Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що вони є власниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка більше 1 року не проживає у даному будинку, жодного майна, яке б належало відповідачу у будинку немає, вона повністю припинила виконувати обовязки члена сімї, які повязані з утриманням житла, оплатою комунальних послуг. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просила визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі вимог ст.391 ЦК України. У судове засіданні позивачі не з"явилися, однак у позовні заяві вказали, що справу просять слухати за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25.02.2008 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ №769494 виданого Теребовлянським бюро технічної інвентраизації 25.02.2008 року, [PERSON] є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ №769495 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ №769494 виданих Теребовлянським бюро технічної інвентраизації 25.02.2008 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Теребовлянською міською радою №09-04/12/107 від 05.05.2020 року, про те що у с. Довге Теребовлянського району Тернопільської області згідно рішення №47 Довгенської сільської ради від 27.12.2005 року вулиця Жовтнева перейменована на вулицю Осінню, та згідно рішення №296 Довгенської сільської ради від 21.10.2015 року вулиця Осіння перейменована на вулицю Гжицького. Як вбачається з довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 12.02.2020 року №09-04/12/335, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] [INFO] . Відповідно до акту №02 обстеження матеріально-побутових умов від 17.02.2020 року, встановлено, що за адресою, [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , але з 08.08.2010 року не проживає. Судом було встановлено, що відповідач тривалий час, з часу реєстрації не проживала у будинку позивача, відсутня у місці реєстрації без поважних причин, не сплачувала комунальні послуги і не несла жодних обовязків по утриманню даного житла. Її особистих речей за місцем реєстрації немає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому відповідно до положень ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що позивачі є власниками спірного житлового будинку, де зареєстрований відповідач. Аналіз встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач [PERSON] втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване її місце проживання, оскільки більше року у ньому фактично не проживає, участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не бере, а тому втратила право користування даним жилим приміщенням. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин її відсутності більше року, наявність між нею і власниками житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду таких встановлено не було. За вказаних обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Outcome: approved