Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

15.07.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 01.07.1990р. були її мати [PERSON] та її батьки (бабця і дідусь позивачки) - [PERSON] і [PERSON], які померли відповідно [INFO]. і [INFO]. Вказує, що її матері, як голові колгоспного двору, було видано свідоцтво на право особистої власності на спірний будинок. Вказує, що такий належав на праві спільної сумісної власності її матері та її бабці і дідусеві, тобто по 1/3 ідеальній частині кожному. Зазначає, що [INFO]. померла її мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй (позивачці). Після смерті матері у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну конторі із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності на таке, оскільки матір за життя не переоформила право власності на себе. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Вимоги позовної заяви підтримано в судовому засіданні позивачкою. Представник відповідача - Поповицької сільської ради Мостиського району в судовому засіданні проти позову не заперечила, а також пояснила, що спірне будинковолодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого є [PERSON]. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, поклав вирішення спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 01.07.1990р. головою такого і останнім членом такого була [PERSON], що підтверджується довідкою з Поповицької сільської ради Мостиського району, копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та копіями сторінок із погосподарських книг. Згідно із ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 563 ЦК УРСР передбачено, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Відповідно до п.п. «а» п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно з п.п. "г" п. 6 даної постанови та ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Отже, враховуючи те, що батьки спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] (який помер [INFO].) і [PERSON] (яка померла [INFO].) померли до 01.07.1990р., враховуючи наведене суд вважає, що [PERSON] була фактично власником усього спірного будинковолодіння. [INFO] померла [PERSON] (мати позивачки), яка за свого життя склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] (позивачу). Спадковим майном є відповідно спірне будинковолодіння. Після смерті матері (спадкодавця [PERSON].) позивачка своєчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак не може в позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині не має. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, заявами представників третіх осіб; копіями заповіту і свідоцтва про смерть [PERSON]; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копією листа із Мостиської державної нотаріальної контори від 20.06.2014р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне майно; копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданий [PERSON], як голові колгоспного двору; довідкою із КП «Мостиське РБТІ»; копіями сторінок із погосподарської книги; довідками із Поповицької сільської ради Мостиського району; копією спадкової справи №422/2013, заведеної після смерті [PERSON]; копією свідоцтва про народження, одруження та паспорта позивачки. Враховуючи, що [PERSON] була фактичним власником спірного майна, хоча і належним чином не оформила права власності на таке, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на вищевказане будинковолодіння, оскільки вона прийняла спадщину після смерті останньої і не може в позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії за відсутності належних правовстановлюючих документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved