Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

21.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати 247/400 частин житлового будинку № 17 по вул.Грушевського (колишня Чапаєва) в смт.Городниця, Новоград-Волинського району (далі Будинок) спільною сумісною власністю подружжя, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частку від 247/400 частин будинку без виділу її в натурі, іншу ? частку залишити на праві часткової власності за відповідачем. В обґрунтування позову зазначає, що в період з 25.04.1976 року по 11.07.2000 року, вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі подружжям набуто у власність 247/400 житлового Будинку, який відповідач не погоджується поділити в добровільному порядку. Позивач в судове засідання не прибула, до суду надіслала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема через оголошення в газеті\~ «Житомирщина», однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у\~ справі. [PERSON], будучи належним чином повідомленим в судове засідання не прибув. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного доходу (заробітку). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто вказана норма матеріального права припускає існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1976 року по 11.07.2000 року /а.с.6, 7/. Спірне нерухоме майно 247/400 частин Будинку, які оформлені на відповідача відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.1977 року, був набутий у власність сторонами у 1977 році, тобто у період, коли вони перебували у шлюбі, відтак є спільною сумісною власністю сторін, частки якого є рівними (а.с. 8). Відповідно до повідомлення КП „Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 1068 від 06.07.2016 року власником інших 153/400 частин житлового будинку № 17 по вул. Грушевського (колишня Чапаєва) в смт.Городниця, Новоград-Волинського р-ну, є [PERSON] (а.с. 10). На ім`я позивача на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1940 році та має наступні господарські будівлі: двоє сіней, ганок, сарай, вбиральню, сарай. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі, оскільки жодних документів чи інших належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем надано не було. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесенні позивачем. Згідно положень ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Квитанцією до прибуткового касового ордера № 54 від 07 лютого 2017 року підтверджено факт оплати позивачем оголошення в пресі про виклик відповідача у сумі 360,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення слідує, що позивач сплатив судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. при подачі позову до суду, а також до витрат пов'язаних з розглядом справи у суді належать віднести витрати,\~\~пов'язані\~\~з публікацією в пресі оголошення про виклик\~\~відповідача у сумі 360 грн. Відтак, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved