Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської ради, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку за законом, в позові посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4171га, яка розташована на території Петро-Михайлівської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, державний акт серії 1У-ЗП №013894. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона та її сестра, відповідачка [PERSON] У зв'язку з тим, що відповідачка [PERSON] не прийняла спадщину, тобто не звернулась до нотаріальної контори в установлений законом термін в якості співвідповідача, вона зазначає також територіальну громаду Петро-Михайлівської сільської ради. Позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але їй відмовили у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю в неї правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. У зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 05.09.2013р. зустрічний позов був прийнятий судом та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. В зустрічному позові зазначається, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір стосовно спадкового майна, а саме земельної ділянки, яка залишилась після смерті їх матері [PERSON] За [PERSON] та [PERSON] на підставі рішень суду визнавалося право власності на спірну земельну ділянку, але всі ці рішення були скасовані. При скасуванні рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.11.2012р., в своєму рішенні апеляційний суд Запорізької області від 23.07.2013 дійшов висновку, що [PERSON] своїми діями прийняла спадщину після смерті матері за заповітом, у зв'язку з чим [PERSON] відмовлено в прийнятті спадщини за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав, просив суд його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] в первісному позові зазначена, як відповідач лише з тих підстав, що між [PERSON] і останньою виник спір відносно спадкового майна, але ж відповідно до вимог закону [PERSON] не є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON], так як у встановлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що також встановлено ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014р., якою рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.12.2013р. про відмову [PERSON] в визначенні додаткового строку для прийняття спадщини залишено без змін. У зв'язку з чим спадкування переходить до [PERSON] за законом. Представник відповідача ([PERSON].) [PERSON] первісний позов не визнав, вважає, що рішенням апеляційного суду від 23.07.2013р. був розглянутий позов [PERSON] про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, де спір був між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв'язку з чим просить суд в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідачка [PERSON] підтримала свого представника, просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Представник відповідача по первісному позову Петро-Михайлівської сільської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності (а.с. 67). Відповідачі за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, також звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності. З позовними вимогами [PERSON] не згодні, так як [PERSON] незаконно заволоділа всім спадковим майном, спонукала їх написати відмову від прийняття спадщини, пообіцявши справедливо розділити спадкове майно, але в подальшому обманула їх і нічого не дала. Вважають, що [PERSON] законно отримала право власності на спірну земельну ділянку, так як своєчасно звернулась до нотаріальної контори. Просять первісний позов [PERSON] задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити (а.с. 105, 106). Відповідач по зустрічному позову [PERSON] також в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши думку всіх учасників процесу, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача по первісному позову Петро-Михайлівської сільської ради та відповідачів по зустрічному позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з наступним. Відповідно до п. 1 ст.6 та ст.13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України. У судовому засіданні встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої увійшла спірна земельна ділянка. [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги звернулася 01.12.2009р. до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 25). Проте за життя [PERSON], а саме 25.06.2002 року, склала заповіт, посвідчений Петро-Михайлівською сільською радою, реєстровий номер № 846, за яким призначила спадкоємцем цієї земельної ділянки відповідача - [PERSON] (а.с.41). За норами ст. ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом згідно черговості. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України сторони повинні довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином при розгляді даної цивільної справи не підлягають доказуванню обставини, які встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23.07.2013 при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкуванню за законом, де зазначено: «…У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Матеріали справи свідчать про те, що до ухвалення заочного рішення від 01.11.2012 року у цій справі [PERSON] прийняла спадщину, бо: - у вересні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно у порядку спадкування; - з 24.10.2009 року малось в законній силі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.10.2009 року про визнання за [PERSON] права власності після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на земельну ділянку площею 4,4171 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петро-Михайлівської ради Запорізької області; - у 2010 році [PERSON] двічі зверталася до суду з заявами про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON]; - 20.05.2011 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку; - 24.10.2011 року, [PERSON], як орендодавець, уклала договір оренди спірної земельної ділянки з ВАТ „Петромихалівське" Отже висновок суду про те, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом спростовується вищевказаним судовим рішенням, діями [PERSON], аналогічними за змістом прийняття спадкового майна, а тому до [PERSON] не перейшло право спадкування за законом (а.с 136-140). Що стосується ухвали апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014р., згідно якої рішення Вільнянського районного суду Запорізької області про відмову [PERSON] в визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишено без змін (а.с 130-131), вказане судове рішення не впливає на права і не спростовує факту прийняття [PERSON] спадщини за заповітом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що первинний позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку за законом не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню в повному обсязі. Так як [PERSON] не має можливості оформити права на спірну земельну ділянку в нотаріальній конторі, то згідно ст. 1 Протоколу № 11 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право мирно володіти своїм майном, підлягає судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved