкладу, вона звернулася до відповідача за одержанням розміщених нею грошових коштів і нарахованих відсотків. Надалі 16.10.2014 року відповідачем здійснено повну виплату суми внесеного вкладу за договором банківського вкладу. Однак, відповідачем не здійснено виплату відсотків за договором банківського вкладу в розмірі 7773,97 грн.; не сплачено 3% річних за порушення строку виконання грошового зобов'язання в розмірі 932,88 грн. та 7 630,13 грн. втрат від інфляції внаслідок порушення строку виконання грошового зобов'язання. Вважає, що такими діями відповідач, порушує чинне законодавство. Крім того, діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні нормальних умов життя через неможливість витрачання власних коштів, необхідністю тратити додаткові зусилля, час і гроші на матеріальне забезпечення сім'ї,щоденне відвідування відділення банку з надією отримати частину вкладу. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона відчувала морально-психологічний дискомфорт, постійне напруження і стрес у щоденному житті. Позивач в судове засідання не з'явилася, при цьому, просить розглядати справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому, згідно ст.169 ЦПК України суд вирішив завершувати розгляд справи на підставі наявних письмових доказів. При цьому, суд враховує письмові заперечення на позов (а.с.68-72). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч.1. ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 03.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року, предметом якого було розміщення вкладником до Банку строкового вкладу в національній валюті на строк 2 місяці з щомісячною виплатою процентів. Сума початкового вкладу складає 50 000 гривень. Даним договором передбачено виплату процентів, нарахованих на вклад за ставкою 25% процентів річних; дата вимоги вкладником вкладу - 03.03.2014 року. Після завершення строку дії вкладу, [PERSON] звернулася до відповідача за одержанням розміщених нею грошових коштів і нарахованих відсотків. Надалі після довготривалих звернень, 16.10.2014 року відповідачем здійснено повну виплату суми внесеного вкладу за договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 29.05.2013 року №6-39цс13 «Про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу» Верховний суд України дійшов висновку, що правомірно стягуються проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, 3% річних та сума відповідно до індексу інфляції за прострочення грошового зобов'язання. Суд погоджується з доводами позивача та розрахунками, поданими ним 22.10.2014 року, та вважає, що з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №27 ПАТ «ВіЕйБі Банк» в користь [PERSON] слід стягнути відсотки за договором банківського вкладу Новорічний подарунок VIP №716220/2014 від 03.01.2014 року в розмірі 7773,97 грн., 3% річних за порушення строку виконання грошового зобов'язання; 7630,13 грн. втрат від інфляції внаслідок порушення строку виконання грошового зобов'язання. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що така вимога позивача [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суд України № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом в процесі розгляду справи не було здобуто жодних доказів того, в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, та чим керувалася позивач при визначенні розміру моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, а тому в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання дій ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №27 ПАТ «ВіЕйБі Банк» неправомірними, оскільки порушення строку виплати грошових коштів за договором банківського вкладу не є підставою для визнання дій неправомірними. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити те, що в процесі судового розгляду сторонам було роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення та невчинення певних процесуальних дій. Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами. В той же час, позивач належного та допустимого доказу на обґрунтування позовної вимоги щодо визнання дій неправомірними не надала. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково. Відповідно до ч. 3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищенаведеним, з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення №27 ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved