Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

15 травня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, яким, після уточнення вимог, просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26.07.2026 року. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, зазначивши , що між ними припинено шлюбні стосунки, проживають окремо. Відповідач своєчасно кошти на утримання сина не надає, що і змусило її звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутність ( а.с. 36). Разом з цим, у своїх письмових запереченнях зазначив, що він є інвалідом ІІ групи та не працює. Фактично, його джерелом доходів є лише отримання державної соціальної допомоги інвалідам ІІ групи. Крім того, за наявною в нього інформацією, позивачем отримується соціальна допомога, як малозабезпеченій сімї, оскільки їх сукупний дохід був нижчий від прожиткового мінімуму для сімї. Згоден , щоб суд встановив стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу ( а.с. 26, 41). Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони з грудня 2007 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 26 липня 2008 року народився син [PERSON] ( а.с. 4, 5), який після припинення шлюбних стосунків батьків у 2017 році проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON], [INFO] з 01.11.2016 року є інвалідом другої групи загального захворювання. Інвалідність встановлено на строк до 01 листопада 2017 року. Висновок про умови та характер праці: може працювати в силу створених умовах. Згідно інформації наданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради від 20 липня 2017 року відповідно заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 27.10.2015 року [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], б. 9, к. 2, кв. 119 отримує державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, а саме: допомогу інвалідам ІІ групи. На обліку управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницькому ради [PERSON], як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям не перебуває, у звязку з тим, що рішенням від 11 травня 2016 року №232 [PERSON] було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям з дітьми з 01.04.2016 року відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року, так як заявником не надано повний пакет документів протягом місяця, з дня їх подання (а.с. 60). В свою чергу, відповідач [PERSON] є також інвалідом другої групи загального захворювання з 07.12.2015 року, безтерміново. Висновок про умови та характер праці: робота у відповідно створених умовах (а.с. 27-29 ). Згідно довідки від 15.06.2017 року ( а.с.45) відповідач знаходиться на обліку в Оболонському РУПСЗН і отримує державну соціальну допомогу інвалідам 2- ї групи, в розмірі за травень 1312,00 грн. Згідно довідки Головного управління ДФС у м. Києві від 19.06.2017 року за №5292/М/26-54-08-02-22( а.с. 46) [PERSON] отримує державну соціальну допомогу. Тому, визначаючи розмір аліментів на утримання сина, суд враховує вищезазначені обставини, зокрема інвалідність відповідача , при цьому, погодження на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки на утримання сина, а відтак приходить до висновку щодо задоволення заявлених позивачкою вимог повністю. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач не позбавлений можливості, звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 9 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Згідно довідок ( а.с. 27-29, 52) сторони в справі є інвалідами ІІ групи, а тому, відповідно до п.9 ч. ст.5 Закону України, звільнені від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. З врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України , судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України. В порядку ст. 367 цього ж кодексу , рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved