Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

14.05.2020 року до суду звернулося ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та централізованого гарячого водопостачання, але не розраховуються за вказані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.11.2014 року по 01.04.2020 року в сумі 51320,27 грн., яку просять стягнути з відповідачів на користь підприємства. 18.06.2020 року представник відповідача Суржинська К.О. , уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на їх користь солідарно заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2014 року по 01.06.2020 року в розмірі 39379,42 грн., індексу інфляції в сумі 6825,26 грн., 3% річних в сумі 2593,47 грн., та судовий збір в сумі 2102 грн. 16.07.2020 року представник позивача Суржинська К.О. уточнила свої позовні вимоги, відповідно до яких просила суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» солідано заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2014 року по 01.07.2020 року в розмірі 35979,42 грн., індексу інфляції в сумі 6825,26 грн., 3% річних в сумі 2593,47 грн. та судового збору в сумі 2102 грн. 16.09.2020 року представник позивача Суржинська К.О. уточнила свої позовні вимоги, відповідно до яких просила суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» солідано заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення, що утворилась за адресою: [ADDRESS] за період з 01.11.2014 року по 01.09.2020 року в розмірі 32282,10 грн., індексу інфляції в сумі 7077,51 грн., 3% річних в сумі 3062,98 грн. та судового збору в сумі 2102 грн. У судовому засіданні представник позивача Суржинська К.О. позов з урахуванням уточнення підтримала, просила його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів Петько А.В. позовні вимоги визнав частково. Суд, заслухавши представника позивача Суржинську К.О. , представника відповідачів адвоката Петько А.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] та користуються послугами з теплопостачання, які надаються їм ПОКВПТГ „Полтаватеплоенерго" відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до п. 18 „Правил..." споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Позивач звернувся до суду з первісним позовом 14 травня 2020 року. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та підігріву гарячої води за період з 01.11.2014 року по момент звернення до суду. В обгрунтування пропущення строку позовної давності, позивач посилається на наявність наказу Київського районного суду м.Полтава від 12.09.2017 року, який скасований ухвалою суду від 12.02.2020 р. Проте, відповідно до п. 38-39 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року по справі № 712/8916/17 - Велика Палата Верховного Суду вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 640/2704/16-ц і Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 травня 2018 року у справі № 903/509/17). Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України, висловленого у постановах від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 і від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, та від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 216/5756/15-ц, про те, що подання кредитором (зокрема виконавцем послуг) в порядку, передбаченому ЦПК України, заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Також матеріали справи містять розрахунки позивача, згідно яких відповідачами проводилися нерегулярні платежі на рахунок позивача. Проте такі оплати не можуть вважатися діями відповідачів щодо визнання наявності боргу в заявлених розмірах з огляду на правову позицію Верховного Суду України у справі за N 6-43цс17, - «За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу». Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлені солідарно до чотирьох осіб, зареєстрованих в [ADDRESS] . Проте договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води 13 січня 2014 року укладено лише з власником квартири - [PERSON] . Також позивачем не надано доказів, а саме квитанцій про сплату боргу із зазначенням призначення платежів, платників, період оплат. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі, сплачуючи у 2014-2017 роках платежі, вчиняли дії, що свідчать про визнання ними всієї заборгованості у розумінні ч.1 ст.264 ЦК, що окреслює підстави переривання строку позовної давності. Позивачем не надано належних доказів щодо переривання строків позовної давності. Аналогічний підхід до оцінки переривання позовної давності застосував Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 161/20278/14-ц. та у постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справа № 127/8837/16-ц, а саме, - вчинення платежів за межами позовної давності не може свідчити про її переривання. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Виходячи з наведеного вище стягненню підлягає заборгованість яка виникла в межах трирічного строку позовної давності - з травня 2017 року, а саме: 14907.54 грн.- заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву води; 1276.99 грн. - компенсації інфляційних втрат; 1059.01 грн. - шрафна санкція за несвоєчасну оплату в розмірі 3% річних. Всього 17 243.54 грн. Щодо стягнення заборгованості із [PERSON] . Відповідно до наявної в справі довідки КП ЖЕО № 2 від 13.01.2015 року в квартирі [ADDRESS] . зареєстровані 5 осіб: [PERSON] - співвласник, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, фактично в зазначеній квартирі [PERSON] не проживає з 2005 року. Послугами позивача не користується. [PERSON] проживає з 2005 року за адресою: [ADDRESS] . Там він мешкає разом із своєю дружиною та дитиною. Зареєструвати своє місце проживання він не має можливості, адже там існує спір щодо користування вказаною квартирою. Вказана обставина підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.09.2019 року за № 554/8603/17, яким встановлено, що з 2005 року [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Між співвласниками та зареєстрованими особами в квартирі [ADDRESS] досягнуто домовленості щодо порядку оплати за спожиті комунальні послуги. Це підтверджується тим, що Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 13.01.2014 року укладено саме із співвласником та володарем особового рахунку - [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] заборгованості задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, сума судового збору, що підлягає до стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складає 693.66 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial