Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] пред`явив позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . У житловому будинку крім нього зареєстрований його колишній зять [PERSON] .. Відповідач з 2015 року не проживає у вказаному будинку. Його прописка перешкоджає йому належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує його законні права, крім того він змушений нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,\~однак від\~сільського голови\~Лідихівської сільської\~ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини. Позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 20 березня 1989 року та технічним паспортом на житловий будинок від 16 квітня 1986 року. З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 04 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 04 червня 2018 року. З довідки про склад сім"ї виданої Лідихівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 837 від 01 липня 2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , [INFO] , дружина позивача [PERSON] , [INFO] , дочка позивача [PERSON] , [INFO] , колишній зять позивача [PERSON] , [INFO] , внучка позивача [PERSON] , [INFO] . З акту обстеження на факт проживання № 32 від 25 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] по [ADDRESS] з 01 березня 2015 року не проживає, а постійно проживає в Росії. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у житловому будинку [PERSON] понад чотири роки, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі [PERSON] , що створює перешкоди позивачу як власнику житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову в цій частині. Позовні вимоги, щодо зняття з реєстрації [PERSON] з вищевказаної адреси не підлягають до задоволення, оскільки саме визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial