Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

\~В березні 2017 року\~ позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить припинити право відповідача на частку, яка складає 7/72 частки у будинковолодінні №30 по вулиці Переяслівській в місті Новоград-Волинський, що перебуває у спільній частковій власності [PERSON], зі стягненням відповідної грошової компенсації в сумі 8914 грн. 60 коп. з неї на користь відповідача; визнати право власності на 7/72 частини домоволодіння №30 по вулиці Переяслівська у місті Новоград-Волинському за позивачем. В обгрунтування позову вказала, що успадкувала за заповітом після своєї матері 7/18 частин домоволодіння №30 по вулиці Переяслівській в м. Новоград-Волинський (далі-домоволодіння). Крім неї, в порядку спадкування за законом, іншими співвласниками домоволодіння по 7/72 часток стали відповідач [PERSON] та [PERSON] Останній продав їй свою частку будинковолодіння. Позивач зазначає, що відповідач бажає продати їй свою частку по надто завищеній ціні, при цьому в даному будинку не проживає, його частка є незначною і не може буди виділена в натурі, частина будинку є неподільною, спільне користування яким неможливе, а тому слід припинити право відповідача на частку, яка складає 7/72 з виплатою грошової компенсації саме в розмірі 8914 грн. 60 коп., визнавши за нею право власності на додаткових 7/72 частини домоволодіння, оскільки таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу та членам його сім"ї. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позові, просили задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, при цьому відповідач пояснив, що бажає продати свою частку домоволодіння, але та сума, яку визначила його сестра є занадто низькою. Третя особа в судове засідання не з"явився, у письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази та матеріали справи, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2016 року позивачка є власником 7/18 часток у праві власності на житловий будинок з прибудовами №30 по вулиці Переяслівська в м. Новоград-Волинський Житомирської області, житловою площею 50,3 кв.м., загальною площею 74,57 кв.м., на плані позначений літерами А.а, а1,а11. До будинку відносяться : сараї- Б,Д,К,В,б,И; гараж - З, вбиральня Г,Г1,огорожа 2, ворота 3/13,14/. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2016 року, відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] стали власниками по 7/72 часток даного домоволодіння/а.с.15/. [PERSON] згідно договору купівлі продажу 7/72 часток у праві власності на житловий будинок продав позивачу свою частку домоволодіння 03.02.2017 року. Відповідач [PERSON] теж бажає продати свою частку домоволодіння позивачу за ціною 52000 грн., про що звертався з письмовим зверненням до позивачки/а.с.16/, однак остання вважає ціну продажу надто завищеною. З огляду на висновок про вартість майна вд 13.01.2017 року, виготовлений ПП "Україна-Експерт-Центр" загальна ринкова вартість домоволодіння без урахування ПДВ може складати 86650 грн, в тому числі 7/72 ід. частини - 8424 грн./а.с.5/. 'Так, відповідно до\~статті 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і\~не може бути виділена в натурі;\~\~річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Положення\~статті 365 ЦК України\~регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 364 ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності\~має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності.\~Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому слід, також, враховувати, що в силу положень статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається\~главою 26 ЦК України\~з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Верховний Суд України, розглядаючи 13 січня 2016 року справу №6-2925цс15 роз"яснив,\~що з врахуванням закріплених в п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки,\~виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Згідно з роз'ясненнями, даними у п. п. 6, 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це\~\~позовом\~\~встановити\~\~порядок\~\~користування відособленими приміщеннями(квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки\~\~будинку\~\~в\~\~натурі\~\~або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що сторони у справі на даний час не досягли згоди щодо розміру компенсаціїі вартості частки. Встановлено, що позивачка користується усім домоволодінням, без виплати відповідної матеріальної компенсації іншому співвласнику - відповідачу, що передбачено ч. 3 ст. 358 ЦК України. Разом з тим позивачка підтвердила, що не зверталася до суду із позовом в порядку визначеному\~ст. 364 ЦК України\~ щодо\~виділу у натурі належної їй частки із майна, що є у спільній частковій власності, тому її доводи щодо неможливості виділу належної їй частки та необхідності припинення права власності відповідача на вказане майно є необгрунтованими. Таким чином, відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, за якихкожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачкою не було доведено суду, що частка відповідача \~не може бути виділена в натурі, що вона є неподільною, що спільне володіння і користування майном є неможливим, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed