Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

10.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації щодо нерухомого майна до ПАТ «Укрсоцбанк» та Державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Попової Олександри Валеріївни. 11.05.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 29.08.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. 21.01.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про заміну відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника ПАТ «Альфа-Банк». В обґрунтування заявлених вимог позивачкою зазначено, що 04.09.2007 року між нею, [PERSON] , та АТ «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту № 38-05/2/96, відповідно до умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 300 доларів США зі сплатою 13% річних. В той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між позивачкою та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 38-02/1132, за умовами якого позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. та житловою площею 41.7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 03.05.2018 року Рішенням державного реєстратора було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на предмет іпотеки. Позивачка вважає рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечать закону та Договору іпотеки. На думку позивачки, вимога, що містилася у рекомендованому листі від ПАТ «УКРСОЦБАНК», отриманому у березні 2018року, про необхідність сплатити заборгованість розмір якої станом на 23.02.2018 року складав 174985,60 дол. США., взагалі не підлягала виконанню, оскільки зазначеної заборгованості не існувало. Крім цього, перехід права власності на предмет іпотеки міг відбутися виключно за умови укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а також наявності оцінки вартості квартири. Також, на думку позивачки, державним реєстратором порушені вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки. Крім, того позивачкою зазначено, що під час вчинення реєстрації державним реєстратором Поповою О.В. були порушені положення закону щодо територіальності при вчиненні реєстраційних дій, не перевірено наявність заборони власника на вчинення реєстраційних дій, тощо. Просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Попової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40908593 від 03.05.2018 року щодо об`єкта нерухомого майна - трикімнатної квартири загальною площею 71 м.кв. та житловою площею 41,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1543984480000, номер запису про право власності: 25974865, яка розташована за адресою - [ADDRESS] за публічним акціонерним товариство «Укрсоцбанк» та скасувати державну реєстрацію вказаних прав, здійснену 02.05.2018 року державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київської області Поповою Олександрою Валеріївною індексний номер: 40908593 від 03.05.2018 року про право власності публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» щодо об`єкта нерухомого майна - трикімнатної квартири загальною площею 71 м.кв. та житловою площею 41,7 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1543984480000, номер запису про право власності:25974865, яка розташована за адресою - [ADDRESS] . Відшкодувати за рахунок відповідачів понесені судові витрати. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» проти задоволення позову заперечував з підстав його необґрунтованості, просив відмовити у задоволені позову. Відповідачка Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попова О.В., в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Відзиву на позовну заяву в установлений законом термін не подала. З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового розгляду, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. Заслухавши думку позивачки та її представника, представника відповідача АТ «Альфа-Банк», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2007 року між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту № 38-05/2/96, відповідно до якого кредитор АКБ «Укрсоцбанк» надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 300, 00 доларів США, зі сплатою 13,0 процентів річних на строк до 03 вересня 2032 року (а.с.13-17). За даними договору купівлі-продажу квартири, від 04 вересня 2007 року, укладеного між [PERSON] , посвідченого 04.09.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П., позивачка [PERSON] придбала у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-22). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту № 38-05/2/96 від 04.09.2007 року, між позивачкою [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 38-02/1132, за умовами якого позичальник [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. та житловою площею 41.7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Як видно зі змісту статті 4 іпотечного договору №38-02/1132 від 04.09.2007 року, укладеного ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] : у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання , іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до правил статтей 33,35,37 Закону України «Про іпотеку»: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодацю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору; іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. 13.03.2018р. позивачка отримала рекомендований лист від ПАТ «УКРСОЦБАНК» - повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 27.02.2018 року за вихідним № К/И/УСБ/Б/., у разі несплати протягом 30 днів заборгованості у розмірі 174985,60 дол. США (а.с.25). 03 квітня 2018 року [PERSON] надіслала на адресу ПАТ «Укрсоцбанк», а останнім отримано 03 квітня 2018 року за вхідним №96/1968 заперечення на повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, відповідно до якого повідомила кредитора про невизнання заборгованості по договору кредиту №38-05/2/96 від 04.09.2007 року, вказавши, що вимога сплати у 30-ти денний строк борг у розмірі 174 985, 60 дол.США є безпідставною, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.ст. 35,36,37 Закону України «Про іпотеку» також є безпідставним. (а.с.26). 18.04.2018р. та 02.05.2018р. позивака [PERSON] подала заяви власника про заборону вчинення реєстраційних дій. до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) (а.с.30,31). 02.05.2018 року Державним реєстратором Комунального підприємство "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району, Київської області, Поповою Олександрою Валеріївною , було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 40908593) нерухомого майна, предмета іпотеки за ПАТ «УКРСОЦБАНК» ЄДРПОУ 00039019 - трикімнатну квартиру загальною площею 71 кв.м. та житловою площею 41.7 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.23-24). Правові засади та процедура державної реєстрації прав нерухомого майна та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру. Державний реєстратор, зокрема - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, серед іншого й наявність підстав для зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідне рішення. Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказала про відсутність підстав для набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на нерухоме майно, що було передано нею в іпотеку, оскільки між нею іпотекодавцем та ПАТ «Укрсоцбанк» іпотекодержателем на виконання вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку» не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, та не було передбачено відповідного застереження самим іпотечним договором, що давалоб іпотекодержателю право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним право власності на таке майно. Так, судом встановлено, що позивачка не визнала вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» викладену в отриманому 13.03.2018 року повідомленні про звернення стягнгення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, повідомила про свої заперечення щодо визначеного кредитором, який є також й іпотекодержателем розміру боргу за кредитним договором. Судом також встановлено, що відповідачем не додано відомості про вартість спірного майна, за якою відбулося зарахування вимог. Зазначення у повідомленнях про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання про наявність суми боргу не підтверджено належними доказами, відповідного розрахунку заборгованості ані суду, ані державному реєстратору, надано не було. Ціна набуття права власності з позивачем не узгоджувалась. Оцінка про вартість майна відстутня. (а.с.220-234). 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на положення зазначеного вище Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Пунктом 4 вказаного Закону передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира, загальною площею 71 кв.м., житловою площею 41,7, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті. Спірна квартира є постійним місцем проживання позивачки та на вказані правовідносини розповсюджується мораторій, передбачений вказаним вище Законом. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку відбулося примусове стягнення зазначеного майна, квартири без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 306/2053/16-ц (провадження № 14-22цс19) зроблено наступні висновки: у матеріалах справи відсутня інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності не проводилась, що є порушенням вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] також послалася на те, що державний реєстратор, вчиняючи реєстраційні дії щодо реєстрації права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на нерухоме майно за іпотечним договором, а саме квартиру [ADDRESS] не перевірила наявності підстав для зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній теєстрації прав, оскільки 18.04.2018року та 02.05.2018 року вона, як власник зазначеного нерухомого майна подавала заяви до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) про заборону вчинення реєстраційних дій. Такі твердження позивачки підтверджені належними доказами. Крім того, згідно з положеннями ч.5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя, крім державної реєстрації обтяжень речових прав, що проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повноваження Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій розповсюджувались на публічні послуги з державної реєстрації в межах Київської області, проте не міста Києва, тобто оскаржуване рішення останнім було прийнято поза межами адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються його повноваження. Як видно зі змісту Довідки за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В., державним реєстратором також не здійснено пошук зареєстрованих у базі даних заяв, не здійснено зупинення державної реєстрації прав та всупереч норм закону, проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт (а.с.120-125). Отже, рішення Державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни № 40908593 від 03.05.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням висновків суду про задоволення позову, суд приходить до висновку, що відповідно до правил ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню вжиті судом заходи забезпечення позову, а відповідно до правил ст. ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає сплачена позивачкою, при зверненні до суду, грошова сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved