overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

30.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання втратившими право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю останніх в ньому без поважних причин понад один рік. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідачі не проживають в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], не сплачую за комунальні послуги, відсутні їх особисті речі. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, подала заяву про зміну підстави позову та просила позовні вимоги задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заеперчувала. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.10.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до довідки Деснянської районної у місті Чернігові ради від 16.12.2014 року №640 виданій [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS], проте що разом з нею в квартирі проживає її дочка [PERSON], [INFO]. Сестра [PERSON] та племінниця [PERSON], які зареєстровані у вищевказаній квартирі, проживають з 2011 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

30 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з матір"ю, [PERSON], за адресою : [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що 30 липня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №455. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2007 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 30 липня 2005 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №455 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Дитина фактично проживає з відповідачем. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2007 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

30 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою та просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON], що буде відповідати її інтересам та інтересам дитини, на яку вона очікує, посилаючись на відмову Виконавчого комітету Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області у реєстрації шлюбу за недосягненням шлюбного віку. В судове засідання заявник не з'явилася, подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі; просила про задоволення заяви. Зацікавлені особи також в судове засідання не з'явилися, подали заяву, в яких просить слухати справу без їх участі; не заперечували проти задоволення заяви заявника. Судом ухвалено про слухання справи у відсутність нез'явившихся учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Стаття 23 цього Кодексу визначає, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON], [INFO], досягла шістнадцятирічного віку, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 вересня 2001 року за актовим записом №8 Афанасіївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області та паспорту запис [NUMBER] номер документу [NUMBER], виданого 13 жовтня 2017 року, але є неповнолітноью (а.с.7). Листом за підписом секретаря виконавчого комітету Афанасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 20 лютого 2018 року за вих.№382 заявнику відмовлено у реєстрації шлюбу з [PERSON] за недосягнення встановленого ст.22 СК України шлюбного віку (а.с.5). Заявник підтримує сталі подружні та сімейні стосунки з [PERSON], 1990 року народження, який досяг шлюбного віку. [PERSON] за даними обліку поліклініки Снігурівської центральної районної лікарні, перебуває на обліку по вагітності 18-19 тижнів станом на 23 лютого 2018 року (а.с.6). Заявниця [PERSON] та [PERSON] в заявах ствердили суду, що мають спільне рішення про створення сім"ї і її юридичного посвідчення, кохають одне одного, готові піклуватися один про одного та разом виховувати спільну дитину, на народження якої очікують. Батьки заявниці певні, що донька та її наречений готові до подружнього сімейного життя і мають до нього навички. За встановлених обставин, суд визнає, що надання права на шлюб відповідає інтересами заявниці та ухвалює про задоволення її заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

30 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим ставить сім»ю у тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час малолітній [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. [PERSON], який є батьком малолітнього [PERSON] забов»язанний утримувати останнього до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

30 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов"язків по утриманню неповнолітніх дітей, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 30 червня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1012, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, в поданій заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 30 червня 2017 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1012 (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, виходячи з того, що сторони в судове засідання не з`явились, не виявили наміру зберегти сім`ю, проживають окремо, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 17 жовтня 2019 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] про стягнення аліментів він визнає в повному обсязі. Судом встановлено,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати\~свою дитину\~ до\~ досягнення\~ нею повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~Встановивши, що визнання відповідачем \~позову не суперечить закону і не порушує \~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням положень частини 1 статті 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

30 грудня 2011 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №269 та видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. Після одруження позивач змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON] - [INFO]. Від першого шлюбу позивач має старшу доньку, яка проживає разом з [PERSON] у квартирі чоловіка та вже досягла повноліття. Як зазначила позивач, на початках сімейне життя складалось добре. Однак найбільш важливою причиною звернення до суду являлось, те що позивач не турбується про сімейний затишок і не може стати добрим сім'янином. Життя стало не стерпним коли в сімейний затишок стала втручатись мати відповідача, як зазначила позивач все доходило до того, що мати виганяла її з донькою із дому. Однак відповідач не прийняв сторону дружини та у відповідь чого просто мовчав. Не витримавши цього тиску позивач разом з дітьми переїхала до будинку своїх батьків, навзаєм відповідач не доклав жодних зусиль щоб зберегти сім'ю. Упродовж останніх місяців сімейне життя пари суттєво погіршилось, що призвело до втрати шлюбних відносин, а і згодом до втрати любові та поваги між ними. Обидві сторони переконанні, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач вважає що примирення між ними не можливе, так як спільного господарства там майна - немає. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не прибули, однак подали заяву, що позов підтримують повністю, просять позов задовольнити, не заперечують проти розгляду справи у їхній відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до свідоцтва про шлюб Сокальським РУЮ Львівської області, про що зроблено відповідний, актовий запис №269 вбачається, що сторони уклали шлюб 30.12.2011 року. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що сторони втратили взаємні подружні почуття і примирюватися не бажають, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім"ї, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, саме ці обставини є дійсною причиною позову. При таких обставинах, коли подальше спільне життя не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

30 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, зменшивши який, просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 25000 доларів США, що еквівалентно на день розгляду справи 274952,50 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 03 грудня 2012 року він надав відповідачу у борг 25000 доларів США грн., які останній зобов'язався повернути до 03 червня 2013 року та сплатити 20000 доларів США в якості винагороди. Однак, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, отримані кошти не повернув, в зв'язку із чим [PERSON] просив суд позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив для участі у справі свого представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає позов, зі зменшеними позовними вимогами, таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 грудня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в розмірі 25000 доларів США зі строком їх повернення до 03 червня 2013 року. Крім того, позичальник зобов"язався сплатити позивачу 20000 доларів США в якості винагороди за користування вказаними коштами (а.с.6,7). На день розгляду справи відповідач зазначені грошові кошти не повернув, чим порушив умови вказаного договору. У відповідності до ст. ст. ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст.1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 25000 доларів США, своєчасно їх не повернув, а продовжив ними користуватися, договір не розірвав, що призвело до порушення прав позивача. На підставі викладеного, враховуючи договірні відносини, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача боргу за договором позики у розмірі 25000 доларів США, що на день розгляду справи еквівалентно 274952, 50 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3441 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

30 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 310 грн. щомісяця з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 03.10.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 310 грн. щомісяця з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила стягувати аліменти на дитину в розмірі ? частини заробітку відповідача та на своє утримання в розмірі 1/6 частини заробітку. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі з 03.10.2012 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами є неможливим. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.8) убачається, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини з нього слід стягнути аліменти в розмірі ? частини заробітку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає доцільно стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, починаючи з 30.12.2014 року і до 05.02.2016 року. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial