Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи тим, що 10 жовтня 1987 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилася донька, яка на даний час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово застосовував фізичну силу щодо неї, через що перебування у шлюбі з відповідачем стало нестерпним та неможливим. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, її прізвище при реєстрації розірвання шлюбу не змінювати на дошлюбне. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 116335, виданого 11.08.2004 року, сторони 10 жовтня 1987 року зареєстрували шлюб у селі Світанок Рогатинського району Івано-Франківської області відділу РАЦСу Рогатинського райуправління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 12 (а.с. 4). Неповнолітніх дітей у позивача та відповідача немає. Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово застосовував фізичну силу щодо неї, через що перебування у шлюбі з відповідачем стало нестерпним та неможливим. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved