Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності, належить будинок [ADDRESS]. 25.05.2004 року у цьому будинку зареєстрований син позивача, відповідач у справі. У .2006 року відповідач добровільно виїхав з будинку, забрав всі свої речі, реєстрацією не припинив, місце його проживання позивачу невідомо. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку перешкоджає їй розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За згодою представника позивача і у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3332163 від 14.04.2004 року,і належить будинок [ADDRESS] (а.с. 7-8). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місці проживання УДМС України в Запорізькій області від 21.06.2017 року, у будинку [ADDRESS] з 2004 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.13). За положеннями ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності, а у відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Як вбачається з акту від 13.06.2017 року, [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 2006 року (а.с. 12). Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS], позивачка є її сусідкою, знайома з нею з 2004 року. Спочатку [PERSON] мешкала з чоловіком та сином [PERSON] Її чоловік помер, а сина сусыдки вона не бачила з 2006 року. Свідок [PERSON] дала показання, аналогічні показам свідка [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є двоюрідною сестрою позивача, а відповідач відповідно її двоюрідним племінником. Раніше вона мешкала у Донецькій області, а з 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції переїхала жити до сестри. [PERSON] не бачила з 2006 року, його речі у будинку відсутні. Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач втратив право користування спірним будинком, оскільки без поважних причин не проживає у ньому понад один рік, тому наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved