Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРБУДСТРОЙ» (відповідач), в якому просив розірвати договір купівлі-продажу побутової техніки, а саме: пральної машини вбудованої «Electrolux EW7 W 3 R», двох холодильників вбудованих Samsung BRB 260030 WWUA, мийки кухонної Blanco 524864 ELON XL 8S, змішувача кухонного Blanko-523134 Fontas IІ, посудомийної машини вбудованої Siemens SN 615 AE, дозатора Blanco Lato 525814, варочної поверхні Bosh PKF 651 FP 9E, укладений між ТОВ «Дорбудстрой» та [PERSON] , стягнути з відповідача кошти за покупку побутової техніки в розмірі 107995,00 грн, пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 563733,90 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між сторонами була домовленість щодо продажу позивачу побутової техніки, а саме: пральної машини вбудованої «Electrolux EW7 W 3 R», вартістю 24399,00 грн, двох холодильників вбудованих Samsung BRB 260030 WWUA, вартістю кожен по 20999,00 грн, мийки кухонної Blanco 524864 ELON XL 8S, вартістю 9780,00 грн, змішувача кухонного Blanko-523134 Fontas IІ, вартістю 7740,00 грн, посудомийної машини вбудованої Siemens SN 615 AE, вартістю 12399,00 грн, дозатора Blanco Lato 525814, вартістю 1680,00 грн, варочної поверхні Bosh PKF 651 FP 9E, вартістю 9999,00 грн. Вказана техніка повинна була бути доставлена в день платежу. 18.06.2020 р. позивачем було сплачено 107995,00 грн відповідачу. Однак, в обумовлений день товар доставлено не було, кошти позивачу повернуті також не було. Вимога про повернення коштів залишена відповідачем без виконання. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язання, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3 % за кожен день прострочення, яка станом на 19.06.2020 р. складає 563733,90 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору, стягнення сплачених коштів та пені за прострочення виконання зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України). На підтвердження існування між сторонами правовідносин з укладення договору було надано квитанції до прибуткового касового ордера ТОВ «Дорбудстрой» (а.с. 15-18), а саме: - №7575/13/29-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 24399,00 грн, підстава - оплата вартості пральної машини вбудованої «Electrolux EW7 W 3 R»; - №7575/13/27-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 20999,00 грн, підстава - оплата вартості холодильника вбудованого Samsung BRB 260030 WWUA; - №7575/13/22-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 9780,00 грн, підстава - оплата вартості мийки кухонної Blanco 524864 ELON XL 8S; - №7575/13/24-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 7740,00 грн, підстава - оплата вартості мийки змішувача кухонного Blanko-523134 Fontas IІ; - №7575/13/26-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 12399,00 грн, підстава - оплата вартості посудомийної машини вбудованої Siemens SN 615 AE; - №7575/13/28-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 20999,00 грн, підстава - оплата вартості холодильника вбудованого Samsung BRB 260030 WWUA; - №7575/13/25-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 1680,00 грн, підстава - оплата вартості дозатора Blanco Lato 525814; - №7575/13/23-П від 18.06.2020 р. про прийняття ТОВ «Дорбудстрой» від [PERSON] коштів в розмірі 9999,00 грн, підстава - оплата вартості варочної поверхні Bosh PKF 651 FP 9E. Між тим, як стверджує позивач, вказані товари доставлені йому не було. На а.с. 19-20- вимога [PERSON] від 10.11.2020 р., направлена ТОВ «Дорбудстрой» про повернення коштів, яка залишена останніми без реагування. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України). Згідно ст. 653 ч.1 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту(ст. 654 ЦК України). Згідно зі статтями 1 і 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 № 148 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. З огляду на зазначені вище пункти Положення № 148 касовий ордер, а тим більш квитанція, не є договором, відповідно до якого виникають у сторін певні права та обов`язки, а є лише тим бухгалтерським документом, на підставі якого готівка надходить до каси підприємства або видається з неї. Тому, підстави для розірвання договору купівлі-продажу побутової техніки відсутні. Між тим, судом встановлено, що ТОВ«ДОРБУДСТРОЙ» отримало від позивача кошти за покупку побутової техніки у розмірі - 107 995 грн. 00 коп., але вказану побутову техніку позивачу не надало (зворотного суду не доведено) Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 р. у справі № 419/2304/18 зазначив, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Необхідність цього принципу підтверджена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, (провадження № 14-473цс18), в якій зазначено, що «згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. В зв`язку з цим підлягає стягненню з відповідача безпідставно отримані кошти за покупку побутової техніки у розмірі - 107 995 грн. 00 коп. Щодо стягнення пені варто зазначити наступне. Згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 686/6910/16 (провадження № 61-1747св18) зроблено висновок по застосуванню частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказано, що «вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення». Між тим, в даному випадку судом не встановлено обставин укладення між сторонами договору підряду або договору про надання послуг, а тому підстави для стягнення 563733,90 грн пені за прострочення виконання зобов`язання відсутні. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРБУДСТРОЙ» на користь [PERSON] оплачені ним кошти за покупку побутової техніки у розмірі - 107 995 грн. 00 коп. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРБУДСТРОЙ» на користь держави судовий збір в сумі - 1079 грн. 95 коп. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача надано договір №04/11/2020-1 від 04.11.2020 р., додаток №1 до договору №04/11/2020-1 від 04.11.2020 р., за яким передбачено вартість послуг адвоката в розмірі 10000,00 грн, квитанцію позивача від 05.11.2020 р. про переказ коштів в розмірі 10000,00 грн. (а.с. 10-14) Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Таким чином, оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, сторонами погоджено вказаний розмір на правничу допомогу, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 10000,00 грн. є співмірними із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial