Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

19.02.2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив суд: - зобов`язати Львівську міську Раду надати [PERSON] у постійне користування житлове приміщення з урахуванням його пільг відповідно до чинного законодавства України та встановлених санітарних і технічних норм; -зобов`язати Виконавчий комітет Львівської міської Ради ухвалити рішення про надання [PERSON] у постійне користування житлового приміщення відповідно до його пільг та встановлених санітарних і технічних норм. -зобов`язати Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради вчинити дії з надання і розподілу та надати [PERSON] у постійне користування житлове приміщення з врахуванням його пільг, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, згідно чинного Законодавства України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час проходження строкової військової служби у лавах Радянської Армії у 1981-1983 роках батько позивача - [PERSON] отримав травму голови, котра в подальшому спричинила психічне захворювання (Діагноз: психічні розлади, внаслідок перенесених 2 МТ, виражений психоорганічний синдром, що сягає рівня деменції). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року [PERSON] [INFO] був визнаний обмежено дієздатним, а позивач [PERSON] призначений його піклувальником. Згідно заключення психоневрологічної МСЕК від 02.02.2016 року [PERSON] була встановлена перша група інвалідності довічно, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, де вказано, що він потребує стороннього догляду. Управлінням соціальної політики м. Тернополя [PERSON] було видане посвідчення [NUMBER] від 5 травня 2017 року згідно якого він є інвалідом першої групи та має право на пільги, встановлені законодавствам України для ветеранів - інвалідів війни. Весною 2017 року останній переїхав на постійне проживання до м.Львова, де винаймає житло у знайомих, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлових умов [PERSON] , був визнаний таким, що потребує поліпшення житлових умов, як особа, що проживає за договором найму у квартирі. Наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради від 27.11.2017 року № 544 „Про зарахування на квартирний облік та включення у пільгові списки" у списку для позачергового надання житла [PERSON] знаходиться за № 2129, а серед осіб з інвалідністю внаслідок війни за № 166. 28.11.2019 року [PERSON] , як інвалід війни першої групи, що потребує поліпшення житлових умов, як особа, котра має пільги, передбачені законодавством України при отриманні житла, звернувся із заявою до Львівської міської ради про надання йому житла, як пільговику. Листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 21.01.2020 року за №3424 у наданні житла останньому було відмовлено. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21.02.2020 року відкрито провадження по справі. 05.11.2020 року представником відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради подано до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В судове засідання позивач не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду з причин: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно з вимогами ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Таким чином позивач [PERSON] вважається належним чином повідомлений про судове засідання. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила проти позову. Просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року [PERSON] [INFO] був визнаний обмежено дієздатним, а [PERSON] , [INFO] призначено його піклувальником. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №16 від 02.02.2013 року. Згідно медичного заключення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] хворіє психічними розладами внаслідок перенесених 2МТ виражений психоорганічний синдром, що сягає рівня деменції та передбаченим пунктом 2 наказу МОЗ України від 23.03.1983 р №330 і в відповідності з підпунктом 3 пункту 44 Правил має право на першочергове надання житла. Управлінням соціальної політики м.Тернополя [PERSON] було видане посвідчення [NUMBER] від 5 травня 2017 року згідно якого він є інвалідом першої групи та має право на пільги, встановлені законодавствам України для ветеранів - інвалідів війни. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, видана ОСББ «Успішний дім» у квартирі [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлових умов від 08.08.2017 року за адресою: [ADDRESS] [PERSON] потребує покращення житлових умов, у зв`язку з відсутністю у останнього права на дане житло, так як він є наймачем. Відповідно до листа Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501-3742 від 06.12.2017 року [PERSON] повідомлено, що наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури від 27.11.2017 року №544 «Про зарахування на квартирний облік та включення у пільгові списки» останнього зараховано на квартирний облік та включено у список для позачергового надання житла. На час надання даної відповіді [PERSON] перебував за №27267 загальної черги та у списку для позачергового надання житла з 27.11.2017 року за №2129, один. Відповідно до листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501-вих-3424 від 21.01.2020 [PERSON] надано відповідь щодо його запиту та зазначено, що на квартирному обліку у Львівській міській раді [PERSON] перебуває (один) з 27.11.2017 за №26944 загальної черги, у списку для позачергового надання житла №2129, серед осіб з інвалідністю внаслідок війни числиться за №166. Перед [PERSON] на квартирному обліку перебувають громадяни,які раніше були зараховані на квартирний облік перший черговик загальної черги Львівської міської ради перебуває на квартирному обліку з 1964 року, перший у списку осіб з інвалідністю внаслідок війни - з 1994 року. Надавши житло, оминувши попередніх черговиків зазначеної пільги неможливо, оскільки це порушить їхні права. Листом голови правління ОСББ «Успішний дім» Шишаковим І. проінформовано директора юридичного департаменту Львівської міської ради Пайонкевич Г. про те, що в квартирі [ADDRESS] фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Впродовж останніх двох років нового сусіда мешканці, які проживають у цьому під`їзді не зустрічали. Актом №31 від 13 травня 2020 року складеного комісією в складі членів ОСББ «Успішний дім» [PERSON] , [PERSON] , з виходом на місце, було проведено обстеження квартири [ADDRESS] . Під час обстеження та зі слів власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та сусідів було встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON] [INFO] . Згідно зі ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Стаття 47 Конституції України\~декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене ч. 1\~ст. 31 ЖК УРСР, відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (ст. 33 ЖК УРСР). Згідно п.18 ч.1\~ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року. Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку. Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 13.01.2019 року за №3, [PERSON] прописаний у квартирі [ADDRESS] . Однак, комісією в складі членів правління ОСББ «Успішний дім» з виходом на місце, було проведено обстеження квартири [ADDRESS] . Встановлено, що під час обстеження, та зі слів власника квартири [ADDRESS] [PERSON] [INFO] та сусідів було встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON] [INFO] . Дані факти підтверджуються актом про фактичне не проживання від 13 травня 2020 року за №31 та листом СБББ «Успішний дім» від 13 травня 2020 року за №4. Строк дії договору житлового найму, укладеного між [PERSON] та власником квартири [PERSON] закінчився. Згідно із\~статтею 46 ЖК УРСР\~поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових\~\~ дій\~\~ на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків. Відповідно до акту обстеження житлових умов [PERSON] від 8 серпня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , останній визнаний таким, що потребує поліпшення житлових умов. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] був цілком забезпечений житлом. Так, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2020 року №231073206, [PERSON] мав у спільній частковій власності 1/2 частки будинку у [ADDRESS] , загальною площею 543, 7 кв.м. (право власності на підставі договору дарування Р.№3931 від 06.08.2012 року). Однак у зв`язку з накладеним арештом на нерухоме майно на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа за №607/12537/13-ц) у зв`язку з численними боргами [PERSON] дане нерухоме майно, а саме 1/2 будинку [ADDRESS] була придбана з електронних торгів - [PERSON] колишньою дружиною [PERSON] . Крім цього,\~згідно довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~від 04.11.2020\~року за\~№231070818,\~ [PERSON] \~мав у\~спільній сумісній\~власності -\~1/1\~частки квартири\~у [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1999 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області був накладенний арешт на нерухоме майно, а саме 1/1 частку квартири, яку в подальшому [PERSON] продає (договір купівлі-продажу №30 від 15.01.2015 року 1/3 частки квартири) своєму синові [PERSON] . Згідно довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~від 04.11.2020\~року за\~№231069153,\~ [PERSON] мав у спільній частковій власності - 1/3 частки квартири у [ADDRESS] (на підставі договору довічного утримання ВАА 957466 від 06.09.2002 року). Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/2520/13-ц про поділ майна подружжя, частка яка належала [PERSON] перейшла колишній дружині [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2016 року у справі №607/171000/15-ц [PERSON] призначено піклувальником [PERSON] . Як вбачається з довідок з Державного реєстру речових прав [PERSON] забезпечений житлом і так як є піклувальником [PERSON] може забезпечити нормальні умови для проживання батька. У відповідності до ч.1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2\~ст. 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом\~ст. 77 цього Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать\~Конституції\~і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено порушення права позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed