Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 16 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. В позові зазначає, що в даний час вони разом як одна сім'я не проживають, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У зв'язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №073194, виданого Котовською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 16 березня 2009 року(а.с. 7). Згідно з довідки про склад сім'ї, виданої Котовською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області 30 червня 2015 року за №179, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем в с. Котовське Вільшанського району Кіровоградської області (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 141 СК України, мати,\~ батько\~ мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~ \~ Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], який потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати його до досягнення повноліття. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має змогу утримувати власну дитину та сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved