Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2010 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмрі 1/2 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додатково суду пояснила, що на даний час вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, щукає постійну роботу і не має стабільного доходу. Відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату, інших утриманців немає. Тому вважає, що він має можливість та зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, натомість надіслав на адресу суду телеграму про розгляд справи у його відсутності. Погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Суд вважає можливим, відповідно до вимог ст.158 ч.2 ЦПК України, розглянути справу у відсутості відповідача враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами подавши суду відповідну заяву. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2010 року (а.с.4). В шлюбі у сторін 03 липня 2011 року народилася дочка [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.08.2011 року), яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Лучинецькою сільською радою № 503 від 05.08.2014 року (а.с.6). На даний час відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, а також те, що відповідач працездатний, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Суд приходить до висновку, що 1/4 частка всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде стягуватись як аліменти на дитину, є законною та обґрунтованою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved