Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним та його дружиною та дітьми, право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати Карлівську міську раду Полтавської області видати йому ордер на це житлове приміщення . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 жовтня 2008 року адміністрацією Карлівської нафторозвідувальної експедиції глибокого буріння Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" позивача, як працівника підприємства вселено до кімнати [ADDRESS] та видано корінець ордера на житлову площу в гуртожитку з зазначенням площі 48 кв. м. В подальшому 28 квітня 2009 року адміністрацією Карлівської нафторозвідувальної експедиції глибокого буріння Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" прийнято рішення про надання дозволу на вселення до вказаної кімнати його родини, а саме дружини та неповнолітніх дітей та також видано останнім корінець ордера з зазначенням площі 64,3 кв. м. На даний час вказаний гуртожиток згідно рішення 40 сесії 6 скликання Карлівської міської ради від 03.12.2013 року прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Карлівка, змінено його статус на житловий будинок та передано на баланс Карлівського ВУЖКГ. Згідно довідки виданої Карлівським ВУЖКГ, загальна площа квартири [ADDRESS] складає 66, 3 м. кв., а тому враховуючи, що в корінцях до ордера виданих Карлівською нафторозвідувальною експедицією глибокого буріння Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" маються розбіжності в частині невірного зазначення загальної площі, а саме "48,0 м. кв." та "64,3 м. кв.", які не дають змоги реалізувати право на житло у відповідності до вимог Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків",позивачем направлено звернення до Карлівської міської ради з проханням видати новий ордер. Листом Карлівської міської ради в задоволенні вищевказаного прохання відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання позивач не з*явився, але від нього надійшла заява, відповідно до якої просить задовольнити позов та справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, але суду було надано заяву, згідно якої визнають позовні вимоги, справу просять розглядати без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. У паспорті позивача мається відмітка про його реєстрацію по [ADDRESS] ( а.с.5). На ім*я [PERSON] начальником Карлівської НГРЕ було видано корінець ордера на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] ( а.с.11). У позивача народилося двоє дітей , свідоцтво про народження та копію паспорту додано до матеріалів справи ( а.с.7,8). 15.04.2015 р. депутатом Карлівської міськради було складено обстеження житлово-побутових умов ( а.с.19). Листом Карлівської міської ради № 02-21/545 від 14.05.2015 р. [PERSON] рекомендовано для вирішення поставлених питань звернути до суду ( а.с.20). Позивачем до матеріалів справи додано копію розрахункової книжки, якою підтверджуються сплата ним комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] ( а.с.23-26). У ст. 64 ЖК України йдеться про те, що члени сім'ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, пов'язані з договором найму". Особи, які вселились до наймача житлового приміщення у встановленому ст. 65 ЖК України порядку, набувають рівне право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.103 Житлового кодексу УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Згідно положень ч. 1 та ч. 4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 106 Житлового кодексу України повнолітній члені сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Стаття 47 Конституції України закріплює, що "Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду". Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Однією з підстав виникнення суб'єктивного права на житло, тобто набуття права користування конкретним жилим приміщенням, є вселення у нього в установленому порядку в якості члена сім'ї наймача, члена ЖБК або власника квартири чи будинку (статті 64,65, 145, 156 Житлового кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає що є достатньо підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved