Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до НАСК «Оранта», [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньої транспортної пригоди. Свій позов мотивує тим, що 26 грудня 2013 року близько 17 год. 00 хв. в місті Луцьку [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] по вул. Карпенка Карого, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. та у виді штрафу у розмірі 4 000 грн. відповідно. Вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER], який належить позивачу, отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 26 500 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], була застрахована в НАСК «Оранта» однак страхова компанія добровільно відшкодувати збитки відмовляється. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 26\~500 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві, позов просили задовольнити. Представник відповідача НАСК «Оранта» в судовому засіданні проти задоволення позову в частині вимого до НАСК «Оранта» заперечував, щодо позовних вимог до [PERSON] поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] по вул. Карпенка Карого, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Постановою Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. та у виді штрафу у розмірі 4 000 грн. відповідно. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що постановою судді від 27 січня 2014 року встановлена винність [PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді, постанова не скасована, відповідно встановлені судом обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам п.п. 2.9 (а)., 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останнього. В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], була застрахована в НАСК «Оранта». Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт № 4 від 17 лютого 2015 року з додатками, загальна вартість ремонтних робіт із заміною пошкоджених запчастин становить 26\~500 грн. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що заяву про виплату страхового відшкодування [PERSON] подала лише 13.01.2015 року, на що листом від 27.01.2015 року № 09-02-09/1198 отримала відмову в звязку з пропуском річного строку на звернення до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування. А тому, вимога позивача про стягнення 26\~500 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку з НАСК «Оранта» не підлягає до задоволення. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦП України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 26\~500 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку, в результаті пошкодження автомобіля [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: partial