Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

08.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що 13.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому змінивши назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем було укладено договір за № 11215058000 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 000 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,30 % на рік строком до 12.09.2022 року. В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 14.09.2007 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір предметом якого був житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого позивачу перейшло право вимоги, в тому числі, за вищевказаним кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме щодо своєчасного внесення щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту та інших платежів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.12.2013 року має кредитну заборгованість 18035,92 доларів США, що еквівалентно 144161 грн. 11 коп., яка складається з: 11843,88 доларів США, що еквівалентно 94668 грн. 14 коп. - заборгованість за кредитом, 6192,04 доларів США, що еквівалентно 49492 грн. 97 коп. - заборгованість по процентам. А тому на підставі вищевикладеного просили винести рішення яким в рахунок погашення вказаної суми заборгованості звернути стягнення на заставне майно - вищевказаний житловий будинок, а також стягнути витрати понесені по справі (судовий збір). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (копію договору про надання споживчого кредиту від 13.09.2007 року за №11215058000 та додатки до нього, копія графіку погашення кредиту, копію іпотечного договору від 14.09.2007 року, довідка про заборгованість, курс валюти, копію виписки про кредитному договору, копію договору купівлі-продажу від 06.02.2003 року, копію вимоги про виселення від 09.12.2013 року, копію списку групованих рекомендованих відправлень, копію договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та копію акту прийому-передачі документації за договором), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: -в судовому засіданні встановлено, що дійсно 13.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому змінивши назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем було укладено кредитний договір за № 11215058000, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 13 000 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,30 % на рік строком до 12.09.2022 року. В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 14.09.20087 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір предметом якого був житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого позивачу перейшло право вимоги, в тому числі, за вищевказаним кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснювала платежі згідно графіку погашення кредиту та інших платежів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19.12.2013 року має кредитну заборгованість 18035,92 доларів США, що еквівалентно 144161 грн. 11 коп. В добровільному порядку суму заборгованості позичальником не було повернуто. В силу вимог ст.ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно статті 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Із змісту частини 1 та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» слід, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В силу статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Встановлені судом обставини, підтверджують факт належного та своєчасного надсилання відповідачу письмової вимоги про усунення порушення. Згідно п. 9 постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованності, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, як доведений та обгрунтований стороною позивача. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 1441 гривня 61 копійка. На підставі викладеного та

Outcome: approved