Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

15.06.2020 року [PERSON] звернувся до Щорського районного суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] у якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягненню дитиною повноліття. стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача та відзиву на позовну заяву судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.07.2019 року, який зареєстрований Сновським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 31 (а.с.14). Від названого шлюбу сторони мають спільну дитину, сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15), який проживає з матір"ю - позивачем і знаходяться на її утриманні (а.с.16). Відповідно до статті 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ст.. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини даної справи, матеріальне становище позивача (а.с.17), та виходячи з принципу справедливості та розумності з урахуванням потреб дружини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утриманні вказаної дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/5 частини його заробітку, щомісячно. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 15.06.2020 року. Що стосується стягнення аліментів в розмірі не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку слід зазначити, що чинним СК України не встановлено максимальний розмір стягнення аліментів, а положення ч.5 ст. 183 СК України застосовується виключно, щодо стягнення аліментів в наказному порядку, тобто в порядку статті 161 ЦПК України. Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, та у зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір в розмірі 1681,60 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Кравченком В.В. в розмірі 3200 грн, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за надання правничої допомоги у зазначеному розмірі, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, оскільки суд без клопотання відповідача не може зменшувати розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, згідно положень ч.5,6 ст. 137 ЦПК України.

Outcome: partial