Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON], [PERSON] пред'явили позов до [PERSON] про стягнення аліментів на їхню користь в розмірі по 500 грн. на кожного щомісячно з дня звернення з позовом до суду і на час навчання в вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення 23 річного віку. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони являються студентами відповідно Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова Національного авіаційного університету ІІІ рівня акредитації, навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням, термін навчання по червень 2017 року, та Житомирського інституту культури і мистецтв Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв ІV рівня акредитації за контрактом на четвертому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Дизайн», стипендію не отримує, термін навчання по 31 червня 2014 року. В зв'язку з навчання вони потребують матеріальної допомоги батьків, однак їх утримує тільки мати [PERSON], яка знаходиться на заробітках за кордоном. Проте і цієї допомоги їм не вистачає на проживання, оплату навчання для [PERSON], проїзд, харчування, придбання навчального приладдя та інші життєві потреби. Тому звертаються за допомогою до батька, який являється працездатним, здоровим, також їздить на заробітки. До їхнього повноліття він сплачував на них аліменти, заборгованості по аліментах немає. В судовому представник позивачів зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на період навчання в вищевказаному навчальному закладі з дня звернення з позовом до суду і до 31 червня 2014 року, але не більше як до досягнення дочкою 23 років в розмірі 200 грн. щомісячно. Також стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання в вищевказаному навчальному закладі з дня звернення з позовом до суду і до 01 червня 2017 року, але не більше як до досягнення сином 23 років в розмірі 250 грн. щомісячно. При цьому просив не залучати до участі у справі матір дітей [PERSON], оскільки вона перебуває на заробітках за кордоном, можливості приїхати немає, самостійно надає матеріальну допомогу дітям, знає про звернення дітей до суду з даним позовом. Відповідач підтвердив обставини, якими позивачі обґрунтовують заявлені позовні вимоги, і визнав можливим для себе сплату аліментів на дочку на період навчання в розмірі 200 грн. щомісячно, а на сина на період навчання в розмірі 250 грн. щомісячно. Свою позицію мотивував тим, що проживає у батьків в селі, постійного заробітку немає. Підтвердив та не оспорював того, що мати дітей, з якою біля восьми років розлучені, знаходиться на заробітках за кордоном, пересилає дітям гроші. Тому за таких обставин також просив не залучати її до участі в справі. Розуміє потребу дітей на допомогу на навчання та прожиття від батьків і не заперечує проти надання матеріальної допомоги саме в такому розмірі, про що подав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується даними її свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівським районним відділом записів актів громадянського стану Хмельницької області 06 травня 1992 року. А також є батьком [PERSON], [INFO], згідно даних свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану 22 вересня 1995 року. Біля восьми років шлюб між батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] розірвано, вони проживають окремо. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Позивачка [PERSON] навчається в Житомирському інституті культури і мистецтв Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв ІV рівня акредитації за контрактом на четвертому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Дизайн» на здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Стипендію не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2010 року по 31 червня 2014 року, що підтверджується даними довідки навчального закладу за № 200 від 12 вересня 2013 року. [PERSON] продовжує навчання в даному навчальному закладі, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги на оплату навчання, на проживання в найманій квартирі, на придбання підручників та канцтоварів, на проїзд, харчування та інші життєві потреби. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Позивач [PERSON] в 2013 році вступив до Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова Національного авіаційного університету ІІІ рівня акредитації. По теперішній час навчається на першому курсі денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання по червень 2017 року, що підтверджується змістом довідки навчального закладу за № 395/272 від 23 вересня 2013 року. [PERSON] продовжує навчання в даному навчальному закладі, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги на проживання в найманій квартирі, на придбання підручників та канцтоварів, на проїзд, харчування та інші життєві потреби. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Відповідач офіційно не працює, його дохід складають тимчасові заробітки, живе в батьків в селі, де спільно утримують домашнє господарство (худобу, птицю), обробляють город. Мати позивачів [PERSON] тривалий час перебуває на заробітках за кордоном, звідки перераховує матеріальну допомогу дітям на навчання та на прожиття. Сторони в добровільному порядку узгодили між собою розмір аліментів на період навчання на утримання дочки в розмірі 200 грн. щомісячно і на утримання сина в розмірі 250 грн. щомісячно. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Положеннями ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоча б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Оскільки повнолітні дочка та син, які продовжують навчання, потребують матеріальної допомоги на період навчання, відповідач не заперечив проти сплати аліментів, обґрунтовано мотивуючи своїми фінансовими можливостями на даний час, сторони добровільно визначили розмір аліментів, тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved