Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

10.10.2013 року позивач [PERSON] звернулася до Пролетарського райсуду м. Донецька з позовом до [PERSON] « Про надання права виїзду дитини за кордон без згоди батька », в якому вказувала про те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 року, який було розірвано за рішенням суду від 01.04.2010 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час, після розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрований, мешкає та знаходиться на вихованні та утриманні позивача. Відповідач не має постійного місця праці, матеріально дитину не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, з сином періодично спілкується. Матеріальним утриманням сина, його вихованням та розвитком займається лише позивач. Також нею створені всі необхідні умови для нормального життя, навчання та оздоровлення сина, який гарно вчиться, успішно вивчає іноземну мову та є розвитою відповідно до свого вику дитиною. В 2011 році позивач познайомилась з [PERSON], який постійно мешкає в місці Детройт, штату Мічіган, США, з яким у неї склалися близькі стосунки, та з яким вона має намір укласти шлюб. [PERSON] відвідував Україну, спілкувався з сином позивача, з яким у нього склалися нормальні стосунки. [PERSON] постійно надає родині позивача матеріальну допомогу, так як він є забезпеченою людиною, працює, має на праві приватної власності майно, в тому числі і нерухоме, забезпечений житлом, яке має намір надати позивачу та її дитині. Крім того, учбовий заклад, на місцем мешкання [PERSON], дав згоду на прийом сина позивача, для подальшого продовження навчання. Позивачу та дитині в Україні належить на праві приватної власності нерухоме майно, вони мають міцні родинні та соціальні зв»язки, так як в Україні мешкають близькі їм люди. Тому вони мають намір періодично відвідувати Україну. Виходячи з інтересів сина, перспективи подальшого його навчання та розвитку в умовах розвитої держави, позивач звернулася до відповідача з проханням надати її офіційний дозвіл на виїзд їх сина разом з нею до США на необмежений термін. Однак відповідач, незважаючи на вказані обставини, бажання дитини мешкати та навчатися поза межами України, виходячи з своїх егоїстичних спонукань, відповідач безпідставно відмовляє позивачу в наданні згоди на виїзд їх сина за кордон, чим порушує законні інтереси як позивача та і їх малолітнього сина. При таких обставинах позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України до міста Детройт, штату Мічіган, Сполучних Штатів Америки на необмежений термін, їх малолітнього сина [PERSON], до досягнення ним 18 - річного віку, без згоди та батька дитини [PERSON] 16.12.2013 року, в процесі розгляду вказаної справи, позивач уточнила свої позовні вимоги. Просив суд, з підстав, на які вона посилається в своєї первісній позовної заяві, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до міста Детройт, штату Мічіган, Сполучних Штатів Америки з поверненням на територію України, малолітнього сина [PERSON], у супроводі матері дитини, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], у період з 01.08. 2014 року по 01.07.2015 року, то б то терміном на один учбовий рік, давши дитині змогу адаптуватися дитині у вказаній державі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON], підтримали заявлені позивачем уточнені позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав, на які позивач посилається в своєї позовної заяві. При цьому позивач наголошувала на тому, що відповідач не сумлінно виконує свої батьківські обов»язки. Мали випадки зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення ним сварок, ухилення від матеріального утримання дитини, так як борг по сплаті аліментів відповідачем був погашений лише, після звернення з вказаним позовом позивача до суду. Відповідач безпідставно, незважаючи на думку сина, не дає своєї згоди на виїзд дитини до США з метою навчання. Крім того, відповідач раніше неодноразово, теж не давав своєї згоди на виїзд дитини за кордон на оздоровлення, в період знаходження на канікулах. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного позову, з підстав на які відповідач посилається в своїх запереченнях на позовну заяву. При цьому відповідач наголошував на тому, що він дійсно, незважаючи на бажання дитини відпочивати за кордоном та вчитися в США, неодноразово відмовляв позивачу на надання дозволу на виїзд сина за кордон з метою оздоровлення, а також заперечує проти навчання сина в США. Свою відмову мотивує том, що на теперішній час позивач місця праці та житла в США на має, в шлюбі з [PERSON] не перебуває, які в подальшому можуть скластися між позивачем та [PERSON] взаємовідносини йому невідомо. Крім того, він вважає про те, що на території України в наявності всі необхідні умови для нормального розвитку, навчання та оздоровлення їх сина, тому син повинен мешкати в Україні. Він веде нормальний спосіб життя, спиртними напоями не зловживає, на теперішній час заборгованості по сплаті аліментів не має, так як її сплатив у зв»язку зі зверненням позивача до суду з вказаним позовом, спілкується з сином, приймає участь в його розвитку, працює без укладення трудового договору. З приводу його поведінки, так як він стукав у двері її квартири, позивач зверталася до міліції з відповідними заявами. Представники третьої особи - органу опіки та піклування Харченко О.А. та Кузьміна О.В. в судовому засіданні пояснили про те, що вказане питання було розглянуто органом опіки та піклування. На підставі наданих документів та обставин вказаного спору, орган опіки та піклування прийняв рішення про е, що на теперішній час відсутні підстави для надання дозволу на виїзд на постійне місце мешкання до США малолітньої дитини сторін, так як позивачем не надано даних, які б свідчили про наявність нормальних умов для перебування дитини. При цьому, представник третьої особи Кузьміна О.В., за результатами розгляду вказаного спору, просила прийняти рішення на розсуд суду, виходячи з інтересів малолітньої дитини. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив про те, що після розірвання шлюбу між батьками, він постійно мешкає з матір»ю, яка його виховує, утримує, займається з ним англійською мовою, якою він добре володіє. Відпочиває він також з матір»ю. Батько йому сумісний відпочинок не пропонував. Останнім часом з батьком він спілкується один раз на тиждень, раніше спілкувалися рідко. Батько рідко надає йому матеріальну допомогу та подарунки. Раніше батько часто вживав спиртні напої. У нього з батьком нормальні відносини, однак в подальшому мешкати він має намір з матір»ю. Він з задоволенням поїхав би з матір»ю до США чи до іншої закордонної країни. Однак батько забороняє йому це робити. З [PERSON] у нього нормальні відносини, вони спілкуються, при цьому останній висилає йому речи, пропонує мешкати та навчатися в США. Він хотів би навчатися в США, приїжджаючи на канікули до України, однак батько проти його навчання за кордоном. В судовому засіданні практичний психолог ЗОШ № 150 м. Донецька [PERSON], який був присутнім в процесі допиту малолітнього [PERSON], пояснив про те, що дитина має розвиток відповідно до свого віку, правильно розуміє поставлені її питання, дає на них правдиві відповіді, які відповідають дійсним обставинам. При цьому дитина мислить критично, що до спірної ситуації, висказує свою точку зору. Свідок [PERSON], яка є викладачем англійської мови ЗОШ № 150 м. Донецька, в судовому засіданні пояснила про те, що позивач відвідує школу та інтересується навчанням свого сина. Відповідача вона вперше побачила в суді. Дитина вільно володіє англійською мовою, має високий рівень знань відповідно до учбової програми, у зв»язку з чим дитина може нормально адаптуватися в англомовній країні. Свідок [PERSON], яка є хрещеною матір»ю дитини, в судовому засіданні пояснила про те, що позивач сумлінно виконує свої материнські обов»язки, утримує, виховує, розвиває, навчає свого сина. Відповідач незадовільно виконує свої батьківські обов»язки, так як сина не утримує, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки з позивачем. З відповідачем вона не спілкується на протязі останніх трьох років. Між [PERSON] та дитиною нормальні взаємовідносини, він матеріально допомагає родині позивача. Дитина вчиться добре, має достатній рівень знання англійської мови, бажає жити та навчатися в США. Свідки [PERSON], [PERSON], які спілкуються з родиною позивача, в судовому засіданні, з приводу вказаного спору дали пояснення, аналогічні поясненнім свідка [PERSON] При цьому наголошували на тому, що позивач відносно сина сумлінно виконує свої материнські обов»язки. Дитина мешкає разом з матір»ю та має бажання навчатися в іноземної країні. Свідок [PERSON], який іноді спілкується з родиною відповідача, в судовому засіданні пояснив про те, що відповідач веде нормальний спосіб життя, спілкується з своїм сином. Взаємовідносини між ними нормальні. Дитина мешкає разом з матір»ю. З приводу виїзду дитини за кордон, йому нічого невідомо. Свідок [PERSON], яка підтримує стосунки з відповідачем, в судовому засіданні пояснила про те, що відповідач веде нормальний спосіб життя, спілкується з сином. З приводу виїзду дитини за кордон, її нічого невідомо. Свідок [PERSON], який перебуває в родинних відносинах з відповідачем, в судовому засіданні пояснив про те, що сторони по справі ним характеризуються з позитивної сторони. Відповідач спиртними напоями не зловживає. Дитина мешкає разом з матір»ю. Відповідач спілкується з дитиною, взаємовідносини між ними нормальні. З приводу виїзду дитини на кордон, він з останнім не спілкувався. Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, малолітньої дитини, свідків та, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2003 року, який було розірвано 15.06.2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьками якого є сторони по справі, що підтверджується відповідними витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та копіями свідоцтв про народження дитини та про розірвання шлюбу. (а.с.а.с. 4-6). Відповідно до копії загальногромадянського паспорту позивача, довідки наданої житловим органом, копії договору купівлі - продажу, копії заповіту, позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та мешкають в квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира належить матері позивача - [PERSON], яка заповіла належне її житло позивачу. ( а.с. 7, 18, 19-21 ). Згідно до копії свідоцтва про право власності на жиле приміщення, копії технічного паспорту, позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] належить на праві спільної часткової приватної власності квартира [ADDRESS]. ( а.с.а.с.13, 14-15, 16-17 ). Малолітній [PERSON] навчається в в ЗОШ № 150 м. Донецька, про що свідчать відповідні довідки, надані учбовим закладом. ( а.с.а.с. 10-12 ). Відповідно до інформації наданої консульським відділом посольства США у М. Києві розпочата процедура обробки документів позивач [PERSON], як нареченої, для укладення шлюбу з іноземцем. ( а.с. 24 ). З довідок наданих учбовими закладами, розташованими в штаті Мічіган США вбачається те, що вказані учбові заклади надають свою згоду на подальше навчання малолітнього [PERSON] у вказаних учбових закладах. ( а.с.а.с. 25-26, 56-57, 58-61 ). Відповідно до документів на право володіння нерухомим майном, [PERSON] в м. Детройт, штат Мічіган, США належить на праві приватної власності земельна ділянка на якої розташований житловий будинок з відповідними побутовими спорудами, а також акція в Української асоціації « Діброва ». ( а.с.а.с. 27-28, 29-30 ). Згідно до акту обстеження житлово - побутових умов, складеного координатором Житлових Умов Дітей по Південно - Західному м. Детройт, США, [PERSON] за місцем мешкання, має задовільні житлово - побутові умови для життя та розвитку дитини. ( а.с.а.с. 111-119 ). Відповідно до копії поштових переказів, в період 2013 року [PERSON] регулярно надає матеріальну допомогу в значних розмірах позивачу [PERSON] та її малолітньому сину. ( а.с.а.с. 65-68 З довідок наданих ВДВС Пролетарського РУЮ м. Донецька вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 10.09.2013 року мав заборгованість по сплаті аліментів на отримання малолітнього сина [PERSON] в загальній сумі 3000 гривень. Станом на 24.10.2013 року вказаний борг відповідачем був сплачений. ( а.с.а.с. 9, 51, 52-53 ). Відповідно до загальногромадянської характеристики відповідача, [PERSON] за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони. При цьому відповідач на теперішній час не працює, має постійне місце мешкання, задовільні житлово - побутові умови, що стверджується відповідним актом обстеження житлово - побутових умов, довідкою житлового органу, копією трудової книжки, копією загальногромадянського паспорту. ( а.с.а.с. 43, 44, 49, 50, 69, 70, 71, 121-123 ). Відповідно до листів Пролетарського РВ ДМУ ГУМВС України в ДО та копій відповідних постанов про відмову у порушенні кримінальних справ, позивач зверталася до органів внутрішніх справ у 2012 році з приводу конфліктів з відповідачем. Однак у зв»язку з тим, що конфлікти виникли на побутовому грунті, у порушення кримінальних справ було відмовлено. ( а.с.а.с. 31, 32, 88-89 ). Згідно до висновку органу опіки та піклування від 15.11.2013 року № 01-11-2095, Пролетарська районна в м. Донецьку рада на засіданні комісії прийняла рішення про недоцільність на теперішній час надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] до США, у зв»язку з тим, що позивачем не був наданий повний пакет необхідних документів. ( а.с. 95 ). Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі Конвенція), передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2). Із вказаними нормами кореспондуються положення ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає (ст. 29 ч. 4 ЦК України). Законом № 3857-XII установлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду; проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання (ст. 4 ч. 2). Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 р. № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт (п. 17); оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально, за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду (п. 18). За приписами Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред»явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 пп.2 абз. 9). Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9 п. 1); відповідно до зобовязання… за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на вїзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою воз»єднання сім»ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сімї (ст. 10 п. 1). Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України). Отже, правило щодо права дитини на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ст. 313 ч. 3 ЦК України, не є абсолютним. Спеціальне законодавство передбачає у випадку відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон, на оформлення відповідних документів і виникнення відповідного спору вирішення такого судом, в т.ч., шляхом вирішення питання про надання дозволу на відповідні дії одному з батьків без згоди на їх вчинення другим. Кожна особа має право на проживання в сім»ї, особа може бути примусово ізольована від сім»ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст. 7 ч.ч. 7, 8 СК України). За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов»язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Факт відсутності згоди відповідача [PERSON] на виїзд малолітнього сина із матір»ю за кордон встановлений під час розгляду справи судом і сумнівів не викликає. Доводи, якими мотивується позиція відповідача, в т.ч., щодо матеріального утримання дитини, не визначення статусу позивача в США, можливість отримання в Україні сином якісної освіти, судом визнаються необґрунтованими, надуманими та такими, що не можуть бути підставою для обмеження права дитини на виїзд за кордон. Крім того, в судовому засіданні встановлено те, що після розірвання шлюбу між сторонами, останні дійшли взаємної згоди про те, що дитина буде мешкати разом з матір»ю. Також в судовому засіданні встановлено, що малолітній син сторін фактично перебуває на утриманні та вихованні позивача, яка створила всі необхідні умови для нормально життя, розвитку та навчання сина. В судовому засіданні встановлено, що батько дитини з сином спілкується періодично, матеріальну допомогу надає нерегулярно, постійного місця праці не має, на час звернення позивача до суду з позовом, мав значну заборгованість по сплаті атіментів, яку сплатив у зв»язку з зверненням до суду позивача з вказаним позовом, про що не заперечував в судовому засіданні. Відмова батька в наданні своєї згоди на тимчасовий виїзд дитини на навчання в іншу країну обумовлена лише його особистим небажанням, тому вона є безпідставною, та такою що не відповідає інтересам дитини. Позиція відповідача, який проживає окремо від дитини, фактично перешкоджає проживанню дитини із матір»ю, роз»єднує їх, тому порушує права як дитини, яка має намір в подальшому мешкати саме з матір»ю, так і матері. Ствердження відповідача щодо виїзду дитини за кордон на постійне місце проживання наразі є припущеннями, так як в судовому засіданні встановлено те, що позивач та дитина сторін мають намір на тимчасовий виїзд за межі України, на період навчання. При цьому, позивач не оспорює право відповідача на спілкування з дитиною, прийняття участі у вихованні та утримуванні дитини. Також в судовому засіданні встановлено, те що позивач та її малолітній син в Україні мають стійкі соціальні та сімейні зв»язки, так як в м. Донецьку залишаються мешкати їх близькі родичі, на їх ім»я зареєстроване нерухоме майно, що підтверджує ствердження позивача про те, що її виїзд разом з сином за кордон є тимчасовим. Таким чином, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, а також враховуючи інтереси дитини щодо фізичного, духовного та морального розвитку, якому може сприяти навчання в іншої країни, враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька. Однак, з урахуванням обставин справи, суд вважає про те, що час перебування дитини за кордоном з метою навчання необхідно визначити в період з 15 серпня 2014 року по 15 червня 2015 року, що в повній мірі відповідає інтересам сторін та їх малолітнього сина. Крім того, при звернення до суду з вказаним позовом позивачем [PERSON] був сплачений судовий збір в розмірі 114,71 гривня. Однак приймаючи до уваги те, що позивач в судовому засіданні не наполягала на стягненні з відповідача на її користь вказаного судового збору, суд вважає що вказана сума стягненню на користь позивача з відповідача не підлягає. На підставі викладеного, ст. 141, 155 СК України, Закону України « Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України »,

Outcome: partial