Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Сбербанк» у якому просила суд визнати недійсним пункт 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», які є публічною пропозицією до договору 9143175, як такі що обмежують права споживача фінансових послуг і суперечать цілям договору та зобов»язати відповідача привести публічну пропозицію Умов до законодавства України. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.03.2015 року [PERSON] уклала договір 9141175 поточного (мультивалютного) рахунку з банком АТ «Сбербанк Росії». З Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» (із змінами і доповненнями внесеними наказом №331 від 05.12.2016 року) ознайомилася на сайті банку 12.01.2017 року. Пункт 6.16 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» суперечить ст. 625 ЦК України, оскільки дана стаття не передбачає змін розміру відповідальності за порушення грошового зобов»язання в договірному порядку. Позивач у судове засідання не з»явилася. В позовній заяві та заяві від 30.01.2017 року просить суд провести розгляд справи без її участі, а у разі належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову на підставі наступного. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Судом встановлено, що 18 березня 2015 року [PERSON] подала до АТ «Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», заяву та уклала договір № 26204000141175/980/Р (9141175) на відкриття та обслуговування поточного мультивалютного рахунку, за умовами якого прийняла Умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджені правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами). Як вбачається з п.2 Договору № 26204000141175/980/Р від 18.03.15 р., підписанням цього договору [PERSON] виразила своє повне і безумовне прийняття публічної пропозиції банка укласти договір щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені банком в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджених правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами), які є невід»ємною частиною цього договору та розміщені на сайті банку. Вказана обставина встановлена рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.03.2016 року, яке набрало законної сили 06.05.2016 року, у справі № 565/1063/15-ц на яку посилається [PERSON] у своїй позовній заяві. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 9.2 підрозділу 9 розділу 1 Умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджені правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами), які є у вільному доступі на сайті відповідача, в редакції на час підписання Договору № 26204000141175/980/Р від 18.03.15 р., банк має право вносити зміни до Умов шляхом оприлюднення відповідних змін (які можуть бути викладені в новій редакції Умов або які можуть бути викладені в окремих документах якими вносяться зміни до Умов) на Сайті Банку не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати набуття чинності відповідними змінами. У разі, якщо Банк ініціює зміну Умов, які поліпшують умови обслуговування Клієнтів (а саме: розширює спектр Послуг Банку, що можуть бути надані Клієнту та/або зменшує Тарифи), то в такому випадку такі зміни набирають чинності з дати розміщення відповідної інформації на Сайті Банку. Отже, на момент підписання Договору № 26204000141175/980/Р від 18.03.2015 року [PERSON] погодилась з умовами, які передбачали внесення змін банком в односторонньому порядку до Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затверджені правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами). Згідно п.11 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі. Отже, у даному випадку така можливість передбачена пунктом 9.2 підрозділу 9 розділу 1 Умови банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», затверджені правлінням АТ «Сбербанк Росії» 16.01.12 р. (з наступними змінами), в редакції на час підписання Договору № 26204000141175/980/Р від 18.03.15 року і які є невід"ємною частиною даного договору. Наказом № 331 від 05.12.2016 р. було внесено зміни до Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» та визначено, що нова редакція діє з 13.12.2016 року. Даними змінами внесено і оскаржуваний пункт 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», який передбачає, що у разі порушення Банком виконання грошового зобов'язання в розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, Банк на вимогу Клієнта сплачує 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних від простроченої суми. До цього моменту пункт такого змісту був відсутній в Умовах банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк». До суду стороною позивача не надано доказів, що свідчили б про порушення умовами Договору № 26204000141175/980/Р від 28.03.15 року та його невід»ємною частиною Умовами банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» принципу добросовісності, дисбалансу прав та обов»язків сторін. Також не надано доказів того в чому полягає завдання шкоди позивачу. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд, аналізуючи дані норми Цивільного кодексу України, не вбачає підстав для визнання недійсним пункту 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», на підставі його суперечності ст. 625 ЦК України, оскільки частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як видно з даної норми, законодавцем передбачена можливість зміни розміру відповідальності за порушення грошового зобов»язання в договірному порядку. Оскільки, судом не встановлено підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним пункту 6.16 підрозділу 6 «Відповідальність сторін» розділу 1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк», то відповідно відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині зобов»язання відповідача привести публічну пропозицію Умов банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Сбербанк» до законодавства України. Отже, виходячи із встановлених на підставі поданих доказів обставин справи, в суді стороною позивача не доведено наявності правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача, тому в позові [PERSON] слід відмовити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed