overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] в липні 2014 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2009 року. Від шлюбу сторонни неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що з січня 2010 року між позивачем та відповідачем при нені шлюбні відносини. З того ж часу проживають окремо, шлюбно - сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивачка зазначила, що у зв`язку з вищевказаним подальше збереження шлюбу є неможливим. Примирення є неможливим, сторони не бажають відновлювати шлюбно - сімейні стосунки. Позивачка у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, також не вважає за необхідне проводити судове засідання за присутності дітей та з"ясування відносин між подружжям, оскільки на думку суду вказане може бути психологічною травмою по відношенню до дітей. Місце проживання та утримання дітей між сторонами не досягнуто, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] в липні 2015 року звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року сторонам було надано строк для примирення тривалістю два місяці. Примирення не відбулося і заочним рішенням суду від 26 січня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. За заявою відповідача про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 24 лютого 2016 року заочне рішення Галицького районного суду від 26 січня 2016 року було скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку за правилами цивільного судочинства на 09 год. 30 хв. 09 березня 2016 року. У вказаний час відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не подав. В зв'язку з цим, розгляд справи було відкладено на 14 березня 2016 року. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про виклик до суду, про що свідчить почтове повідомлення про вручення йому судової повістки, повторно в судове засідання не з'явився, через що, відповідно до ст. 232 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити повторне заочне рішення. Представник позивача на вимогу останньої наполягає на розірванні шлюбу, з викладених у позовній заяві підстав, справу розглянути у відсутності позивача. Не заперечує проти повторного заочного розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 жовтня 2010 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 1673. В шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON], який ще неповнолітній і проживає разом з позивачкою. Сімейне життя сторін не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Позивач прийшла до висновку, що міцної сім"ї вони не створили, сім'я їхня розпалася остаточно. Строк, що надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені більше року тому, спільного господарства вони не ведуть. Шлюб їхній носить формальний характер і його слід розірвати. Малолітнього сина [PERSON] залишити проживати разом з матір'ю, після реєстрації шлюбу в органах РАЦСу залишити позивачу дошлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі ст.ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] в липні 2017 року звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 1994 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану мерії м.Магадану, Російська Федерація, актовий запис № 252. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, та протилежні погляди на шлюб та сім»ю, що призвело до того, що сторони тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому просить суд розірвати вказаний шлюб, а судові витрати поділити пополам. Позивач в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі (а.с. 3). В судове засідання відповідач також не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнала та просила покласти судові витрати на позивача, оскільки він є ініціатором розірвання шлюбу (а.с. 14). Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі з 02 квітня 1994 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану мерії м.Магадану, Російська Федерація, актовий запис № 252 (а.с. 3). Шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] в липні 2019 року заявила позов до [PERSON] , за яким просила розірвати шлюб, що був укладений між сторонами, та ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 31.07.2019 року. Позивач на вимогах позову наполягала, а відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають в шлюбу з 26.12.2008 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, діти проживають з матір" ю і перебувають на її утриманні. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов`язань, в тому числі і в частці від заробітку. Отже вимоги позову про стягнення аліментів засновані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тому, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних норм закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України питання щодо розподілу витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2013 року звернулася до суду із вищеназваним позовом. При цьому позивачка вказувала, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просила суд винести рішення суду, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку. Відповідач не прибув до судового засідання по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся належним чином, через ЗМІ - газета «Зоря Полтавщини» №№6-7 (22315-22316) від 14.01.2014 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно обставини, викладені в позові мали місце. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, що відповідач має задовільний стан здоров'я, працездатний, що не оскаржується самим відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею ими повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне положення відповідача, який працездатний, вважає можливим визначити розмір аліментів, згідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, у вигляді 1/4 частини заробітку ( доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. На підставі положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини слід стягнути з дати пред'явлення позову до суду, тобто з 05.11.2013 р. до повноліття дитини. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2015 року звернулася до суду з даним позовом, і в обгрунтування позовних вимог зазначила, що 13 квітня 2014 року помер її син, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номер [NUMBER]. Позивач є спадкоємцем за законом 1-ї черги, а її дочка, [PERSON] спадкоємицею 2-ї черги. Інших спадкоємців до майна сина немає. Оскільки позивач після смерті сина перебувала у пригніченому стані внаслідок перенесеного психологічного стресу, у неї загострилися хронічні захворюванння, з приводу яких вона проходила тривале лікування, тому пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини на два місяці з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали з тих же підстав, просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання поклалася на розсуд суду (а.с. 22). Третя особа в судовому засіданні позовну заяву також підтримала. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. 13 квітня 2014 року помер [PERSON], син позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номер [NUMBER]. [PERSON] є спадкоємцем 1- ї черги, однак, у встановлений законом строк спадщину не прийняла, так як є особою похилого віку, після смерті сина перебувала у пригніченому стані внаслідок перенесеного психологічного стресу, у неї загострилися хронічні захворюванння, з приводу яких вона проходила лікування (а.с. 7, 32-33). Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її сина, [PERSON], на два місяці з дня вступу вказаного рішення в законну силу, оскільки строк прийняття спадщини позивачем пропущено з поважної причини. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач є її батьком. В даний час позивач є повнолітньою та навчається на 4-му курсі денного відділення ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну», строк навчання - до 19.02.2016, що позбавляє її можливості заробляти кошти. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2015 року, на період навчання. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з тих же підстав та не заперечувала проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 18-20, 23). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). На даний час донька є повнолітньою та навчається на 4-му курсі денного відділення ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну», строк навчання - до 19.02.2016 (а.с. 8). Відповідно до ст. 199 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 вказаної статті, право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, доказів про неможливість сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки не надав, а оскільки [PERSON] навчається на бюджетній основі, що позбавляє її можливості заробляти на своє утримання, отримує стипендію, розмір якої є незначним (а.с. 10), суд приходить до висновку про обгрунтованість позову в частині стягнення аліментів та задовольняє його з 04.11.2015. Однак, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час (з 01.10.2015), оскільки в порушення ч.2 ст. 191 СК України позивач не довела суду обставин та не надала належних доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 01.10.2015 по день подачі позовної заяви, а саме по 04.11.2015. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач подав через свого представника заяву, за якою на вимогах позову наполягав і просив розглянути справу без його участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Відповідач в суд не з′явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заперечень до позову не надходило. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони одружені з 15 квітня 2006 року, на що вказує свідоцтво про шлюб ( а.с.4), від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] (див. свідоцтво про народження). За позовною заявою, сторони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства з липня 2008 року, проживають окремо, поновлювати відносини позивач не бажає, дитина залишилась разом з матір"ю. Даних про наявність спору щодо утримання дитини, майнового спору в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати у справі позивач побажав залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] в лютому 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1987 року, шлюб зареєстровано Житомирським міськвідділом ЗАГС, актовий запис № 900, та від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, що призвело до того, що сторони більше трьох років разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому позивач просить шлюб розірвати. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, тому позивач змушена звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач не з"явилася, у позовній заяві вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позов підтримує (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 13-15), тому, відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1987 року, шлюб зареєстровано Житомирським міськвідділом ЗАГС, актовий запис № 900 (а.с. 3). Сторони від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося, що призвело до того, що сторони більше трьох років разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим . А тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] [PERSON] надіслала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не з"явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2015 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, (а.с. 6), від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO]. ( див. Свідоцтво про народження). За позовною заявою, сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують з весни 2016 року, спільного господарства не ведуть, примирення, на переконання позивача, не можливе. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, зокрема у виді будинковолодіння по [ADDRESS], яке належало спадкодавцю на праві приватної власності згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сарненської районної ради народних депутатів 05 жовтня 1989 року, однак при прийнятті ним, заявником, у встановленому порядку спадщини за заповітом виявилось, що у даному свідоцтві допущена помилка у даних [PERSON], які зазначені на російській мові і не відповідають даним спадкодавця у свідоцтві про смерть, що ставить під сумнів належність даного документу спадкодавцю і не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в зв"язку з чим просить встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за [ADDRESS], виданого виконкомом Сарненської районної ради народних депутатів 05 жовтня 1989 року як правовстановлюючого документу. Заявник [PERSON] підтримав вимоги у повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Представник заінтересованої особи Ремчицької сільської ради письмовою заявою не заперечує щодо задоволення вимог [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази по факту права власності [PERSON] на житловий будинок за [ADDRESS] згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сарненської районної Ради народних депутатів 05 жовтня 1989 року, де допущена помилка в даних власника, по факту смерті [INFO] [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], дані про заявника [PERSON], який є сином спадкодавця згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] як спадкоємця за заповітом від 16.12.1996 року, вважає, що вимоги заяви про встановлення факту належності свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Сарненської районної Ради народних депутатів 05 жовтня 1989 року, померлому [PERSON] як правовстановлюючого документу з метою реалізації цивільних прав [PERSON] як спадкоємця за заповітом, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved