Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка 07.07.1990 року вчинила на її користь заповіт і після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Спадкоємцем з законом є відповідач по справі - [PERSON], який спадщини не прийняв. Вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживає у спадковому будинку, проте, через відсутність правовстановлюючого документу на будинок та розбіжність у її імені у свідоцтві про народження, де її ім`я вказано як «Анна», та відсутність її по-батькові та числа і місяця її народження, що зумовлює необхідність встановлення факту родинних відносин із матір`ю та підтверджує факт позбавлення можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просила позов задовольнити. Позивач подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності. Відповідача позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому відомі, що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка 07.07.1990 року вчинила на користь [PERSON] заповіт і після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є спадкоємицею за заповітом, відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом. Позивач [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживає у спадковому будинку Наведене вбачається із змісту копії свідоцтва про смерть [PERSON], копії заповіту, довідок виконкому Верхньостановецької сільської ради, копії технічної документації на житловий будинок 1962 року побудови. Цивільний кодексу України набув чинності 01.01.2004 року. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс 1963 року. Відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) п ри спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не булла прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу будинок 1962 року побудови, у зв'язку відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"зку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved