Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувася до суду з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» (після перейменування - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», далі - АТ «ОГС «Запоріжгаз») про захист прав споживача шляхом визнання рішення комісії таким, що не відповідає закону та його скасування, мотивуючи свої вимоги наступним. Він є користувачем квартири [ADDRESS] . Вказана квартира підключена до мережі газопостачання. Підключення здійснюється через комерційний вузол обліку ( лічильник газу). У вказаній квартирі він проживає особисто. 07.08.2018 року контролери ПАТ «Запоріжгаз» склали Акт про порушення № 1650 від 07.08.2018 року, а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме: порушення заводської пломби. 14.08.2018 року була проведена експертиза лічильника газу марки «Самгаз», із заводським номером 2524518, про що складено Акт експертизи лічильника газу № 300 від 14.08.2018 року, у висновках якого зазначено: «Підтверджене несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушення пломби підприємства виробника, внаслідок чого витрати природного газу комерційним вузлом обліку обліковується з порушенням законодавства. Вказаний акт містить окрему думку члена комісії [PERSON] , що відсутність пломби виробника при наявності пломби повірника не впливає на роботу вузликового механізму, що підтверджено протоколом повірки. 14.08.2018 року державним повірником ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації метрології та сертифікації» побутовий газовий лічильник марки «Самгаз» G-4 зав.№2524518 було визнано придатним для подальшої експлуатації, про що свідчить Протокол повірки № 2288 від 14.08.2018 року. 31.08.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем розглянуто Акт про порушення №000488 від 12.04.2018 року та прийнято рішення про його задоволення,у зв`язку з чим були здійснені донарахування обсягу природного газу, про що свідчать протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення №2015 та розрахунок не облікованого об`єму природного газу. 03.10.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» надіслано йому листа за № 2р03-2-СЛ-10895-1018 з вимогою сплати 44673,95 грн. за порушення Кодексу газорозподільних систем (п.1 глави 3 розділу XI - несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, а саме відсутність охоронної пломби), до якого додано Акт-розрахунок та рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. Вказує, що з рішенням комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», що оформлено протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 31.08.2018 року № 2015, яким було затверджено Акт про порушення №1650 від 07.08.2018 року він не погоджується та просить його скасувати. Ухвалою суду від 11.01.2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.38). 06.02.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с.41-49) в якому він просить у задоволенні позову відмовити оскільки обставини викладені у позові не відповідають фактичним обставинам та не ґрунтуються на приписах законодавства, з урахуванням наступного. Ухвалою суду від 08.04.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.84). 15.08.2019 року ухвалою суду (а.с.105), було залучено до участі у справі правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз». В судовому засіданні представник позивача адвокат Корнієнко М.О. позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача за дорученням Малімон А.Я. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. В задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу», який набрав чинності 01.11.2016 року, визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обов`язків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обов`язків суб`єктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) рішення; накладати санкції на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обов`язки відповідно до цього Закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до ст.58 цього Закону. За приписами п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу (п.п.33). Розподіл природного газу це - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п.п.35). Оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.п.17). Статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37). Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп.23). Суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп.39). Виходячи з викладеного з 01.07.2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно ПАТ «Запоріжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», є оператором газорозподільної системи. Права та обов`язки оператора ГРМ, визначаються Законом України «Про ринок природного газу», іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Позивач [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] та є споживачем послуг з газопостачання, які надаються відповідачем місцем проживання позивача, на ім`я якого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Облік спожитого природного газу здійснювався приладом обліку лічильником «Самгаз», із заводським номером 2524518, 2005 року випуску, який встановлено 04.07.2013 року. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини з надання послуг з газопостачання квартири [ADDRESS] виходячи з наступного. Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Судом встановлено, що позивач здійснював та здійснює оплату спожитого природного газу на підставі наданих йому з боку постачальника - ТОВ «Запоріжгаз збут» відповідних рахунків за послуги з газопостачання. Зазначений факт сторонами визнано. Факт оплати позивачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу останнім, а отже є діями, які засвідчують бажання останнього укласти договір розподілу природного газу, що є фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу. Зазначені обставини визнані сторонами у справі, та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно пункту 1 Глави 4 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та Договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Сторони визнали, що у побутового споживача [PERSON] 04.07.2013 року було встановлено лічильник «Самгаз», із заводським номером 2524518, 2005 року випуску, тому визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за даними вузла обліку газу встановленого у споживача. Згідно з статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності. Отже, засіб вимірювальної техніки - це технічних засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики. Частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. У відповідності до п.1 гл.5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем комерційний вузол обліку та його складові мають бути опломбовані пломбами з тавром відповідного органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, та пломбами заводу-виробника. Згідно п.4 гл.6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб відповідає власник (користувач) на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Відповідно до акту №0043395 установки побутового лічильника газу після виконання повірки, ремонту від 04.07.2013 року, власником БСГ є Донбасстройгаз, був встановлений побутовий лічильник «Самгаз», із заводським номером 2524518, 2005 року випуску. 07.08.2018 року контролери ПАТ «Запоріжгаз» склали Акт про порушення № 1650 від 07.08.2018 року за адресою: квартира [ADDRESS] , а саме: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме: порушення заводської пломби. Зазначений акт підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та позивачем без зауважень. 14.08.2018 року була проведена експертиза лічильника газу марки «Самгаз», із заводським номером 2524518, про що складено Акт експертизи лічильника газу № 300 від 14.08.2018 року, у висновках якого зазначено: «Підтверджене несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушення пломби підприємства виробника, внаслідок чого витрати природного газу комерційним вузлом обліку обліковується з порушенням законодавства. Вказаний акт містить окрему думку члена комісії [PERSON] , що відсутність пломби виробника при наявності пломби повірника не впливає на роботу вузликового механізму, що підтверджено протоколом повірки. 14.08.2018 року державним повірником ДП «Запорізький науково-виробничий центр стандартизації метрології та сертифікації» побутовий газовий лічильник марки «Самгаз» G-4 зав.№2524518 було визнано придатним для подальшої експлуатації, про що свідчить Протокол повірки № 2288 від 14.08.2018 року. Актом № 978676 від 27.08.2018 року вказаний лічильник знову був встановлений за місцем мешкання позивача та опломбований трьома пломбами ( а.с.23). Пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. 07.08.2018 року контролерами ПАТ «Запоріжгаз» складено Акт про порушення № 1650 за несанкціоноване втручання в роботу ЗВПІ, а саме: порушення заводської пломби, у зв`язку з чим прилад обліку був знятий на експертизу. 31.08.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем розглянуто Акт про порушення №000488 від 12.04.2018 року та прийнято рішення про його задоволення,у зв`язку з чим були здійснені донарахування обсягу природного газу, про що свідчать протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення №2015 та розрахунок не облікованого об`єму природного газу (а.с.14-15, 50-51). 03.10.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» надіслано [PERSON] листа за № 2р03-2-СЛ-10895-1018 з вимогою сплати 44673,95 грн. за порушення Кодексу газорозподільних систем (п.1 глави 3 розділу XI - несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, а саме відсутність охоронної пломби), до якого додано Акт-розрахунок та рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу (а.с.13-15). Предметом спору у даній справі є визнання протиправними рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (після перейменування -Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», далі АТ «ОГС «Запоріжгаз») що було оформлено Протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 31.08.2018 року № 2015, яким розглянуто Акт про порушення № 1650 від 07.08.2018 року та визнано його правомірність. Положеннями ч.1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Абзацом 3 п.7 гл.10 розділу Х Кодексу ГРС передбачено, що при виявленні несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРС чи споживача може бути ініційована його експертиза у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється. Судом встановлено, що позивач працює оператором УМГ «Донбастрансгаз», і проживає у службовому житлі (будинок операторів) по [ADDRESS] . Як вбачається з дослідженого судом проекту №9096/090.04-13-33, місце приєднання до систем газопостачання будиночку операторів ГРС визначено від ГРС «АФ «РОСІЯ», тобто вказаний будинок операторів не приєднано до ГРМ ПАТ «Запоріжгаз». Крім того, у відповідності до пункту 5 глави 5 розділу Х кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб / магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал. Відповідний договір відповідального зберігання між сторонами не укладався, що підтверджується актом №0043395 установки побутового лічильника газу після виконання повірки, ремонту від 04.07.2013 року, власником якого є БСГ Донбасстройгаз, яка і є фактичним власником цього житла. Суд приймає до уваги, що між [PERSON] та ПАТ «Запоріжгаз» договор про відповідальне зберігання не укладався, акт про опломбування складався власником як житла, так і газорозподільних сітей, яким є БСГ Донбасстройгаз, вказані газорозподільні сеті відповідачу не передавалися. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеним, що домоволодіння [ADDRESS] не приєднано до ГРМ ПАТ «Запоріжгаз», а приєднане до газотранспортних систем та до вузла обліку газу ГРС АФ «Росія». Отже застосування відповідачем санкцій у вигляді донарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, що здійснено на підставі Акту про порушення № 1650 від 07.08.2018 року є безпідставним, оскільки доказів того, що позивач здійснював несанкціонований відбір з ГРМ за наявності не пошкодженої пломби повірника, не має. Суд зазначає, що під час розгляду справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, тому суд приходить до висновку, що донарахована позивачу сума спожитого газу жодним чином не впливає на загальний баланс газу ПАТ «Запоріжгаз». У той же час, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Рішення комісії з розгляду актів про порушення щодо визначення позивачу норм фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням та факт донарахування об`ємів спожитого природного газу чи направлення рахунку про його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об`єму та, відповідно, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обов`язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Отже незважаючи, що судом встановлено, що застосування відповідачем санкцій у вигляді донарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ, що здійснено на підставі Акту про порушення № 1650 від 07.08.2018 року є безпідставним, суд приходить до висновку, що оскарження дій ПАТ "Запоріжгаз» стосовно факту прийняття рішення комісією щодо задоволення акту про порушення та нарахування (донарахування) об`ємів природного газу, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Позовні вимоги про оскарження дій працівників відповідача щодо визначення об`єму та/або вартості не облікованого (донарахованого) природного газу [PERSON] не заявлялись. За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог статей 77,78 ЦПК України на підтвердження існування спору, що є його процесуальним обов`язком в силу вимог частини третьої статті 12та частини першої статті 81 ЦПК України, тому у задоволені позову слід відмовити. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed