Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

15.03.2018 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2014 року № 554/1408/14-ц з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі на кожну дитину по 800 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 03 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, з часу ухвалення судом указаного рішення витрати на матеріальне забезпечення потреб дітей суттєво збільшилися, зокрема, збільшилися витрати на духовний, фізичний розвиток дітей у зв`язку з відвідуванням донькою [PERSON] занять з малювання в Освітньому центрі «Острів знань» та її потребою в оздоровленні через правобічний сколіоз поперекового відділу 1 ступеня, а також у зв`язку з відвідуванням донькою [PERSON] занять з логопедом та психологом, оскільки остання є інвалідом дитинства з 2007 року, перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері і потребує постійного підтримуючого лікування. Відповідач допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, а позивач самостійно не має змоги на належному рівні вирішувати їх потреби. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочок у більшому розмірі в сумі 1200 грн. Крім того, у зв`язку зі збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину, встановленого законом, з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітейсуму недоплачених їй аліментів з 08 липня 2017 року по березень 2018 року в розмірі 1925 грн.. Ухвалою від 11.04.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 07.05.2018 року, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. 10.05.2018 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що майновий стан позивача, на його думку, дозволяє їй без обмежень приймати повноцінну участь у забезпеченні дітей, оскільки він регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, заборгованості не має, крім того, позивач отримує соціальну допомогу на утримання доньки [PERSON] . Зазначив, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. 13.03.2019 року позивач надала заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просила: стягнути з відповідача наїї користь на утримання неповнолітніх дітей з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2018 року недоотримані суми аліментів в розмірі 4425 грн.; збільшити розмір аліментів, які були встановлені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2014 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 800 грн. до 1200,00 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством України, та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 800 грн. до 1200,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого чинним законодавством України, до 30.06.2020 року (до часу закінчення навчання за договором). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2014 року № 554/1408/14-ц стягнуто щомісячно із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі на кожну дитину по 800 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 03 лютого 2014 року і до досягнення дітьми повноліття [PERSON] та [PERSON] проживають із матір`ю, що не заперечується сторонами. Згідно довідки № 01-40/535/03 від 21.02.2018 року [PERSON] є інвалідом дитинства з 2007 року, перебуває на диспансерному обліку в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері, потребує постійного підтримуючого лікування, занять з логопедом та психологом. Позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину - інваліда [PERSON] . Розмір такої допомоги за 2017 рік склав 15904,00 грн. (довідка Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради № 13-714 від 26.01.2018 року) Відповідно до довідки № 609 від 04.09.2017 року [PERSON] навчається у Полтавському кооперативному коледжі І рівня акредитації на 1 курсі денного відділення з 01.09.2017 року. Згідно договору про підготовку молодшого спеціаліста вартість навчання складає 24090,00 грн., термін - до 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р., передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р., визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Ураховуючи викладене, беручи до уваги положення ст.182 Сімейного кодексу України, обставини справи, зокрема, взаємний обов`язок батьків утримувати дітей, стан їх здоров`я, зростання реальних і розумних потреб дітей в їх матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для їх розвитку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне змінити розмір стягнення з відповідача аліментів з 800,00 грн. на 1200,00 грн. до повноліття дітей. Що стосується стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] до закінчення нею навчання - до 30.06.2020 року, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Ураховуючи те, що [PERSON] не досягла віку, який перевищує 18 років, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на навчання задоволенню не підлягають. Також не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення позивачем недоотриманої суми аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2018 року в розмірі 4425 грн.у зв`язку із збільшенням мінімального розміру аліментів, встановленого законом, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в тій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial