Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. В обґрунтування зазначив, що\~\~предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 12.03.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 24255 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №995865441 у розмірі 20572 грн. 50 коп. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, відсутні докази безспірності заборгованості, через що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню оспорюваний виконавчий напис, стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 13.08.2021 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 13.09.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача- адвокат Працевитий Г.О., у судове засідання не з`явилися, направляючи до суду позовну заяву вказали, що у разі неявки у судове засідання позивача та його представника, представник позивача просить провести розгляд справи у їх відсутність, також представник позивача надав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Представник відповідача та треті особи по справі, не скористалися своїм правом, відзив на позов не надали у встановлений законодавством строк та у судові засідання жодного разу не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належним чином, в тому числі і через розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №995865441 від 17.12.2019 року. Правонаступником ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», на підставі договору про відступлення прав вимоги щодо повернення кредитних коштів від 24.03.2020 року є ТОВ « ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 29.01.2021 року є ТОВ «ФК » ОНЛАЙН ФІНАНС». [PERSON] має перед відповідачем заборгованість у сумі 19372 грн. 50 коп., яка складається з:заборгованості за кредитом 5750 грн.; простроченої заборгованість за відсотками 8867 грн. 40 коп.;заборгованості за штрафами та пенею в сумі 4755,10 грн. 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №24225 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» суми боргу\~19372, 50грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка складає 1200 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника- 20 572, 50 грн. 22.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66171458 на підставі виконавчого напису №24225 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» суми заборгованості у розмірі 20572,50 грн. 05.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. винесено постанову ВПР № 66171458 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як вбачається з тексту вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису №24225 від 12.03.2021 року, він був вчинений на підставі ст.87-91Закону України «Про нотаріат»,п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Також із тексту виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості відбувається за кредитним договором 995865441 від 17.12.2019 року, укладеним [PERSON] з ТОВ « МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», стягнення проводиться за період з 29.01.2021 року по 27.02.2021 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення- з 22.02.2017 року, а отже з цієї дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 12.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав, у відповідності до п.2 Переліку документів за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису № 24225 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду жодних належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, викладених у позовній заяві. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно позиції ВС, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, як вбачається з копії виконавчого напису ( а.с.20),\~у виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 29 січня 2021 року по 27 лютого 2021 року, однак нарахування процентів, проведено поза вказаним періодом та строком кредитування, що узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року та суперечить положенням ст. 1050 ЦК України. Виходячи з наведених обставин, суд дійшов висновку, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, встановлена заборгованість не може вважатися безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а відтак вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону. Висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у раніше ухвалених постановах від 27.03. 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15.01. 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) у подібних правовідносинах. Зазначені порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах сторін, є підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати- сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Також, згідно з положеннями ч. 2\~ст.137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, суд, враховуючи задоволення позовних вимог позивача, вважає за можливе стягнути частково з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката. З розрахунку суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, за фактично надану правову допомогу [PERSON] , відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.07.2021 року АЮ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Прецевитого», розрахунків за надані адвокатські послуги від 23.07.2021 року, 09.08.2021 року (а.с.12,13), актів надання послуг від 23.07.2021 року та 09.08.2021 року вбачається, що сума складає 7114 грн. 50 коп. Суд вважає, що підготовка позову, надання консультацій по даній справі, не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, а тому сума на проведення консультації та підготовку позову, є неспівмірною з часом, затраченим на таку роботу. Також жодного разу до суду, адвокат не з`явився. Вказана сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, у кілька разів перевищує суму, яка підлягає стягненню на підставі вчиненого нотаріусом виконавчого напису, а тому, суд вважає за необхідне, зменшити суму витрат на правничу допомогу до 4000 грн. В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Outcome: partial