Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірвано, вона працює в ТОВ «Глобалінвест» швачкою, коштів на утримання та виховання дитини не вистачає, донька знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден платити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 22.08.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач, батько дитини, добровільно коштів на утримання та виховання дитини не надає, хоча таку можливість має, дитина знаходяться на повному утриманні матері. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу. Так, відповідач офіційно працює водієм в ПП «Білий», отримує заробітну плату, аліментів на інших дітей не сплачує. Таким чином, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням всіх обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, суд визначає цю частку у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, присуджуючи аліменти, згідно ч. 1 ст. 191 СК України, від дня пред'явлення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів - Головне управління казначейства у м. Києві). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved