Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільно нажитого в шлюбі майна. Позов мотивує тим, що 08.09.2009 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Рава-Руській міській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 41. 25.08.2011року Жовківським районним судом Львівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був укладений 08.09.2009 року в Рава-Руській міській раді Жовківського району Львівської області актовий запис №41 було розірвано. Жовківський районний суд 25.08.2011року приймаючи рішення про розірвання шлюбу повернув позивачці її дошлюбне прізвище [PERSON]. За час проживання в шлюбі в них народився син [PERSON],[INFO], який проживає з позивачкою за адресою [ADDRESS] За час спільного проживання в [ADDRESS] сторони вели спільне господарство, ремонтували квартиру, покращували благоустрій, купували майно. Так спільно в шлюбі сторони купили: Мебельний комплект (комод, шафа під верхній одяг, підставка під телевізор) - вартістю 3500гривень; Диван (софа) - вартістю 2200гривень; Журнальний столик - вартістю - 500гривень; Телевізор - вартістю 4 500гривень; Сума в сукупності всього нажитого в шлюбі майна становить 10700гривень. Всі речі окрім дивана (софа) -вартістю 2200грн. є в наявності за адресою [ADDRESS] і наданим час оцим майном користується сім'я [PERSON]. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб і сім'ю України майно ' нажите за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Сума всього нажитого в шлюбі становить 10700 гривень, половина відповідно 5350гривень. Виходячи з вищенаведеного позивач просить суд зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] мебельний комплект (комод, шафа під верхній одяг, підставка під телевізор)- вартістю 3500гривень, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача 1/2 частину сплаченої суми судових витрат. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів, зазначених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак подав до суду заперечення , в якому зазначив, що 31 січня 2014 року суддею Жовківського районного суду Львівської області було відкрите провадження по справі №444/219/14-ц за позовом [PERSON] до нього, [PERSON] про поділ спільного нажитого в шлюбі майна. У позовних вимогах позивач просить здійснити поділ майна, зобов'язавши відповідача повернути [PERSON] мебельний комплект (комод, шафа під верхній одяг, підставка під телевізор) вартістю 3500 грн., стягнути 1/2 частину сплаченої суми судових витрат. Щодо змісту позовної заяви відповідач має заперечення, які свідчать про повну безпідставність вимог позивача, їх незаконність. А тому, позовні вимоги позивача є необгрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивач не надала суду доказів, що майно про яке вона веде мову, придбане сторонами під час шлюбу, та є спільним майном подружжя. Жодного доказу на який можна було б посилатися як на документ про придбання сторонами у період шлюбу вказаного майна, який би підтверджував, те, хто його купував, чи у який час, не представлено. Таким чином, [PERSON], не надала доказів наявності у них спільного сумісного майна, а тому твердження, що вказане у позові рухоме майно є спільною власністю подружжя, безпідставне. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той самий час, відповідач категорично заперечує проти заявленого [PERSON] Ростиславівною, і пояснює, що все рухоме майно вказане нею у_позові, було придбане батьками відповідача, у різний час , як у період їхнього шлюбу, так і після. Сторони ніякого спільного майна за час шлюбних відносин не набули. Так, згідно п.22. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 року № 11 (далі по тексту - Постанова): поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У відповідності до п.23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. На основі вищевикладеного та

Outcome: approved