Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа АТ «Просто-страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої колісним транспортним засобом, посилаючись на те, що 04.11.2014 р. у м. Купянську, Харківської області по вул. 1-го Травня, відповідач керуючи автомобілем ВАЗ 2101 номерний знак АХ 494-24ХК, не впорався з керуванням свого автомобіля, та допустив виїзд на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], таким чином було скоєно ДТП з заподіянням механічних ушкоджень автотранспорту та завданням легких тілесних ушкоджень водію ВАЗ 2121, [PERSON] Постановою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2014 р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП. На момент здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON]І була застрахована в «АТ «ПРОСТО-страхування», до якої, як зазначає позивач, він вчасно звернувся повідомивши про страховий випадок. 05.05.2015 р. отримав страхове відшкодування у розмірі 11\~215,25 грн. Згідно технічного огляду автомобіля [NUMBER], який було проведено 13.02.2015 р., вартість матеріального збитку вказаного транспортного засобу на дату оцінки, складає 18\~198,38грн. За проведення експертного висновку позивач сплатив 2\~000 грн. Тому позивач вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати матеріальну шкоду, за вирахуванням страхового відшкодування, у розмірі 8\~983,13 грн., а також моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 2\~436,00 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позову, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання», оскільки згідно з п. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи АТ «Просто-страхування» у судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в яких просив справу розглядати без його участі та заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що 5 листопада 2014 року до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, яка сталася 04.11.2014р., звернувся позивач, з яким було погоджено дату проведення огляду пошкодженого майна. На виконання вимог Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 12 листопада 2014 року страховою компанією було замовлено проведення огляду пошкодженого автомобіля, за участю усіх зацікавлених сторін, та в подальшому на підставі цього огляду складено звіт № 37/2015 від 29 січня 2015 року. Відповідно до вищевказаного звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 14 070,30 грн.( з ПДВ) та (11 725,25 гривень без ПДВ). Таким чином, вважає представник третьої особи, страхова компанія в межах обумовленого законодавством терміну та за власний рахунок оглянула пошкоджене Т/3 та замовила авто-товарознавче дослідження, отже всі процесуальні дії щодо вимог вищезазначеного Закону були виконані. 3 лютого 2014 року позивач звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 11725,25 гривні, (без ПДВ). Відповідно до умов договору АІ/1315016 встановлена франшиза в розмірі 510 грн., тому сума страхового відшкодування, становить 11 215,25 грн., яка в подальшому були перерахована позивачу через касу ВТБ банку. Щодо посилання позивача на проведений останнім висновок авто товарознавчого дослідження № 4087/07/14 від 23.02.205 року, як доказ розрахунку позовних вимог, то останнього, представник третьої особи вважає, що неможна приймати до уваги оскільки, ДТП відбулось 4.11.2014 року, AT «ПРОСТО- страхування» провело огляд пошкодженого автомобіля 12.11.2014 року; позивач відповідно до зазначеного висновку 23 лютого 2015 року, тобто більше чим три місяці. Зазначений проміжок часу якраз припадає на курсове коливання всесвітніх валют, що в свою чергу призвело до безпідставного збільшення розміру збитку. У висновку який був проведений на замовлення позивача відсутня дефекту вальна відомість пошкодженого транспортного засобу, яка повинна містить перелік пошкоджених деталей з підписами усіх зацікавлених сторін, а тому неможливо провести аналіз, що до заявлених заміняємих та ремонтних деталей та обєму робіт на їх відновлення та виконання. Щодо заявленої моральної шкоди, представник третьої особи вважав, що оскільки позивач не є власником автомобіля [NUMBER], а тому позовні вимоги в зазначеній частині не підлягають задоволенню. Перевіривши матеріали справи №628/4159/14-п, провадження 3/628/1239/14 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП, вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Постановою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2014 року [PERSON] був визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340 грн. (а.с. 6). З постанови вбачається, що 04.11.2014 р. у м. Купянську, Харківської області по вул. 1-го Травня, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2101 номерний знак АХ 494-24ХК, не впорався з керуванням свого автомобіля, та допустив виїзд на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку.Таким чином було скоєно ДТП з заподіянням механічних ушкоджень автотранспорту та завданням легких тілесних ушкоджень водію ВАЗ 2121. 24 травня 2014 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1315016 автомобіля „ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 53) 5 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. (а.с. 52) Згідно звіту № 37/2015 від 29 січня 2015 року, який було складено на підставі огляду пошкодженого автомобіля ВАЗ 2121, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 14 070,30 грн.( з ПДВ) та (11 725,25 гривень без ПДВ) (а.с. 54-76). 3 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 11725,25 гривні, (без ПДВ).(а.с. 77) Згідно страхового акту № 103327 від 16.02.2015 р. АТ «ПРОСТО-страхування» було вирішено виплатити страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 11.215,25 грн. (а.с. 78) Виплату страхового відшкодування у розмірі 11 2015,25 грн. [PERSON] отримав 05.05.2015 р., що підтверджується квитанцією ПАТ «ВТБ БАНК» (а.с. 24) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. (а.с. 7) Згідно довіреності від 10.03.2011 р. [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним їй транспортним засобом автомобілем [NUMBER]. Дана довіреність була видана з правом укладання будь-яких цивільно-правових договорів повязаних з користуванням та розпорядженням вказаним транспортним засобом. (а.с.14) З довіреності від 05.11.2014 р. [PERSON], від імені власника транспортного засобу [PERSON], уповноважив [PERSON] експлуатувати та розпоряджатися належним власнику транспортним засобом автомобілем [NUMBER]. Дана довіреність була видана з правом укладання будь-яких цивільно-правових договорів повязаних з користуванням та розпорядженням вказаним транспортним засобом. (а.с.15) З висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 4-15 з визначення вартості матеріального збитку від 23.02.2015 р., складеного судовим експертом-автотоварознавцем [PERSON], вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 2121 н/з 76274ХА, пошкодженого в наслідок ДТП, що сталося 04.11.2014 р., станом на дату оцінки складає 18\~198, 38 грн. (а.с. 8-12) Згідно квитанції № 428248 від 13.02.2015 р. за експертне авто товарознавче дослідження № 4-15, [PERSON] було сплачено 2\~000грн. (а.с. 23) Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Ураховуючи, що положення статей 386, 395, 396 ЦК України щодо захисту права власності у спірних правовідносинах поширюються також на осіб, які хоч і не євласниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), то такі особи в залежності від обсягу переданих ним речових прав на майно, можуть вимагати відшкодування заподіяної пошкодженням цього майна шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6, від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). В силу ст. 188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П. 14 Постанови Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, беручи до уваги, що у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України), тому [PERSON] повинен відшкодувати матеріальний збиток, завданий [PERSON], в результаті його пошкодження при ДТП, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 4-15 від 23.02.2015 року з відрахування виплати страхового відшкодування у розмірі 6\~983,13 грн., а також витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 2 000грн., що підтверджується квитанцією № 428248 від 13.02.2015 р. (а.с. 23) Стосовно доводів представника третьої особи АТ «Просто-страхування», що не можливо брати до уваги авто-товарознавче дослідження № 4087/07/14 від 23.02.205 року, як доказ розрахунку позовних вимог, оскільки воно було проведено більше чим через три місяці, а зазначений проміжок часу якраз припадає на курсове коливання всесвітніх валют, що в свою чергу призвело до безпідставного збільшення розміру збитку, то суд вважає їх безпідставними, так як згідно ст. 1192 ЦК України потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, Крім того як вбачається з матеріалів справи виплату страхового відшкодування у розмірі 11 2015,25 грн. [PERSON] отримав 05.05.2015 р., що підтверджується квитанцією ПАТ «ВТБ БАНК» (а.с. 24), тобто після курсового коливання всесвітніх валют, на яке посилається представник третьої особи. Тому при вирішенні справи суд бере до уваги висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 4-15 від 23.02.2015 року. Відповідно до ст. 27 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібності потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що діями [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в фізичних стражданнях, внаслідок отримання тілесного ушкодження, у вигляді забою правого колінного суглобу, і в звязку з чим він 09.11.2014 р. та 10.11.2014 р. знаходився на лікарняному, що підтверджується лікарняними листами (а.с. 28,29), враховуючи моральні страждання повязані з дорожньо-транспортною пригодою, виходячи з вимог розумності та справедливості, беручи до уваги, що [PERSON] має на своєму утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, та оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 1\~000 грн. Стосовно доводів представника третьої особи, що оскільки [PERSON] не є власником транспортного засобу, то заявлена моральна шкода не підлягає задоволенню, суд вважає їх також безпідставними, оскільки з вищевикладеного вбачається, що відшкодування моральної шкоди не залежить від того чи є постраждала особа власником транспортного засобу, так як моральна шкода відшкодовується безпосередньо тій особі, якій моральна шкода була завдана. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. В силу ч. 1. ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial