Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] у жовтні 2016 року звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа: садівниче товариство «Чайка-2» про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Обґрунтовуючи позовну заяву посилалась на те, що [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0640 га, яка розташована у [ADDRESS] в садівничому товаристві «Чайка-2» та на інше майно. Проте, Друга київська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у зв'язку з відсутністю державного акту на земельну ділянку. Водночас, позивач посилалась на те, що згадану земельну ділянку її чоловік [PERSON] отримав у спадок після смерті матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.02.2006 року, однак це свідоцтво у встановленому порядку не зареєстрував у Головному управлінні земельних ресурсів КМДА. З огляду на те, що [PERSON] фактично отримала спадок, про відмову від спадщини не заявляла, вступила у члени садівничого товариства «Чайка-2», просила суд позовну заяву задовольнити. У судове засідання 27.01.2017 року позивач не з'явилась, однак її представники подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з"явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки за викликом суду не повідомили, заяв або клопотань не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м. Києві у віці 60 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано відділом реєстрації смерті у м.Києві [INFO] (актовий запис №5123). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановлено, що заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті [PERSON] складено не було. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Станом на день смерті спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу від 08.09.1979 року, яке видано відділом ЗАГС Бобруйського міськвиконкому, Могилевської області, актовий запис №1291. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, яке було успадковано позивачем у справі [PERSON], оскільки всі інші спадкоємці [PERSON]: [PERSON] - син та [PERSON] - донька відмовились від своєї частки у спадщині за законом, про що скалали відповідні нотаріально посвідчені заяви від 29.05.2015 року. Однак, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.12.2015 року державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0640 га, яка розташована у м. Києві, у Дарницькому районі, по вул. Садовій 106, ділянка 1 в садівничому товаристві «Чайка-2» у зв'язку з відсутністю державного акту на земельну ділянку у спадкодавця [PERSON] Водночас судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (після смерті його матері [PERSON]) від 22.02.2006 року, яке складалось з земельної ділянки площею 0,0640 га, яка розташована у м. Києві, у Дарницькому районі, по вул. Садовій 106, ділянка 1 в садівничому товаристві «Чайка-2», однак не зареєстрував це свідоцтво у Головному управлінні земельних ресурсів КМДА. Частиною 1 стаття 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що про прийняття спадщини, окрім подачі позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини від [INFO], у тому числі свідчить і її вступ до членів СТ «Чайка-2», що підтверджено випискою з протоколу №2 загальних зборів вказаного садівничого товариства від 03.04.2016 року. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву необхідно задовольнити, оскільки позивачем доведено суду належними та допустимими доказами факт фактичного прийняття спадку у вигляді земельної ділянки, заяву позивач про відмову від спадщини не подавала, тому за нею необхідно визнати право власності на згадану земельну ділянку після смерті її чоловіка [PERSON]

Outcome: approved