Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, під час якого народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмільницького міськарйонного суду Вінницької області від 10.04.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо виховання свого сина [PERSON] , [INFO] , не спілкується з ним, не прпиймає участі у його вихованні, не надає будь якої матеріальної допомоги на розвиток та лікування сина. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2014 року з відповідача стягуються аліменти на неповнолітнього сина в розмірі 700 грн щомісячно. Однак, відповідач будучи особою працездатною, займаючись туристичним обслуговуванням, від якого має певні прибутки, нерегулярно сплачує аліменти. Також, позивач вказує на те, що рішенням виконкомом Хмільницької міської ради відповідачу було встановлено спосіб участь у виховані з дитиною, однак відповідач жодного разу з дитиною не бачився та ніякої участі у його вихованні не приймав. Через негативну поведінку та невідповідне ставлення відповідача до виконання батьківських обов"язків відносно свого сина [PERSON] , який також є дитиною - інвалідом по онкологічному захворюванню, позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Ухвалою суду від 19.04.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 29.05.2019 року [PERSON] суду надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що він бажає приймати участь у вихованні свого сина та в міру можливостей вживає всіх заходів щодо усунення перешкод в зустрічах з дитиною, жодним чином не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не чинить жодних дій, які б суперечили інтересам дитини. Дійсно між позивачем та ним було розірвано шлюб та визначено судом розмір аліментів, які він сплачує та намагається не допускати заборгованості. Рішенням виконкомому Хмільницької міської ради йому визначено спосіб у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , яке не виконується позивачем, що полягає у обмеженні спілкування з сином та позивач вчиняє штучні перешкоди, що також обмежує його спілкування з сином. У зв`язку із вищевикладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки будь яких обґрунтованих вимог щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина не вбачається та відсутні будь які, визначені законом, підстави для задоволення вказаного позову. 05.06.2019 року [PERSON] суду надала відповідь на відзив, в якому вказала, що доводи відповідача про те, що він не ухилявся від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини не підтверджені жодними доказами. Також, позивач зазначає, що відповідач аліменти сплачує нерегулярно. За таких обставин позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Ухвалою суду від 05.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник адвокат Касинюк Ю.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позову з позицій викладених у відзиві. Також вказав, що надавав кошти на лікування сина та будь яка заборгованість по сплаті аліментів на час розгляду справи відсутня, що також свідчить про не ухилення його від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Представник органу опіки та піклування виконкому Хмільницької міської ради Нестерук Н.Ф. в судовому засіданні вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. Суду надано висновок органу опіки та піклування від 13.06.2019 року № 222, який вона повністю підтримує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.2015 року, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.7) Рішенням Хмільницького міськарйонного суду Вінницької області від 10.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.8) Рішенням Хмільницького міськарйонного суду Вінницької області від 13.06.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 700 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.06.2014 року.(а.с.9) Рішенням Хмільницького міськарйонного суду Вінницької області від 05.08.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 217 (двісті сімнадцять) грн.(а.с.10-13) [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 17-30/909 про склад сім`ї. (а.с.15) Відповідно до довіки № 16 від 29.03.2019 року, (а.с.16), довідок від 24.06.2019 року, 01.07.2019 року, 08.07.2019 року,15.07.2019 року, 22.07.2019 року, 29.07.2019 року, 05.08.2019 року, (а.с.87-93) [PERSON] , [INFO] , відвідував в дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садочок) № 7 «Ромашка» з червня 2015 року. Протягом всього періоду батько [PERSON] в навчальний заклад не з`являвся, не відвідував дитину в садочку, не цікавився вихованням, навчанням та здоров`ям [PERSON] . Згідно характеристики № 07-21/392 від 26.03.2019 року [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно та здійснює виховання сина самостійно без участі бувшого чоловіка, який дитину за місцем проживання не відвідує.(а.с.17) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.03.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю, дідусем та бабусею в [ADDRESS] , умови проживання дитини є досить хорошими.(а.с.19) Відповідно до розрахунку заборгованості від 02.06.2015 року за [PERSON] була наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.06.2015 року складала 3430,00 грн. (а.с.22) Відповідно до розрахунку заборгованості від 25.03.2019 року № 15-31/25-5674 за [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 1842, 00 грн. (а.с.20) Відповідно до рішення виконкому Хмільницької міської ради № 245 від 20.08.2015 року [PERSON] визначено спосіб у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.23) Рішенням виконкому Хмільницької міської ради № 203 від 23.07.2015 року надано згоду на зміну прізвища [PERSON] , [INFO] на прізвище [PERSON] .(а.с.24) [PERSON] є головою громадської організації «Туристично-оздоровча країна», що підтверджується витягами з реєстру громадських об`єднань. (а.с.25-26) Як вбачається з акту виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 492/07-20 від 05.10.2015 року, спеціалістами служби у справах дітей Хмільницької міської ради Нестерук Н.Ф. та Зелінським С.З, зафіксовано, що підчас візиту мати [PERSON] була відсутня за місцем проживання, а бабуся дитини [PERSON] мотивуючи тим, що дитина хвора не надала дитину для спілкування її з батьком [PERSON] згідно рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради.(а.с.56-57) Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). На виконання положень ст. 19 СК України надано висновок виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 222 від 13.06.2019 року, згідно з яким позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] не відповідатиме найкращим вимогам дитини та є недоцільним.(а.с.71-75) Суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Суд відхиляє доводи позивача та не приймає їх до уваги про те, що відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, не сплачує аліментів, що спростовується показами самої [PERSON] , яка вказала, що відповідач сплачує аліменти однак нерегулярно та показами [PERSON] , який вказав, що він дійсно сплачує аліменти не у строк, який визначений судом із-за нестабільності свого доходу, однак при наявності коштів намагається виплатити аліментів в більшому розмірі, тим самим не допустити заборгованості щодо їх сплати, що також підтверджується довідкою Хмільницького міськарйонного відділу Державної виконавчої служби № 15.31-25/5673 від 25.03.2019 року відповідно до якої [PERSON] . сплачував аліменти [PERSON] в період вересня 2018 року по лютий 2019 року, а саме у жовтні сплатив 2000, 00 грн та в грудні 2018 року сплатив 1000, 00 грн.(а.с.21). [PERSON] , [INFO] , перебуває на динамічному нагляді в КНП «Хмільницький ЦПМСД», як дитина-інвалід до 18-ти років по онкологічному захворюванню та потребує посиленого догляду, що підтверджується довідкою КНП Хмільницький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 01-17/330 від 26.03.2019 року.(а.с.14) Разом із тим, як встановлено в судовому засіданні з показів відповідача та позивача в період лікування сина [PERSON] , [INFO] , відповідач, як батько дитини приймав безпосередю участь в лікуванні дитини при проведенні хірургічного втручання, надавав кошти на лікування сина. Суд приймає до уваги доводи відповідач, що він бажає брати участь у вихованні сина, цікавиться життям сина, він йому не байдужий, хоча наразі у них не зовсім складаються відносини, оскільки позивач створює штучні умови (перешкоди) зустрічатися. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Тому суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. За таких обставин, приймаючи до уваги позицію відповідача, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати інтересам батьків та дитини. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі Закону України "Про охорону дитинства"ст.ст. 150, 155, 164 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed