Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Краснознаменської територіальної громади про визнання права власності. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 16 травня 1987 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Краснознаменка Гадяцького району Полтавської області. Договір купівлі-продажу був посвідчений того ж дня виконавчим комітетом Краснознаменської сільської ради Гадяцького району за реєстровим № 9. На підставі рішення виконкому Краснознаменської сільської ради Гадяцького району № 5 від 25 січня 1988 року, на її ім`я було видано свідоцтво від 28 січня 1988 року за № 042 на право особистої власності на жилий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Земельна ділянка біля будинку, площею 0,25 га не приватизована. У грудні 2014 року вона звернулась до нотаріуса для оформлення договору дарування належного їй житлового будинку, але отримала відмову в зв`язку з тим, що свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок не відповідає вимогам законодавства, а саме не містить печатки та підпису особи, яка видала цей документ, тому вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Краснознаменської територіальної громади в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Краснознаменської територіальної громади про визнання права власності підлягають до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 16 травня 1987 року, [PERSON] продала [PERSON] жилий будинок, що знаходиться в с. Краснознаменка. Цей договір посвідчений виконавчим комітетом Краснознаменської сільської ради народних депутатів Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в книзі для записів нотаріальних дій під № 9. Зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Краснознаменською сільською радою 28 січня 1988 року [PERSON], вбачається, що їй дійсно належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Однак зазначене свідоцтво, видане на ім'я позивача, не містить печатки органу, який видавав цей документ, існуючого на той момент зразка, і підпису голови виконкому. Також довідкою виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради Гадяцького району від 25.12.2014 року № 980, підтверджується, що будинок, який знаходиться по [ADDRESS], належить [PERSON], яка зареєстрована та проживає в ньому. У довідці виконавчого комітету Краснознаменської сільської ради Гадяцького району від 25.12.2014 року № 981 зазначено, що будинковолодіння по [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 1 особовий рахунок [NUMBER], станом на 01.07.1990 року відносилося до типу робочого двору. Земельна ділянка площею 0,25 га не приватизована. У технічному паспорті на житловий будинок за адресою [ADDRESS] зазначено, що житловий будинок, позначений на технічному паспорті літерою А-1, літня кухня - літ. Б, сарай - літ. В, сарай - літ. Г , сарай - літ. Д, погріб вхідний - літ. Е, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, ворота огорожі - № 2. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ст. 328 ЦК. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі ст. 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (п.1 ч.1ст. 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі відсутності правовстановлюючих документів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що досліджені докази достовірно свідчать про те, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою [ADDRESS], яка відповідно до договору купівлі-продажу придбала зазначену нерухомість та з підстав відсутності у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 року печатки Краснознаменського виконавчого комітету та підпису голови виконкому позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності підлягають до задоволення.

Outcome: approved