Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

21 травня 2014 року позивачка звернулася у суд з даним позовом,який уточнила,та остаточно просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх заробітку відповідача та кошти на її утримання по 600 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку . Свій позов позивачка мотивує тим, що 24 квітня 2010 року відділом РАЦС Корсунь-Шевченківського РУЮ було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], якає проживає та перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається та відмовляється утримувати її у добровільному порядку, цим самим не виконує батьківських обов'язків по утриманню дитини. В позивачки виникла потреба в отриманні аліментів, так як здійснюючи догляд за дитиною, вона не може працювати та утримувати себе та дитину. Позивачка у судове засідання з'явилась,уточнила свої позовні вимоги та просить суд стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, до повноліття дитини та по 600 грн. на її утримання, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Відповідач в судове засідання з'явився, змінений позов визнав частково,та пояснив, що на утримання дитини згодний виплачувати по 1/4 частині всіх видів свого заробітку щомісячно, до повноліття, а на утримання дружини згодний виплачувати по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Суд,вислухавши сторони, вивчивши письмові докази, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити заявлений позов, на підставі наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року і від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач щомісячні утримання не надає. Відповідач працює начальником КП ВЖ РЕУ у м. Корсуні-Шевченківському, отримані ним доходи витрачає на свої потреби, є працездатним, фізично здоровим, матеріально забезпеченим, але утриманням дитини не займається та відмовляється в добровільному порядку утримувати, цим самим не виконує батьківських обов'язків по утриманню дочки. Інших дітей, окрім малолітньої [PERSON], а також інших утриманців, відповідач не має. Відповідач проживає разом зі своєю матір»ю, в її будинку. Позивачка є також фізично здоровою, але не працює, оскільки доглядає дочку до 3-х річного віку. Джерелом її доходів є державна щомісячна допомога на утримання дитини в межах 900 грн. Інших джерел доходів позивачка не має. Коштів, які отримує позивачка не вистачає для повноцінного виховання та утримання дочки, яка має задовільний стан здоров»я . Інших доказів суду не надано. Відповідно до приписів ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та роз»яснень, даних у пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року,вирішуючи питання щодо розміру аліментів,суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 Закону «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. Підстав для звільнення відповідача від обов»язку утримувати дитину судом не встановлено, оскільки докази у справі є про те, що він працюючий, має постійний заробіток, фізично здоровий, матеріально забезпечений. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Таким чином, на підставі наданих суду доказів, пояснень сторін, з урахуванням вимог Конвенції ООН про права дитини,суд з урахуванням того,що обоє батьків повинні забезпечувати дитину, їх матеріального стану,стану здоров»я, діючи в інтересах дитини та вирішуючи спір в межах законності, розумності та справедливості, вважає, що позов щодо стягнення з відповідача аліментів у дробовій сумі,так як він має постійний заробіток, підлягає до задоволення. Крім того, позивачка просить стягувати і на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі,по 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3-х річного віку. Суд вважає, що позов і в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Ця вимога закону не припиняється і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ст.ст.77,78 СК України способи надання утримання одному з подружжя визначаються за домовленістю між ними. Домовленість, як встановлено судом, між позивачкою та відповідачем відсутня про способи утримання як дружини, договір про надання утримання, як дружині з якою проживає дитина теж не укладався, а тому суд вбачає законність та обґрунтованість позовних вимог позивачки про її утримання як дружини. Для задоволення вимоги про стягнення аліментів, подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов»язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього, тобто з чоловіка батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину як з батька. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], [INFO] р.н., та чоловік позивачки, з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, яка її доглядає і виховує, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] року, тобто в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у в частині стягнення аліментів на дитину і на дружину, оскільки кошти на дружину також мають характер аліментних, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання дружини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 243 грн.60 коп. При розгляді справ про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснює сторонам відповідальність за прострочення вказаних виплат.

Outcome: approved