Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Вказував, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою до 1998 року. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. Рішенням Зарічненського районного суду від 26 червня 2012 року, його зобов'язано сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно в порядку стягнення коштів на утримання дитини, яка продовжує навчання, починаючи з 01 червня 2012 року до часу припинення навчання, але не більше ніж до [INFO] року - дати досягнення дитиною 23-ох років. На день винесення зазначеного рішення він працював водієм в Зарічненській районній державній лікарні ветеринарної медицини. Проте, з 02 вересня 2013 року він звільнений з роботи і не отримує доходів, а тому матеріальний стан його погіршився. Після звільнення з роботи, аліменти сплачувати не міг, внаслідок чого виникла заборгованість, яку він згодом погасив за рахунок пенсії непрацездатної матері. Покликаючись на те, що у зв'язку з своїм матеріальним станом він не може здійснювати виплати аліменти, визначені рішенням Зарічненського районного суду від 16 червня 2012 року, [PERSON] просив змінити стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму в розмірі 50 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і, покликаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити його вимоги. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Вказала суду, що позивач [PERSON] може сплачувати аліменти, оскільки він є фізично здорова особа, веде підсобне господарство, не одружений, інших дітей не має, а тому приймати участь в утриманні сина повинен. Розмір аліментів, запропонованих позивачем - 50 гривень, не покриє витрати на утримання сина-студента, а тому просила суд стягнути з позивача аліменти на її користь в розмірі 350 гривень. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 19.11.2009 року Зарічненським районним судом шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є студентом Рівненського державного гуманітарного університету, з терміном навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. Відповідно до рішення Зарічненського районного суду від 26 червня 2012 року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно в порядку стягнення коштів на утримання дитини, яка продовжує навчання, починаючи з 01 червня 2012 року до часу припинення навчання, але не більше ніж до [INFO] року - дати досягнення дитиною 23-ох років Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення здоров"я когось із них. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з виписки з трудової книжки [PERSON], 02.09.2013 року [PERSON] звільнений з посади шофера Серницької дільниці державної ветеринарної медицини за власним бажання. Згідно довідки Серницької сільської ради та акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], останній проживає з матір'ю [PERSON]- пенсіонеркою, в господарстві має земельну ділянку в розмірі 0,85 га, веде підсобне господарство. Не одружений, інших утриманців не має. А тому суд вважає, що є підстави змінити стягнення з частки від доходу на тверду грошову суму. При визначенні розміру стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON], суд виходив з того, що відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 1 січня 2014 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. Тому виходячи з положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч.1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про зміну присуджених Зарічненським районним судом від 26 червня 2012 року аліментів з частки від заробітку платника аліментів на тверду грошову суму в розмірі 250 гривень щомісячно. На підставі наведеного ст.ст.182,184,192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial