Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 29 вересня 1990 року Торецькиму міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 376. В обґрунтування позову зазначає наступне: 29.09.1990 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, розбіжності в способах та методах ведення спільного побуту, втрата довіри до відповідача. Шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам спільних дітей. Суперечки про розподіл майна між позивачем та відповідачем відсутні. Підстав, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 110 Сімейного Кодексу України, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, немає. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01.07.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений на 30.07.2020 року. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладався. В судове засідання 15.10.2020 року позивач не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик. Заяву про розгляд справи за його відсутності відповідач суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не поданий. З огляду на наведені вище обставини, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного: з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.09.1990 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №376 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, розбіжності в способах та методах ведення спільного побуту, втрата довіри до відповідача. Шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Відповідно до ст.ст. 16, 109, 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При цьому, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ майна відсутній, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог. В свою чергу, статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цієї підстави суд вважає, що відповідачу необхідно залишити прізвище « [PERSON] », оскільки про відновлення дошлюбного прізвища остання не заявляла. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved