Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Андріїської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що згідно заповіту, посвідченого 02 вересня 2013 року секретарем Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області Лебедка В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 381, [PERSON], мешканець села В»язівок Хорольського району Полтавської області, на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав позивачу [PERSON], [INFO]. [INFO] року спадкодавець [PERSON] помер в с. В»язівок Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER]. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на вказане у заповіті спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 0,33 га кадастровий номер: [NUMBER], що розташована Полтавська область, Хорольський район, с.В»язівок, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що належала останньому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER]. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з повідомленням від 22.05.2017 року № 900/02-14 Хорольська державна нотаріальна контора не має можливості видати позивачу, спадкоємцю за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки ним не надано оригінал державного акта на право власності на землю, який пройшов державну реєстрацію. У Хорольській держнотконторі 22.01.2018 року відкрито спадкову справу № 18/2018 на майно померлого 30.10.2017 року [PERSON], останнім місцем проживання якого було [ADDRESS]( на час відкриття спадщини проживав один), на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. У зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення Хорольської держнотконтори, яким роз»яснено позивачу необхідність звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області від 01.06.2018 року за № 594/116-18 [PERSON] дійсно належав державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] площею 0,33 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована Полтавська область, Хорольський район, с.В»язівок, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України позивач, [PERSON], є єдиним спадкоємцем майна померлого [INFO] року [PERSON] за заповітом, який прийняв його спадщину, тому має право на вказане у цьому заповіті майно. Належність вказаного спадкового майна померлому [INFO] року [PERSON] доводиться копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], довідкою відділу Держгеокадастру у Хорольському районі від 01.06.2018 року за № 594/116-18 . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved