Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

16.01.2016 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору № б\\н від 26.07.2006 року надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка в порушення Умов надання банківських послуг, у встановлені строки не сплачувала суми Кредиту та процентів за його користування, в результаті чого утворилася заборгованість на 30.11.2015 року в сумі 13061,32 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 4225,63 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7737,53 грн., відповідно до п.8.6.Умов - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 598,16 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 13061,32 грн., а також витрати по сплаті судового збору, сплачені при подачі позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена повісткою, надала письмові заперечення, в яких позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Надала заяву про застосування строку позовної давності. Представник відповідачки в судове засідання не з*явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Підтримав заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши сторони, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії заяви від 26.07.2006 року відповідачки ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. з базовою ставкою 3%. Строк дії ліміту: відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. 02.12.2010 року за заявою відповідачки проведено пере випуск кредитної картки та проводилась зміна кредитного договору підвищувався кредитний ліміт. Строк дії ліміту: відповідає строку дії картки остання картка до 30.06.2012 року. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця, який слідує за датою виникнення заборгованості, про що не заперечують сторони. Згідно розрахунку заборгованості по кредиту та процентів за його користування утворилася заборгованість на 30.11.2015 року в сумі 13061,32 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 4225,63 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7737,53 грн., відповідно до п.8.6.Умов - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 598,16 грн. (а.с.4-8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на мовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як встановлено судом, відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Із заяви позичальника випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с.60-61). Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до довідки від 30.03.2016 року №30.1.0.0/2-20160105/1315 картки на імя [PERSON] випускались з терміном дії до «30.06.2008» та до «30.06.2012», тобто до кінця червня 2012 року. Суд погоджується із представником позивача про те, що оскільки жодна із сторін не інформувала іншу про припинення Кредитного договору, то він продовжений на такий самий строк. Водночас, із Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі троком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як убачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та плати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК країни. Із заяви позивальника, яка є складовою частиною Кредитного договору, вбачається, шо заборгованість за Кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості до 25 числа місяця, який слідує за датою виникнення заборгованості. Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має вичислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року ( справа №6-116цс13). Як встановлено судом, [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту з 01.12.2012 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 16 січня 2016 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За таких обставин позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується клопотання відповідачки в письмових запереченнях (а.с.36-39) про визнання недійсним п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг щодо підвищення розміру відсоткової ставки, воно не підлягає розгляду як не підтримане в судовому зсіданні та не подане суду у відповідності з ЦПК України. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, також не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed