Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

24 січня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що 25.11.2015 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Сторони не можуть домовитись про конкретний розмір витрат на дитину щомісячно, оскільки відповідач не розуміє витрат, які здійснюються на утримання дитини. Позивач\~ [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що працює заступником начальника цеху з ремонту електротехнічного устаткування ВП "РАЕС", його середньомісячний заробіток складає 20 000 грн. з яких 1/6 частини сплачується відповідачем як аліменти на утримання повнолітньої дочки. У власності відповідача перебуває автомобіль та квіартира. Стан здоров"я у відповідача задовільний. Суд, заслухавши сторони,\~ дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З копії свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №113414 від 25.11.2015 року встановлено, що 25.11.2015 року сторони уклали шлюб. Копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №257457 підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони. У судовому засіданні сторонами визнано та не оспорюється, що середньомісячний заробіток відповідача складає 20000 грн., на утриманні у відповідача перебуває повнолітня дочка, яка продовжує навчатися, [PERSON], [INFO], до досягнення нею 23 років чи припинення навчання і на її утримання щомісячно сплачуються аліменти у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. У власності відповідача перебуває квартира та автомобіль. Стан здоров"я відповідача задовільний. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи у їх поясненнях не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~). Частиною 2\~статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та\~СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем частково визнано розмір позовних вимог, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, наявність у відповідача на утриманні доньки [PERSON] та стан здоров"я відповідача. Обовязок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України.

Outcome: partial