Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із нею за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 року, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. 26.0.2020 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб. Після укладення другого шлюбу дитина продовжує проживати з позивачкою та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхньої спільної дитини, проте для реалізації прав дитини просить суд визначити її місце проживання разом з позивачкою. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 12.08.20210 року до матеріалів справи надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 456 від 11.08.2021 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 10.11.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, направленням судових повісток-повідомлень та шляхом опублікування оголошення на офіційному порталі "Судова влада України". Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директору Департаменту служб у справах дітей Малько О.П., в якій вона просить суд розглянути справу без участі представника третьої особи та просить суд при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що з [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 року. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис про народження № 880. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.11.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2018 року. Позивачка зазначає, що батько дитини [PERSON] на теперішній час не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, та на скільки їй відомо мешкає на території АТО, аліменти з батька позивачка не стягує, дитина повністю знаходиться на її утриманні та утриманні її нового чоловіка [PERSON] [PERSON] вказує, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, на підтвердження чого до матеріалів справи надані довідка з КЗ №ДНЗ №265" за № 42 від 25.03.2021 року, довідка з ХЗОШ № 60 за №261/01-16/21 від 25.03.2021 року, довідка з КНП "Харківська дитяча поліклініка № 15" № 159/1/0/554-21 від 31.03.2021 року. З метою реалізації прав дитини, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Крім того, дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR, v. UKRAINE, № 10383/09, параграф 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім прав батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 456 від 11.08.2021 року вбачається, що після розірвання шлюбу між батьками дитина [PERSON] залишився мешкати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де створені належні житлово-побутові умови проживання. [PERSON] до Департаменту служб не з`явився, був повідомлений про розгляд питання за останнім відомим місцем реєстрації внутрішньо переміщеної особи. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Outcome: approved