Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

01.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати Великогомільшанську сільську раду провести зняття з реєстраційного обліку [PERSON] В обґрунтування позовної заяви зазначив, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], який є його родичем, зареєстрований у належному йому будинку, однак з 25.05.2004 року не проживає в ньому. Реєстрація відповідача порушує його права як власника. Крім того, виникли труднощі в оформленні субсидії. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. ст. 76 ЦПК України, будь-яких заперечень чи пояснень до суду не надійшло. Великогомільшанський сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи без представника третьої особи. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] З довідки Великогомільшанської сільської ради №02-28/415 від 30.10.2017 року вбачається що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1978 року, однак фактично не проживає за адресою реєстрації. (а. с. 4). Згідно довідки начальника ДУ "Темнівська виправна колонія (№100) від 22.09.2017 року, [PERSON], [INFO], прибув до ВК №100 із Харківського СІЗО 25.05.2004 року, де відбуває покарання по теперішній час. Засуджений 30.05.2003 року апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, п.п. 2, 4, 7, 9, 13, ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі. (а. с. 5). Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але у спірному житловому приміщенні не проживає, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою в цій частині та підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Частиною 1 ст. 7 вищевказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку, позовна заява [PERSON] в частині зобов'язання Великогомільшанської сільської ради зняти [PERSON] з реєстрації задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial