Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 25.02.2011 року було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно , починаючи з 11.02.2011 року. В [INFO] року дочці [PERSON] виповнилося 18 років та відповідач припинив сплачувати аліменти на її утримання. Діти перебувають на її утриманні. Син ходить до школи, а тому витрати на його утримання збільшилися. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, приховує дійсний розмір доходів. На підставі викладеного, позивач [PERSON] прохала суд змінити призначений розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку , починаючи стягнення з 20.11.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позові підтримала. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що на даний час у нього є складнощі із сплатою аліментів навіть у визначеному судом розмірі, а збільшення розміру аліментів призведе лише до збільшення заборгованості по ним. На даний час він ніде офіційно не працює, обмежується тимчасовими заробітками. Крім цього має на утриманні непрацездатну матір пенсіонерку [PERSON] З"ясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка не досягла повноліття та проживає разом із матір»ю, позивачем по справі, і перебуває на її утриманні / а.с. 5, 7/. У цивільній справі №2-387/2011 25.02.2011 року Лубенським міськрайонним судом було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. на кожну житину щомісячно , починаючи з 11.02.2011 року і до повноліття дітей. [INFO] року доньці [PERSON] виповнилося 18 років. Як вбачається із копії трудової книжки відповідача [PERSON] станом на 2011 рік відповідач офіційно не працював і не працює на даний час, оскільки останній запис у ній датовано 2005 роком. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктами 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави щодо збільшення розміру аліментів відсутні, оскільки позивачем фактично не надано жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. Так, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК). Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що станом на час вирішення спору відповідач (платник аліментів) має нерегулярний, мінливий дохід, підстави для зміни аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відсутні. Згідно ч.9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Інші позовні вимоги, крім зміни розміру аліментів, позивачем не заявлялися. Посилання позивача на те, що вона повинна нести додаткові витрати на дитину не є підставою для зміни аліментів, оскільки вказані питання регулюються ст. 185 СК України та відповідні позовні вимоги щодо цього позивачем не заявлялися. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідач має непрацездатну матір пенсійного віку, із якою разом проживає в с. Халепці Лубенського району за адресою вул.. Гагаріна, 10. Також з часу ухвалення у 2011 році рішення суду не змінився матеріальний стан платника аліментів, який як на 2011 рік, так і на даний час офіційно не працював та мав і має мінливий дохід. Крім цього, як вбачається із позовної заяви, позивачем фактично заявлено вимоги про зміну виду стягуваних аліментів та визначено розмір аліментів, який вона прохає суд стягнути з відповідача у межах визначеного нею нового виду аліментів, а не збільшено сам розмір вже стягуваних аліментів, суд же в силу принципу диспозитивності не може виходити за межі заявлених позовних вимог. Згідно ч.ч. 2,3 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених нею вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed