Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

11 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначає, що 18 жовтня 1991 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], у Стоянівській сільській раді, актовий запис №27. Від вказаного шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося. Справжньої сім'ї створити не змогли, хоча їх шлюб тривав 23 роки. Вони з відповідачем різні люди, у них різні погляди на життя та непорозуміння один до одного. Із 2012 року були припиненні подружні стосунки, з того часу проживають окремо, що призвело до того, що позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги і вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просила постановити рішення,яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], та зареєстрований 18 жовтня 1991 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис №27. Позивач в судове засідання не з»явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, оскільки за станом здоров»я не може прибути в судове за сідання, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.2). Відповідач перед початком розгляду справи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити (а.с.22). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися представник позивача та представник третьої особи. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.158, п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України, розгляд справи проведено без участі сторін на підставі представлених суду доказів. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст.10,11,60 ЦПК України). Відповідно до положень статей 3,4,11,27,31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 18 жовтня 1991 року Стоянівською сільською радою, актовий запис за №27 (а.с.3). Від шлюбу у сторін по справі народилася дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданого 20.11.2001 року (а.с.4). В даний час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім'ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Приймаючи до уваги заяву позивача, визнання відповідачем позову, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в даному випадку такі складаються із судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, а тому їх необхідно стягнути із відповідачів в користь держави, оскільки позивач [PERSON] є інвалідом І групи (а.с.5).

Outcome: approved