Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

17.02.2017\~позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю - магазин загальною площею 732,3 кв.м., 69% готовності, що розташований по вул. Шевченка, 44 в с. Іванківці Бердичівського району Житомирської області. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 28.12.2011 року між ним та [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу вказаного магазину, вартістю 77752,00 грн., який посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON]. Грошові кошти він зобов'язався сплатити в повному об'ємі до 01.10.2012 року. А після здійснення повного розрахунку, продавець надає заяву про одержання всієї суми по договору купівлі-продажу, підпис на якій засвідчується в нотаріальному порядку. Після сплати всієї суми, отримати нотаріальну заяву від [PERSON] про її отримання стало не можливо, оскільки він помер 22.03.2016 року. Оскільки з цієї причини йому відмовлено в державній реєстрації права власності на нерухоме майно, змушений звернутися до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачка ухвалу суду отримала, надала суду заяву про визнання позовних вимог. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON]. Згідно зазначеного договору [PERSON] продав позивачу нежитлову будівлю-магазин з підвалом незавершене будівництво, загальною площею 732,3 кв.м. 69% готовності, в с. Іваніківці, вул. Шевченка, 44 на земельній ділянці площею 0.22 га, кадастровий номер 1820882401:11:002:4331, яка не приватизована(а.с. 5) Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п.6 та п.9 договору купівлі-продажу, покупець зобов'язався повністю сплатити продавцю кошти 77752.00 грн., в строк до 01.10.2012. Після здійснення повного розрахунку за продане нерухоме майно, продавець надає заяву про одержання всієї суми по договору купівлі-продажу, підпис на якій засвідчується в нотаріальному порядку. Продаж нерухомого майна здійснюється на підставі згоди дружини продавця(а.с. 5). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, дружиною [PERSON] є [PERSON], яка прийняла спадщину(а.с. 10, 33, 34). Державний реєстратор прав на нерухоме мейно відмовив у державній реєстрації права власності, на нежитлове приміщення, оскільки [PERSON] не надав документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину, а саме повного розрахунку по договору, що передбачено пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127,(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. N 553), у звязку з тим, що продавець по вказаному договору, [PERSON] помер(а.с. 11). 22.03.2016 року [PERSON] помер в м. Житомирі(а.с. 9). Відповідачка [PERSON], в наданій суду заяві позовні вимоги визнала повністю. Ствердила, що ще за життя її чоловіку позивач передав кошти в сумі 77752.00 грн. за придбаний ним магазин з підвалом(а.с. 36). І це дає суду підстави вважати, що всі умови договору його сторонами виконані. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначені обставини відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, є підставою для визнання договору дійсним, оскільки встановлено, що всі умови договору його сторонами виконані. В даний час втрачена можливість державної реєстрації майна, а договір купівлі-продажу ніхто не оспорює. Згідно вимог ч. 3 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За наведених встановлених судом обставин, які підтверджені доказами і не оспорюються сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Outcome: approved