Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею віку повноліття, тобто до [INFO], посилаючись на те, що з липня 2014 року по грудень 2015 року позивач з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах і в них від сумісного проживання народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку визнав себе батьком дитини, подавши до Бахмацького відділу ДРАЦ письмову заяву про визнання батьківства щодо дитини. З грудня 2015 року вони сумісно не проживають, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на її забезпечення не надає, хоча спроможний це робити. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому зменшивши позовні вимоги з проханням стягнути з відповідача 20 % від його заробітку щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зменшені позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з липня 2014 року по грудень 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах і від сумісного проживання мають спільну дитину - дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, її батьками є [PERSON] [PERSON] ( а.с.7). Отже, відповідач є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], будучи особою працездатного віку, добровільно матеріальну допомогу на забезпечення дитини не надає. Відповідно до ст. 182 СК України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, конкретні обставини справи, докази надані сторонами та взаємовідносини, що склались між ними, беручи до уваги, що відповідач мешкає у власній квартирі, інших стягнень за виконавчими документами не проводиться, що підтверджується доданими до справи доказами, суд знаходить підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення нею віку повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: approved