Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В вересні 2013 р. позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, який в частині виселення в процесі розгляду справи був залишений без розгляду. В позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № ZPС0GК00000626 від 30.10.2006 р. [PERSON] 30.10.2006 р. отримав кредит в розмірі 44 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.10.2018 р. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв»язку з чим має заборгованість станом на 30.07.2013 р. в сумі 103 979,57 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 38732,77 долари США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 29175,56 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 3872 долари США; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором - 32199,24 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем 31.10.2006 р. було укладено договір іпотеки № 260, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на ст.ст.209, 210, 220, 527, 530, 577, 629, 640, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 33, 38-40 Закону України «Про іпотеку», позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ZPС0GК00000626 від 30.10.2006 р. в розмірі 103 979,57 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2013 р. складає 830796,76 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 56,70 кв.м., житловою площею 27,30 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № 260 від 31.10.2006 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи не заперечував факту укладення кредитного договору та договору іпотеки, заявляв клопотання про оголошення перерви для надання можливості здійснити розрахунок пені за 1 рік в межах строку позовної давності. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.10.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір ZPС0GК00000626, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 44000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.10.2018 року, та зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені договором, про що надано копію кредитного договору. Позичальник зобов'язався погашення кредиту здійснити у порядку, сумах і строки, передбачені п.3, п.1.1 Договору. Відповідно до п.1.1 Договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 30.10.2006 р. по 29.10.2018 р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 48 752 долари США на наступні цілі: 44000 доларів США - на придбання житлової нерухомості, а також у розмірі 4 752 долари США на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 30 по 05 число кожного місяця. Як вбачається зі змісту ст. ст. 509, 526, 610, 611, 624, 625, 651, 1050 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином у строки та в порядку відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1.1 кредитного договору від 30.10.2006 року [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 670,35 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Судом встановлено, що [PERSON] умови кредитного договору виконані не в повному обсязі, а саме в строки, передбачені кредитним договором, відповідач не сплачує передбачені договором платежі, внаслідок чого станом на 30.07.2013 р. утворилася заборгованість за договором в сумі 103979,57 доларів США (еквівалент 830 796 грн. 76 коп.), що складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 38 732,77 долари США (еквівалент 309 474 грн. 83 коп.), заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 29175,56 доларів США (еквівалент 233 112 грн. 72 коп.), заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3872,00 долари США (еквівалент 30 937 грн. 28 коп.), пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 32199,24 доларів США (еквівалент 257 271 грн. 93 коп.), про що надано розрахунок заборгованості. Як передбачено ст. ст. 573, 589, 590 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, набуває права на звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду. Ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як передбачено ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] 31.10.2006 р. було укладено договір іпотеки № 260, предметом якого є квартира [ADDRESS], що підтверджено копією іпотечного договору квартири. Як передбачено п.16.7.1 договору іпотеки позивач, як іпотекодержатель, має право протягом терміну дії кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Зважаючи на той факт, що на час розгляду справи [PERSON] порушив умови кредитного договору, має невиконані перед позивачем зобов'язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог та звернення стягнення на предмет іпотеки. Як передбачено п. 16.9 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Як передбачено ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Вирішуючи питання про спосіб реалізації предмета іпотеки, суд виходить з наступного. П.23 договору іпотеки передбачено, що реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов договору та чинного законодавства України. Згідно п. 27 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст..38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог, у зв"язку з чим позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню. Разом з тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В процесі розгляду справи відповідач заявляв про застосування строку позовної давності в частині стягнення пені. Враховуючи вищевикладене, суд при вирішенні питання про розмір пені, що підлягає стягненню в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, стягує 15686,37 доларів США, що евівалентно 125 334 грн. 10 коп., згідно наданого представником позивача розрахунку. У порядку ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 74, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial