overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

16 грудня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до свого батька [PERSON], в якому зазначає, що відповідач на її утримання платив аліменти до досягнення позивачкою повноліття. Але позивачка продовжує навчання в інституті, тому потребує матеріальної допомоги. Просить стягувати з відповідача, який не має постійного місця праці, аліменти на час її навчання сина у розмірі по 800 грн. в місяць. . В суді позивачка позов підтримує, але просить стягувати аліменти в розмірі 1\\2 частини заробітку відповідача, тому що в суді їй стало відомо, що батько має постійне місце праці. Також пояснила, що отримує стипендію по 600 грн. в місяць. Відповідач в суді позов визнає повністю. З'ясувавши обставини справи шляхом дослідження доказів, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на утримання позивачки платив аліменти до досягнення нею повноліття. Позивачка після досягнення повноліття продовжує навчання з 01 вересня 2012 року до 01 липня 2016 року в Житомирському інституті медсестринства на державній денній формі навчання, отримує стипендію по 600 грн. в місяць. Відповідач має постійне місце праці і отримує заробітну плату. Дані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів - свідоцтва про народження позивачки, довідки з місця навчання позивачки, довідки про заробітну плату відповідача. Достовірність доказів сторони не оспорюють. Згідно ст.199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані їх утримувати до досягнення ними віку двадцяти трьох років до припинення навчання, розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 цього Кодексу. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що відповідач за станом здоров'я є працездатним і тому зобов'язаний платити аліменти позивачці на час її навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

16 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в зв'язку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року - розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], виданого 14 жовтня 2013 року Пархомівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

16 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення коштів. Свій позов мотивує укладенням 23.11.2016 року договору позики за яким [PERSON] взяв в борг кошти у розмірі 82 900 грн., про що власноручно написав розписку. Кошти відповідач зобов'язувався повернути 30.11.2016 року. Після звернення до суду з позовом Відповідач частково повернув кошти: 31.01.2017 року - 30 000 грн.; 17.02.2017 року - 10 000 грн.; 21.02.2017 року - 10 000 грн. та до кінця лютого 2017 року частинами повернув решту основного боргу кошти в сумі 32 900 грн. Залишок основного боргу в сумі 32 900 грн. [PERSON] повернув частинами до кінця лютого місяця 2017 року. Станом на 07.06.2017 року позивач просить стягнути з відповідача: 500,14 грн. - 3% річних; 2 613,55 грн. - проценти за користування коштами, 1 666, 21 грн.- втрати від інфляції, а разом - 4 779,90 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити з урахуванням зменшення розміру позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з"явився про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляє, заперечення не надає та не просить розглядати справу у його відсутність. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

16 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони проживають окремо. В останні 3 роки відповідач працює в Республіці Чехія і має заробіток, про розмір якого її не повідомляв, є фізично здоровим та не має інших матеріальних обтяжень, однак не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сім"ї. Весь тягар матеріального забезпечення дітей лежить на ній, дочка [PERSON] перебуває на обліку з приводу порушення зору, а син [PERSON] здоровий. 20 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.22,24,27). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; - відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

16 квітня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 15 вересня 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, так як відповідач зловживає спиртними напоями, що призводило до частих сварок та суперечок. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження за [NUMBER], виданим 15.09.2001 року Відділом РАГС Снігурівського РУЮ Миколаївської області (актовий запис №85). Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося, в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, що призводило до частих сварок та суперечок. Спору про поділ спільного майна та утримання дитини між сторонами немає. Зазначені обставини відповідач не заперечив, до суду не з"явився. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивачки з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., сплачений при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

16 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому посилаючись на те, що відповідач, понад один рік без поважних причин не проживає у її будинку по [ADDRESS] просить визнати її такою, що втратила право на користування цим житлом. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, яка відповідно до частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 березня 2008 року належить житловий будинок по [ADDRESS]. У вказаному будинку у червні 2008 року відповідач зареєструвала своє місце проживання. Довідкою № 245 від 2 лютого 2015 року, виданою Миропільською селищною радою Романівського району Житомррської області та актом від 20 січня 2015 року підтверджується та обставина, що [PERSON] з 2009 року не проживає в житловому будинку позивача. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач проти доводів позивача щодо її відсутності без поважних причин у спірному житлі понад один рік не заперечила, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь [PERSON] понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

16 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/2 частки доходу відповідача на утримання дітей [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], через ненадання батьком утримання добровільним порядком. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач надає кошти на забезпечення потреб дітей нерегулярно і у недостатньому розмірі. Її доходів та розміру соціальних виплат на утримання дітей не вистачає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [ADDRESS], виданого на підставі актового запису №157 від 09 грудня 1998 року в Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області (а.с.4) та є батьками доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за записами даних про батьків у свідоцтвах про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с.5-8). Діти проживають з батьками в [ADDRESS] що підтверджується довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради за №3537 від 09 квітня 2015 року (а.с.9). Позивачка ствердила про невиконання відповідачем обов"язку утримання дітей. Вказаної обставини відповідач належними доказами не заперечив. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дітей та їх матеріальне становище, відсутність у дітей власного майна, положення відповідача, який має офіційні доходи, відсутність у нього інших утриманців. Суду не повідомлено про обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/2 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

16 квітня 2015 року [PERSON] звернулася із позовною заявою, яка надійшла до суду 21 квітня 2015 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 16 квітня 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] ухиляється від обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, участі в її вихованні не приймає. Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 квітня 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2012 року. Від даного шлюбу мають сина [INFO]. Сімейні відносини між ними припинені у квітні 2015 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Вважає сумісне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливими. Ухвалою суду від 29 травня 2015 року за клопотанням відповідача [PERSON] подружжю [PERSON] був наданий строк для примирення до 26 червня 2015 року. Після спливу вказаного строку позивачка до судового засідання не прибула, надавши заяву, в якій зазначила, що протягом наданого судом строку для примирення вони з відповідачем порозуміння не досягли, сімейні стосунки не налагодили, у звязку з чим просить позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18 травня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 233. Сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 вересня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 901. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, з урахуванням положень ст. 112 Сімейного Кодексу України, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстав для збереження сім"ї не виявлено, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились, позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для розірвання шлюбу. На підставі наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати; після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

16 липня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів для утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 700,00 грн. щомісячно, оскільки відповідач не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат тощо. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує проти стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 500,00 грн. Відповідач в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково та просить, ухвалити рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дочки у розмірі 500,00 грн. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Встановлено, що сторони не проживають разом як родина, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а. с. 9), і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, рівною мірою зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача для утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Тобто, однією з умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та зобов'язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги, суд враховує і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. З огляду на викладене та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням того, що обоє батьки зобов'язані нести обов'язок утримання дитини. Згідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial