Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

13 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», [PERSON] про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28 грудня 2015 року у м. Дніпропетровську в районі будинку № 93 по пр.. Гагаріна сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]О, та «Фольксваген» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої транспортним засобам спричинено механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Фольксваген» д/н [NUMBER] належить [PERSON] Обовязкова цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у ТДВ Страхове товариство «Домінанта». Відповідач-1 був повідомлений про ДТП в установленому законом порядку 30.12.2015 року. 04 березня 2016 року позивач подав відповідачу-1 заяву на страхове відшкодування. Згідно висновку експерта заподіяна матеріальна шкода складає 24440,03 грн., тобто з урахуванням франшизи, яка становить 1000 грн., відповідач-1 мав сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 23440,03 грн. Відповідач-1 повинен був згідно закону виплатити страхове відшкодування не пізніше 03 червня 2016 року, однак досі його не виплатив, тобто прострочка виконання зобовязання становить 255 днів, та відповідно до вимог ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача має бути стягнута пеня у розмірі 4948,64 грн., та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України має бути стягнуто інфляційні втрати в сумі 2033,50 грн., та 3% річних 491,28 грн. Крім того, протиправними діями відповідача-1 позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 2500 грн., яка виразилась у порушенні нормальних життєвих звязків, переживаннях з приводу відновлення транспортного засобу, а також було змінено звичайний спосіб життя, повязаний з неможливістю користуватися своїм майном. Протиправними діями відповідача-2 позивачу завдано моральної шкоди у розмірі 2500 грн., яка виразилась у порушенні нормальних життєвих звязків, переживаннях з приводу відновлення транспортного засобу, а також було змінено звичайний спосіб життя, повязаний з неможливістю користуватися своїм майном. Також відповідач-2 має відшкодувати позивачу франшизу у розмірі 1000 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» суму страхового відшкодування у розмірі 23440,03 грн., пеню у розмірі 4948,64 грн., інфляційні втрати у розмірі 2033,50 грн., 3% річних у розмірі 491,28 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 1800,00 грн., моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн. Стягнути з [PERSON] 1000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 2500,00 грн. моральної шкоди та судовий збір у сумі 1280,00 грн. Відповідач [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» надав суду письмові заперечення на позов. У запереченнях відповідача-1 зазначено, що позивач ні з повідомленням про ДТП, ні з заявою про страхове відшкодування до відповідача-1 не звертався. В повідомленні про ДТП від 30.12.2015 року та заяві про виплату страхового відшкодування від 04.03.2016 року заявником є [PERSON], а не позивач. Відповідно до п.3.7.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, має бути зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, в тому випадку, якщо страхова сума перераховується безпосередньо потерпілому.З урахуванням зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримав. Відповідач-1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Відповідач-2 в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] 28 грудня 2015 року о 19 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Джилі» д/н АЕ 5988НМ, рухався в районі будинку № 93 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, де не врахувавши дорожньої обстановки, не обрав безпечної в межах допустимої швидкість для руху, внаслідок чого, не впоравшись із керуванням транспортного засобу, виїхав за межі проїзної частини на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Фольксваген» д/н АЕ 2566АВ під керуванням водія [PERSON], які рухалися в зустрічному напрямку. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2016 рокупо справі № 201/840/16-п [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою. Автомобіль «Фольксваген» д/н АЕ 2566АВ належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею\~\~22 Закону України\~\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що\~\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 33.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. З матеріалів справи вбачається, що водій [PERSON] 30.12.2015 року надав відповідачу-1 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст.35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Відповідно до ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що заява про страхове відшкодування була подана 04.03.2016 року [PERSON] До заяви додані наступні документи: висновок експертного дослідження № 3009, квитанція про оплату послуг експерта; копії паспорту, індивідуального коду, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, в порушення ст.35 вказаного Закону, [PERSON] не додано документу, що посвідчує його право на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, тощо. Довіреність, видана позивачем на імя [PERSON] на право представлення інтересів позивача в судах та інших органах, не може слугувати документом, який посвідчує його право на отримання страхового відшкодування, оскільки вказану довіреність видано 28 листопада 2016 року, в той час як заява про страхове відшкодування подана [PERSON] 04 березня 2016 року. Власником транспортного засобу, а отже, потерпілим у розумінні ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є [PERSON], який заяви про страхове відшкодування не подавав, що вбачається з матеріалів справи та з заперечень відповідача-1 та не спростовано позивачем. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Суд звертає увагу, що відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позивач не надав суду доказів, достатніх та необхідних для встановлення факту, що заява про страхове відшкодування була подана уповноваженою особою. При цьому жодних клопотань щодо збирання, витребування доказів тощо стороною позивача не заявлялись. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що ним виконано всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, для отримання страхового відшкодування за фактом ДТП, зокрема подано заяву про страхове відшкодування протягом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена обставина відповідно до ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, в звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача-1 суми страхового відшкодування. Позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 пені, інфляційного зростання боргу та 3% річних, а також моральної шкоди та витрат на оплату послуг експерта також задоволенню не підлягають, оскільки їх розмір є похідним від розміру суми страхового відшкодування. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] 1000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Згідно п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Договір страхування в матеріалах справи відсутній, позивачем не заявлялось ніяких клопотань щодо його витребування, в звязку з чим суд позбавлений можливості встановити, який розмір франшизи передбачений договором страхування, та яка відповідно сума має бути стягнута з відповідача-2. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн. в звязку з їх безпідставністю. Стосовно позовних вимог про стягнення з [PERSON] 2500,00 грн. моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вищезазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 2500 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. \~\~\~\~\~\~ Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в звязку з необхідністю вирішенням питання щодо проведення ремонту автомобіля, тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове здоволення позовних вимог.

Outcome: partial