Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ Відродження Казанківського району про визнання договору оренди землі недійсним, в якій зазначив, що відповідно до Державного акту від 14 березня 2008 року серії ЯЕ №918795 його баба [PERSON] набула права власності на земельну ділянку площею 6,63 га, розташовану в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, якою користувалося СТОВ «Відродження» відповідно до договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року строком на 5 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №040901600154. Після смерті баби, що мало місце 17.10.2013 року, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 21.07.2015 року зареєстрував своє право власності на успадковану земельну ділянку. На його звернення до відповідача з попередженням про наміри самостійно обробляти успадковану земельну ділянку, оскільки термін дії договору оренди землі закінчився 16.02.2014 року, останній повідомив його про наявність існуючого договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року його бабою [PERSON] строком на 49 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №040901600154, тобто договір має таку ж дату і реєстраційний номер, що і договір строком на 5 років. Посилаючись на те, що відповідно до витягу із книги реєстрації договорів оренди землі за вказаним реєстраційним номером зареєстровано лише договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» строком на 5 років, просив визнати договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» строком на 49 років недійсним та стягнути судові витрати. 23.05.2016 року позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про доповнення підстав позову в якій зазначив, що при повідомленні про наявність договору оренди землі, укладеного 01.12.2008 року, зареєстрованого 16.02.2009 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №040901600154, відповідно до якого власник земельної ділянки [PERSON] передала її в оренду СТОВ «Відродження» строком на 49 років, представник відповідача не надав додаткової угоди про припинення, розірвання чи зміни договору оренди землі укладеного строком на 5 років, не містить і будь-яких умов щодо припинення, розірвання чи зміни договору оренди землі укладеного строком на 5 років, як сам цей договір так і спірний договір, укладений строком на 49 років, відсутні дані про реєстрацію додаткової угоди щодо припинення, зміни чи розірвання договору оренди земельної ділянки укладений на 5 років і в реєстраційній книзі Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області. Крім того, після закінчення строку дії договору оренди, укладеного строком на 5 років, позивач як орендодавець не отримує орендної плати від відповідача за користування земельною ділянкою. Посилаючись на те, що при укладенні договору оренди землі строком на 49 років не було дотримано вимог встановлених ст.651, ст.654 ЦК України, ст.15, ст.19, ст.30 Закону України «Про оренду землі» просив визнати договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» недійсним. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити. Представник відповідача СТОВ «Відродження» - [PERSON] посилаючись на те, що між [PERSON] та СТОВ «Відродження» був укладений договір оренди землі строком на 49 років, який зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 16.02.2009 року за №040901600154, вини відповідача в тому, що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі відсутній запис про реєстрацію спірного договору оренди землі не має, підприємством сплачено [PERSON] орендну плату в сумі 20000 грн., просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Казанківському районі Миколаївської області - [PERSON] пояснити чому у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди немає запису про реєстрацію договору оренди строком на 49 років, який засвідчений гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи не змогла, просила ухвалити рішення відповідно до законодавства. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13). Згідно ст. ст. 13-15 Закону України ,,Про оренду землі" від 6 жовтня\~\~1998 року N 161-XIV (в чинній на день укладення договору редакції) (далі -\~Закон N 161-XIV) договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння\~\~і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди укладається у письмовій формі та відповідно до\~ст. 18 Закону N 161-XIV\~набуває чинності після його державної реєстрації. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог статей\~4 - 6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Статтею 20 Закону N 161-XIV\~передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Згідно п.12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі (затверджено -\~постановою КМУ від 25.12.1998р. №2073)\~\~факт\~\~державної\~\~ реєстрації\~\~засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи, які ставляться на договорі оренди. А у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди цей правочин згідно з п.13 названого Порядку реєструється після засвідчення факту його державної реєстрації. Згідно із ч. 3\~ст. 640 ЦК України\~договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. У той же час, ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~встановлено, що\~підставою недійсності правочину\~є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом\~недійсним (оспорюваний правочин). Отже, відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі» \~є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними. Крім того, 25 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-118\~цс13 Верховний Суд України\~\~зробив правовий висновок про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не момент його державної реєстрації. Вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Зазначена постанова, в силу вимог ст.\~360-7\~ЦПК України, є обов'язковою для суду, який вирішує справи пов'язані з орендою землі. Матеріалами справи встановлено, що громадянка [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №918795 від 14.03.2008 року, є власником земельної ділянки площею 6,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Казанківської селищної ради Миколаївської області. Згідно договору оренди землі від 01.12.2008 року, зареєстрованого 16 лютого 2009 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №040901600154, власник земельної ділянки [PERSON] передала її в оренду СТОВ «Відродження» строком на 5 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40953805 від 21.07.2015 року власником земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер 4823655100:06:000:0011, розташованої на території Казанківського району Миколаївської області являється [PERSON] Відповідно до договору оренди землі від 01.12.2008 року, зареєстрованого 16 лютого 2009 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №040901600154, власник земельної ділянки [PERSON] передала її в оренду СТОВ «Відродження» строком на 49 років. Факт державної реєстрації вказаного договору засвідчений гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи. Відповідно до Книги записів державної реєстрації договорів оренди під №98 мається запис про державну реєстрацію 16 лютого 2009 року за №04091600154 договору оренди землі укладеного між [PERSON] та СТОВ «Відродження» строком на 5 років (а.с.17-18). Позивач оспорює вказаний договір оренди, посилаючись на те, що договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» строком на 49 років, який зареєстровано 16 лютого 2009 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №040901600154, не було зареєстровано у встановленому законом порядку, оскільки він містить ту ж дату і реєстраційний номер, що і договір оренди землі укладений 01.12.2008 року між [PERSON] та СТОВ «Відродження» строком на 5 років. Однак, договір може бути визнаний недійсним із підстав, передбачених ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, у разі якщо буде встановлено дефект волі (відсутність волі сторони або невідповідність волі сторони волевиявленню) саме на той момент, коли сторони договору раніше в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, тобто підписали договір, тому, враховуючи також положення ст. 214 ЦК України, сам факт односторонньої незгоди сторони з реєстрацією раніше підписаного договору не може визнаватися обставиною для визнання договору недійсним через зазначені підстави. \~\~Позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів у підтвердження відсутності у власника земельної ділянки волевиявлення на укладення спірного договору оренди землі чи наявності інших обставин, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. \~\~Таким чином, волевиявлення власника земельної ділянки [PERSON] на укладення договору оренди землі від 01 грудня 2008 року строком на 49 років було виражено нею під час його підписання. Доводи позивача щодо невиплати орендної плати, не є підставою визнання договору оренди землі недійсним. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed