Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони мешкають у кімнаті [ADDRESS]. 09.12.2013 року вони звернулися до Сєвєродонецької міської ради з заявою про передачу їм в порядку приватизації кімнати у гуртожитку, де вони мешкають. 30.12.2013 року на засіданні комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку м. Сєвєродонецька їх звернення було розглянуто та відмовлено у приватизації. Листом № 101 від 16.01.2014 р. позивачку [PERSON] відповідач повідомив про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку з причини відсутності права на участь у приватизації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] приймали участь у приватизації частки квартири [ADDRESS] в 1993 р., але не використали повністю житлові чеки, що підтверджується довідками АТ Державний ощадний банк України - філія Сєвєродонецьке відділення № 1208 від 29.10.2013 р. та № 1207 від 29.10.2013 р., в яких вказано, що на приватизаційному депозитному рахунку по житловому чеку є залишок коштів в сумі 0,06 грн. у кожного. Оскільки позивачі [PERSON], [PERSON] використали частково чеки, а не повністю, мають залишки коштів на приватизаційному депозитному рахунку, санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю, та приймаючи участь у попередній приватизації не перевищили санітарну норму, то вважають, що вони мають право на приватизацію житлового фонду в межах вартості невикористаних житлових чеків з доплатою особистих коштів. Тому позивачі вимушені були звернутись до суду з даним позовом та в уточненій позовній заяві [PERSON], [PERSON] просять суд визнати дії Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у приватизації кімнати [ADDRESS] незаконними; визнати за ними право на приватизацію кімнати [ADDRESS] та зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду видати їм дозвіл на приватизацію кімнати [ADDRESS]. Представником відповідача УЖКГ Сєвєродонецької міської ради Лукяненко В.В. до суду подане письмове заперечення на позовну заяву, згідно з яким Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради цивільний позов [PERSON] про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними та визнання права на приватизацію не визнає в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно з п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1108 від 30.07.1997 р. «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» був визначений орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів - Управління житлово-комунального господарства. Представник [PERSON] ([PERSON]) до Органу приватизації з заявою на приватизацію житлового приміщення за адресою: [ADDRESS], не зверталась. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості. Рішенням 67 чергової сесії Сєвєродонецької міської ради № 2899 від 19.02.2009 року створена постійна комісія з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків у м. Сєвєродонецьку. 30.12.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто звернення [PERSON] щодо приватизації займаного житлового приміщення та прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS], згідно діючого законодавства України та надано роз'яснення. Приватизація квартир, будинків та житлових приміщень у гуртожитках відбувається на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», та рішення сесії Сєвєродонецької міської ради п'ятого скликання «Про дозвіл на приватизацію житла у гуртожитках, які є власністю територіальної громади м. Сєвєродонецька» від 21 травня 2009 року № 3163. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина на приватизацію його жилих та нежилих приміщень. Згідно довідки КП «СБТІ» № 1188 від 12.11.2013 року за [PERSON] (раніше була [PERSON]) та [PERSON] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності частка квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 року. Зазначене фактично підтверджує наявність на підставі приватної власності у гр. [PERSON] та [PERSON] об'єкту нерухомості, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт вказує на те, що на [PERSON] та [PERSON] не розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Тому при розгляді звернення [PERSON] щодо приватизації кімнати в секції гуртожитку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради діяла в межах та у порядку передбачених чинним законодавством України. У зв'язку з викладеним, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що до неї звернулися мати та син з проханням допомогти приватизувати кімнату в гуртожитку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У 1993 році вони брали участь у приватизації квартири на 6 осіб та мають на праві приватної спільної сумісної власності по 10,2 кв.м. квартири [ADDRESS]. Згодом позивачі виписалися з цієї квартири та прописалися у гуртожитку. Ордер на кімнату у них не зберігся. Довідка, яка видавалася [PERSON], підтверджує факт, що дані про виділення їй в 1994 році кімнати [ADDRESS], не збереглися. На теперішній час ордеру на кімнату у гуртожитку в них немає, але в довідці з КП «Житлосервіс «Промінь» є запис, що позивачі фактично там мешкають і що ордер не зберігся. Коли позивачі звернулися з документами до Відділу приватизації, їх направили до комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Згодом вони звернулися до Сєвєродонецької міської ради, звідки в подальшому їм відмовили на тих підставах, що позивачі повністю використали житлові чеки і мають приватну власність. З даною відмовою вони не погоджуються, бо вважають, що санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю. Приймаючи участь у попередній приватизації в них залишилися залишки, які можна ще один раз використати з доплатою особистих коштів. Крім кімнати у гуртожитку у [PERSON] та [PERSON] немає іншого житла. В даній кімнаті у гуртожитку вони проживають з 1994 року, майже 20 років. Коли позивачка [PERSON] розірвала шлюб зі своїм колишнім чоловіком їй не було де жити, тому їй надали кімнату у гуртожитку. Так як ордер не зберігся, у неї є лише довідка від коменданту гуртожитку про те, що вона фактично там мешкає. Представник позивачів [PERSON] просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала. Представник відповідача УЖКГ Сєвєродонецької міської ради Лукяненко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи, викладені у письмовому запереченні та додатково пояснила, що згідно відповіді на її запит до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у вересні 2013 року позивачка [PERSON] отримала на праві приватної спільної часткової власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Також пояснила, що санітарною нормою встановлено 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю, а позивачі використали 10,4 кв.м. Тобто в них є право на 10,7 кв.м., але позивачі мають ще один об'єкт нерухомого майна на момент звернення до суду. Цей факт позбавляє їх права брати участь у приватизації кімнати у гуртожитку, тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень. Враховуючи вищевикладені керівні роз'яснення, суд вважає обгрунтованим звернення позивачів [PERSON] та [PERSON] з даним позовом до суб'єктів владних повноважень в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). З рішення Сєвєродонецької міської ради народних депутатів № 1108 від 30.07.1997 року «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» вбачається, що органом приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів є Управління житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості. З рішення Сєвєродонецької міської ради № 2899 від 19.02.2009 року «Про створення комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затвердження Положення про таку комісію» вбачається, що у м. Сєвєродонецьку створено комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затверджено її Положення. Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька № 5 від 30.12.2013 року, на засіданні було розглянуто звернення [PERSON] щодо приватизації кімнати у гуртожитку. В своєму зверненні [PERSON] посилається на те, що вона мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 12.08.1994 року, житлова площа складає 19,00 кв.м. У складі її сім'ї дві людини. Заборгованості по житлово-комунальних послугах не має. За попереднім місцем мешкання за адресою: [ADDRESS], брали участь у приватизації житла. Загальна площа квартири 46,6 кв.м, склад сім"ї 6 чоловік. Залишок житлового чеку складає 0,06 грн. Згідно з довідкою КП «СБТІ» за [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована власність за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. [PERSON] просила комісію розглянути можливість приватизації житлової кімнати в секції гуртожитку на залишок житлового чеку. Рішенням комісії не дозволено приватизацію житлової кімнати в секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS], згідно з діючим законодавством України та надано роз'яснення. Згідно з копією листа № 101 від 16.01.2014 р. [PERSON] було повідомлено, що 30.12.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто її звернення щодо приватизації займаного житлового приміщення та було прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відмова мотивована тим, що за попереднім місцем мешкання за адресою: [ADDRESS], вони з сином брали участь у приватизації житла. Залишок житлового чеку складає 0,06 грн. у кожного, що дає право на приватизацію 0,3 кв.м. загальної площі квартири (будинку). Згідно довідки КП «СБТІ» за ними на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована власність за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. З урахуванням діючого законодавства України у позивачів відсутнє право на приватизацію житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи спір про правомірність відмови у приватизації кімнати у гуртожитку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до cт. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1993 р., виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. та записаного у реєстрову книгу за № 537, квартира [ADDRESS] знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON] та членів його родини [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири становить 62,5 кв.м. Згідно з копіями свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.11.1996 року, виданого Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22.01.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно з копією довідки КП «Сєвєродонецьке БТІ» № 1188 від 12.11.2013 року, станом на 29.12.2012 року за [PERSON], [PERSON] зареєстрована на праві приватної власності 1/3 частка квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27168630 від 23.09.2014 року, станом на 23.09.2014 року [PERSON] на підставі договору дарування від 19.09.2013 року має у власності 54/200 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Луганська область, [ADDRESS]. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] на день звернення до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків - 09.12.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, а також на день розгляду даної справи судом, мали власне житло і на цій підставі отримали відмову у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку. Наявність у позивачів власного житла виключає їх зі складу суб'єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки його дія розповсюджується тільки на громадян, які не мають власного житла. Враховуючи такі обставини, на думку суду, дії відповідачів щодо відмови позивачам у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку відповідали вимогам Закону та були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин, суд вважає, що факти, викладені позивачами у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов [PERSON], [PERSON] до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed