Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

03.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 01.09.2016 року, а також визнання спільним сумісним майном і поділ такого майна: 1) житлового будинку площею 53.8 м2 з надвірними спорудами, за адресою: м. Чернігів, вул. Самострова, 27, придбаного за договором купівлі-продажу від 02.11.2006 року; 2) земельної ділянки площею 0.0826 га, кадастровий номер 7410100000:01:031:5163, за адресою: м. Чернігів, вул. Самострова, 27, придбаної за договорами купівлі-продажу від 02.11.2006 року; 3) однокімнатної квартири № 2 загальною площею 28.4 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Чайкіної, 12, придбаної за договором купівлі-продажу від 03.06.2013 року; 4) однокімнатної квартири № 5 загальною площею 29.6 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Чайкіної, 12, придбаної за договором купівлі-продажу від 26.11.2004 року; 5) двокімнатної квартири № 9 загальною площею 37.9 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Чайкіної, 12, придбаної за договором купівлі-продажу від 09.11.2004 року; 6) однокімнатної квартири № 6 загальною площею 29.7 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Чайкіної, 12, придбаної за договором купівлі-продажу від 11.06.2014 року; 7) житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: м. Чернігів, вул. Спортивна, 95, придбаного за договором купівлі-продажу від 08.12.2013 року; 8) земельної ділянки площею 0.0492 га, кадастровий номер 7410100000:01:019:5292, за адресою: м. Чернігів, вул. Спортивна, 95, придбаної за договором купівлі-продажу від 08.02.2013 року; 9) двокімнатної квартири № 27 загальною площею 40.9 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Рокосовського, 14-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 14.05.2014 року; 10) трикімнатної квартири № 24 загальною площею 66.6 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 72, корпус 2, придбаної за договорами купівлі-продажу від 24.07.2012 року та від 17.09.2014 року; 11) двокімнатної квартири № 5 загальною площею 41.4 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 23-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 17.10.2005 року; 12) двокімнатної квартири № 4 загальною площею 38.5 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 23-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 30.07.2003 року; 13) однокімнатної квартири № 3 загальною площею 22.4 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 23-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 13.10.2006 року; 14) однокімнатної квартири № 2 загальною площею 17.5 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 23-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 23.03.2007 року; 15) однокімнатної квартири № 1 загальною площею 32.7 м2, за адресою: м. Чернігів, вул. Пятницька, 23-Б, придбаної за договором купівлі-продажу від 02.07.2002 року; 16) житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: Чернігівський район, с. Андріївка, вул. Слобідська, 18, придбаного за договором купівлі-продажу від 16.09.2008 року; 17) земельної ділянки площею 0.1504 га, кадастровий номер 7425580300:01:000:0310, за адресою: Чернігівський район, с. Андріївка, придбаної за договором купівлі-продажу від 07.08.2008 року; 18) земельної ділянки площею 0.1965 га, кадастровий номер 7425580300:01:000:0311, за адресою: Чернігівський район, с. Андріївка, придбаної за договором купівлі-продажу від 07.08.2008 року. 19) земельної ділянки площею 0.2531 га, за адресою: Чернігівський район, с. Андріївка, придбаної за договором купівлі-продажу від 07.08.2008 року; 20) житлового будинку з надвірними спорудами, за адресою: Чернігівський район, с. Андріївка, вул. Радянська, 32, придбаного за договором купівлі-продажу від 07.08.2008 року; 21) 1/3 частки трикімнатної квартири № 5 загальною площею 71.7 м2, за адресою: м. Київ, вул. Маяковського, 49, придбаної з прилюдних торгів 19.07.2013 року; 22) автомобіля «Nissan Teana», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтування позову зазначила, що спірне майно придбано за час проживання з відповідачем однією сімєю, а тому є спільним сумісним майном і підлягає поділу в судовому порядку, через відсутність домовленості з відповідачем щодо його поділу. Ухвалою суду від 14.07.2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Сервіс», оскільки вирішення позову в подальшому може зачепити його права та інтереси. У судовому засіданні позивач та її представники предявлений позов підтримали і наполягали на задоволенні. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником третьої особи, позов не визнав. Він заперечував факт проживання з позивачем однією сімю, при цьому стверджував, що спірне майно було придбано за його особисті кошти та виключно з метою здійснення підприємницької діяльності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 14.08.1995 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано 29.03.2001 року, що підтверджується копіями свідоцтв (т. 1, а. с. 35, 36). Посилаючись на те, що розірвання шлюбу було фіктивним і, що після його розірвання сторони продовжували проживати однією сімєю, позивач просить визнати майно, яке зазначено в пунктах 1-22 описової частини цього рішення (далі Майно), спільним сумісним майном і здійснити його поділ. При вирішенні цього спору суд виходить з такого: 1. [PERSON], зазначене в пунктах 12, 15 описової частини рішення суду, придбано в 2002, 2003 роках, тобто під час дії Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який не містить норм, що передбачають можливість виникнення права спільної сумісної власності на майно чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу. Водночас, позивач не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що на момент придбання вказаного майна між сторонами існувала цивільно-правова угода, що передбачала виникнення у сторін права спільної часткової власності на вказане майно. Тому Майно, зазначене в пунктах 12, 15 описової частини рішення суду, за законом не може бути обєктом спільної сумісної власності сторін і не підлягає поділу. 2. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК), що діє з 01.01.2004 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За приписом частини першої статті 74 СК режим спільної сумісної власності поширюється й на майно, набуте чоловіком та жінкою, які проживають однією сімю, але не перебувають в шлюбі між собою. Аналіз наведених положень СК дає підстави для висновку про те, що обєктом поділу в судовому порядку може бути лише те майно, яке фактично перебуває у власності подружжя. Втім, по справі встановлено, що майно, зазначене в пунктах 1-8, 10, 11, 13, 14, 21 описової частини рішення суду, передано відповідачем до статутного капіталу третьої особи, що підтверджується актами прийому-передачі нерухомого майна та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а. с. 196-220; т. 2, а. с. 28-52). Згідно із частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. З огляду на те, що на підставі актів прийому-передачі нерухомого майна відбулося виникнення права власності на Майно, зазначене в пунктах 1-8, 10, 11, 13, 14, 21 описової частини рішення суду, у третій особі та одночасне припинення вказаного права у відповідача, за своєю правовою природою акти прийому-передачі нерухомого майна є правочинами. Статтею 204 ЦК встановлена презумпція правомірності правочину. Враховуючи викладене і те, що акти прийому-передачі майна, за якими відбулася передача Майна, зазначеного в пунктах 1-8, 10, 11, 13, 14, 21 описової частини рішення суду, не визнані недійсними в судовому порядку, вказане Майно не належить сторонам, а тому не підлягає поділу. 3. [PERSON], зазначене в пунктах 19, 20, 22 описової частини рішення суду продано відповідачем третім особам на підставі цивільно-правових угод, які також не визнано недійсними в судовому порядку, а тому воно не належить сторонам і не підлягає поділу. 4. Серед майна, яке натепер залишається зареєстрованим за відповідачем, є лише Майно, що зазначене в пунктах 9, 16-18 описової частини рішення суду. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, сформульованих у постановах від 11.03.2015 № 6-21цс15 та від 03.06.2015 № 6-38цс15, критеріями, за якими спірному набутому майну можна надавати режим спільного майна, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна. Суд вважає, що позивачем доведено факт проживання однією сімю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року й до початку літа 2014 року, оскільки вказане підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повністю узгоджуються між собою, а їхня правдивість нічим по справі не спростована. Зазначене дає підстави для висновку, що Майно, зазначене в пунктах 9, 16-18 описової частини рішення суду, було придбано за час проживання сторін однією сімєю, але без реєстрації шлюбу. Тому, для вирішення питання можливості поширення на вказане майно режиму спільної сумісної власності сторін необхідно встановити наявність другого і третього критеріїв, визначених Верховним Судом України за які кошти набуте (джерело набуття) спірне майно, а також мета його придбання. Так, у суді позивач пояснила, що Майно, зазначене в пунктах 9, 16-18 описової частини рішення суду, було придбано відповідачем з метою здійснення ріелтерської діяльності. Вказане підтвердив і відповідач, який надав копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Свідоцтва платника податків з яких випливає, що відповідач є субєктом підприємницької діяльності та здійснює господарські операції з нерухомим майном (т.1, а. с. 232, 233). Суд також бере до уваги й ті обставини, що позивач має в особистій власності трикімнатну квартиру [ADDRESS], яку сторони придбали під час спільного проживання; неповнолітній син сторін має у власності однокімнатну квартиру [ADDRESS], яку подарував відповідач (т. 1, а. с. 247, 248). Отже усі колишні члени сімї відповідача забезпечені власними жилими приміщеннями, а тому придбання відповідачем [PERSON], зазначеного в пунктах 1-22 описової частини рішення суду, не повязано із забезпеченням інтересів сімї. Позивач протягом усього часу спільного проживання з відповідачем однією сімєю й дотепер перебуває на службі в органах місцевого самоврядування, що за законом виключає можливість здійснення нею підприємницької діяльності та, як наслідок цього, особисту участь в набутті спірного майна. Отже, за другим і третім критеріями віднесення майна до спільного сумісного майна, на Майно, зазначене в пунктах 9, 16-18 описової частини рішення суду, не може поширюватися режим спільної сумісної власності, а тому воно не підлягає поділу. 5. З урахуванням того, що факт проживання сторін однією сім"єю не породжує юридичні наслідки, відсутні підстави для його встановлення в судовому порядку. Таким чином, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed