Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

23.12.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відділу Держземагенства в місті Яремчому та [PERSON] про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на земельну ділянку, стягнення моральної шкоди. 23.12.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], відділу Держемагенства в місті Яремчому про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсними та скасування свідоцтва на право власності на земельну ділянку, стягнення моральної шкоди. 03.02.2014 року відповідачкою [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок у м. Яремче по вул. Партизанській недійсними, який судом прийнято до спільного розгляду із первісним . 06.02.2014 року відповідачкою [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок у м. Яремче по вул. Партизанській недійсними, який судом прийнятий до спільного розгляду з первісним . Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2014 року цивільні справи за позовом [PERSON] та за позовом [PERSON] і зустрічними позовами [PERSON] об'єднані в одне провадження . Ухвалами Яремчанського міського суду від 12.03.2014 року та від 03.02.2014 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача за зустрічним позовом залучено [PERSON]. Ухвалою Яремчанського міського суду від 20.03.2014 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача за зустрічним позовом залучено приватного нотаріуса Яремчанського нотаріального округу [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивовано тим, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 31 липня 2009 року, посвідчених нотаріально приватним нотаріусом Яремчанського нотаріального округу [PERSON], вони набули права власності на земельні ділянки по вул. Патризанській в м. Яремче площею 0,08 га та 0,10 га відповідно. Такі ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства були придбані ними у відповідачки [PERSON] за оплатним договором. Від імені [PERSON] договори підписувались її представником [PERSON], який діяв на підставі належним чином нотаріально посвідченої довіреності від 27.07.2009 року. Після придбання земельних ділянок позивачі, маючи намір використовувати земельну ділянку під будівництво житлових будинків, звернулись до органів місцевого самоврядування з проханням виготовити та затвердити містобудівне обґрунтування зі зміни цільового призначення землі, яке було задоволено. Ними було виготовлено проекти відведення земельних ділянок зі зміни цільового призначення , затверджено відповідними рішеннями Яремчанської міської ради, а також було виготовлено проекти забудови земельних ділянок. Право власності на земельні ділянки зі зміненим цільовим призначенням було зареєстровано у передбаченому законом порядку - виготовлено державні акти, зареєстровано в реєстрі. Фактично роботи із підготовки земельних ділянок до будівельних робіт вони розпочали ще в 2010 році - розчистили за допомогою спецтехніки земельну ділянку, завезли частково гравій, опорядкували заїзд, однак безпосередньо до будівельних робіт вони приступили в листопаді 2013 року. Провести заплановані роботи не змогли , бо відповідачка [PERSON] з допомогою сторонніх осіб чинила їм в цьому перешкоди та вказала , що вона є власником цих ділянок. За відповіддю на адвокатський запит позивачі отримали інформацію про те, що в 2013 році відділ Держземагенства в м. Яремчому за заявою [PERSON] зареєстрував обидві земельні ділянки , зазначивши власником землі [PERSON] та вказавши цільове призначення землі - для ведення особистого селянського господарства. На підставі даного витягу реєстраційна служба в м. Яремчому зареєствувала право власності на земельні ділянки позивачів за [PERSON] Підставою для такої реєстрації була заява [PERSON] про те, що вона втратила оригінали Державних актів. Позивачі вважають , що їх право власності на земельні ділянки є порушеним , як відповідачкою [PERSON], яка продала їм свої ділянки, а потім надала неправдиву інформацію про втрату оригіналів документів, так і відділом Держземагенства в м. Яремчому , який не перевірив даних Державного земельного кадастру, книг реєстрації Державних актів та всупереч чинному законодавству провів реєстрацію земельних ділянок не на власників , а на інших осіб. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , їх представник [PERSON] просять задоволити їх позовні вимоги, стягнути також і завдану моральну шкоду, що полягає в приниженні їх гідності, порушенні душевної рівноваги, зниження ділової репутації та відмовити в задоволенні зустрічного позову , який нічим не аргументований. Відповідачка [PERSON] , її представники- [PERSON], [PERSON], проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] заперечили , просили зустрічний позов задоволити. Як на підставу задоволення позовних вимог [PERSON] вказали на те, що довіреності [PERSON] на розпорядження належними їй земельними ділянками вона не надавала, в нотаріуса була 27 липня 2009 року , бо надавала нотаріально посвідчену заяву на поділ належної їй земельної ділянки на три окремі, також надавала [PERSON] довіреність на право виготовлення на її земельні ділянки технічних документацій, а на право продажу та розпорядження не надавала. Також вказала , що була присутньою в нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу [PERSON] при наданні її чоловіком [PERSON] згоди подружжя на продаж земельних ділянок і на поділ, однак змісту такої заяви не перечитувала. Вважає , що її підпис на довіреності підробили , бо вона уважно перечитувала зміст і там не було надано право [PERSON] розпоряджатись(продавати) її земельні ділянки. Після проведеної судової почеркознавчої експертизи вказала також, що очевидно їй надали для підпису таку довіреність в складі численних документів , які вона підписувала , хоча її волі на такі дії не було. Тому вважають , що оспорювані правочини - договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені з порушенням вимог ст.215 ЦК України , оскільки представник [PERSON] , який укладав вказані договори від її імені , не мав необхідного обсягу повноважень на вчинення правочину. Просять з цих підстав визнати договори купівлі- продажу від 31.07.2009 року недійсними . Третя особа [PERSON] , заперечуючи зустрічні позовні вимоги, зазначив, що [PERSON] звернулася до нього як до ріелтора та свого родича з проханням продати належну їй земельну ділянку, для чого останньою йому була надана нотаріально посвідчена довіреність від 27.07.2009 року , яку [PERSON] особисто підписала у приватного нотаріуса [PERSON] 27.07.2009 року . Згідно довіреності [PERSON] уповноважила його продати , подарувати за ціну та на умовах на його розсуд належну їй земельну ділянку площею 0, 3977 га , для чого також уповноважила здійснити розподіл даної земельної ділянки на площі 0, 0800 га , 0 , 1000 га та 0, 2177 га та продати ці земельні ділянки після розподілу . Розподіл земельної ділянки здійснювався вищевказаним чином згідно бажання покупців придбати земельні ділянки саме такої площі. За довіреністю [PERSON] уповноважила його одержати належні їй гроші у випадку відчуження земельних ділянок . Діючи в межах повноважень, наданих довіреністю , 31.07.2009 року він як представник [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу земельних ділянок , а отримані в результаті відчуження земельних ділянок кошти віддав [PERSON] Представник відділу Держземагенства у м. Яремчому Михайлецький П.В. в судовому засіданні 04.04.2014 року первісний позов визнав частково та пояснив суду, що при перевірці відомостей, які вказані в позові [PERSON] та [PERSON], встановлено, що дійсно мав місце факт реєстрації за ними права власності на спірні земельні ділянки після зміни цільового призначення. Однак в Автоматизовану кадастрову систему на час реєстрації земельних ділянок на [PERSON] в 2013 році , яка передавалась їх відділу , ще не було внесено всі зміни, а Поземельна книга (паперовий носій відомостей про земельні ділянки) вилучена у них на підставі постанови слідчого. Таким чином було допущено помилку реєстрації земельних ділянок, які відчужені позивачам, за [PERSON] Одночасно представник зазначив, що [PERSON] подала їм неправдиві відомості про втрату Державних актів , що і стало причиною для проведення реєстрації за нею земельних ділянок. Вказав, що позов [PERSON] і [PERSON] визнає, а зустрічний позов [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними до задоволення не підлягає. В подальшому представник відділу Держземагенства у м. Яремчому звернувся з клопотанням про закінчення розгляду справи у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Яремчанського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про залучення її до участі в справі їй було направлено ухвалу суду із копіями матеріалів справи, згоду на участь у справі третя особа суду не направила , а тому справа розглядається без її участі. За клопотанням відповідачки - позивачки [PERSON] та її представників судом було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, виконання якої було доручено НДЕКЦ УМВС України в Івано-Франківській області. Після проведеної експертизи , ухвалою суду від 18.08.2014 року провадження по справі відновлено. Заслухавши пояснення сторін , свідків, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] та про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до договорів купівлі-продажу від 31 липня 2009 року, посвідчених нотаріально приватним нотаріусом Яремчанського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованих в реєстрі під номерами 3074 та 3079, дві земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площами 0,08 га та 0,10 га - [PERSON] та [PERSON] було придбано у [PERSON] . Договори купівлі-продажу покупцями підписувались особисто , а в інтересах [PERSON] за довіреністю діяв [PERSON]. Згідно відмітки на договорі представник [PERSON] діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності приватним нотаріусом Яремчанського МНО [PERSON] 27.07.2009 року по реєстру № 2946. Після придбання вказаних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] провели всю , передбачену законодавством роботу, із зміни цільового призначення земельних ділянок. Зокрема, виготовили проект землеустрою із зміни такого призначення землі, виготовили містобудівне обґрунтування, тощо. Це підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рішень Яремчанської міської ради № 379-27/2009 від 13.10.2009 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення, № 455-32/2010 від 29.07.2010 року про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, № 51 від 27.04.2010 року про надання дозволу на розробку містобудівного обґрунтування. Після цього позивачам було видано Державні акти на право власності на земельні ділянки. Так, у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 461319, зареєстрованого 30 серпня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011029800250 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0800 га в м. Яремче вул. Партизанська Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та з кадастровим номером 2611000000:12:007:0055. А у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 461320 , зареєстрованого 30 серпня 2010 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011029800249 , [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га в м. Яремче вул. Партизанська Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та з кадастровим номером 2611000000:12:007:0056. На проектах землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок, що долучені позивачами до матеріалів справи містяться відмітки Державного підприємства Івано-Франківської регіональної філії « Центр земельного кадастру» від 10.06.2010 року про те , що обмінні файли від геодезичної служби прийнято, що свідчить про занесення належної позивачам на праві власності ділянки до Автоматизованої кадастрової системи, як це передбачено статтею 202 Земельного кодексу України. Тобто позивачі належним чином здійснили реєстрацію права власності на земельні ділянки, що тягне за собою презумпцію законності права на нерухоме майно для правовласника (стаття 182 Цивільного кодексу України). Всі відомості про таку реєстрацію відповідно до пункту 1.21. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 року , яка була чинною до 23.08.2013 року, вносились до 2013 року до паперових носіїв та до автоматизованої системи державного земельного кадастру. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень до Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Тобто всі відомості про земельні ділянки мали бути передані до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку без подання заяв власників. Неперенесення таких відомостей з технічних причин не є підставою для відміни правовстановлюючих документів власників, як це було допущено відповідачем - відділом Держземагенства в м. Яремчому, оскільки чинним законодавством передбачено, що відповідно до пунктів 9,10 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України « Про державний земельний кадастр» всі документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою до 1 січня 2013 року , видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Тому право власності позивачів на земельні ділянки є порушеним і підлягає захисту в спосіб, що визначений законом. Зокрема , шляхом внесення змін в Автоматизовану систему державного земельного кадастру. Так, відповідно до пункту 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру помилками у Державному земельному кадастрі є, окрім іншого, також і помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою) та помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії. Відповідно до пункту 156 Порядку виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. А згідно із статтею 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Тому підлягають до задоволення первісні позовні вимоги про зобов'язання відділу Держземагенства в місті Яремчому Івано-Франківської області внести зміни у відомості Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок площею 0,0800 га та площею 0,10 га в м. Яремчому вул. Партизанська Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства шляхом зазначення власниками земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] і цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд., скасування державної реєстрації цих земельних ділянок на [PERSON] До задоволення також підлягають і позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки , що видані [PERSON], оскільки відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди по 10 000 грн в користь кожного із позивачів, то суд вважає , що їх слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 386 ЦК України передбачено , що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Чинним законодавством визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи . А в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995?р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001?р. № 5) вказано , що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позивачі зазнали значних душевних страждань, принизливого відношення до себе з боку відповідачки [PERSON], яка їх показала в очах співмежівників і сусідів, а також працівників- будівельників, як осіб, які самовільно захопили чужу земельну ділянку. З приводу даного спору за заявою самої Фреїв позивачів допитували працівники міліції, що принижувало їх людську гідність, завдало шкоди їх репутації, на відновлення якої їм слід тепер затратити значних зусиль. Душевна рівновага їх була порушеною , а тому моральна шкода є очевидною. Однак розмір такого відшкодування слід визначити в сумі по 5000 грн. кожному., оскільки при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою . Одночасно суд прийшов до висновку про те , що в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок слід відмовити за безпідставністю. Так, [PERSON] в своєму позові та в усних поясненнях суду вказує, що 27 липня 2009 року вона дійсно була в нотаріуса [PERSON] Нею надавалась її двоюрідному брату- [PERSON] довіреність на представництво її інтересів щодо виготовлення технічних документацій на три, належні їй на праві власності земельні ділянки по вул. Партизанській в м. Яремче. Одночасно нею підписувалась заява про надання дозволу на поділ цілої ділянки на три окремі. Всі підписи на таких документах та в реєстрі нотаріальних дій нею вчинялись особисто. Однак вона добре пам'ятає , що довіреність [PERSON] вона надавала виключно на виготовлення технічних документацій , а на продаж повноважень у [PERSON] не було. Вважає , що підпис на довіреності, копія якої долучена до матеріалів справи є підробленим, а після проведеної почеркознавчої експертизи вказала, що напевне їй такий документ дали підписати в складі багатьох інших і вона його не бачила. Відповідно [PERSON] вважає, що [PERSON] діяв від її імені при продажі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] без достатнього обсягу цивільної дієздатності, що відповідно до ст. ст. 203,215 ЦК України є підставою для визнання правочинів недійсними. Однак такі твердження відповідачки-позивачки спростовуються як матеріалами справи, так і показами свідків . Зокрема , на вимогу суду приватним нотаріусом [PERSON] було надано суду копії документів , які підписувала [PERSON] і які вона посвідчувала 27.07.2009 року- копію витягу з реєстру нотаріальних дій , з яких вбачається , що під №№ 2948,2946 зареєстровано заяву [PERSON] на поділ земельної ділянки та довіреність , видану [PERSON], копію самої заяви на поділ та копію довіреності. Зміст довіреності вказує , що [PERSON] [PERSON] надавала повноваження щодо продажу земельних ділянок після їх поділу на умовах, що ним будуть визначені самостійно з правом одержання належних їй грошових коштів в випадку підписання договору відчуження. До матеріалів справи також подано ї нотаріально посвідчену заяву чоловіка [PERSON] - [PERSON] від 27.07.2009 року, зміст якої свідчить про те, що він надає право своїй дружині особисто чи через представника здійснити поділ належної їй земельної ділянки , продаж на умовах, що визначаються особисто. [PERSON] не заперечила проти того, що вона була присутньою при тому , коли її чоловік в нотаріуса [PERSON] надавав таку заяву , однак вказала , що вона не читала її змісту , що суд оцінює критично, оскільки такі твердження суперечать іншим матеріалам справи. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали , що вони, як ріелтори , працювали разом з [PERSON] в 2009 році та можуть достеменно ствердити , що [PERSON] постійно під час пошуку клієнтів для продажу земельної ділянки спілкувалась і особисто і по телефону з [PERSON] і [PERSON] , знала про перебіг переговорів, на бажання [PERSON] та [PERSON] здійснено було дії із поділу єдиної земельної ділянки на три окремі , оскільки покупці бажали придбати земельні ділянки площами 0,08 та 0,10 га. Спеціально під цих покупців виготовлялись технічні документації, на що [PERSON] давала нотаріальну згоду. Таку ж згоду за участю [PERSON] , в нотаріуса [PERSON] надавав і її чоловік [PERSON] [PERSON] також показав, що їз [PERSON] він спілкувався ще і після продажу спірних ділянок з приводу продажу інших земель. Знає точно, оскільки особисто повідомляв , що [PERSON] все знала про продаж землі і всі дії робились з її згоди, а гроші за продані земельні ділянки їй передав [PERSON] Долученим до матеріалів справи висновком експертного дослідження №3 від 09.04.2014 року , виготовленого НДЕКЦ УМВС України в Івано-Франківській області , встановлено, що рукописні написи та підписи , які виконані від імені [PERSON] у довіреності за реєстровим номером 2946 від 27.07.2009 року , у заяві від імені [PERSON] за реєстровим номером 2948 від 27.07.2009 року та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 4 за 2009 рік на сторінці 049 в графі навпроти номеру нотаріальної дії № 2946 , на сторінці 050 в графі навпроти номеру нотаріальної дії № 2948 виконані однією особою. Висновком судової почеркознавчої експертизи № 185 від 15.07.2014 року встановлено , що рукописні написи та підпис від імені [PERSON] у другому примірнику довіреності від 27.07.2009 року , посвідченої приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2946 , якою уповноважено [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження земельною ділянкою від імені [PERSON] виконані [PERSON] Дії відповідачки [PERSON] щодо поділу земельної ділянки на відповідні частини , одержання дозволу подружжя на відчуження та поділ земельної ділянки свідчать про спрямованість її волевиявлення на відчуження належної їй земельної ділянки, для чого 27.07.2009 року нею було підписано та надано нотаріально посвідчену довіреність [PERSON] Тому суд прийшов до висновку про безпідставність, необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі- продажу земельних ділянок з тих підстав , якими вона обґрунтовує позовні вимоги. Одночасно самостійною підставою для відмови в задоволенні даного позову є і пропуск позивачкою за зустрічним позовом строку позовної давності для звернення до суду на підставі заяви представника [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], яка подана суду до прийняття судом рішення. Так, оспорюваний договір укладено 31 липня 2009 року , а позивачка звернулась до суду 03 лютого 2014 року, тобто після спливу терміну позовної давності. Суд не бере до уваги пояснення [PERSON], що вона не знала про укладення таких договорів , оскільки встановлено, що саме вона надавала відповідні заяви та довіреності на продаж конкретно визначених ділянок, а тому з 2009 року їй було відомо про спірні правочини. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові На підставі наведеного та ст.ст. 23, 182, 257, 267, 386, 393,1167 ЦК України, ст. ст. 152, 153, 202 ЗК України, Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України « Про Державний земельний кадастр», Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 року , та

Outcome: partial