Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] у червні 2014 року звернулась в суд із позовом , яким просить зобов»язати Кіровоградське обласне відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини в особі голови [PERSON] протягом десяти днів з дня набрання законної сили судового рішення по справі спростувати відомості, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію ,її, [PERSON], шляхом направлення листів на ім»я Кіровоградського міського голови та на адресу Кіровоградської міської ради з наступною інформацією під заголовком «Спростування»: « 6 березня 2014 року на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради мною головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, [PERSON], було поширено інформацію , що не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації [PERSON] , а саме: станом на сьогодні проти [PERSON] прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи :шахрайство на користь сина від першого шлюбу ; підробка судових документів , здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи [PERSON] Дана інформація не відповідає дійсності»; просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати по справі. Вимоги мотивує тим, що 06 березня 2014 року відповідач на другому засіданні тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради , серед депутатів міської ради та інших присутніх поширив інформацію , яка не відповідає дійсності та завдає шкоди її честі, гідності та ділової репутації. З врахуванням зазначеної вище поширеної інформації , відповідач просив голову міської ради та депутатів розглянути питання щодо доцільності її перебування на посаді начальника ЖЕКу №6. Інформація, яка висвітлена на зановою державного нотаріуса Кіровоградської міської нотаріальної контори №2 від 06 серпня 2014 року №1451/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 12/50 часток житлового будинку [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів для оформлення спадщини. В судове засідання представник позивача надав, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити. В судовому засіданні представник позивача, вимоги викладені у заяві підтримала, просила задовольнити . Відповідач , його представник та одночасно третя особа - [PERSON] позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з протоколу №50 другого засідання тридцять четвертої позачергової сесії Кіровоградської міської ради шостого скликання від 06 березня 2014 року, головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, [PERSON], при виступі перед депутатами міської ради , міським головою, поширено наступну інформацію »… станом на сьогодні проти [PERSON] прокуратурою міста Кіровограда порушено дві кримінальні справи :шахрайство на користь сина від першого шлюбу ; підробка судових документів , здійснена з метою заволодіння квартирою інваліда війни в Афганістані другої групи [PERSON].». Просив міського голову та депутатів міської ради розглянути питання щодо доцільності перебування [PERSON] на посаді начальника ЖЕКу№6 ( а.с. 9-10). Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до вимог ст. 200 ЦК України та ЗУ «Про інформацію», інформацією - є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно положень 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно ст. 302 ЦК України встановлює обов»язок особи , яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності . Тобто , перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів , щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав , свобод і законних інтересів. У відповідності до абз.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.209 року №1«Про судову практику у справах про захист честі фізичної особи, а також ділову репутацію фізичної чи юридичної особи» недостовірною вважається інформація , яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища , яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб, вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи , а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. В позовних вимогах позивач зазначає, що вказана інформація поширена головою Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини [PERSON] на позачерговій сесії Кіровоградської міської ради є неправдивою, принижує її честь та гідність. Суд дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що вимоги позивача є безпідставними та спростовуються наданими відповідачем суду доказами. Згідно інформації по «армор» від 21.03.2013 року на гр. [PERSON], [INFO], міститься запис в ЖРЗПЗ №5958 від 19.08.2011 року Ленінського РВ УМВС м. Кіровограда ( крадіжка), порушено кримінальну справу №11-27-09222-001 від 25.08.2011 року та ЖРЗПЗ №208 від 12.07.2010 року УБОП УВС Кіровоградської області(шахрайство) передано за належністю в прокуратуру №16/10-4606 від 02.06.2010 року ( а.с. 55 ). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2013 року при розгляді заяви [PERSON] про приведення виконавчого документа у відповідність, судом при відмові у задоволенні її заяви було враховано, той факт, що СВ Ленінського ВМ КМВ УМВС України в області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12012120250000594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2012 року по факту подання 20.10.2011 року [PERSON] до Ленінського ВДВС дублікату виконавчого листа про примусове виконання рішення суду з ознаками підроблення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України ( а.с.56-57 ). Крім того, на розгляд звернення голови Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини [PERSON] , заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади надав відповідь №3087/23-0523 від 14.05.2014 року, в якій також зазначено, що 28.12.2012 року внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012120250000594 ( а.с. 63-64 ) . Із відповіді першого заступника прокурора м. Кіровограда №4-3635-13 від 24.10.2014 року , на звернення [PERSON] до прокуратури м. Кіровограда на протиправні дії [PERSON] та з інших питань, роз»яснено, що в провадженні СВ Кіровоградського МВ УМВС України в області перебуває кримінальне провадження №12012120250000594, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України . В ході проведеної перевірки вказаного кримінального провадження встановлено, що слідчим СВ Кіровоградського МВ УМВС України в області грубо порушуються вимоги КПК України, в зв»язку з чим прокуратурою м. Кіровограда внесено подання про усунення порушень кримінального процесуального законодавства ( а.с. 69 ). Тобто, з наданих відповідей вбачається, що вони містять інформацію щодо розслідування кримінального провадження №12012120250000594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2012 року по факту подання 20.10.2011 року [PERSON] до Ленінського ВДВС дублікату виконавчого листа про примусове виконання рішення суду з ознаками підроблення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України . Вказана інформація є оціночним судженням голови Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини [PERSON] на підставі отриманих відомостей із відповідних джерел щодо кримінального провадження №12012120250000594, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З наведених обставин суд вважає, що вказану інформацію було отримало із офіційних джерел і відповідач мав право на сесії на висловлювання своїх оціночних суджень . А згідно ст.30 ЗУ «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов'язання визначає ч. 1ст. 1167 ЦК України. Такими умовами є: моральна (немайнова) шкода, протиправна дія (бездіяльність), вина особи, причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою. І лише за наявності всіх цих умов виникає зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди. Як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи, позивачем не було підтверджено допустимими доказами факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. З урахуванням зазначеного суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Кіровоградського обласного відділення Всеукраїнського Комітету оборони прав людини, третя особа на стороні відповідача , без самостійних вимог -[PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження , а тому задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: dismissed