Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

25 лютого 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 07.04.2008 року на утримання дитини стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно. Також позов мотивує тим, що відповідно до довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу Варвинської ЦРЛ «Полікліннічне відділення» від 24.02.2016 року [PERSON] знахадиться на «Д» обліку з діагнодом: дифузний зоб II ступеня та потребує постійного підтримуючого лікування і санаторно-курортного оздоровлення. Позивачка працює буфетчецею та отримує незначну заробітну плату. Хвороба дочки та покращення матеріального стану відповідача, який влаштувався на постійне місце роботи є підставами для збільшення розміру аліментів відповідно до вимог ст. 192 СК України. Позивач просила суд збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з [PERSON] на користь доньки в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) аліментів, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила стягнувати аліменти з відповідача в розмірі ? частки від його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Пояснив, що його матеріальне становище поліпшилось, оскільки він на даний час працює на постійній осонові та отримує заробітну плату, в розмірі близько 5 тисяч гривень на місяць, стан його здоровя не погіршився, він є працездатним, інших дітей, сім"ї чи утриманців відповіач не має. Представник відповідача - [PERSON] підтримав позицію свого довірителя, не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. У відповідності до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 174 ЦПК України сторонам було роз'яснено наслідки відповідної процесуальної дії. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2008 року вирішено: стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя смт. Варва, Чернігівської області на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 400 гривень, починаючи з 10 жовтня 2007 року до досягнення повноліття дитини (а.с. 5). Як вбачається із довідки (а.с.6), виданої КЛПЗ «Варвинська»ЦРЛ позивачка [PERSON] працює в зазначеній установі та займає посаду молодша м.с. - буфетниця. ЇЇ доходи за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2016 року склали 21677 гривень 08 копійок. Відповідно до довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу Варвинської ЦРЛ «Полікліннічне відділення» від 24.02.2016 року [PERSON] знахадиться на «Д» обліку з діагнодом: дифузний зоб II ступеня (а.с.7). Згідно до довідки про доходи відповідач [PERSON] працює слюсарем на Гнідинцівському ГПЗ та за період з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року отримав дохід за винятком утримань в розмірі 21924,68 грн. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 01 січня 2016 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1455 грн. Тобто, розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 436,5 грн. (1455 х 30 : 100 = 436,5). Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, та враховуючи той факт, що матеріальний стан дитини погіршився, адже розмір аліментів у твердій грошовій сумі не відповідає навіть 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан відповідача з часу винесення рішення судом про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі - 400 гривень поліпшився, стан здоров'я платника аліментів є задовільним та не погіршився, платник аліментів інших дітей, дружини, утриманців не має, приходить до переконання, що розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 400 гривень на дитину, на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, і вважає за можливе здійснити стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача в частці від його заробітку у розмірі вказаному позивачем, з дня набрання рішення законної сили. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору, так як за законом позивач звільнений від його сплати. На підставі чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 7, 181-183, 192СК України та

Outcome: partial