Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

15.10.2019р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей, визначивши третьою особою Управління - служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с. 2 - 6). Ухвалою судді Наумової О.С. від 28.10.2019р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 36-37). 30.01.2020р. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми, також визначивши третьою особою Управління - служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с. 64 - 68). Ухвалою суду від 27.02.2020р. прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей (а.с. 99-100). Ухвалою суду від 28.05.2020р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволене клопотання позивачки про опитування дітей з метою з`ясування їх думки (а.с. 146). Підготовче засідання у справи закрите 28.05.2020р. і справу призначено до розгляду по суті (а.с. 146). Разом із тим, після закриття підготовчого засідання, ухвалою суду від 18.08.2020р. за клопотаннями представників сторін витребувані докази, а саме - витребувано від СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості щодо стану проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019040030001683, внесеному до ЄРДР 03.07.2019р., витребувано від Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості про всі заяви та повідомлення, подані у т.ч. [PERSON] , про кримінальні провадження, вчинені [PERSON] (а.с. 164). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2006р. з [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені на початку 2019 року. Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Діти мешкають з позивачкою, вона виховує їх самостійно, відповідач не приділяє їм уваги, матеріально не забезпечує, тому з відповідачем склалися неприязні стосунки. На звернення позивачки Управлінням-службою у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, складений акт про умови проживання дітей, яким встановлено, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для дітей створені належні умови для морального розвитку та проживання. Зазначила, що відповідач намагається погіршити життя позивачки і дітей, стежить за позивачкою, про що вона звернулася із заявою до органів поліції. Відповідач перестав спілкуватись з нею і дітьми, морально тиснув на них. З початку травня 2019 року відповідач мешкає окремо, не забезпечує їх матеріально, не цікавиться їхнім життям. Вважала, що проживання дітей з нею не суперечить їх інтересам, діти отримують рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивачка є фізичною особою-підприємцем, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно. На підставі викладеного, просила визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з нею за місцем її проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS] , компенсувати судові витрати. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині того, що діти постійно мешкали (проживали) з матір`ю, про що зазначив у своєму зустрічному позові, а також вказував під час проведення підготовчого засідання. 30.01.2020р. звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми (а.с. 64 - 68). На обґрунтування зустрічних позовних вимог вказав, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, психологічно налаштовує дітей проти нього. У травні 2019 року шлюбні відносини дійсно припинені і позивачка з дітьми мешкають окремо у квартирі за адресою: [ADDRESS] , придбаній і відремонтована за кошти відповідача. За весь час перебування в шлюбі він утримував сім`ю, позивачка не працювала доходів не мала, займалася домашнім господарством, дітьми. У шлюбі вони придбали ще одну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку позивачка здає в оренду за 12 000,00 грн., що залишаються у її розпорядженні. Відповідач не має житла, змушений орендувати квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі договору оренди квартири від 09.11.2019р. за 5 500,00 грн. Згідно з актом обстеження умов проживання від 02.12.2019р. у цій квартирі умови для перебування дітей належні. Відповідач не бажає розривати шлюб, вважає що сім`я може бути збережена. Вважав, що дружина знаходиться у психологічній залежності від психолога [PERSON] , допомогою якою скористалася для подолання післяродових депресій, а відповідач оплачував консультації. Однак під впливом позивачки і психолога діти почали боятися відповідача, не йдуть з ним на контакт, тому відповідачу знадобиться допомога психолога, щоб відновити довірливі відносини з дітьми. Відповідач є фізичною-особою підприємцем. Бажає приймати участь у вихованні дітей. У період з 07.05.2019р. по 15.01.2020р. перерахував зі своєї банківської картки ПАТ «КБ Приватбанк» на банківську картку [PERSON] ПАТ «КБ Приватбанк» DAS= [NUMBER] грошові кошти на загальну суму 97 655,00 грн. Під наглядом у лікаря-нарколога, на обліку у психіатра не знаходиться, не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дітьми. Не заперечував, проти того, що діти постійно мешкали (проживали) з мамою, але вважав, що мають бити усуненні перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначенні способи участі у вихованні, спілкуванні з дітьми. На підставі викладеного, просив встановити йому способи участі у вихованні та спілкуванні з всіма дітьми таким чином: кожного понеділка, вівторка, середи, четверга, п`ятниці з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності матері; першого та третього тижня місяця з суботи 12:00 до неділі 17:00 без присутності матері з можливістю відвідувати з дітьми місця, які доповідають вікові дітей; перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері з можливістю відвідувати з дітьми місця, які відповідають вікові дітей. Позивачка 20.03.2020р. надала відзив на зустрічний позов (а.с. 105 - 107), у якому заперечувала проти визначених відповідачем побачень з дітьми. Зазначила, що під час подружнього життя діти неодноразово були свідками насильницьких дій батька по відношенню до матері, самі потерпали від фізичного, економічного та психологічного насильства, що призвело до психологічної травми дітей. Діти стали нервовими, погано спали, втратили апетит, мали пригнічений настрій, постійно висловлювали свої побоювання щодо поведінки батька, часто плакали. [PERSON] вчиняв психологічне насильство в сім`ї відносно дітей шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричинялась емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, ображав дітей, кричав та наносив [PERSON] тілесні ушкодження. Довідкою КЗ «Дніпропетровського центру соціально-психологічної допомоги» ДОР від 13.09.2019р. підтверджено, що на питання про батька у дітей проявлялась ситуативна тривожність, були присутні прояви неусвідомлених страхів щодо взаємовідносин з батьком. Вступали в дію механізми психологічного захисту: витиснення, заперечення, ізоляція та відчуження. У дітей розірваний та деформований емоційний зв`язок з батьком. Старші діти описали свої почуття та надали пояснення у письмовому вигляді в своїх заявах до служби у справах дітей. Вказує, що вона ніколи не чинила перешкод у побаченнях, однак діти самі відмовляються від зустрічей, відчуваючи страх та незахищеність, побоюючись проявів агресії з боку батька. Визначення порядку зустрічей який просить батько, порушуватиме права та інтереси дітей, які мають необхідність виконувати домашні завдання, відвідувати позашкільні гуртки та додаткові заняття, проводити час із друзями та родичами, мають право самостійно розпоряджатись своїм вільним від навчання часом використовуючи його для відпочинку, оздоровлення. Не припустим є примушення дітей до зустрічей з батьком зважаючи на нанесену їм психологічну травму та напружені стосунки, що між ними склались. Просила визначити [PERSON] порядок зустрічей з дітьми [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] таким чином: кожну першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з врахуванням стану здоров`я та бажання дітей, з можливістю самостійного визначення батьком та дітьми місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку. Сторони у наданих суду 16.09.2020р. заявах просили завершити розгляд справи без їх участі і без фіксації технічними засобами (а.с. 194 - 195). Представник третьої особи - Управління - служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 25.11.2019р. - а.с. 117) у наданій суду 25.03.2020р. заяві просила справу розглядати без її участі (а.с. 116). Суд, вислухававши в судовому засіданні сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думки дітей, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.09.2006р. з [PERSON] (а.с. 12). За даними Єдиного реєстру судових рішень, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2020р. по справі № 201/6112/19 (провадження № 2/201/1138/2020) за позовом [PERSON] , шлюб, зареєстрований 01.09.2006р. між [PERSON] і [PERSON] - розірвано. Як видно зі змісту рішення про розірвання шлюбу, наданий сторонам строк на примирення - шість місяців, позитивних результат не дав, позивачка підтримувала позовні вимоги, а відповідач визнав позов. Позивачка в позові про розірвання шлюбу вказувала, що сімейні відносини були припинені з почату 2019 року. Відповідач у заяві від 13.05.2020р. зазначав, що шлюбні сосунки були припинені у травні 2019 року. Сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-15). Діти проживають разом із матір`ю, що сторонами не заперечується. З висновку органу опіки і піклування - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради від 24.03.2020р. за № 66/05-38 (а.с. 118 - 119), вбачається, що за результатами розгляду питання про визначення місця проживання дітей, усунення батькові перешкод у спілкуванні з дітьми, органом опіки і піклування з`ясовано таке. [PERSON] проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання відмінні. Квартира на праві власності належить [PERSON] . [PERSON] надала медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів та сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду. Надала податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання хороші. Відповідно до довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 10.01.2020р. результати методики: «PARI» показали. [PERSON] має задовільний рівень батьківського потенціалу. Між ним та дітьми може існувати оптимальний емоційний контакт. Він відкритий для спілкування та обговорення з дітьми встановлених правил поведінки, визначає та заохочує автономію своїх дітей. В довідці зазначено, що діти проецирують відношення матері до батька. Практичний психолог та соціальний педагог центра рекомендували: задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей, обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання; задля об`єктивної оцінки ситуації та вирішенню міжособистісного конфлікту щодо спілкування дітей з батьком, матері [PERSON] разом з дітьми провести зустріч з батьком [PERSON] в присутності співробітника Центру. [PERSON] надав медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, протипоказань не виявлено (довідка від 10.12.2019р.). Відповідно до довідки КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР" від 10.12.2019р. [PERSON] під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не знаходиться. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.ч.ч 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки і піклування Управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради від 24.03.2020р. за № 66/05-38 визначено за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] , [INFO] з матір`ю. [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей з нею в судовому засіданні визнав повністю, про що також надав суду письмову заяву (а.с. 149). Згідно зі ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд приймає визнання позову відповідачем у даній справі, оскільки ці дії не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, узгоджуються з висновком органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю, який ґрунтується на досліджених фактичних даних, умовах проживання дітей, встановлених за результатами обстеження житлово-побутових умов (умови проживання відмінні), досліджених довідок про стан здоров`я матері, рівень її доходів. Щодо зустрічного позову про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування відповідача з дітьми. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Сторони в судовому засіданні надали пояснення стосовно своїх відносин і відносин між дітьми. [PERSON] надала такі пояснення. Діти не бажають з ним бачитися з батьком. Це пояснюється тим, що він неодноразово вчиняв фізичне і економічне насильство в сім`ї, діти його бояться. Наприклад, 4 роки тому, коли діти збиралися до школи, він її (позивачку) вдарив і стримував, що було у присутності дітей. Перед тим, як [PERSON] пішов з дому, він також її штовхнув, почав душити. Це бачив [PERSON] і чула [PERSON] . [PERSON] потім розповів, що батько бив і його, що підтвердила [PERSON] . У [PERSON] він постійно питає проте, з ким гуляє і спить мама. Коли він приходив до дитячого садка до [PERSON] , вихователі казали, що після цього дитина веде себе не цілком нормально. Пояснила, що у них був сімейний бізнес, в якому вона працювала консультантом з харчування, працювала неофіційно (вона за освітою фінансист). Постійно мала звітувати перед чоловіком про те, куди вона витрачає кошти. Зокрема, при придбанні речей мала направляти фотографії йому, а потім він давав кошти. Наразі вимагає, що вона видала йому дітей, тоді він надасть гроші. У дитячий садок [PERSON] перестала ходити, оскільки батько його не оплачував. Коли він приїздив до [PERSON] в садок, говорив, що повинна зробити матір, тоді у них будуть гроші. Те саме казав і [PERSON] . У липні 2019 року [PERSON] виніс з квартири усі цінності. Їжу приносив їм під двері. 4 місяці не давав грошей взагалі. [PERSON] надав такі пояснення. Він не розуміє, чому у дітей таке відношення до нього. Наприклад з [PERSON] він зустрічався минулого літа, але восени 2019 року [PERSON] почав від нього тікати. З [PERSON] також були добрі стосунки, але з осені 2019 року вона стала ховатися від нього Зі Златою також були нормальні стосунки. Але коли він прийшов до школи 05.09.2020р., і хотів її побачити, дитина зі сльозами сховалася за матір. Коли він жив в сім`ї - до травня 2019 року, відносини між ними були добрі, а коли пішов з дому, в квартирі були замінені замки і він не міг потрапити до квартири. Отже з осені 2019 року діти перестали з ним спілкуватися. У [PERSON] змінився номер телефона, а [PERSON] не відповідає на дзвінки. Стосовно конфліктів у сім`ї пояснив, що дійсно вони були, як у кожній родині, відбувалися у присутності дітей, в основному з приводу того, що дружина відлучалася з сім`ї з психологом. Він бив [PERSON] , але не по голові. Дівчат ніколи не бив. Не визнав твердження [PERSON] про те, що він її бив, пояснив, що він її стримував, щоб вона заспокоїлася. Бачив, що діти від цього страждають, тому пішов з дому. Оголошені судом письмові пояснення [PERSON] і [PERSON] , які діти давали в органі опіки і піклування (а.с. 108-109) вважав кимось вигаданими, перебільшеними. Пояснив, що він хоче зустрічатися з дітьми, вважав, що можливо у нього вийде з ними спілкуватися, він хоче зрозуміти, чому діти не хочуть з ним зустрічатися. Вважав, що дітей проти нього налаштовує психолог. Він сплачує аліменти у повному обсязі по 7000,00 грн. на місяць. Крім того дружина здає їх квартиру, отримує від цього дохід. З травня 2020 року по вересень 2020 року сплатив 93 000,00 грн. Висилав дружині на карту по 3000 - 5000 грн. Висловив бажання бачитися з дітьми два рази на тиждень, це б його влаштувало. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02. 1991р.), вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; надає можливість дитині висловлювати її думки; приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною. Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає в тому числі з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Національне законодавство визначає право дитини, яка може висловити свою думку бути вислуханою при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Думка дитини може відображатись у письмових доказах (висновках психологічних досліджень, висновках органів опіки та піклування, письмових зверненнях дитини до суду, тощо); електронних доказах (відео, аудіо зверненнях до суду, повідомленнях у соціальних мережах, тощо); висновках психологічної експертизи, психологічного обстеження; показаннях дитини (особисто в залі судового засідання, за допомогою відео конференції). Законодавством передбачено право суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3 ст. 171 СК України). З огляду на вказані норми міжнародних актів і національного закону, у судовому засіданні були з`ясовані думки дітей - [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (13 років) пояснила, що не бажає бачитися з батьком. Не спілкується з ним вже рік. Вона боїться, батька, оскільки той її ображав, міг накричати. Нічого не дарував. Лише у 2014 році батько з мамою разом подарували телефон. Батько постійно працював, з ними час не проводив, не спілкувався. Лише одного разу у 2016 році вони разом відпочивали в Туреччині, поїздку організовувала мати. Вони постійно просили в нього гроші. Також батько бив брата [PERSON] неодноразово. Також багато пив, приймав якійсь ліки, після прийому яких казав, щоб вони (діти) його не турбували. Постійно казав, що у неї з братом має бути все на двох - кімната, речі. Тому у неї ніколи не було особистого простору. Вона боїться, батька, адже декілька разів бачила його під вікнами квартири увечері, він просто дивився. Не довіряє батьку. Читала його повідомлення, у яких він погрожував матері. Одного разу чула, як батько розмовляв на кухні з кимось по телефону і цілком серйозно казав, що матері потрібна «психушка». Повідомила, що після того, як розпочався суд, він приходив до школи, хоча до школи приходити не можна. Підходив до неї, однак вона відмовилася з ним розмовляти. Вона не хоче категорично з батьком бачитися і спілкуватися, пам`ятає лише неприємні випадки. Він бив матір і брата. Тому вона ( [PERSON] ) його ненавидить. Не може вибачити. Під час з`ясування думки дитини, [PERSON] пояснила, що пояснення, які вона давала в управлінні - службі у справах дітей, в орані поліції щодо того, що вона не бажає розмовляти і зустрічатися з батьком (а.с. 108, 142 - 145) відповідають дійсності, вона писала їх сама. [PERSON] (11 років) пояснив, що він не бажає бачитися з батьком. На останній день народження батько його не привітав. На 10 років батько його поздоровляв, тоді ще коли вони жили разом. Батько приходив до нього в школу, однак він ( [PERSON] ) не захотів з ним розмовляти. Коли йому було 10 років, батько приїздив до нього у літній табір, запитував про Лізу і [PERSON] , про нього не питав, привіз на подарунок ліхтарик. Погуляв з ним приблизно годину та поїхав. Також пояснив, що ще до розлучення батьків, батько закривав його у кімнаті, бив в живіт, бив ременем. Одного разу, коли він ( [PERSON] ) спізнювався до школи і не міг зав`язати шнурки, батько вдарив йог в живіт кулаком. Одного разу батьки дуже сварилися, [PERSON] почув, що щось впало, мати позвала його на допомогу, він побачив, що мати лежить на підлозі, побачив зламану вішалку, а батько давив матері горло. Також повідомив, що батько забрав з квартири усі цінності. Мати сказала, що батько купив собі квартиру та спортивний автомобіль. Вважав, що вони з батьком не можуть примиритися. Під час з`ясування думки дитини, [PERSON] пояснив, що пояснення, які він давав в управління - службі у справах дітей щодо того, що він не бажає розмовляти і зустрічатися з батьком (а.с. 109) відповідають дійсності, він писав їх сам. При з`ясуванні думки дітей, суд враховує, що діти виходили з оцінки ними поведінки своїх батьків, життєвих обставин. Діти [PERSON] і [PERSON] висловили категоричну думку про те, що вони не хочуть на цей час бачитися з батьком, і не бажають бачитися у майбутньому. Суд враховує і надані батьками пояснення. Не може лишитися поза увагою суду те, що батько дійсно вчиняв домашнє насильство у сім`ї стосовно [PERSON] і стосовно [PERSON] , що підтверджується поясненнями самої [PERSON] і дітей - [PERSON] і [PERSON] . При з`ясуванні думки дітей суд дійшов висновку, що діти дійсно не довіряють своєму батькові, ї їх висловлювання є щирими. Присутній у судовому засіданні психолог не висловився з приводу того, що діти не вільно давали свої пояснення або не розуміли запитання суду. Вирішуючи питання про баланс думки опитаних дітей і їх інтереси, суд виходить з такого. Як видно з довідки КЗ «Дніпропетровського центру соціально-психологічної допомоги» ДОР від 13.09.2019р. (а.с. 29 - 31) за результатами психодіагностичного обстеження виявлено, що що [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] не проявляють агресію, врівноважені, дружелюбні, охоче йшли на контакт із спеціалістами Центра. Когнітивний розвиток дітей відповідає віковим нормам. [PERSON] та [PERSON] мають високі інтелектуальні здібності і можуть вільно висловлювати власну думку. Домінуючою особою в житті дітей є мати, діти поруч з нею відчувають безпеку та мають тісні емоційно-теплі стосунки. На питання про батька у дітей проявлялася ситуативна тривожність, були присутні прояви неусвідомлених страхів щодо взаємовідносин з батьком. Вступають в дію механізми психологічного захисту, такі як: витиснення, заперечення, ізоляція та відчуження. У дітей розірваний та деформований емоційний зв`язок з батьком. Такий тип прив`язаності «уникаючий» - не допускає довірливих стосунків дітей та дорослих. Основний мотив такої поведінки - « Я не можу батькові довіряти». Як видно з довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 10.01.2020р. № 5 (а.с. 83 - 85), за результатами методики «PARI» показано, що актуальний психоемоційний стан [PERSON] стабільний, він має адекватну самооцінку. Індивідуальні психологічні особливості наступні: - має середній рівень тривожності, ригідності, фрустрації та агресивності: - агресивність не є рисою характеру [PERSON] , вона може проявлятися як реакція на провокації та стресову ситуацію; - не схильний до маніпулювання. Результати методики «PARI» показали, що [PERSON] має задовільний рівень батьківського потенціалу. Між ним та дітьми може існувати оптимальний емоційний контакт. Він має впевнену життєву позицію та чіткі плани на майбутнє своє та своїх дітей. Стиль батьківської поведінки у [PERSON] - авторитетний. Він відкритий для спілкування та обговорення з дітьми встановлених правил поведінки, допускає зміни своїх вимог у розумних межах. Визначає та заохочує автономію своїх дітей. Згідно результатів психодіагностичного обстеження виявлено, що між [PERSON] та [PERSON] , на даний час, існує міжособистісний конфлікт, причиною якого є не визначення питання щодо участі у вихованні дітей батьком. Оскільки діти проживають разом із матір`ю, і, на даний час, у дітей деформований емоційний зв`язок з батьком, вони можуть проявляти ситуативну тривожність, неусвідомлені страхи, механізми психологічного захисту щодо взаємовідносин з батьком і проецирують відношення матері до батька. Згідно результатів психологічного діагностування [PERSON] було встановлено наступне: - батько не має ніяких перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дітьми; - присутність батька у виховному процесі є необхідністю для всебічного розвитку дітей. Рекомендовано: - задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей, обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання; - задля об`єктивної оцінки ситуації та вирішенню міжособистісного конфлікту щодо спілкуванню дітей з батьком, матері [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] провести зустріч з батьком [PERSON] в присутності спеціалістів Центру. [PERSON] надав медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, протипоказань не виявлено (довідка від 10.12.2019р.). Відповідно до довідки КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» ДОР від 10.12.2019р. [PERSON] під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не знаходиться (а.с. 81 - 82). За результатами витребування за клопотанням сторін доказів установлено, що заяв від [PERSON] про вчинення [PERSON] у період з 01.01.2017р. до 01.09.2020р. до єдиного обліку Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не надходили (а.с. 169). У провадженні СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області дійсно перебувало кримінальне провадження № 12019040030001683 від 03.07.2019 року за ч. 1 ст. 182 КК України за заявою позивачки щодо протиправних дій відповідача відносно неї - втручання в особисте життя, встановлення засобів прослуховування до автомобіля. Поставною слідчого СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області Гапонова В.В. від 12.09.2019р. кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 180). Висновком органу опіки і піклування визначено за доцільне визначити батькові [PERSON] способи участі у вихованні дітей [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та спілкуванні з ними таким чином: - кожного вівторка та четверга з 18.00 до 21.00 без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей. - першого та третього тижня місяця з суботи 12.00 до неділі 17.00 без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей, - перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері дітей в місцях, які відповідають вікові дітей (а.с. 118 - 119). Згідно із довідкою КЗО «Навчально-виховальний комплекс» № 111» від 05.03.2020р. № 23 [PERSON] навчається у 5-му класі, у навчальному закладі встановлений 5-тиденний навчальний тиждень, освітній процес триває з 08 год. 30 хв. по 14 год. 50 хв. Згідно із довідкою КЗО «Навчально-виховальний комплекс» № 111» від 05.03.2020р. № 24 [PERSON] навчається у 7-му Г класі, у навчальному закладі встановлений 5-тиденний навчальний тиждень, освітній процес триває з 08 год. 30 хв. по 14 год. 50 хв. (а.с. 110). Довідкою ФОП [PERSON] від 05.03.2020р. № 050320 підтверджено, що [PERSON] відвідує дитячі заняття за методикою ОО «Сімейний консультативний центр «Аист» з вересня 2015 року до цього часу (а.с. 111). Відповідно до довідки ФОП [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] відвідують школу англійської мови «Yes» двічі на тиждень у 2019 - 2020 р.р., загальна кількість занять 9-10 на місяць у кожного (а.с. 112). Згідно із довідкою КПНЗ «Міська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» ДОР від 10.03.2020р. № 46, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] відвідують зайняття згідно розкладу, вівторок: 15 год. 15 хв. - 18 год. 15 хв.; четвер: 15 год. 15 хв. - 18 год. 15 хв.;, неділя: 10 год. 15 хв. - 11 год. 45 хв. (а.с. 113). Як пояснила [PERSON] діти мають такий графік. [PERSON] навчається в школі (8 клас) з 08 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю. 2-3 рази на тиждень з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. відвідує школу англійської мови. У вівторок і п`ятницю після шкоди з 17 год. 00 хв. і до 18 го. 00 хв. (або з 19 год. 00 хв. і до 20 год. 00 хв) займається плаванням. Златовецький [PERSON] навчається в школі (6 клас) з 08 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю. У понеділок з 18 год. 00 хв. приблизно 3 години у нього загальновиховне он-лайн зайняття. У вівторок і п`ятницю з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. відвідує школу англійської мови. Златовецька [PERSON] навчається в школі (1 клас) з 08 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. з Окрім того діти мають вчити уроки і проводити час з друзями. Описаний [PERSON] графік дітей [PERSON] не спростований. Враховуючи принцип рівності прав і обов`язків батьків щодо дітей, суд виходить з того, що батько [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування з дітьми і право на їх виховання. При складенні висновку органом опіки і піклування врахований графік відвідування дітьми - [PERSON] і [PERSON] шкільного закладу (КЗО «Навчально-виховальний комплекс» № 111») з 5-тиденним навчальним тижнем, кожного дня з 08 год. 30 хв. по 14 год. 50 хв. Однак, як пояснила позивачка діти [PERSON] і [PERSON] навчаються в школі до 16 год. 00 хв, а [PERSON] відвідує садок до 17 год. Цього у висновку не враховано, а також не враховано також, що діти відвідують школу англійської мови. [PERSON] вказував в судовому засіданні, що його б влаштувало побачення з дітьми - 2 рази на тиждень. [PERSON] просила визначити позивачеві порядок зустрічей з всіма трьома дітьми: кожну першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з врахуванням стану здоров`я та бажання дітей, з можливістю самостійного визначення батьком та дітьми місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку. Оцінюючи у сукупності усі обставини у справі, письмові докази, пояснення сторін, особистий графік дітей, а також думку дітей, з якої видно, що діти поки не готові до вільного, частого і тривалого спілкування з батьком, висновки психологічного діагностування про те, що батько не має перешкод психологічного характеру для вільного спілкування з дітьми, присутність батька у виховному процесі є необхідністю для всебічного розвитку дітей, з огляду на наявність законного права батька приймати участь у вихованні дітей, а також виходячи з інтересів дітей, суд вважає за можливе визначити способи участі у вихованні дітей таким чином: кожного четверга з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей; кожну першу та третю суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дітей; перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері дітей в місцях, які відповідають вікові дітей. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду. При цьому, суд не може визначити способи участі з врахуванням стану здоров`я і бажання дітей з можливістю самостійного визначення батьком та дітьми місця відвідування культурно-масових заходів, дозвілля, відпочинку (як того просить позивачка), оскільки означені фактори не є тими, що мають бути враховані у способах участі у вихованні дітей, оскільки стан здоров`я дітей є непередбачуваним фактором, бажання дітей вже враховане при з`ясуванні думок дітей. Суд не вирішує питання про надання можливості спільно визначати батьком та дітьми місць відвідування (відпочинку) тощо, оскільки означене не відноситься до предмету спору і фактично є втручанням в особисте спілкування між батьком і дітьми. Тим більш, що судом встановлено, що місця мають відповідати вікові дітей. Слід відмітити, що якщо батько бажає налагодити відносини з дітьми, він не позбавлений в інший спосіб, аніж установлений рішенням суду, приймати участь у вихованні, зокрема, шляхом спілкування засобами телефонного зв`язку. Суд вважає за доцільне вказати, що розглядаючи указаний спір, суд дійшов висновку, що у дітей дійсно розірваний та деформований емоційний зв`язок з батьком. Неприязні стосунки у дітей до батька склалися у тому числі у зв`язку через наявність міжособистісного конфлікту між сторонами. При цьому діти, які більш довіряють матері, відношення до батька формують скрізь призму його ставлення до матері. У зв`язку із чим, захищаючи у свій власний спосіб матір, формують негативне відношення до батька. Тому й висновком психолога рекомендовано «задля психологічного здоров`я та в інтересах дітей, обом батькам налагодити довірливі стосунки та встановити конструктивні методи та тактики виховання». Стосовно доводів позивачки про те, що діти не бажають бачитися з батьком, а тому не слід встановлювати останньому способи участі у вихованні, суд вважає роз`яснити сторонам, що суд цим рішенням не покладає на дітей жодного обов`язку у спілкуванні і побаченнях з батьком, не примушує їх до цього, а лише визначає батькові спосіб участі у вихованні дітей. З урахуванням викладеного, вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить з такого. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачкою судовий збір у розмірі 768,40 грн. був сплачений на підставі квитанції № 0.0.1492235560.1 від 15.10.2019р. за позовні вимоги про визначення місця проживання дітей (а.с. 1). У зв`язку з тим, що відповідач ці позовні вимоги визнав, то позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить 768,40 грн. (384,20 грн. х 2). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки решту суми сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн. З урахуванням того, що зустрічний позов задоволений частково, судові витрати зі сплати судового збору відповідачем в сумі 840,80 грн. (а.с. 68а), що є мінімальною ставкою судового збору за вимогами немайнового характеру, менше якої не сплачується, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial