Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В жовтні 2017 року орган опіки та піклування-виконкому Хмільницької міської ради в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду із позовом про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, що 02.05.2006 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. Мати [PERSON], проживає в під'їзді на 6 поверсі будинку [ADDRESS] з початку 2016 р., не працює, на обліку в Хмільницькому центрі зайнятості не зареєстрована. Батько [PERSON], проживає окремо від дітей в с. Масівці Хмельницького району Хмельницької області по [ADDRESS] не працює, з сином [PERSON] не спілкується, кошти на його утримання не виділяє, одягу, їжі чи інших речей не купує, про стан його здоров'я не піклується, можливості забрати сина на своє утримання не має. [PERSON] зареєстрований та проживає разом із бабусею [PERSON], та з рідним братом [PERSON], які не мають на нього будь якого впливу. Відповідачі ухиляються від виконання батьківський обов'язків. Службою у справах дітей Хмільницької міської ради дитину взято на облік, яка перебуває у складних життєвих обставинах. У зв'язку із вище викладеним позивач просить суд відібрати неповнолітнього [PERSON] від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача органу опіки та піклування - виконкому Хмільницької міської ради [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. А також, 16.02.2018 року надала відповідь на відзив, в якому вказує, що заявлені відповідачем [PERSON] заперечення проти задоволення позову не відповідають в повній мірі заявленим вимогам в позові, суперечать проти заявлених в позові доказів оскільки відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, дбати про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Тобто, не дивлячись на те, що [PERSON] не проживає з сином [PERSON] і відправила його проживати до бабусі [PERSON], це не звільняє її від батьківського обов'язку піклуватися про нього та забезпечити умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, необхідні умови для проживання дитини. Крім того, [PERSON] неодноразово роз'яснювалося особисто працівниками служби у справах дітей, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та працівниками відділу юридичної роботи Хмільницької міської ради правові підстави для усунення перешкод у користуванні квартирою. [PERSON], неодноразово працівниками служби пропонувалось варіанти оренди житла. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Малолітній [PERSON] протягом двох останніх років фактично не відвідує навчальний заклад та не здобуває повної середньої освіти. [PERSON] роз'яснювалось про те, що вона має право обрати своїй дитині інший навчальний заклад, однак її влаштовує те, що дитина не навчається, а ходить з нею просити милостиню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечує щодо заявлених вимог та 02.02.2018 року суду надала відзив в якому просить в частині задоволення позовних вимог щодо неї про відібрання, без позбавлення батьківських прав, малолітнього сина [PERSON], [INFO] - відмовити, посилаючись на те, що позивач у своїй позовній заяві вказує, що вона проживає в під'їзді будинку [ADDRESS] з початку 2016 року, хоча сам додає довідку № 1082 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, де вказано, що до складу сім"ї, зареєстрованих входить 8 осіб, в тому числі і вона. Актом обстеження житлових умов служби у справах дітей Хмільницької міської ради від 17.05.2016 підтверджено, що третя сторона по справі [PERSON], має конфлікт з нею по справі, 17.05.2016 року в Хмільницькому міськрайонному суді розглядалася справа про вчинення насилля [PERSON] над [PERSON], проте справа була закрита по малозначимості. Також у даному акті зазначено, що одна з чотирьох житлових кімнат квартири використовується у якості «кладовки», куди складаються всі речі. Не маючи змоги проживати за місцем реєстрації, вона частково позбавлена можливості виконувати свої батьківські обов'язки. Також, позивач вказує, що вона, не працює та на обліку в Хмільницькому міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, оскільки перебуває на III-й групі інвалідності, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 38 та довідкою Спеціалізованої офтальмологічної МСЕК від 27.12.2017 року та є інвалідом з дитинства, отримує пенсію по втраті годувальника. З матеріалів справи поданих позивачем не надано доказів про притягнення її до відповідальності за жорстоке поводження з сином [PERSON]. У зв'язку із вищевикладеним просить суд у частині позовних вимог відносно відібрання від неї малолітнього сина [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить їх задоволити. Третя особа - представник Хмільницького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає, що є всі підстави відібрати у [PERSON] та [PERSON] малолітнього сина [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов'язків відносно свого малолітнього сина [PERSON], не цікавляться його вихованням та здоров'ям. Просить суд позовні вимоги задоволити в повному обсязі та передати малолітнього [PERSON] органу опіки та піклування - виконкому Хмільницької міської ради для подальшого його влаштування. В судовому засіданні свідок старший інспектор ювенальної превенції Хмільницького ВП КВП ГУНП України у Вінницькій області [PERSON] вказав, що [PERSON] не відвідує школу, батько [PERSON] вихованням сина не займається, мати [PERSON] не-одноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, немає впливу на малолітнього сина, а також немає можливості та уміння належним чином виховувати його. Висловлюється перед дитиною нецензурними словами, з нею проводились виховні бесіди, які [PERSON] ігнорує. Свідок [PERSON], яка перебуває на посаді заступника директора ЗОШ № 2 по навчально-виховній роботі, в судовому засіданні вказала, що [PERSON] в період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року не відвідував школу протягом 48 навчальних днів із 78-ми, а в період з 01.01.2018 року на час розгляду справи взагалі в ній не був. Батько [PERSON] та мати [PERSON] навчанням дитини не цікавляться. Свідок - директор Хмільницького міського центру соціальної служби для сім'ї, дітей та молоді [PERSON], в судовому засіданні вказала, що з 2016 року [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON], та навчальний заклад не відвідує. Просить задоволити позовні вимоги. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого є [PERSON] та [PERSON], відповідно до витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00016536122 від 12.04.2016 року.(а.с.21) Відповідно до висновку Хмільницької міської ради № 328 від 14.09.2017 року, є підстави для відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітнього сина [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з батьків на утримання дитини. Відібрання дитини буде відповідати інтересам дитини.(а.с.10) [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS], із сином [PERSON] він не спілкується, не надає кошти на його утримання, не купує одяг, їжу, інші речі, необхідні для повноцінного розвитку дитини та навчання, бажання забрати сина до себе немає, що підтверджується листом Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 26.09.2017 року № 598 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян від 26.09.2017 року.(а.с.19-20) Малолітній [PERSON] постійно проживає разом із бабусею [PERSON], рідним братом [PERSON], де зареєстровані тітка [PERSON], двоюрідні брати [PERSON], [PERSON], [PERSON], мама [PERSON], яка разом із ними не проживає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 1082 про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 11.10.2016 року(а.с.23), довідкою відділу ведення реєстру територіальної громади від 08.08.2017 року №1003.(а.с.24) Працівниками служби у справах дітей та Хмільницького міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді неодноразово виявлено малолітнього [PERSON] під час збирання картонних ящиків для здачі їх до пункту прийому вторинної сировини, який знаходиться на території торгівельного комплексу «РИНОК», що підтверджується актами від 04.04.2016 р. та 07.04.2016 р.(а.с.26-27) Відповідно до психолого-педагогічної характеристики від 22.11.2016 року № 254 на учня [INFO], у [PERSON] психологічна атмосфера сім'ї несприятлива, тип сім'ї - педагогічно - некомпетентна, характер взаємин мами [PERSON] з дитиною - потурання, взаємини, з однокласниками конфліктний, агресивний, має низький рівень знань, низький ступінь сформованості вміння вчитися, планувати свою роботу, контролювати себе, замкнутий, друзів у класі має мало.(а.с.40) Згідно листів та подань СЗШ №2 від 15.09.2016 р. №175, 28.09.2016 р. №194, від 11.10.2016 р. №205, від 21.10.2016 р. №219, 22.11.2016 р. №252, 14.12.2016 р. №281, 03.02.2017 р. №26, від 13.03.2017 р. №51, від 13.04.2017 р. №84, від 04.10.2017 р. №250, № 350 від 07.11.2017 року [PERSON] пропускав заняття у школі, мати [PERSON] не іде на контакт із класним керівником та адміністрацією школи, на зауваження щодо виховання і зовнішнього вигляду сина не реагує, у дитини немає необхідного шкільного приладдя, домашні завдання не виконує. Відповідно до листа КУ «Хмільницький РМЦПМСД» від 26.09.2017 року № 01-07-09/805 сім'я [PERSON] та [PERSON] договору по медичному обслуговуванню відносно свого малолітнього сина [PERSON] не заключали та він на протязі останніх 6 років до лікаря за медичною допомогою не звертався, хоча зі слів матері [PERSON] дитина постійно хворіє.(а.с.52) [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання нею батьківських обов'язків, що підтверджується постановами Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.04.2016 року, 13.05.2016 року, 04.11.2016 року, 21.12.2016 року.(а.с.57-60) Згідно листа Хмільницького ВП ГУНП у Вінницької області від 25.02.2016 року № 2464/221/15-2016, 18.02.2016 року [PERSON] в [ADDRESS] перебуваючи в торгівельному закладі «Магазинчик», який належить приватному підприємцеві [PERSON] здійснив крадіжку скриньки благодійного фонду в якій знаходились кошти, що збирались на лікування хворої дитини.(а.с.56) [PERSON] також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання ним батьківських обов'язків, що підтверджується листами міністерства внутрішніх справ від 16.03.2016 року № 76, 25.10.2016 року № 283.(а.с.61-62) Згідно довідок від 22.11.2017 року [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.(а.с.111-112) Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно із п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Суд, також враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і приходить до висновку, що батьки не можуть бути звільнені від обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і вважає за можливе стягнути з них аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі по 704,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164-166, 170 СК України,

Outcome: approved