Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

04.06.2013 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати поруку, яка виникла на підставі договору від 01.03.2007р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , в забезпечення зобов*язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11123436000 від 01.03.2007 року- припиненою, посилаючись на те, що в порушення п. 2.1 договору поруки, без попередньої згоди поручителя кредитор та позичальник збільшили процентну ставку по простроченій заборгованості за користування кредитом з 13 % до 26 % річних, тим самим збільшивши обсяг відповідальності. Позивач та його представник у судове засідання не з*явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання вимог позову. Представник відповідача просив про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечував та просив застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу. Обставини справи, встановлені судом. 01.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11123436000, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 42470,00 дол. США (що еквівалентно 214473,50,50 грн.), зі сплатою 13 % річних за користування грошовими коштами, та з кінцевим строком повернення кредиту до 01.03.2010 року. Згідно п. 1.3.1.даного договору, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування прорцентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченого п. 9.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Пункт 1.3.2 договору передбачає, що сторони домовились, що за умовами цього договру може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь -якої із обставин, передбачених ч. 1 п. 9.2 договору. Нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України, сторони погодили, що протягом дії цього договорубанк відповівдно до умов п. 1.3.1 Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання передбачених договорром обставин. При цьому, сторони домовлись, що при настанні будь-якої з обставин, визначених договором ч. 1 п. п 9.2 договору, банк може збільшити розмір процентної ставки за договром (п. 9.2 договору). 01.03.2007 року, в рахунок забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором №11123436000, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. За пунктом 1.1 договору поруки поручитель зобов*язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов*язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору від 01.03.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих на теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов*язаннями останнього за кредитним договроом , включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п. 1.3 договру поруки). Згідно п. 2.1 договору поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінити умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Пвід згодою поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до основного договру та/або отриманням його письмової згоди з такимизмінами та /або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладлення поручителем додаткової угоди до цього догоовру щодо внесення відповідних змін. У відповідності до п.5.7 договору поруки, листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною повідомлень іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цього договору. Підтвердженням факту відправлення повідомлення є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. 10.08.2009 року [PERSON] від АКІБ «УкрСиббанк» направлено повідомлення про наявність боргу в сумі 31338,07 дол. США, та попереджено про стягнення процентів, відшкодування збитків, пені, штрафних санкцій. 08.12.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами, ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за кредитним договором №11123436000 від 01.03.2007 року, ПАТ «Дельта Банк». За наданим позивачем розрахунком, починаючи з 09.01.2012 року, процентна ставка на прострочену суму заборгованості встановлена в розмірі 26 %. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов*язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов*язання боржником. Частинами 1 та 4 ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов*язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов*язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов*язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. ст. 57 - 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 05.03.2013 року ПАТ «ДельтаБанк» звернувся до Центрального районного суду м Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договром в загальній сумі 448153,60 грн. Ухвалою суду від 30.07.2013 року позов залишено без розгляду. Однак, позивачем та її представником не надано доказів у підтвердження того, що [PERSON] не було повідомлено про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, таких доказів не надано і представником ПАТ «ДельтаБанк». У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 267 ЦК України встановлені наслідки спливу позовної давності, а саме: заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як роз'яснено в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. ,,Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Представник відповідача письмово заявив про необхідність застосування судом позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду із зазначеною вимогою без поважних причин. За такого, у задоволенні позову слід відмовити з саме цієї підстави. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed