Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, йому також стало відомо, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2019 року з нього ухвалено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] також в розмірі ј частки від доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 року. Таким чином, на даний момент з нього стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, що суттєво впливає на його матеріальний стан та не відповідає вимогам закону. При цьому, відповідачем при подачі заяви про стягнення аліментів на утримання другої дитини не було надана правдива інформація, тобто вона умисно ввела суд в оману з метою отримання права на більший розмір аліментів, не вказавши, що у нього на утриманні є також неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Вважає, що описані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів шляхом стягнення їх у розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей. У зв`язку з чим, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього судовими наказами від 18 листопада 2019 року та 18 грудня 2019 року, шляхом зменшення їх розміру, стягуючи з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2019 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 року та до досягнення нею повноліття (а.с. 6). Крім того, іншим судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в такому ж розмірі, починаючи з 03.12.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином із системного аналізу даних правових норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, а також чи дотримані інші вимоги чинного законодавства та чи не порушуються права та інтереси інших дітей, які перебувають на утриманні. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можлива лише за умови доведеності наявності однієї з підстав, а саме: 1) погіршення матеріального стану платника аліментів чи поліпшення матеріального стану їх стягувача; 2) зміна сімейного стану платника аліментів; 3) погіршення здоров`я платника аліментів. І як слідує із заявлених вимог, позивач посилається на ту обставину, що відповідачем при зверненні до суду із заявами про стягнення аліментів не були вказані достовірні дані, у зв`язку з чим в сукупності з нього стягуються аліменти на двох дітей в розмірі Ѕ частки від його заробітку, тобто він сплачує суму значно більшу, ніж передбачено чинним законодавством. З даними доводами і вимогами суд погоджується та зважаючи, що у позивача на утриманні ще також перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-21) і вказана інформація при зверненні із заявами про видачу судових наказів не була вказана, тобто фактично подано недостовірні відомості про наявність згаданої малолітньої дитини, що мало наслідком ухвалення судових рішень не у відповідності ч. 5 ст. 183 СК України, згідно якої той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, враховуючи вищевикладене та зважаючи, що на утриманні у позивача перебуває інша малолітня дитина, яка не була врахована при видачі судових наказів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки зменшення розміру аліментів відповідатиме інтересам усіх неповнолітніх дітей і не суперечитиме вимогам чинного законодавства.

Outcome: approved