Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником нерухомого майна ? частини житлового будинку № 11/4 у пров. Можайського в м. Кременчуці та землекористувачем земельної ділянки полощею 0,0403 га за цією ж адресою. Іншим власником ? частини вказаного будинку є її колишній чоловік [PERSON]. У 2010 році [PERSON] безоплатно приватизував земельну ділянку, якою він користується, площею 0,0306 га, за вказаною адресою, про що отримав державний акт на право власності на землю. Позивач мала намір також приватизувати земельну ділянку за вказаною адресою, якою вона користується, площею 0,0403 га, звернулась до міської ради з відповідним клопотанням, однак її заява була знята з розгляду та їй письмово розяснено заступником міського голови, що вона може приватизувати лише присадибну земельну ділянку, а ділянку на якій безпосередньо розташований житловий будинок може оформити у користування. Ураховуючи залишення без розгляду заяви, позивач вважає, що міською радою порушується її майнові права, а саме право на приватизацію земельної ділянки, у межах норм безоплатної приватизації, у тому числі на якій частково розташоване її нерухоме майно (житловий будинок). Вважає, що порушене право підлягає захисту шляхом визнання права на приватизацію цієї земельної ділянки. Іншими способами захистити своє право не може. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, з підстав викладених у ньому, просила задовольнити. Також пояснила, що не погоджується з тим, що позивач повинна оформлювати у платне користування частину земельної ділянки, якою користується (під будинком). Порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою встановлено судовим рішенням, у подальшому, ураховуючи розташування розподілених часток будинку, згідно з актом було уточнено площі розподіленої земельної ділянки між співвласниками будинку. Приватизація ділянки позивача погоджена органом по земельним ресурсам, усіма суміжними землекористувачами, у тому числі [PERSON], який вже приватизував свою земельну ділянку, між ними немає спору щодо меж, площі земельної ділянки тощо. Приватизація її ділянки не буде порушувати прав інших осіб. Ураховуючи ситуацію, яка склалася, іншого способу захисту своїх прав позивач не нає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що міська рада ніяким чином не порушує прав позивача на приватизацію вказаної земельної ділянки, не заперечує її права на приватизацію землі. Просила відмовити в позові. Третя особа у справі Управління Держземагентства у м. Кременчуці Полтавської області свого представника у судове засідання не направило. Водночас, від Управління надійшов лист від 08.06.2015 № 9-1605-0.5-724/2-15 про розгляд справи без участі їх представника та про повне визнання позову Управлінням Держземагентства. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.05.2006 у справі № 2-156, яке набрало законної сили, розділено майно подружжя [PERSON] та [PERSON], а саме визнано за ними право власності на частини (що дорівнює ? на кожного) домоволодіння № 11/4 у пров. Можайського в м. Кременчуці. Також, цим судовим рішенням встановлено порядок користування [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою за вказаною адресою, за кожним залишено у користуванні по 340 кв. м площі ділянки, з окремими воротами та виїздом, відповідно до варіанту 3 розподілу, представленому експертом [PERSON] Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2007 позивач ([PERSON]Ю.)є власником ? частини будинку з господарськими будівлями у пров. Можайського, 11/4 в м. Кременчуці. Відповідно до Акту перерозподілу згідно рішення суду земельної ділянки між громадянами, яким належить земельна ділянка на праві спільного користування від 08.10.2008, між [PERSON] та [PERSON], у присутності представника розробника землевпорядної документації [PERSON] та представника Управління Держкомзему[PERSON], досягнуто згоди, уточнено площі частин розподіленої земельної ділянки. Згідно з цим перерозподілом [PERSON] відійшла частина земельної ділянки у пров. Можайського, 11/4 в м. Кременчуці площею 306 кв.м., а [PERSON] 403 кв.м. У подальшому [PERSON] безоплатно приватизував земельну ділянку, якою користується, площею 306 кв.м. Згідно з актом на право власності на земельну ділянку від 09.03.2010 серії ЯК № 960784, [PERSON] є власником земельної ділянки у пров. Можайського, 11/4 в м. Кременчуці площею 0,0306 га (306 кв.м.) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У межі цієї земельної ділянки, які було погоджено також з позивачем згідно з вищевказаними рішенням суду та актом перерозподілу, увійшла прибудинкова територія з окремим виїздом та частково земельна ділянка під будинком. Земельній ділянці присвоєно окремий кадастровий номер. Позивач мала намір також приватизувати земельну ділянку за вказаною адресою (частково під будинком та присадибну територію), якою користується, площею 0,0403 га, межі якої було погоджено з [PERSON] згідно з вищевказаними рішенням суду та актом перерозподілу. Суміжні землекористувачі також погодили межі і розмір земельної ділянки. Відповідно до висновку Управління Держземагентства у м. Кременчуці від 10.04.2012 № 176 Управління дало згоду на передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0403 га (403 кв.м.) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі по угіддях: забудовані землі 0,0403 га у пров. Можайського, 11/4 в м. Кременчуці. Цій земельній ділянці також присвоєно окремий кадастровий номер. У подальшому позивач звернулась до Кременчуцької міської ради із заявою щодо оформлення технічної документації щодо приватизації вказаної земельної ділянки у пров. Можайського, 11/4 в м. Кременчуці. На своє звернення позивач отримала лист заступника міського голови [PERSON] від 31.01.2014 № П-02-06/2626. Згідно з цим листом заява позивача була знята з розгляду та їй розяснено заступником міського голови, що земельну ділянку площею 0,0403 га вона приватизувати не може. Зокрема, частину цієї ділянки, на якій розташований частково житловий будинок, вона може оформити спільно з [PERSON] лише у користування, оскільки він вже використав своє право на безоплатну приватизацію. Іншу частину цієї земельної ділянки, не зайняту будинком (прибудинкову територію), позивач може оформити у власність, так як право на безоплатну приватизацію землі вона ще не використала. Судом встановлено, що спору між землекористувачами щодо користування [PERSON] зазначеною земельною ділянкою площею 0,0403 га, щодо користуваня будинком, на цей час немає. [PERSON] користується соєю частиною будинку з окремим входом, в"їздом, користується своєю земельною ділянкою, на яку у 2010 році оформив право власності. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.\~ Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України\~громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 11 ст. 118 ЗК України). Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в містах в розмірах не більше 0,10 га. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав (ст. 152 ЗК України). Таким чином, у звязку з відсутністю спору між співвласниками будинку, які користуються кожний своєю окремою земельною ділянкою, відсутністю спору між ними як землекористувачами та з користувачами суміжних земельних ділянок, оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON] і видачу йому державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,0306 га, відсутність можливості у позивача приватизувати свою земельну ділянку, якій присвоєно окремий кадастровий номер, яка знаходиться у її користуванні, у тому числі на якій частково знаходиться житловий будинок, ураховуючи спосіб розподілу житлового будинку, фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено майнові права позивача та вони підлягають захисту у судовому порядку шляхом визнання прав. Суд вважає, що іншим способом позивач не може захистити своє порушене право, такий спосіб захисту не призведе до порушення прав інших осіб та слугуватиме врегулюванню спірної ситуації. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved