Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі ВДВС) про зняття арешту, третя особа - [PERSON]. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] грошових коштів. 21 жовтня 2008 року між ним і [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. 05 листопада 2011 року головним державним виконавцем Хара О.В. було винесено постанову, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі на квартиру [ADDRESS]. На момент винесення даної постанови власником зазначеної квартири був він, а [PERSON] був колишнім власником даної квартири, тому накладений арешт державного виконавця порушує його права. Просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити їх повністю. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Представник ВДВС [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Третя особа - [PERSON] на розгляд справи до суду не з"явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2008 року, [PERSON]. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС серії АА № 837952 05 листопада 2008 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Як встановлено при розгляді справи, арешт накладено на вказану квартиру в ході примусового виконання виконавчого документу про стягнення грошових коштів з [PERSON] Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зокрема у ч.1 ст.319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, при цьому ч.1 ст.321 цього Кодексу встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, на даний час власником вказаної квартири є позивач, і він, як власник квартири не має можливості належним чином реалізовувати свої права, тому задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved