Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

05 лютого 2016 року заявниці звернулися до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на наступні обставини. 12 жовтня 2015 року помер [PERSON] у віці 63 роки в м. Одеса, який був заявниці [PERSON] - батьком, а [PERSON] - чоловіком. Після його смерті залишилась земельна ділянка, розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку останні мають право успадкувати як спадкоємці першої черги за законом. Заявниця [PERSON] бажає прийняти спадщину після смерті батька, а дружина померлого - [PERSON] бажає відмовитися від спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка на користь своєї доньки [PERSON], тому звернулись з цього приводу до нотаріуса. На їх звернення, заявниці отримали відмову у вчиненні вказаних нотаріальних дій у звязку з ненаданням доказів родинних відносин із спадкодавцем, так як у свідоцтві про смерть спадкодавця та в Державному акті на право приватної власності на землю його прізвище записано «Вдовіченко», а в паспортах заявниць їх прізвища різняться та значаться як «Вдовиченко». Вказані обставини стали причиною звернення останніх до суду з вказаною заявою про встановлення факту родинних відносин з спадкодавцем, який доводився їм чоловіком та батьком відповідно, оскільки іншого позасудового способу встановити даний факт немає. Представник заявників адвокат [PERSON], в судове засідання не зявився, однак надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.22). Вимоги заяви просив задовольнити у повному обсязі. Представник Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, заяву підтримав (а.с.21). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи, яка вважає вимоги заяви обгрунтованими та законними, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що заявниці [PERSON] та [PERSON] є дружиною та донькою, відповідно, померлого [PERSON], що підтверджуєтьмся наступними доказами: - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №428944 від 16.10.2015 року (а.с.10), згідно якої [PERSON] помер 12 жовтня 2015 року у м. Одесі; - копіями паспортів: серії КК 020477, виданого Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 07.05.1998 року (а.с.3) та серії КК 582049, виданого Татарбунарським РВ ГУМВС України в Одеській області 30.01.2001 року (а.с.5) , згідно яких прізвища обох заявниць по справі значаться як Вдовиченко. Разом з тим, в копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №306269 від 18.11.1975 року, складеного російською мовою (а.с.8), зазначено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 18.11.1975 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Вдовіченко» . Із копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №264953 від 07.10.1981 року, актовий запис №22, заповненого також на російській мові (а.с.9), вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД за №003729 від 21.08.2009 року (а.с.11) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,05 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із відмови нотаріуса №52/02-14 від 02.02.2016 року (а.с.12), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо прийняття та відмови від спадщини після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, що у свідоцтві про смерть та Державному акті прізвище спадкодавця значиться як Вдовіченко", а в паспортах заявників їх прізвища значиться як Вдовиченко. Через вказану розбіжність, заявникам рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. У відповідності з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Від встановлення вказаного факту залежить можливість прийняття та відмови заявників, які, відповідно являються донькою та дружиною спадкодавця, від майнових прав щодо обовязкової частки у спадщині після померлого 12.10.2015 року [PERSON] в установленому законом порядку. Тому, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин між заявницею [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], як подружжям, що підтверджується наданою до суду заявою заінтересованої особи - представника сільської ради щодо повного визнання вимог заяви (а.с.21) та дослідженими судом належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, згідно яких персональні данні чоловіка заявниці в свідоцтві про одруження (а.с.8) повністю співпадають з даними померлого [PERSON] згідно свідоцтва про його смерть (а.с.10). Також судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.9), де персональні данні її батька повністю співпадають з даними спадкодавця. Вищевказані документи, на думку суду, містять розбіжності з причини допущення помилки при їх заповненні відповідальною особою, яка видавала відповідні документи. Тому, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі і дають можливість встановити, що померлий 12 жовтня 2015 року у м. Одеса [PERSON] був чоловіком [PERSON], [INFO], а [PERSON], [INFO] - був батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved