Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

12 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 02.04.2014 року отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 28.02.2018 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 32963 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. Проте, представник за довіреністю №8331-К-Н-О від 31.08.2017 року [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі. 10 травня 2018 судом отримано відзив відповідача на позовну заяву, якому остання посилається на те, що позовні вимоги є незаконним, а докази, на які посилається позивач, неналежними та недопустимими. Вважає, що анкета-заява не може вважатись договором в розумінні ст. 626 ЦК України, оскільки зміст заяви зводиться до того, що особа, яка її підписала лише висловила бажання на отримання кредиту, що не може вважатися досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Також звертає увагу, на те, що у позовній заяві вказано, що розмір відсотків за користування кредитом становить 30%, водночас, з розрахунку, долученого до матеріалів справи слідує, що з 01.04.2014 року відсоткова ставка становить 34,80%, а з 01.04.2015 року 43,20%. На підставі викладеного вважає, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї слід відмовити. 17 травня 2018 року судом отримано відповідь позивача на відзив. У даній відповіді позивач посилається на те, що при оформленні кредиту відповідачем [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої було відкрито картковий рахунок № 5168755370592053, ключем до якого є пластикова картка та надана можливість на його дистанційне обслуговування. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування, тобто зміст кредитного договору зафіксовано письмово в декількох документах: в заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2.5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Згідно виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що [PERSON] було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Вказує, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. А тому, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. 07.06.2018 року судом отримано заперечення відповідача [PERSON], у якому зазначено, що з виписки по картковому рахунку, відкритого на її імя, та розрахунку відповідача, вбачається, що нею повернуті кредитні кошти, якими вона користувалась. Щодо нарахованих процентів, штрафних санкцій, вона такі умови з банком не погоджувала, не підписувала, що свідчить про відсутність обовязку їх сплати. Звертає увагу на те, що банком за весь період постійно автоматично списувались грошові кошти на погашення визначеного боргу з соціальної картки в значних розмірах близько 9000 грн. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, їй було перераховано на картковий рахунок 17290 грн., проте позивачем щоразу списувались кошти (до 50%), решта надходила їй на соціальний картковий рахунок, деякі суми взагалі не зазначаються у виписці по картковому рахунку: наприклад 07.03.2018 року було списано 220 грн. 84 коп., 5799 грн. 16 коп., 99 грн. 47 коп. (у виписці зазначається лише сума 220 грн. 84 коп.), про те до справи не було надано нового розрахунку заборгованості. Отже вважає, що у позові слід відмовити. З'ясувавши думки представника позивача та відповідача, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст.\~626, ст.\~627 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши кредитний договір б/н та отримавши кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом в розмірі 500 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. «Умовами та правилами надання банківських послуг» передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що визначено п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, що додані позивачем до позовної заяви. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 5168755370592053 клієнта [PERSON] 02.04.2014 року встановлений кредитний ліміт в розмірі 500 грн. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як встановлено в суді, сторони визначили, що заява позичальника [PERSON] разом з Пам'яткою клієнта, «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» складають укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши ПАТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву позичальника від 02.04.2014 року, відповідач приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах «Умовах та правилах надання банківських послуг» і «Тарифах банку», які були надані їй для ознайомлення. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. З виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 02.04.2014 року по 28.02.2018 року вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалась ними. Більше того, відповідач [PERSON] у запереченні, поданому до суду, підтвердила що користувалась кредитними коштами. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу із тарифів по карті «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відновідно до яких пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова процентна ставка на залишок заборгованості становить\~2,5 %, з 01.09.2014 року\~2,9 %, з 01.04.2015 року\~3,6%; обов'язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 року\~5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн.; пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено обовязок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами /Памяткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банка, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідач же в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконувала взяті на себе зобовязання, а саме не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.02.2018 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ч. 2 ст.1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 02.04.2014 року, станом на 28.02.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 32963 грн., що складається з: 499 грн. 50 коп. - заборгованості за кредитом, 29117 грн. 64 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, з яких 24 грн. 67 коп. несплачені проценти на поточну заборгованість, 29092 грн. 97 коп. несплачені проценти на прострочену заборгованість, 1300 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1545 грн. 86 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що у розрахунку не відображені всі списані із її рахунку суми 07.03.2018 року, оскільки такий проведений позивачем станом на 28.02.2018 року та позовні вимоги ним не збільшувались. А відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Жодних заяв чи клопотань відповідачем [PERSON] про витребування доказів чи будь-яких інших не заявлялось. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 500 грн. та 1545 грн. 86 коп. з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору,\~\~а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу\~як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання, в звязку з чим підлягають до часткового задоволення в сумі 30917 грн. 14 коп., яка складається з наступного: 499 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 29117 грн. 64 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300 грн. заборгованість за пенею та комісією. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог\~ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1652 грн. 58 коп. На підставі ст.ст. 526, 530, 599, 611, 625, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial