Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору реєстраційна служба Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання права власності, яка була виділена із спільної власності подружжя. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу слухати в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав заяву згідно якої просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2013 року. За час сумісного проживання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] придбали майно, а саме 34/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Шанцера-Марата 4/1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.03.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгоод-Дністровського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1362, право власності на зазначену частину житлового будинку зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2015 року позовні вимоги [PERSON] про поділ майна подружжя задоволені. Спільне сумісне майно подружжя поділено та [PERSON] виділено 24/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Шанцера-Марата 4/1. Але, позивачкою [PERSON] не було заявлено вимог щодо визнання права власності на вказану частку житлового будинку, в зв'язку з чим позивачка на теперішній час має труднощі щодо реєстрації зазначеної частки майна на своє ім'я у реєстраційній службі Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, оскільки відповідно до приписів статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко зазначено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є обовя'язковою умовою набуття права власності, а позивачка на теперішній час позбавлена цього права, оскільки відсутнє визнання за нею права власності на вказану частку майна, яке було виділене їй відповідно до рішення суду. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, відповідач визнає позовні вимоги, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved