Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з відповідачем із 30.01.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та з початку 2019 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. В період шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає разом із позивачем. Остання зазначає, що вони із відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання їх спільної дитини, однак, проживання доньки з нею буде повністю відповідати її інтересам. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови для проживання та в повній мірі займається вихованням доньки. З огляду на те, що згоди між ними не знайдено, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав та прав дитини. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 11.06.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. [PERSON] в судове засіданні не з"явився. Про дату судового розгляду повідомлений належним чином та у встановлений законом порядок. Подав до суду копію заяви про визнання позову, що завірена приватним нотаріусом КМНО Габрієль Л.Є. 13.06.2019 року , реєстровий номер № 1142. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про можливість розгляду справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 63, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). З січня 2019 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, наразі проживають окремо. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9), яка на даний час проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі. Зазначене не заперечувалось сторонами у справі та повністю підтверджується наданими сторонами доказами. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Вирішуючи спір, суд враховує наступні вимоги закону. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не проти того, щоб його малолітня донька [PERSON] проживала з матір`ю. Оцінюючи встановлені обставини та представлені докази, суд приходить висновку, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] повинна проживати разом з матір`ю - [PERSON] . За таких обставин позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України . На підставі викладеного та

Outcome: approved