Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

[PERSON], від імені та за дорученням якої діє [PERSON], звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.07.2006 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір № 002/0706/12-055, за яким [PERSON] було надано кредит в розмірі 50 000 доларів США. Вказує, що для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором із нею було укладено договір іпотеки №001/0706/12-055-Z, предметом якого є житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. 13.11.2013 року відповідачем було зроблено виконавчий напис №1842, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю., згідно якого за рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку, який є предметом іпотеки, пропонувалось задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору. Рішенням Кіцманського районного суду від 03.02.2014 року за № 718/3595/13-ц виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю. від 13 листопада 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1842, про звернення стягнення на житловий будинок [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що при укладенні договору іпотеки було порушено права її малолітніх дітей: [PERSON], 2001 року народження, та [PERSON], 2003 року народження, які на момент посвідчення договору іпотеки проживали та були зареєстровані в житловому будинку, що є предметом іпотеки. А тому, з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, ЦК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 8,17,18 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», просить визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна за № 001/0706/12-055-Z від 07.07.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], та зобов'язати приватного нотаріуса Троянську М.С., вилучити відомості про обтяження нерухомого майна. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що він підлягає задоволенню оскільки договір іпотеки був укладений із порушенням вимог чинного законодавства. Представник відповідачів, ТзОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "ОМЕГА БАНК» в судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник служби у справах дітей Кіцманської РДА в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність та просить суд при винесенні рішення враховувати житлові та майнові інтереси дітей, оскільки відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронних інтересів дітей при винесенні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Третя особа - приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу Троянська М.М., в поданому запереченні на позов, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки для посвідчення договору іпотеки їй була надана довідка №174/8, видана виконкомом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 19.06.2006 року, в якій зазначено, що у будинку за адресою [ADDRESS], зареєстрована та проживає тільки [PERSON], 1975 року народження. Крім того зазначає, що [PERSON] гарантувала, що предмет іпотеки знаходиться у спільній сумісній власності, до моменту укладення договору іпотеки ніким не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договором найму, оренди тощо) як в межах України, так і за її межами немає, а також не буде порушено прав та законних інтересів неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких іпотекодавець зобов'язується утримувати. Представник третьої особи, Мамаївської сільської ради, суду показав, що він дійсно в 2006 році видавав [PERSON] дві довідки, для приватизації земельної ділянки під будинком та для банку, однак довідка №174/8 від 19.06.2006 р., яка знаходиться в матеріалах справи, ним не видавалась та не підписувалась. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 07 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002/0706/12-055, відповідно до умов Банк зобов'язується надати останньому кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором у той же день між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 001/0706/12-055-Z, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянською М. М., згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 137,2 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно даних паспортів: серії [NUMBER] виданого 10.08.2001 року Першотравневим РВ УМВС України, та серії КР968730 виданого 27.05.2008 року Кіцманським РВ УМВС України, вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться в шлюбі із [PERSON], [INFO]. З відміток в вищевказаних паспортах також встановлено, що в подружжя є спільні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №1706 виданої 24.07.2013 року Мамаївською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, до складу сім'ї [PERSON], 1975 року народження, входять, зареєстровані і проживають за адресою [ADDRESS]: чоловік [PERSON], 1968 року народження; син [PERSON], 2001 року народження; дочка [PERSON], 2003 року народження, які зареєстровані в с. Новий Киселів з 03.06.2005 року. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5696242 від 03.12.2004 року, встановлено, що [PERSON] на праві власності, на підставі рішення Кіцманського районного суду №2-1794/2004 від 22.10.2004 року, належить житловий будинок 2003 року побудови, що розташований за адресою [ADDRESS]. Так, судом досліджено довідку № 174/8 видану 19.06.2006 року виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, з якої вбачається, що земельна ділянка розміром 0,125 га, на якій розміщений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], та в якому зареєстрована та проживає тільки [PERSON], 1975 року народження. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 07.07.2006 року за №3434093 приватним нотаріусом Троянською М.М. зареєстровано обтяження про заборону відчуження житлового будинку 2003 року побудови за адресою [ADDRESS], який належить [PERSON] Встановлено, що згідно відповіді Мамаївської сільської ради №174 від 14.04.2014 року, по [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON], 1975 року народження; [PERSON], 1968 року народження; [PERSON], 2001 року народження; [PERSON], 2003 року народження. Дані громадяни проживають [ADDRESS] без реєстрації з 2000 року. 03.06.2005 року були зареєстровані: [PERSON], 1975 року народження; [PERSON], 2001 року народження; [PERSON], 2003 року народження. 17.11.2006 року зареєстрований [PERSON], 1968 року народження. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.05.2014 року було визнано недійсним договір іпотеки нерухомого майна за №002/0706/12-055-Z від 07.07.2006 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року дане рішення було залишено без змін. 21.01.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.05.2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23.07.2014 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У відповіді №140 від 27.03.2015 року Мамаївська сільська рада Кіцманського району Чернівецької області вказує, що довідка №174/8 від 17.06.2006 року сільською радою не видавалася, довідку №1706 видала секретар сільською ради Петрюк В.О., довідку №153 від 19.06.2006 року видав інженер-землевпорядник Гробовий О.Б., відповідь на адвокатський запит №174 від 14.04.2014 р. підготувала діловод сільської ради Андрусяк Л.Ю. Дані факти підтверджуються копіями журналу реєстрації довідок (том 2 а.с. 22,23). Крім того, судом встановлено, що згідно повідомлень про відступлення надісланих [PERSON] для відома, 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило права вимоги за кредитним договором №002/0706/12-055 ТОВ «ФК «Ветор Плюс». між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу від 28.11.2012 року, за яким ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило права вимоги за кредитним договором №002/0706/12-055 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до п.2 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року №9, згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Згідно ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем . Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року та ратифікованої Постанової ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 44 постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні виходити із того,чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Вимогою ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 203 ЦК України визначено, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved