Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] 5 лютого 2021 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 травня 2014 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася, що причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вони з відповідачем мають різні характери та погляди на життя, у зв"язку із чим між ними постійно виникали сварки і непорозуміння, відповідач не поважав її як дружину, не рахувався із її думкою, безвідповідально ставився до своїх сімейних обов`язків та безпричинно влаштовував безпідставні сварки, під час яких ображав її нецензурними словами у присутності їхньої неповнолітньої дитини. Крім цього, основною причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач зраджував подружній вірності, через що більше року тому назад вони повністю припинили подружні відносини. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 17 травня 2014 року (а. с. 4 ). Під час судового розгляду позивачка [PERSON] пояснила, що 7 січня 2020 року вони припинили подружні відносини повністю, спільного господарства не ведуть, відповідач переїхав проживати окремо і на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 908,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved