Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

23 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 58 (мин. 52) по вул. Соборна (Радянська) в с. Білозірка (Бармашове) Вітовського району Миколаївської області; на земельну ділянку площею 11,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Бармашівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області ; на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, що розташована в с. Білозірка Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 07 березня 2008 року. , В обґрунтування своїх вимог вказував, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], померлого 07 березня 2008 року та на час смерті проживав із батьком, тобто є спадкоємцем який прияв спадщину, але в її нотаріальному оформленні позбавлений можливості через втрату оригіналів правовстановлюючих документів, через що був змушений звернутися до суду із цим позовом. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав, пояснив про вище викладене. Відповідач Засільска сільська рада Вітовського району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала, просила справу розглянути за відсутності їх представника. Дослідивши надані письмові докази, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що згідно даних свідоцтва про смерть 1-ФП № 237599, [PERSON] помер 07 березня 2008 року, про що виконавчим комітетом Бармашівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 8 від 04.04.2008 року (а.с. 16). За даними Вітовської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 38). Відповідно рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 15 березня 2017 року встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] на час смерті свого батька [PERSON], тобто на час відкриття спадщини 07.03.208 року, із померлим за адресою: вул. Соборна, 58 с.Білозірка Вітовського району Миколаївської області (а.с. 30). Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, дані обставини, що встановлені рішенням суду, не потребують наступного дослідження та доказування, а за такого, відповідно до приписів ст. 1268-1269 ЦК України, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги, що проживав із померлим на час відкриття спадщини. Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину , у звязку із ненаданням оригіналів правовстановлюючихдокументів щодо вказаного майна (а.с. 26). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В той же час, належність спадкодавцю [PERSON] спірного майна підтверджується даними копій правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності щодо спірного житлового будинку (а.с. 17), Державного акту серії Р2 № 574468 щодо земельної ділянки площею 11, 99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20) та серії МК № 04071 щодо земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с. 21). Належність спірного будинку спадкодавцю також підтверджується даними погосподарської книги за місцем його проживання. Окрім того, з її ж даних слідує, що інших осіб, які б проживали зі спадкодавцем на час смерті не було. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Належність права власності спадкодавця [PERSON] щодо вищевказаного нерухомого майна підтверджується змістом досліджених судом письмових доказів, а отже останнє віднесене до спадкової маси. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»\~право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст. 1268, Глави 85 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем за законом що прийняв спадщину після смерті матері батька [PERSON], проте через вищевказані обставини можливість нотаріального оформлення спадкових прав вичерпано, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту судом шляхом визнання за [PERSON] права власності на вище вказане спадкове майно.

Outcome: approved