Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

АТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням (заочним) Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 19.05.2011 року в розмірі 23409,62 грн. (двадцять три тисячі чотириста дев"ять гривень 62 копійки) та 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) понесених судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою від 10.10.2019 вказане заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 14.11.2019 справу було передано за підсудністю до Трускавецького міського суду, проте, постановою Львівського апеляційного суду від 16.04.2020 зазначену ухвалу скасовано, справу направлено 12.05.2020 для продовження розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. В судове засідання, призначене на 27.05.2020 сторони не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені (а.с. 198-202), розгляд справи було відкладено на 20.07.2020. В судове засідання, призначене на 20.07.2020 позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у їхній відсутності та підтримання позову (а.с. 215). Відповідачем подано відзив-пояснення на позовну заяву, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 18.08.2020, для надання можливості позивачу подати відповідь на відзив. В судове засідання, призначене на 18.08.2020 позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у їхній відсутності та підтримання позову (а.с. 234). У зв`язку з неможливістю забезпечити проведення аудіо фіксації судового засідання, розгляд справи відкладено на 17.09.2020. В судове засідання на 17.09.2020 позивачами подано дві заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю підготовки уточненої позовної заяви, а також заяву про розгляд справи у їхній відсутності та підтримання позову (240-243). Справу відкладено на 13.10.2020. В судове засідання на 13.10.2020 позивачем повторно подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перерахунком заборгованості та зміною претензійно-позовних вимог, справу відкладено на 05.11.2020. В судове засідання 05.11.2020 позивачем не подано заяви про уточнення позовних вимог, представник в судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, 19.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; також надано витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, кредитний ліміт не містить, тобто, вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача станом на 28.02.2019 року становить - 127567,15 грн., яка складається: 23409,62 грн. - заборгованості за тілом кредитом; 104157,53 грн. заборгованості за відсотками за період з 19.05.2011 року по 28.04.2017 року. При цьому, у самій анкеті-заяві від 19.05.2011 Про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін про проценти та штрафні санкції немає. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ КБ «ПриватБанк», останній дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживача» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такого висновку дійшов Верховний суд у складі Великої Палати 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач у позовній заяві вказує на те що 19.05.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 9200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В той же час, загальний розмір заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) міститься в розрахунку заборгованості та складає 23409,62 грн. Однак, як встановлено матеріалами справи та не заперечено зокрема позивачем, 30.03.2016 рішенням Трускавецького міськрайонного суду Львівської області, яке залишено в силі згідно постанови Верховного суду від 21.03.2018, зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] (в т.ч. відсотків, комісій та штрафних санкцій) по карті № [NUMBER] за мінусом 17228,84 грн. (переведених з картки 41*64, дата переводу 31.10.2014 року) та нарахованих від даної суми відсотків, комісій та штрафних санкцій. Слід зазначити, що Верховний Суд у вказаній постанові дійшов обґрунтованого висновку, що банк здійснивши переведення з карти [NUMBER] на карту 52**72 дебетної частини - 17 228,84 грн., вимагає повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, що в свою чергу, суперечить законодавству. Отже, якщо з загального розміру заборгованості по тілу кредиту, згідно поданого розрахунку відняти суму в розмірі 17228,84 грн. стягнення якої визнано судом неправомірним, отримаємо суму в розмірі, що не відповідає сумі наданого кредиту у вигляді кредитного ліміту згідно позовної заяви. У своїх заявах представник АТ КБ «Приватбанк» - Чепіга Д.О. вказує на необхідності підготовки уточненої позовної заяви, однак всупереч вимогам розумності строків та неприпустимості зловживання процесуальними правами, станом на 05.11.2020 така представником не подана. Враховуючи вищенаведене суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог з огляду на відсутність належного обґрунтуванням суми наданого кредиту та наявності заборгованості. Разом з тим, оскільки в позові відмовлено, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача понесених судових витрат.

Outcome: dismissed