Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Служби автомобільних доріг у Київській області про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 25 березня 2018 року на 28 км автодороги «М-01» Київ-Чернігів він керував автомобілем марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Встановлену швидкість руху він не перевищував, рухався крайньою лівою смугою руху, виконував випередження великогабаритного транспортного засобу. Під час цього маневру він помітив на дорозі велику яму та, намагаючись її уникнути, потрапив у іншу яму, що призвело до пошкодження його автомобіля. Будь-яких дорожніх знаків про наявність небезпеки на цій ділянці дорозі не було. Пригода була зареєстрована органами національної поліції. Ним було подано запит до Служби автомобільних доріг у Київській області щодо надання відомостей про відповідальну особу на зазначеній ділянці дороги. Служба автомобільних доріг у Київській області повідомила про те, що ділянка автодороги «М-01» Київ-Чернігів (27 км + 270 м) перебуває на її балансі. Також, було повідомлено, що згідно договору експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, зокрема і цю ділянку дороги здійснює ДП «Київське обласне дорожнє управління». А безпосередньо ділянку автодороги, де трапилась пригода, обслуговує філія ДП «Київське обласне дорожнє управління» - «Броварське ДЕУ», начальником якого є [PERSON] . Співробітниками Національної поліції було складено та направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення щодо начальника філії ДП «Київське обласне дорожнє управління» - «Броварське ДЕУ» [PERSON] за ч. 4 ст. 140 КпАП України. Постановою Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року начальника філії ДП «Київське обласне дорожнє управління» - «Броварське ДЕУ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП України. Відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг у Київській області. Причиною завдання шкоди стало невиконання Службою автомобільних доріг у Київській області вимог закону та свого обов`язку щодо ремонту й утримання доріг з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху. Відповідно до звіту № 28/03-ТЗ від 30 березня 2018 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 25 березня 2018 року вартість матеріального збитку складає 14349 гривень 14 копійок. Крім того, його витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 1400 гривень. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Служби автомобільних доріг в Київській області 14349 гривень 14 копійок завданої майнової шкоди; витрати за оцінку заподіяної шкоди та проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1400 гривень; сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до справи в якості співвідповідача ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», оскільки правом на заявлення такого клопотання сторона відповідача за законом не наділена (ст. 51 ЦПК України). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що між Службою автомобільних доріг в Київській області (замовник) та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (виконавець) було укладено договір № 55Д-18 від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого на виконавця покладено обов`язки з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання, в тому числі за переліком, визначеним у Додатку № 1 до цього договору і дороги «М-01», де відбулась пригода. Таким чином, відповідальність за належне утримання цієї дороги покладається на виконавця робіт та послуг - ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Також, щодо відсутності вини служби у заподіянні шкоди позивачу свідчить постанова Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, відповідно до якої винним визнано [PERSON] , який є працівником ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Служба автомобільних доріг в Київській області у межах виділених їй коштів повністю виконала власні зобов`язання за договором та здійснила оплату вартості робіт ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про що свідчить Журнал-ордер та відомість по рахунку про стан фактичної оплати послуг за договором. За таких обставин, Служба автомобільних доріг в Київській області є неналежним відповідачем у цій справі (а.с. 49-52). З пояснень представника третьої особи вбачається, що відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг в Київській області. Судом встановлено, що ділянка автомобільної дороги, на якій внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття сталась дорожньо-транспортна пригода, перебуває у загальнодержавній власності, а Служба автомобільних доріг в Київській області є балансоутримувачем такої дороги, та відповідно органом, який зобов`язаний забезпечувати безпечні умови руху та контролювати експлуатаційний стан дорожнього покриття. Таким чином, саме на Службу автомобільних доріг в Київській області покладається обов`язок з компенсації витрат власникам транспортних засобів у разі, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг. Взаємовідносини між Службою автомобільних доріг в Київській області та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», які виникли на підставі договору № 55Д-18 від 19 лютого 2018 року, можуть бути виключно предметом окремого спору (а.с. 102-104). У матеріалах справи міститься відповідь на відзив на позовну заяву представника позивача, з якої вбачається, що на підставі статей 1172, 1191 ЦК України саме Служба автомобільних доріг в Київській області має відшкодувати позивачу шкоду, а потім вже має право звернутись з регресною вимогою до ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що автомобіль марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). 25 березня 2018 року на 28 км автодороги «М-01» Київ-Чернігів він керував автомобілем марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Під час цього маневру випередження великогабаритного транспортного засобу він помітив на дорозі велику яму та, намагаючись її уникнути, потрапив у іншу яму, що призвело до пошкодження його автомобіля. Постановою Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року начальника філії ДП «Київське обласне дорожнє управління» - «Броварське ДЕУ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП України (а.с. 39-40). У постанові зазначено, що [PERSON] порушив правила, норми і стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні 27 км + 270 м автодороги М-01 Київ-Чернігів, оскільки стан проїзної частини зазначеної автодороги не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, а саме глибина окремих просідань та вибоїн перевищує 6 см, що стало супутною причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно з ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Сторона відповідача у відзиві на позовну заяву заперечує вину Служби автомобільних доріг у Київській області та посилається на наявність укладеного між Службою автомобільних доріг в Київській області (замовник) та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (виконавець) договору № 55Д-18 від 19 лютого 2018 року (а.с. 53-64), відповідно до якого на виконавця покладено обов`язки з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання, в тому числі за переліком, визначеним у Додатку № 1 до цього договору і дороги «М-01», де відбулась пригода. Представник відповідача зазначає, що у такому випадку відповідальність за належне утримання цієї дороги покладається на виконавця робіт та послуг - ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Разом з тим, ч. 2 ст. 1172 ЦК України визначено, що саме замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідно до п. 2.1. договору № 55Д-18 для контролю за якістю надання послуг виконавцем замовник призначає свого представника (інженера), при необхідності із залученням випробувальної лабораторії замовника, який контролює надання послуг з експлуатаційного утримання дороги (ділянки дороги, доріг, штучних споруд (мостів, шляхопроводів та труб)). Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що має свої органи управління на місцях. Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами (п.п. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги»). Відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць, належить серед іншого своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а в разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Частиною 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на, зокрема, безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Абзацом 7 ч. 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту та утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (на виконання Закону України «Про дорожній рух»), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору". Пунктом 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10 вересня 2014 року № 439 встановлено, що Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Основними завданнями Укравтодору є реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування, здійснення управління об`єктами державної власності (пункт 3 Положення). Засновником ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є держава в особі Державної служби автомобільних доріг. Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух. За вказаних обставин, а також враховуючи вимоги статей 10, 13 Закону України «Про автомобільні дороги», ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду має Служба автомобільних доріг. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року в справі № 554/13464/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що ділянка дороги 27 км + 270 м автодороги М-01 Київ-Чернігів, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Київській області, яка мала здійснювати управління цією ділянкою дороги. У такому випадку, саме Служба автомобільних доріг у Київській області є належним відповідачем у справі. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: -своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; -постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; -контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; -вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; -аналізувати стан аварійності на дорожніх об`єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; -разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони склалися, та усувати виявлені недоліки; -своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; -забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; -відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Суд вважає, що невиконання вищевказаних обов`язків Службою автомобільних доріг в Київській області перебуває у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, та їх наслідками є пошкодження автомобіля позивача. Відповідно до звіту № 28/03-ТЗ від 30 березня 2018 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Тойота» державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 25 березня 2018 року вартість матеріального збитку складає 14349 гривень 14 копійок (а.с. 18-23). Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось. За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Також підлягають стягненню з відповідача й понесені позивачем витрати за оцінку та проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в розмірі 1400 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 28/03-ТЗ від 28 березня 2018 року (а.с. 17). Сторона позивача також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4700 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 14 квітня 2018 року між [PERSON] та ФОП Шимком А.О. укладено договір про надання юридичної допомоги № 35/18, за умовами якого адвокат зобов`язався надавати юридичну допомогу [PERSON] в якості представника позивача у справі за позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 34). Шимко А.О. здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 37). У матеріалах справи міститься акт приймання-передачі послуг (або частини послуг) від 18 лютого 2019 року, відповідно до якого виконавець здав, а замовник прийняв такі послуги: складання позовної заяви у кількості 10 годин - 2300 гривень та складання запиту до Служби автомобільних доріг в Київській області та заяви до УПП м. Києва у кількості 6 годин - 2400 гривень (а.с. 36). 08 лютого 2019 року [PERSON] на виконання умов договору сплачено адвокату Шимку А.О. 2400 гривень за складання позовної заяви, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 (а.с. 35). Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, проте суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу частково в сумі 2400 гривень, оскільки понесення лише цієї суми витрат підтверджено належними доказами. За таких обставин, стягненню підлягає 2400 гривень витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 768 гривень 40 копійок судового збору. Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved