Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача вказавши, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 25.08.1998 року по 07.07.2013 року, у 2013 році шлюб було розірвано, фактично шлюбні відносини припинили у 2012 році, від шлюбу народилися діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує батьківських обов'язків по відношенню до його неповнолітніх дітей, а саме: не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не турбується про стан здоров'я, їх фізичним та духовним розвитком, навчанням, не спілкується із дітьми. Діти перебувають на повному утримання та вихованні у позивачки. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, наполягали на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог, зазначив, що з дитиною не спілкується, проживає окремо, батьківські обов'язки не виконує. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, з урахуванням наданого висновку, в якому зазначив, що доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Суд вислухавши прокурора, яка не заперечувала проти позову, ознайомившись з матеріалами справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 25.08.1998 року, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 07.07.2013 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.08.1998 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м.Маріуполя, [PERSON] [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 06.05.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON], [INFO], батьками зазначені позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Суду надана характеристика відносно відповідача [PERSON], видану Московським Фондом міжнародної співпраці ім. Ю.Долгорукова, за якою відповідач негативно характеризується. Відповідно до характеристик на дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем їх навчання , піклуванням дітей займається мати [PERSON] Згідно нотаріально посвідченої заяви від імені відповідача [PERSON] від 03.04.2015 року нотаріусом нотаріального округу м.Санкт-Петербурга , відповідач зазначив, що проживає з 2013 року за межами України у Російський Федерації, позовні вимоги визнає, належним чином не здійснює свої батьківські права, матеріально дітей не утримує. Визнання відповідачем пред'явлених вимог не суперечить діючому законодавству та не порушує права та інтереси інших осіб. Висновком органу опіки та піклування від 21.05.2012 року встановлено, що діти після розлучення батьків проживають із матір'ю, батько дітей надав заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав, тому доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей, ставлення відповідача до своїх дітей є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO],внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved