Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

АТ комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року [PERSON] звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг по кредитному договору б/н від 22.08.2012 року в сумі 12 365,70 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 серпня 2012 року [PERSON] отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 3 661,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до договору, відповідач повинен був надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом кожного місяця з «1» по «25» число. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, у встановлений договором строк обов`язкові платежі не вносив і станом на 05.12.2019 року його борг по кредитному договору б/н від 22.08.2012 року становить 12 365,70 грн., з яких: 3661,38 грн. - заборгованість за кредитом, 2,70 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8 701,62 грн. - заборгованість за пенею. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 1054 даного кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 22 серпня 2012 року було укладено кредитний договір у формі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, у відповідності до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 661,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується анкетою-заявою [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.07.2007 року та Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 6,7). Як передбачено пунктом п. 2.1. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 7), відповідач кожного місяця з «1» по «25» число повинен був надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 610,23 грн. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, процентах та інших витратах у відповідності до Умов та правил. Згідно з п. 1.3.3. вказаної вище угоди, починаючи із наступного дня за днем ??повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0.15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожний день прострочення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 22.08.2012 року (а.с. 4-5) вбачається, що станом на 05.12.2019 року борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 12 365,70 грн., з яких: 3 661,38 грн. - заборгованість за кредитом, 2,70 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8 701,62грн. - заборгованість по пені. Цей же розрахунок підтверджує, що відповідач [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 22.08.2012 року, сплати на погашення заборгованості за кредитом здійснював нерегулярно та не в повному обсязі, останній платіж вніс 20.07.2017 року та станом на час подання позову позичені кошти не повернув. За таких обставин суд вважає позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 3661,38 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2,70 грн. обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи вимогу про стягнення заборгованості по пені, суд виходить з наступного: Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Верховний Суд України в постанові від 25.05.2016 року по справі № 6-1138цс15 вказав, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 22.08.2012 року, вбачається, що станом на 05.12.2019 року [PERSON] нараховано заборгованість за пенею в сумі 8 701,62 грн. Однак, враховуючи вищевказані норми ЦК України та постанови ВС України від 25.05.2016 року, суд вважає, що в даній справі стягнення пені слід обмежити останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, тобто стягнути її за період з 28.12.2018 року по 28.12.2019 року, що становить суму 1 757,40 грн. (8 701,62 грн. - 6944,22 грн.), оскільки АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з даним позовом 28.12.2019 року, тобто за період до 28.12.2018 року позивач без поважних причин пропустив встановлений законом строк позовної давності. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної даності та відмову в позові повністю, то вона до задоволення не підлягає, оскільки згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а відповідач 20.07.2017 року вніс позивачу платіж на погашення боргу по спірному кредитному договору, чим перервав перебіг строку позовної даності за основним зобов"язанням і цей строк ще не сплив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов АТ КБ «ПриватБанк» слід задоволити частково та стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 22.08.2012 року в загальній сумі 5 421,48 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3661,38 грн., заборгованості по відсотках в сумі 2,70 грн. та заборгованості по пені в сумі 1757,40 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (43,84%), то сума відшкодування сплаченого судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 921,52 грн. (43,84 % від 2102,00 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 256,258,261,264,267,526,549,625,626,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved