Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Томашпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, посилаючись на те, що його прабаба та баба по материнській лінії відповідно [PERSON] та [PERSON], [INFO], за національністю були польками, сповідували католицизм і проживали на території України, дотримуючись католицьких традицій. Факт належності до польської національності прабаби та баби заявника стверджується довідкою Римсько-католицької парафії міста Вінниці. Разом з тим, в актовому записі про народження його баби [PERSON] відомості про її національність внесені не були, а в свідоцтві про укладення шлюбу між бабою та дідом заявника [PERSON] по національності баба записана як «українка». В свою чергу в свідоцтві про народження матері заявника [PERSON]. у графі мати, якою записана [PERSON] національність останньої не вказана. Не вказана національність батьків заявника, а саме [PERSON] і [PERSON] і в актовому записі про його (заявника) народження. Дід та баба заявника по материнській ліній [PERSON] і [PERSON] відповідно померли [INFO] та [INFO] року. Так як національність баби заявника в актових записах про її народження та про одруження вказані не були, тому просить суд ухвалити рішення, яким зобов»язати Томашпільський районний відділ ДРАЦС Головного управління юстиції у Вінницькій області внести відповідні зміни в актовий запис про її народження та про одруження, а саме, зазначити національність замість „українка" на „полька". Необхідність встановлення вище зазначених фактів та внесення змін у актові записи про народження та одруження баби заявника необхідне для реалізації його (заявника) права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні». В судове засідання [PERSON] не з»явився, надіслав до суду заяву в якій просить розглянути справу по суті у його відсутності, заяву підтримує із наведених у ній підстав. Від виконуючого обов»язки начальника Томашпільського районного відділу ДРАЦС С.М. Мартинюк надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу по суті у її відсутності, при вирішенні заяви по суті, покладається на розсуд суду. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Із заяви вбачається, що [PERSON] звернувся до суду із проханням встановити національність своєї баби по материнській лінії полька, шляхом внесення змін в актовий запис № 62 від 26 червня 1937 року про народження [PERSON] в частині зазначення її національності, замість «українка» на «полька»; в актовому записі №29 від 25 серпня 1962 року про одруження [PERSON] і [PERSON], вказавши у графі «громадянка, національність» нареченої «полька» замість «українка». Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації свого права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні». Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей. Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином між заявником та Томашпільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відсутній спір про право і заява [PERSON] підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Статтею 35 Конституції України передбачено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Відповідно до вимог ст. ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Згідно зі ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно положень ст. 271 цього ж Кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. В ст. 300 ЦК України зазначено, що фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 1 та ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України від 26 червня 1992 року "Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь - якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України від 09.12.1997р. №703/97-ВР, кожна особа яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв»язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноособово та разом з іншими. Судом встановлено, що баба заявника по материнській лінії [PERSON] народилася [INFO] року в с. Цапівка Томашпільського району Вінницької області і її матір»ю була [PERSON] національність якої в свідоцтві про народження вказана як «українка». Як убачається з матеріалів справи, 25 серпня 1962 року, актовий запис №29, Колоденською сільською радою Томашпільського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між громадянами [PERSON] і [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. У цьому актовому записі національність [PERSON]. вказана як «українка». Томашпільським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] відмовлено у внесенні змін в актовий запис про народження та одруження його баби по материнській лінії [PERSON]. в частині її національності з «українки» на «полька». Відповідно до довідки виданої 10.08.2016 року Римсько-Католицької парафії Пресвятої Діви Марії Ангельської Римсько-Католицької Церкви м. Вінниці встановлено, що близькі родичі заявника, баба [PERSON], [INFO], та прабаба [PERSON], [INFO], були прихожанками парафії Пресвятої Діви Марії Ангельської у Вінниці. Як убачається з свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого 11.05.2007 року відділом РАЦС Тульчинського РУЮ Вінницької області [PERSON] померла [INFO] року в м. Тульчині Вінницької області. Встановлення факту національності має для заявника юридичне значення, оскільки пов»язане з реалізацією права на вибір національності та інших прав, згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні». На підставі викладеного,

Outcome: approved