Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

02 березня 2015 року прокурор Білопільського району звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 1 615 грн. 92 коп., які були витрачені на лікування потерпілого [PERSON] Свої вимоги прокурор мотивував тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій, що виразилися у порушенні п. п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, 08 липня 2014 року водій [PERSON] при керуванні автомобілем марки ВАЗ-2101 д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул. 1 Травня в м. Білопілля, не врахував дорожньої обстановки, що призвело до зіткнення з мотоциклом VIPEX МХ 150 J д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Останній отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров'я більше 21 дня, інші ушкодження відносяться до категорії легких. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вартість лікування потерпілого [PERSON], який перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ Білопільської районної ради «Білопільська ЦРЛ» становить 1 615 грн. 92 коп. Ухвалою Білопільського районного суду від 12 січня 2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим [PERSON] Проте, не було вирішено питання про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого в КЗ Білопільської районної ради «Білопільська ЦРЛ». Посилаючись на викладені вище обставини, прокурор просив стягнути 1 615 грн. 92 коп. із [PERSON] на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області. У судовому засіданні старший прокурор прокуратури Білопільського району Сумської області Глущенко Г. О. позов підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача [PERSON] кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в сумі 1 615 грн. 92 коп. Представник фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області у судове засідання не з'явився. Начальник фінансового управління листом повідомила, що позов прокурора підтримують у повному обсязі, просять розглянути справу без участі представника (а. с. 21 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає у повному обсязі ( а. с. 22) . Заслухавши старшого прокурора Білопільського району Сумської області Глущенко Г. О., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 1-кп/573/6/15 та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову відповідно до ст.174 ЦПК України. Отже, беручи до уваги позицію відповідача, викладену у письмовій заяві, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільний позов у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. За приписами ч. 4 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через фізичний чи матеріальний стан, неповноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною ч. 4 ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У відповідності до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» із змінами та доповненнями сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім цього, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 17 липня 1995 року „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" зі змінами визначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Судом встановлено, що 09 липня 2014 року до ЄРДР внесено відомості на підставі повідомлення, яке надійшло до Білопільського РВ УМВС України в Сумській області від [PERSON] про те, що в м. Білопілля біля кафе «Метелиця» виникло ДТП автомобіля марки ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] з мотоциклом VIPEX МХ 150 J д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги (а. с. 3). 25 грудня 2014 року слідчим Білопільського РВ УМВС України в Сумській області Капелько Т. Г. повідомлено про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження (а. с. 4-6). 27 грудня 2014 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності [PERSON] у кримінальному провадженні № 12014200130000347 від 09 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 8-12). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 12 січня 2015 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим [PERSON] (а. с. 13-14). Вказаною ухвалою суду встановлено, що 08 липня 2014 року близько 18 год. 10 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER], рухався зі швидкістю близько 20 км/год. по вулиці Преображенській в м. Білопілля. Виконавши маневр «поворот ліворуч», [PERSON] виїхав на вулицю 1 Травня та, ігноруючи Правилами дорожнього руху України, рухався по зустрічній смузі руху. В цей час по вулиці 1 Травня назустріч [PERSON] по своїй смузі руху на мопеді VIPEX MX 150 J, державний номерний знак [NUMBER] рухався [PERSON] зі швидкістю 20 км/год. В результаті дій [PERSON], який не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався, що здійснення маневру буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2101 під керуванням останнього та мопеда VIPEX MX 150 J під керуванням [PERSON] [PERSON] порушив вимоги пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної події. В результаті дорожньо-транспортної події [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: закрите пошкодження зв'язок шийно-грудного відділу хребта з больовим синдромом, закритий перелом врехньої третини лівої малогомілкової кістки без особливого зміщення, забиття лівого колінного суглобу, гемартроз лівого колінного суглобу з больовим синдромом, ЗЧМТ, струс головного мозку. Тілесні пошкодження у вигляді закритого перелому врехньої третини лівої малогомілкової кістки без особливого зміщення, гемартрозу лівого колінного суглобу відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я більше 21 дня. Інші пошкодження у [PERSON] відносяться до категорії легких. Згідно довідки, виданої Комунальним закладом Білопільської районної ради «Білопільська ЦРЛ» № 11/2539 від 26 листопада 2014 року вартість лікування [PERSON], який знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Білопільської ЦРЛ в період з 08 липня 2014 року по 20 липня 2014 року складає: 1 615 грн. 92 коп. (12 ліжко-днів) на а. с. 7. Комунальний заклад «Білопільська ЦРЛ» фінансується за рахунок місцевого бюджету Білопільської районної ради Сумської області, а тому фінансове управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області є належним позивачем у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог прокурора Білопільського району Сумської області і стягнення із [PERSON] на користь фінансового управління Білопільської районної державної адміністрації Сумської області 1 615 грн. 92 коп., витрачених на лікування потерпілого від злочину [PERSON] Крім того, стягненню із [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач, при подачі позову до суду був звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved