Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

03 листопада 2015 року до Софіївського районного суду звернулась [PERSON] звернулась з заявою про визнання договору оренди земельної ділянки та акту прийому передачі недійсними та її повернення,а також скасувати державну реєстрацію даного договору . В обґрунтування уточненої позовної заяви позивач посилається на те, що вона 06 грудня 2001 року позивачка отримала Державний акт про право приватної власності на землю загальною площею 7,970 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована га території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, виданий на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Марє-Дмитрівської сільської ради народних депутатів № 208 від 04 липня 2001 року. У звязку з фінансовими труднощами позивач в усному порядку звернулась до відповідача про обробіток її земельної ділянки у 2008 році. Однак у жовтні 2014 року після закінчення збирання врожаю ,звернувшись до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, їй було відмовлено на тій підставі ,що начебто існує договір оренди земельної ділянки та отримала від відповідачки договір оренди земельної ділянки. Зазначений договір було укладено 01.10.2008 року терміном на 10 років, де позивач є орендодавцем, а орендарем є відповідач по справі фізична особа-підприємець [PERSON] , даний договір був зареєстрований у Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП центр ДЗК при Держкомземі України про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040913300895 від 08 травня 2009 року. До договору додавався акт про передачу та прийом земельної ділянки, який не містить числа та місяця його укладення . Як зазначає позивач з цього моменту вона дізналась, що існує договір оренди земельної ділянки і в акті про передачу та прийом земельної ділянки підписи навіть не схожі на її. Вказує, що даний договір був укладений без її волевиявлення та вказує, що даний договір вона не підписувала. Крім того позивач зазначає, що вона дізналась про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору лише у жовтні 2014 року, що в розуміння ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Перебіг строку позовної давності починається не з моменту ,коли сторони домовились про тимчасове користування земельної ділянки ,а з часу коли позивач дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого майнового права, тобто укладення договору від її імені ,оскільки дану обставину позивач дізналась у жовтні 2014 року, то строк позовної давності позивачем не пропущено. Оскільки таким договором порушено майнові права позивача, тому просить повернути земельну ділянку з незаконного користування її власнику. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 230 ЦК України передбачено, що правочин визнається судом недійсним, якщо одна із його сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин. Які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримують. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позов визнають частково , заперечують проти стягнення суми судового збору. У ході розгляду справи було залучено в якості третьої особи відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області . Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Софіївському районі в судове засідання не з"вився, про причини неявки суд не увідомив. Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача , позивача та представника відповідача, відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки, підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 7,970 га розташована на території Марє-Дмитрівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області з цільове призначення якого ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ІІ-ДП № 108171 від 06 грудня 2001 року виданого на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Марє-Дмитрівської сільської ради народних депутатів № 208 від 04 липня 2001 року виданий на імя [PERSON] (а.с. 13). Згідно свідоцтва про одруження серії І-КИ № 165501 від 25 жовтня 2002 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області позивачка одружилася та змінила прізвище з «Петренко» на «Шумську» (а.с.14). 01 жовтня 2008 року позивачка уклала договір оренди з Фізичною особою-підприємцем [PERSON] зареєстрований даний договір у Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП центр ДЗК при Держкомземі України про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040913300895 від 08 травня 2009 року (а.с.9-12) . Дана земельна ділянка була передана на підставі договору оренди землі [PERSON] для користування, дійсно у даному акті відсутня дата його складання (а.с. 12). Відповідно до ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Договір було зареєстровано не зважаючи на відсутність волі позивача на його реєстрацію. Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. \~\~\~\~\~\~\~\~ Нормами Цивільного кодексу України передбачені засади захисту права власності. Зокрема статтею 387 цього Кодексу власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом та іншими законами України і договором оренди землі. \~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а статтею 126 цього Кодексу встановлюється порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини 1статті 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі частини 1 статті210,частини 3 статті640 Цивільного кодексу України, частини 2статті 125 Земельного кодексу України,статті 18 Закону України «Про оренду» є укладеним з моменту його державної реєстрації. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6ст. 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. \~\~\~\~ Згідно з вимогами ч. 3ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. \~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, ту обставину, що договір оренди землі був зареєстрований поза волею позивача, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення власника землі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а договір необхідно визнати недійсним. Такі ж правові наслідки застосовується і до акту прийому передачі земельної ділянки, що є складовим договору оренди земельної ділянки. Не підлягають задоволенню вимоги скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, у звязку з тим, що скасування його реєстрації виникають у сфері публічно-правових відносин, з однієї сторони виступає позивач, а з іншої орган який провів його реєстрацію, дані правовідносини підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Правовим наслідком визнання договору оренди земельної ділянки є зобовязання відповідачем повернути зазначену земельну ділянку позивачу, а тому позовна вимоги щодо повернення не підлягає задоволенню.

Outcome: partial