Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і не заперечує проти його задоволення, однак просить зменшити розмір аліментів зважаючи на майновий стан. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі між собою. Від шлюбу у сторін по справі народилася донька Квітослава, [INFO], батьками якої в свідоцтві про її народження записані сторони по справі(ас.7). Рішенням Надвірнянського районного суду від 02.04.2008 року шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку(ас.8-9). Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.01.2006 року з відповідача по справі [PERSON] вирішено стягувати в користь позивача по справі [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно на утримання доньки Квітослави, [INFO]. Але з 2013 року відповідач добровільно сплачує аліменти в сумі по 500 грн. до досягнення дитиною повноліття(ас.10-12). Даний факт не заперечили сторони по справі. Як встановлено в судовому засіданні, що дитина сторін по справі-донька Квітослава, [INFO], проживає з позивачем по справі та перебуває на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача по справі [PERSON] складеного депутатом Делятинської селищної ради Івано-Франківської області від 26.04.2016 року та довідкою Делятинської селищної ради Івано-Франківської області(ас.9-13). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз»яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до передбаченого Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить 1 531 грн. Як передбачено ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься також в роз'ясненнях Верховного Суду України, даних в п. 23 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання складеного депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району та довідки про склад сім"ї від 26.04.2016 року Делятинської селищної ради Надвірняського району, вбачається, що позивач на даний час разом з неповнолітньою дитиною проживає в будинку своєї матері, власного житла не має, земельної ділянки не має, підсобного господарства не веде, однак її доходів не вистачає, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач коштів на утримання дитини не надає (а.с. 6-8). Відповідач по справі, як встановлено в судовому засіданні є фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, має постійне місце праці, оскільки офіційно працює в підрозділі Івано-Франківської дистанції колії Регіональна філія «Львівська залізниця»(довідка №287 від 14.07.2016 року), має регулярний заробіток, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років, матеріальне становище сторін, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а отже, на думку суду взмозі сплачувати аліменти в частці, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. щомісячно на утримання неповнолітнього дочки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. З врахуванням обставин справи, матеріального стану та стану здоров"я платника аліментів, який має постійне місце праці, відсутність інших утриманців суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити повністю і стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 551 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.1 80, 181, 183 СК України,

Outcome: approved