Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва 29 червня 1996 року, актовий запис 659, та про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], яка народилася [INFO] року. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] подала заяву про залишення без розгляду її позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 28.08.2014 р. позовна заява в частині вимог про розірвання шлюбу залишена без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав позивачка обґрунтовує тим, що відповідач останні два роки проживає окремо і не виконує жодного з покладених на нього обов»язків - не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки, до дитини не приїжджає, її навчанням та вихованням не цікавиться і не підтримує з нею ніяких зв»язків. В судовому засіданні позивачка вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала, додавши, що місце проживання відповідача їй встановити не вдалося. За два роки вони з дочкою бачили його один раз у храмі, але батько не підійшов до дитини. Дочка в 2013 році успішно закінчила Банківську БізнесШколу і мала право поїхати на стажування за межі України, однак через неможливість отримати згоду на виїзд від батька, вона втратила цю можливість. Відповідачеві судова повістка не вручена через його відсутність за зареєстрованою адресою місця проживання. Відповідно до абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України він вважається повідомленим про час і місце судового розгляду справи належним чином. Окрім цього, він повідомлений про час і місце судового розгляду через засоби масової інформації. Представник третьої особи - Переяслав-Хмельницької РДА - Заріцька І.М., - вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки батько з дитиною не спілкується, її вихованням, здоров'ям, навчанням та розвитком не займається, належної матеріальної допомоги не надає. Всі турботи по вихованню і навчанню дитини взяла на себе мати, позивачка по справі. У зв'язку з цим орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON] підтримала вимоги матері про позбавлення відповідача батьківських прав, пояснивши, що навіть під час їх спільного проживання батько не турбувався про її розвиток, участі у вихованні не приймав, жодного разу не відвідував школу, в якій вона навчалася. Крім того, батько міг безпідставно застосувати до неї фізичні покарання. В 2012 році він пішов від них і його місце проживання невідоме. З того часу він жодного разу не приїжджав до них і не цікавився їхнім життям. Одного разу зранку вона побачила його у храмі, але він до неї не підійшов та зробив вигляд, що її не побачив. Прокурор Козленко А.В. висловив думку про те, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки батько не виконує своїх батьківських обов'язків та не приймає участі у вихованні дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлені такі обставини. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.06.1996 р. вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 29 червня 1970 року. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року в них народилася дочка [PERSON]. З актів обстеження житлових умов сім'ї від 02.03.2014 року, 30.05.2014 року, 08.07.2014 року, 06.08.2014 року, довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурного підрозділу Центр обслуговування споживачів № 12 від 27.06.2014 року та довідки Козлівської сільської ради від 27.08.2014 року вбачається, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], в однокімнатній квартирі, загальною площею 31,13 кв.м, яка приватизована і власником якої є неповнолітня [PERSON] Фактично вони проживають в будинку, що належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1594 від 13.08.1999 році та знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 102487 виданим 12 січня 2004 року на ім'я позивачки. Будинок збудований в 1994 році, його загальна площа становить 64 кв.м, а житлова - 35 кв.м., він опалюється природнім газом та має задовільний стан. У даному будинку зареєстрований відповідач, але фактично з 2012 року він там не проживає і його особистих речей в будинку немає. Із постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.08.2012 року, 21.09.2012 року та 16.11.2012 року слідує, що позивачка неодноразово зверталася до міліції з приводу вчинення відповідачем сімейних сварок та погроз фізичною розправою. Згідно з довідками директора вечірньої (змінної) школи № 3 м. Києва від 24.06.2014 р. № 37,38 та директора загальноосвітнього навчального закладу «Школа екстернів» від 07.07.2014 року № 317 неповнолітня [PERSON] в 2010-2013 р.р. навчалася в 6-9 класі ЗНЗ «Школа екстернів», а з 04.12.2013 по 18.06.2014 року - заочно у вечірній (змінній) школі № 3 м. Києва, де отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту. Дитиною опікується мати [PERSON], яка постійно підтримувала зв'язок із класним керівником, цікавилася навчанням та поведінкою дочки. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, школу жодного разу не відвідував та не цікавився життям дитини. З копії диплому вбачається, що в 2013 році [PERSON] закінчила Банківську БізнесШколу. Згідно з характеристикою, виданою виконкомом Козлівської сільської ради, останні два роки батько з сім'єю не проживає, до дитини не приїздить, не підтримує з нею контактів. Вихованням дитини займається мати. Із копії листів державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 02.07.2014 року слідує, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.07.2014 року становить 15400 грн. Однак позивачка зазначила, що призначені судом аліменти на утримання дочки відповідач сплачує, перераховуючи їх на банківську картку. Орган опіки й піклування - Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, - 22.07.2014 р. надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи своє рішення тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: не спілкується з дочкою, вихованням, здоров'ям, навчанням та розвитком її не займається і не цікавиться, належної матеріальної допомоги дитині не надає. З висновку психологічного обстеження громадської організації «Центр допомоги сім'ї» від 03.07.2014 р. № 004 вбачається, що під час психологічного обстеження неповнолітньої [PERSON], вона в сімейне коло батька не включає, для неї він чужа людина, ніяких позитивних спогадів він не викликає. Психолог вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Правовідносини в даній справі регулюються ст.ст.150,164,167 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних і інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїми обов'язками. Суд дійшов до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дочки [PERSON], [INFO], свідомо нехтуючи ними. В ході розгляду справи судом не встановлено перешкод у спілкуванні відповідача зі своєю дитиною. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини, оскільки неповнолітня [PERSON] не вважає його членом своєї сім»ї і розмови про батька викликають у неї негативні спогади. За встановлених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 167 СК України дитина за бажанням другого з батьків може бути передана йому. На підставі ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ч.3 ст.167 СК України,

Outcome: approved