Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора в особі завідуючої [PERSON] Позовні вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2018 року року померла позивача мати [PERSON], останнє місце проживання якої було: с.Пийтерфолво, вул.Спортивна, 31, Виноградівського району, Закарпатської області. За час свого життя спадкодавець заповіту не залишала і після смерті її відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями в с. Пийтерфолво по вул. Спортивна, 31, Виноградівського району. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, яка складається з житлового будинку в с.Пийтерфолво, вул.Спортивна 31, Виноградівського району, оскільки продовжує доглядати за будинком, обробляти земельну ділянку, вести господарство тобто - прийняв спадкове майно та на час відкриття спадщини проживав разом із спадкоємцем. Позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON]. Державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] подала заяву до суду в якій просить розглянути справу у її відсутності, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15 серпня 2018 року року померла позивача та відповідача мати [PERSON], останнє місце проживання якої було: с.Пийтерфолво, вул.Спортивна, 31, Виноградівського району, Закарпатської області (а.с. 5,6,7, 14, 15, 16, 17). За час свого життя спадкодавець заповіту не залишала і після смерті її відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку 1968 року побудови з надвірними будівлями в с. Пийтерфолво по вул. Спортивна, 31, Виноградівського району (а.с. 10, 11-13). Державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок (а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнаються учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася на день смерті спадкодавця, до складу якої ввійшло нерухоме майно, відтак позивач зобов’язаний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та [PERSON] із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved