Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд постановити рішення яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] будинковолодіння зареєстроване за адресою: [ADDRESS], яке вони набули за час шлюбного проживання, що зареєстроване на ім'я [PERSON]. Також просить суд визначити на користь [PERSON] 2/3 частки у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] у будинковолодінні зареєстрованому за адресою: [ADDRESS] та 1/3 частки на користь [PERSON]. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати понесені позивачем при сплаті судового збору. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати понесені позивачем при проведенні товарознавчої експертизи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини, що вона 10 серпня 2002 року вступила в шлюб з [PERSON], про що відділом РАГС м. Броди Львівської області було видане свідоцтво про укладення шлюбу та в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблений запис за №125. Від шлюбу з [PERSON] у них народилися діти: [PERSON], [INFO], про що відділом громадянського стану м. Броди Львівської області, було видане свідоцтво про народження [NUMBER] від 07 травня 2003 року та [PERSON] [INFO], про що відділом громадянського стану м.Броди Львівської області було видане свідоцтво про народження [NUMBER] від 02 серпня 2007 року. З моменту укладення шлюбу вона та її чоловік проживали разом у її матері та разом вели сімейне господарство. За час проживання у шлюбі, через 2 роки спільного проживання у шлюбі вони з чоловіком за свої спільні кошти придбали домоволодіння розташоване за адресою: 83600. [ADDRESS], де почали проживати однією сім'єю разом донькою [PERSON]. Вказане домоволодіння було зареєстроване на ім»я її чоловіка і ніяких спорів ніж ними стосовно цього не виконано. В будинку цього ж домоволодіння у них з чоловіком народилася друга дитина [PERSON]. Таким чином їхня вся сім'я, включаючи її, чоловіка та двох дітей - проживала в домоволодінні, є зареєстрована у власному будинку і ніхто крім них не приймав участі в його благоустрої та утриманні. Всі комунальні платежі сплачувались від імені [PERSON] нею особисто або ним, що ніяк не викликало у неї ніяких сумнівів щодо належності домоволодіння ним з чоловіком на праві спільної сумісної власності подружжя. Пізніше їхні шлюбні відносини погіршилися, що змусило її звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу між нею та [PERSON] за рішенням Бродівського районного суду від 31 жовтня 2011 року вона разом із своїми дітьми стала проживати зі своєю матір?ю за адресою : [ADDRESS], де проживає по даний час, так як іншого свого житла ні вона ні мої діти - не маєють. В листопаді 2012 року вона звернулася до [PERSON] з листом, в якому запропонувала в досудовому порядку вирішити питання визначення кожного із них права власності на домоволодіння, запропонувала йому оформити дарування їхніх з ним часток у спільній сумісній власності на домоволодіння на користь їхніх дітей з метою уникнення процедури поділу домоволодіння в судовому порядку. Письмової відповіді він її на лист не наддав. [PERSON] усно в категоричній формі відмовив її в цьому, заявивши, що вона ніякого відношення до спірного домоволодіння не має, він додав, що все домоволодіння належить тільки йому, так як право власності на це домоволодіння зареєстровано на його ім'я і він буде розпоряджатися ним без врахування її думки та не враховуючи її права у спільній сумісній власності на нього, таким чином він грубо порушує її законне право у спільній сумісній власності на домоволодіння, яке ними було набуте за час спільного проживання у шлюбі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить їх задовольнити. Передставник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов його довірительки підтримав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що спірний будинок придбано не за кошти набуті спільно подружжям, а за кошти отримані ним у 2003 році від продажу квартири [ADDRESS]. Така квартира належала йому та його матері [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що спірний будинок придбано не за кошти набуті спільно подружжям, а за кошти отримані [PERSON] у 2003 році від продажу квартири [ADDRESS]. Така квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Треті особи - Бродівська міська рада Львівської області та Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Дослідивши пояснення сторін та їх представників, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002р., який між ними, згідно рішення суду від 31.10.2011р., був розірваний (а.с. 11,12). Після розірвання шлюбу [PERSON] згідно акту від 19.11.2012р. проживає із своїми дітьми у [ADDRESS](а.с.14). Встановлено, що 04.09.2003р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,1364га. (а.с. 69) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Золочівським МБТІ від 05.09.2003р. будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с. 70). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, що виданий [PERSON] 31.01.2006р., [PERSON], належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000га, яка розташована в [ADDRESS], з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 98). Згідно з п. 1 розд. VII «Прикінцеві положення» СК України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 р. Статтями 16, 17 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність», ст. 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 р., спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). Як встановлено судом, житловий будинок в [ADDRESS], був придбаний одним із подружжя - [PERSON] в період, коли він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] А тому, на вказане нерухоме майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Суд знаходить необгрунтованими твердження відповідача, що спірний будинок придбаний ним за кошти, які він отримав від продажу 01.09.2003р. квартири [ADDRESS], оскільки перед судом не доведено, що саме ці кошти були використані [PERSON] для купівлі спірного житлового будинку та земельної ділянки. Окрім того такі твердження є неспроможними з огляду на те, що квартира була продана за 9612 грн., про що зазначено у договорі купівлі-продажу від 01.09.2003р., а житловий будинок придбаний за 40 499 грн., про що зазначено у договорі купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Відповідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до вказаної норми, суд може присудити більшу частку одному з подружжя за умов, що: 1) з нею, ним проживають діти, повнолітні син, дочка, які є непрацездатними; 2) дана особа не отримує аліментів або їхній розмір є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей, повнолітніх сина, дочки або другого з подружжя. Як встановлено судом діти подружжя є неповнолітніми та проживають разом із позивачкою, яка отримує аліменти у розмірі 950 грн. на двох дітей. З огляду на таке, підстав для збільшення частки позивачки у спільному майні подружжя, не має. Частки кожного із подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними. А тому, визнаючи спірний житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] частки кожного із співвласників необхідно визначити у розмірі 1/2 за кожним. Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial