Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

11 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги, позивач зазначила, що в 1988 році отримала ордер на квартиру [ADDRESS]. З того часу постійно проживає та зареєстрована у вказаній квартирі. Разом з нею у вищевказаній квартирі зареєстровані її син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] В 2014 році відповідачі переїхали на постійне місце проживання до м. Москва Російської Федерації, де мають роботу та житло. До України відповідачі повертатись не мають наміру, так як є громадянами Російської Федерації, квартирою [ADDRESS] не цікавляться, комунальних послуг не сплачують, бажання вселитися до неї не висловлювали. Наразі реєстрація відповідачів у вищевказаній квартирі змушує позивачку нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та створює складнощі в оформленні субсидії. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Позов підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають та просять слухати справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] обласні, квартира не приватизована і перебуває у комунальній власності, що підтверджується довідкою ПВО «Енергія» від 15 травня 2018 за №121 та довідкою ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» від 03 травня 2018 року №457, згідно якої у вищевказаній квартирі зареєстровані: наймач [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] Відповідно до акту складеного та посвідченого 31 травня 2018 року директором ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» та сусідами позивачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], які з 2014 року у вищевказаній квартирі не проживають. (а.с.9) Згідно копії паспорта виданого на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] відповідачі є громадянами Російської Федерації. (а.с.11,12) 25 січня 2019 року до суду надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], в якій вони зазначили, що проти задоволення позову [PERSON] не заперечують, та підтвердили факт того, що дійсно з 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживають. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. З огляду на вищенаведене, позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідачі не проживає в вищевказаній квартирі понад шість місяців, і поважні причини такої відсутності відсутні.

Outcome: approved