Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя про визнання права власності на спадкове майно та частку у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 грудня 1996 року Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя, видане свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS], яке 08 січня 1997 року було зареєстроване Запорізьким БТІ. Вказане свідоцтво від 16.12.1996 року було видане на підставі Розпорядження Жовтневої районної адміністрації від 16 грудня 1996 року [NUMBER], завірена копія якого надана позивачу у відповідь на адвокатський запит від 19 лютого 2018 року. Власниками вище вказаної квартири вказані три особи: [PERSON], позивач; [PERSON], дружина позивача; [PERSON], син позивача. [INFO] [PERSON] помер. Його частка у квартирі, перейшла до позивача [PERSON]. Копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2014 року з витягом від 02.10.2014 року, додаються. [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті, вона перебувала у шлюбі з позивачем. Копія свідоцтва про шлюбу укладений 12 липня 1964 року, додається. 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Нароха О.В., заведена спадкова справа №31 за 2017 рік по смерті [PERSON] та 27 січня 2018 року постановою приватного нотаріуса Нарохи О.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину по смерті дружини, у зв'язку з відсутністю у нього документів про право власності на частку дружини. 08 лютого 2018 року, з метою позасудового вирішення даного спору, позивач звернувся з заявами про видачу дублікату правовстановлюючого документу до Запорізької міської ради, Департаменту реєстраційних послуг та Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. 13 лютого 2018 року, Запорізька міська рада направила заяву позивача про видачу дублікату, за належністю до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. 15 лютого 2018 року, Департамент реєстраційних послуг проінформував позивача, у відповідь на його заяву про видачу дублікату, про відсутність у департаменту таких повноважень, оскільки втрачене свідоцтво було видане Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя. 19 лютого 2018 року, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, проінформувала позивача, у відповідь на його заяву про видачу дублікату, про перелік документів необхідних для видачі запитуваного дублікату. Серед переліку документів необхідних для видачі дублікату, є документи, які позивач не має можливості подати, у зв'язку зі смертю двох співвласників квартири, а саме, позивач не має можливості подати: - забезпечити наявність оригіналів та ксерокопій паспортів громадян України (для неповнолітніх осіб - свідоцтва про народження) всіх членів сім'ї; - довіреність, апостиль, оформлені в установленому законодавством порядку (при необхідності); - згоду на обробку персональних даних членів родини. Аналогічну відповідь районна адміністрація надала 16 лютого 2018 року, на запит нотаріуса про надання дублікату від 03 жовтня 2017 року. Таким чином, вирішити даний спір у позасудовому порядку, не представилося можливим. Позивач, його дружина та син, мали один на трьох спільний документ, про їх право спільної сумісної власності на квартиру, тобто свідоцтво від 16 грудня 1996 року. Вказане свідоцтво надавалося нотаріусу при оформленні спадщини по смерті, сина, але в подальшому було втрачене, збереглася лише його копія. Отже, відновлення (отримання дублікату) правовстановлюючого документу окремо на ім'я позивача, можливе тільки разом з його відновленням на ім'я інших співвласників, тобто сина та дружину, що фактично неможливо. При цьому, з вище зазначеного вбачаться, що син позивача вже не є власником за свідоцтвом, його частка в порядку спадкування перейшла до позивача. Відповідно, за свідоцтвом залишилися тільки два співвласники, позивач та його дружина, яка померла. У свідоцтві розмір часток співвласників не визначений. Видача дублікату, передбачає, одночасну реєстрацію права власності органом, який видає дублікат, що в даному випадку неможливо, оскільки один із співвласників (син) помер та його частка перейшла в порядку спадкування. Другий із співвласників (дружина) померла і розмір її частки та частки позивача, свідоцтвом не визначений. Таким чином, питання оформлення спадщини по смерті дружини на її 1/3 частку та захист права власності на 1/3 частку позивача, яка належить йому по втраченому свідоцтву, можливий лише в судовому порядку. Відповідно до ч.1-2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті, що випливає з положення норми ч.2 ст. 1220 ЦК України. Отже, 1/3 частка квартири дружини, належить позивачу з часу її смерті, але оформити на неї правовстановлюючі документи він не може, що свідчить про невизнання та оспорювання його права на спадщину. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, позивач також втратив документ та не може отримати дублікат, про право власності на свою 1/3 частку квартири (мова йде про одне й те саме свідоцтво), доцільним буде одночасно вирішити спір про захист права власності позивача на його 1/3 частку квартири, шляхом визнання права власності. По 1/3 частці квартири дружини, відбудеться перехід права власності, що є підставою для скасування права власності за попереднім власником. По 1/3 частці квартири позивача, переходу права власності не буде, вона належить позивачу по свідоцтву № [NUMBER] про право власності на житло від 16 грудня 1996 року, дублікат якого позивач отримати не може. В разі задоволення позову, таж сама частка буде належати тій самі особі, тобто позивачу, але вже за рішенням суду. Отже, переходу права власності (як обов'язкової умови для скасування попередньої реєстрації права власності) не відбудеться. У зв'язку з зазначеним, для уникнення подвійної реєстрації, в разі задоволенні позову та виникнення права власності у позивача за рішенням суду, необхідно скасувати попередню реєстрацію права власності по свідоцтву. Частиною 3 ст.13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, є єдиним можливим та належним відповідачем у даній справі, як те слідує з судової практики та роз'яснень судів вищих інстанцій. Проте, зміни у законодавстві, втрата позивачем оригіналу свідоцтва та неможливість отримання його дублікату, за внутрішнім переконанням позивача не дають йому морального права на стягнення судових витрат з відповідача, у суді першої інстанції. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд визнати за ним право приватної власності на 2/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], які складаються з: 1/3 частки належної [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 16 грудня 1996 року та 1/3 частки в порядку спадкування за законом по смерті [PERSON], яка померла [INFO]; скасувати реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], належну [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 16 грудня 1996 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Запорізької міської ради надала суду письмовий відзив на позов, пояснила, що покладається на розсуд суду. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Правовідносини з приводу спадкування врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судом встановлено, що 16 грудня 1996 року Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя, видане свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS], яке 08 січня 1997 року було зареєстроване Запорізьким БТІ. Вказане свідоцтво від 16.12.1996 року було видане на підставі Розпорядження Жовтневої районної адміністрації від 16 грудня 1996 року [NUMBER], завірена копія якого надана позивачу у відповідь на адвокатський запит від 19 лютого 2018 року. Власниками вище вказаної квартири вказані три особи: [PERSON], позивач; [PERSON], дружина позивача; [PERSON], син позивача. [INFO] [PERSON] помер. Його частка у квартирі, перейшла до позивача [PERSON]. Копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2014 року з витягом від 02.10.2014 року, додаються. [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті, вона перебувала у шлюбі з позивачем. Копія свідоцтва про шлюбу укладений 12 липня 1964 року, додається. 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Нароха О.В., заведена спадкова справа №31 за 2017 рік по смерті [PERSON] та 27 січня 2018 року постановою приватного нотаріуса Нарохи О.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину по смерті дружини, у зв'язку з відсутністю у нього документів про право власності на частку дружини. 08 лютого 2018 року, з метою позасудового вирішення даного спору, позивач звернувся з заявами про видачу дублікату правовстановлюючого документу до Запорізької міської ради, Департаменту реєстраційних послуг та Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. 13 лютого 2018 року, Запорізька міська рада направила заяву позивача про видачу дублікату, за належністю до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району. 15 лютого 2018 року, Департамент реєстраційних послуг проінформував позивача, у відповідь на його заяву про видачу дублікату, про відсутність у департаменту таких повноважень, оскільки втрачене свідоцтво було видане Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя. 19 лютого 2018 року, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, проінформувала позивача, у відповідь на його заяву про видачу дублікату, про перелік документів необхідних для видачі запитуваного дублікату. Серед переліку документів необхідних для видачі дублікату, є документи, які позивач не має можливості подати, у зв'язку зі смертю двох співвласників квартири, а саме, позивач не має можливості подати: - забезпечити наявність оригіналів та ксерокопій паспортів громадян України (для неповнолітніх осіб - свідоцтва про народження) всіх членів сім'ї; - довіреність, апостиль, оформлені в установленому 'законодавством порядку (при необхідності); - згоду на обробку персональних даних членів родини. Аналогічну відповідь районна адміністрація надала 16 лютого 2018 року, на запит нотаріуса про надання дублікату від 03 жовтня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом від 16.12.1996 року, з відміткою про реєстрацію БТІ 08.01.1997 року; супровідним листом від 22 лютого 2018 року, відповідь на адвокатський запит; розпорядженням від 16 грудня 1996 року; розрахунком вартості надлишкової загальної площі; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.10.2014 року; витягом від 02.10.2014 року; свідоцтвом про смерть [INFO]; свідоцтвом про шлюб, укладений 12 липня 1964 року; постановою нотаріуса від 27 січня 2018 року; заявою позивача про видачу дублікату правовстановлюючого документу від 08 лютого 2018 року подана у міську раду; заявою позивача про видачу дублікату правовстановлюючого документу від 08 лютого 2018 року; заявою позивача про видачу дублікату правовстановлюючого документу від 08 лютого 2018 року; повідомленням міської ради від 13 лютого 2018 року; листом реєстраційної служби від 15 лютого 2018 року; листом районної адміністрації від 19 лютого 2018 року; листом районної адміністрації від 16 лютого 2018 року; запитом нотаріуса про надання дублікату від 03 жовтня 2017 року; оцінкою спірної квартири від 09 лютого 2018 року; копією статуту товарної біржі; матеріалами спадкової справи № 31/2017 зареєстрованої після померлої [INFO] [PERSON]. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частини 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті, що випливає з положення норми ч.2 ст. 1220 ЦК України. Згідно частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1-2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ спадкування» визначено: «У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.». «За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.». «Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.». Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами 1,2 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вказує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінюючи надані позивачем належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved