overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заяви вказав, що з 09.10.2004 року по 21.10.2010 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. У зв'язку з тим, що відповідачка добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з неї аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення у пресі, про причини неявки суду не повідомила. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження за [NUMBER], виданим 14.04.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.2). 21 жовтня 2010 року сторони шлюб розірвали, разом не проживають. З 30 березня 2011 року дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що стверджується актом депутата Тамаринської сільської ради від 24.02.2014 року (а.с.4), довідками Тамаринської ЗОШ та про склад сім'ї (а.с.5-6). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

27 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір нарахованої відповідачем пені за кредитною угодою №167/05 від 03 червня 2005 року з 9345,82 грн. до 1000,00 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що між ним та відповідачем укладена кредитна угода №167/05 від 03 червня 2005 року про надання йому прямого адресного державного кредиту на будівнцтво житла строком повернення до 03.06.2035 року, який він отримав. Сумма боргу по сплаті пені за кредитною угодою складає 9345,82 грн. станом на 27.08.2014 року, тобто на день звернення позивача з позовом до суду. З урахуваннм тяжкого матеріалього становища його сім"ї, необхідності лікування дітей та тещі, з якою вони проживають, а також відсутності негативних наслідків для відповідача при зменшенні судом розміру нарахованої пені за кредитною угодою, принципів рівності сторін договору, добросовісності, справедлості, розумності, позивач просив зменшити розмір пені за кредитною угодою з 9345,82 грн. до 1000,00 грн. (а.с.1-5). 25 листопада 2014 року позивач подав до суду заяву, в якій змінив позовні вимоги та просив суд зменшити розмір нарахованої відповідачем пені по кредитній угоді з 11520,92 грн., станом на 25 листопада 2014 року, до 1000,00 грн. Позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, надали докази на підтвердження позовних вимог та просили зменшити розмір нарахованої відповідачем пені з 11520,92 грн. до 1000,00 грн., справу розглянути без їх участі. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву в якій,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

27 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Посилалась на те, що з 10 жовтня 1998 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилося невдалим, шлюбні відносини на даний час припинено. 27.08.2015 року вона подала до Глобинського районного суду Полтавської області позов про розірвання шлюбу. В добровільному порядку чоловік матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В зв"язку з викладеним, позивач прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 (однієї другої) частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу у її відсутності, вказала, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформував, заяву про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти народжені в шлюбі сторін, який на даний час не розірвано. На даний час подружжя шлюбні відносини припинило. Діти знаходяться на утриманні матері, яка потребує матеріальної допомоги чоловіка на їх утримання. Відповідач має постійну роботу, працює у ТОВ «Юнігрейн Агро» охоронником, отримує заробітну плату, а отже, він має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Дані про те, що з [PERSON] проводяться стягнення за виконавчими документами, що він має інших дітей чи утриманців відсутні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 названого кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст.191 СК України вказано, що аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги правомірними, і відповідно до ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, підлягаючими задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

27 серпня 2020 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 19 червня 2010 року Виконкомом М.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 19 червня 2010 року Виконкомом М.Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04 (а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

27 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 04 серпня 2017 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Івано -Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1457. Від спільного подружнього проживання у них дітей немає. З початку їхнього спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше погіршились, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, та сім`ю. Між ними часто виникають різного роду непорозуміння, сварки та скандали які погано впливають на його здоров"я. Вважає, що вони з відповідачем не можуть створити міцної сім`ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного, тому припинили спільне проживання і на протязі тривалого часу спільно не проживають і не підтримують будь - яких сімейних відносин. Після припинення сімейних відносин відповідачка виїхала з України в Німеччину, її місце проживання мені невідоме. За таких обставин вважає, що сім`я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.09.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилася,правом на подання відзиву не скористалася. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2017 року сторони зареєстрували шлюб уІвано -Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 1457. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON], [INFO], звернулася до суду з заявою про надання права на реєстрацію шлюбу. В заяві вказала, що співмешкає з [PERSON], [INFO], з яким бажають створити сім'ю. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Реєстрації шлюбу перешкоджає не досягнення шлюбного віку. Заявниця просила суд постановити рішення про надання права на шлюб, вказуючи на відповідність цього її інтересам, постільки вони зі співмешканцем кохають один одного, на даний час вирішили оформити батьківство щодо дитини, яку за спільним рішенням бажають виховувати у сім'ї. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, підтвердила, що з [PERSON] підтримують сімейні та подружні стосунки з жовтня 2011 року, від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Створення сім'ї є їх зі співмешканцем спільним бажанням. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] заяву підтримали, зазначивши, що наступна реєстрація шлюбу є в інтересах їх неповнолітньої доньки. Сімейні стосунки заявниці та [PERSON] фактично склалися, сім'я проживає у їх будинку та при цьому має власні джерела доходу. [PERSON] підтвердив бажання укласти шлюб із заявницею. Ствердив про батьківство стосовно її сина та про можливість його утримувати сім'ю. Дослідивши докази, суд прийшов наступного. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягнути шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. За ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON], [INFO], досягла сімнадцятирічного віку, що підтверджується даними паспорту серії [NUMBER], виданого 07 листопада 2012 року Снігурівським РС УДМС України в Миколаївській області (а.с.3). З 2011 року заявниця проживає однією сім'єю з [PERSON], 1982 року народження, який досяг шлюбного віку (паспорт серія [NUMBER], виданий 20 січня 2003 року Снігурівським РС УДМС України в Миколаївській області) у батьків в с.Виноградне Снігурівського району, про що учасники процесу зазначили у судовому засіданні, та надали довідку про склад сім'ї від виконкому Горохівської сільської ради Снігурівського району №137, датовану 23 січня 2014 року (а.с.8). [INFO] заявниця народила сина [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], виданого 02 листопада 2011 року за актовим записом №26 у книзі реєстрації народжень Горохівської сільської ради Снігурівського району. Запис даних про батька дитини вчинено зі слів матері (а.с.7). За встановлених обставин, суд визнає, що надання права на шлюб відповідає інтересами заявниці, яка підтвердила суду про бажання створення сім"ї з [PERSON] на ґрунті почуттів любові та поваги, як [PERSON] та і [PERSON] завірили про батьківство останнього стосовно дитини і обопільне бажання її виховання у повній сім'ї, до чого вони мають у тому числі і матеріальні можливості та ухвалює про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 09 жовтня 1976 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без нього. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 жовтня 1976 року (а.с.6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

27 січня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу зареєстрованим Миколаївською селищною радою м. Слов"янська, актовий запис № 111. Спільне життя з відповідачкою не склалося через виниклу відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та періодичність виникнення скандалів, спільне господарство не ведуть, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дітей відсутній. Просив позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони одружені з 21 серпня 1976 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрованим відділом реєстрації Нарімановського району м. Баку, актовий запис № 615. (а.с. 3) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлен, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. На теперішній час спору про розподіл майна та визначення місця проживання дітей сторони не мають. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] боргу по кредитному договору у розмірі 11948 грн. 60 коп. та судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. В позовній заяві позивач зазначає, що кредитний договір з відповідачем [PERSON] було укладено 05 грудня 2007 року, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 0,00 грн. з подальшим його збільшенням до 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач скористався послугами банку отримавши кошти, але не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті коштів за користування кредитом. Станом на 31.10.2013 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 11 948 грн. 60 коп., яка включає в себе борг : 3841 грн. 76 коп. заборгованість по кредиту, 7299 грн. 76 коп. заборгованість по відсоткам, 250 грн. 00 коп. штрафу фіксованої частки, 557 грн. 08 коп. штрафу, який складається із процентної складової. В добровільному порядку борг він не погашає, а тому банк змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за відсутності свого представника. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився хоча був належним чином повідомлений за адресою, за якою він зареєстрований, про час та місце розгляду справи. Тому суд прийняв рішення про розгляд справи у його відсутність з ухваленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. Укладення між сторонами спірного кредитного договору підтверджується матеріалами справи /а.с.11-19/. Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 31.10.2013 року підтверджується розрахунком, наданим позивачем /а.с.5-10/, який відповідачем не оспорюється. Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. Зазначену норму закону відповідач не виконав. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Сам відповідач ні в який спосіб не оспорює суму боргу. Суд вважає необхідним також задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, виходячи з того, що спір вирішений на його користь, а їх оплата підтверджується платіжними дорученнями /а.с.1, 38/.

Outcome: approved