Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У процесі слухання справи [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв'язку із одруженням і 15.07.2014 року отримала паспорт на прізвище [PERSON].(т.2.а.с 1,3) У позовній заяві зазначала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Заповіту вона не залишила, тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Зазначала, що є єдиною спадкоємицею за законом, оскільки є рідною онукою [PERSON], оскільки її батько- син спадкодавця [PERSON], помер [INFO], тобто до відкриття спадщини, тому вона має право на спадкування за правом представлення. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], ? частина якої зареєстрована за [PERSON] та ? частина за [PERSON] на підставі свідоцтва № 798 про право власності, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 24.06.2005р., що підтверджується відповіддю ОП «ЗМБТІ» від 10.10.2012р. № 18128. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] Після смерті дідуся, його дружина - [PERSON] звернулася до Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк і Сьомою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті [PERSON] спадкова справа № 248 від 17.10.2006р. 04.12.2006р. Сьомою Запорізькою державною нотаріальною конторою [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, [PERSON]. Але, [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на ? частину вказаної квартири в ОП ЗМБТІ. Заповіту [PERSON]не залишила. Спадкування після її смерті здійснюється за законом. [PERSON] є єдиною спадкоємицею в порядку спадкування за законом після смерті своєї бабусі, [PERSON], яка померла [INFO] Спадщину, яка відкрилася після смерті, [PERSON], прийняла [PERSON], шляхом подання до приватного нотаріуса [PERSON], заяви про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України шести місячний строк з часу відкриття спадщини. Просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті бабусі, [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 31 березня 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовано тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], що мешкала у квартирі [ADDRESS]. Після відкриття спадщини вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але документи, що підтверджують факт родинних відносин у неї відсутні. З метою відновлення документів [PERSON] звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, де [PERSON] було видано повторне свідоцтво про народження, в якому зазначено, що [PERSON] по народженню [PERSON] (без по-батькові), хоча батьком зазначений [PERSON], а повне ім'я [PERSON] - «[PERSON]», матір'ю зазначена [PERSON], хоча насправді вона [PERSON], а [PERSON] записав вітчим. Інші документи підтверджуючи факт родинних стосунків не збереглися. В 1994 році Службою безпеки України в Запорізькій області при виплаті компенсацій особам насильно відправленим до Німеччини на примусові роботи у час Великої Вітчизняної Війни з було надано довідку, з якої вбачається, що [PERSON], 1926 р.н. та [PERSON], 1926 р.н., це одна і та сама особа. 29 червня 1968 року [PERSON] вийшла заміж та стала носити прізвище [PERSON], про що мається свідоцтво про шлюб. Оскільки встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та її матір'ю [PERSON] буде породжувати юридичне значення та дозволить реалізувати право позивача на оформлення спадщини, а в іншому порядку встановити даний юридичний факт не надається можливим, просила суд встановити факт того, що [PERSON], яка померла є рідною матір'ю [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті бабусі, [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засідання позов підтримав у повному обсязі і просила суд задовольнити позов на викладених у позовній заяві підставах. У задоволенні позову [PERSON] заперечували, оскільки не доведено належними доказами факт материнства спадкодавця. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є матір'ю її батька, який помер раніш ніж бабуся. Вона у 2010-2011 роках доглядала за бабусею, найняла доглядальницю. [PERSON] бачила одного разу на похованні бабусі, яку сама ж і запросила на поховання, коли знайшла у блокноті бабусі телефон [PERSON]. Родичі [PERSON] їй не відомі, однак у неї був брат, який мешкав на Зеленому Яру. Бабуся їй казала, що приїжджала [PERSON], хто така [PERSON] позивачу не відомо. [PERSON] та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про слухання справи у їх відсутності, свій позов підтримали та просять його задовольнити. У судовому засіданні 20.05.2014 року [PERSON] пояснила, що є дочкою [PERSON] і завжди її навідувала, підтримувала родинні стосунки, возила її на лікування у м. Ростов - на -Дону, останнього разу жила з матір'ю місяць, коли та хворіла і до тих пір, поки не знайшла доглядальницю, не їхала додому до Росії. [PERSON] жодного разу не навідувала свою бабу. Ключі від квартири 120 були у сусідів, вона два тижні телефонувала матері, однак ніхто не відповідав і одного разу [PERSON] їй зателефонувала та повідомила, що мати померла. ЇЇ матір поховали у закритому гробі, оскільки вона тривалий час пролежала у квартирі. [PERSON] є дочкою покійного брата, якого вона за власний кошт поховала, а [PERSON] на той час була підлітком. Поки [PERSON] не поїхала, [PERSON] один раз на рік приїжджала і належного догляду за бабусею не здійснювала. Також зазначала, що після інфаркту матір їй подзвонила і вона забрала її лікуватися у м. Ростов - на -Дону у 2007 році, сплатила усі витрати, медичне страхування, після останнього інфаркту возила її також у Росію. З родичів з матусиної сторони залишилися дружина брата [PERSON], двоюрідного брата дружина [PERSON]. У [PERSON] не було батька, вони з [PERSON] розійшлися ще до її народження, це був незареєстрований шлюб. На уточнюючі питання учасників процесу пояснила наступне.У свідоцтві про народження має місце помилка у зазначенні по-батькові матері, як їй стало відомо із розповіді матусі, коли матусі були 3 роки її мати стала мешкати із чоловіком [PERSON], і без усіх документів її було записано по-батькові [PERSON] за ім'ям вітчима. І вона до 1948 року була [PERSON], видавали довідку з колгоспу на [PERSON]. Коли вони вже мешкали у м. Запоріжжі в КДБ матір викликали інспектори і їй видали довідку про те, що вона - [PERSON] була вивезена у Германію. [PERSON] народилася хутір Володимирівка, Новомиколаївського району Запорізької області 1947 році і з матір'ю проживала 10 місяців, після цього матір у 1948 році поїхала до м.Запоріжжя, а вона лишилася із її вітчимом (нерідним батьком матері [PERSON]) і бабусею [PERSON], матір приїжджала її навідувала, матір'ю виховувалася з 8 до 12 років у м. Запоріжжі, проживали вони у бараках [ADDRESS], навідувала школу №12, проживала з вітчимом [PERSON], пізніше народився брат [PERSON]. Матір одружилася приблизно у 1956 році, у 1957 році народився брат, тоді вона мешкала з матір'ю, вітчим її не всиновлював, у свідоцтві про народженні позивача мати сама себе записала як [PERSON]. До 13 років вона мешкала разом із матір'ю, вітчимом та братом у м. Запоріжжі. Після 13 років у зв'язку із конфліктом з матір'ю мешкала з тіткою [PERSON] (дочка вітчима її неповнокровна сестра), вона її утримувала, у м. Червоний Луч, Луганської області. Відносини з матір'ю підтримували нечасто, поки вона не стала потребувати її підтримки - у 1998 році, коли вони поховали брата. Після восьмого класу навчалася в інтернаті «Івановський», за інтернат платила тітка. З 1964 року вона мешкає у м. Ростов-на-Дону, вийшла заміж за [PERSON], у 1969 роках та 1971 роках у неї народилися діти. Почали спілкуватися з матір'ю у 1978 роках, вона приїжджала до неї у гості, дітей привозила влітку у м.Запоріжжя. Їй було відомо, що у свідоцтві про народженні неправильно вказано по-батькові її матері, коли паспорт отримувала, проте це її не хвилювало, оскільки це не було потрібно. З [PERSON] спілкувалася, коли вони домовлялися про доглядальницю, вона поїхала з м.Запоріжжя у кінці квітні 2011 року, а матір померла у жовтні 2011 року. У судове засідання третя особа не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Суду надано заяву, в якій третя особа просить суд розглядати справу без її участі. При вищевикладених обставинах суд вважає за можливе і ухвалив розглядати справу за відсутністю третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (т.1 а.с.6). Згідно до свідоцтва про шлюб 14.06.2014 року [PERSON] одружилася з [PERSON], спільне прізвище [PERSON] (т.2. а.с 3). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 1957 р.н. він є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (т.1.а.с.7). Згідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON], помер [INFO].(т.1.а.с.8). Як встановлено із свідоцтва про одруження [NUMBER] [PERSON] 1926 р.н.- 10 квітня 1956 року одружилася із [PERSON] , спільне прізвище [PERSON] (т.1.а.с.9). [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] помер [INFO] .(т.1.а.с.10). [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] померла [INFO]. (т.1.а.с.11). [PERSON] 04.04.2012 року звернулася до нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] (т.1.а.с.12). Згідно до відповіді ЗМБТІ на ім'я приватного нотаріуса [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 12 частина за [PERSON], 12 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва № 798 про право власності видане Орджонікідзевською адміністрацією від 24. 06.2005 року (т.1 а.с.13). Відповідно до постанови приватного нотаріуса [PERSON] від 27.05.20013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки жодних документів, що підтверджують право на квартиру [ADDRESS] за спадкодавцем, надано не було. (т.1. а.с.17) Згідно довідки від 15.10.2013 року МКП «Основаніє» [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS] з 22. 10.1976 року по день смерті [INFO], [PERSON], 1926 р.н. було прописана з 22.10.1976 року по день смерті [INFO] (т.1 а.с.20). Факт проживання спадкодавців за вказаною адресою також підтверджується відповіддю КУ «Центральна лікарня Орджонікідзевського району» від 05.10.2013 року (т.1. а.с.19). Відповідно до фотокопії спадкової справи [PERSON] №248 17.10.2006 року до сьомої Запорізької державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON](т.1 а.с. 72). 4.12.2006 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на акції та внески (т.1.а.с. 96). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 1223 ЦК України Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК визнається, що Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. «Про практику, розгляду судами справ про спадщину» (із змінами № 13 від 25.12.1992 р. та № 15 від 25.05.1998 р.) п. 4 передбачено, що якщо у шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Судом встановлено, що право власності на частину спадкового майна, а саме на грошові внески та акції [PERSON] оформила в нотаріальному порядку, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Сьомої Запорізької державної нотаріальної контори Кияниця Н.В.04.12.2006. р. № 1-1115, копія якого міститься в матеріалах фотокопії спадкової справи [PERSON] (т.1. а.с.96). [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала і спадщину у порядку ст. 1268 ЦК не прийняла. Між тим, спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] оформлена не була, свідоцтво про право на спадщину спадкоємцем отримано не було. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла фактично спадщину у вигляді ? частину спірної квартири, яка належала спадкодавцю, але не оформила її, а відтак, до спадкової маси спадкодавця [PERSON] входить квартира [ADDRESS] в цілому. Відповідно до фотокопії спадкової справи [PERSON] №5/2012, яка заведена на підставі заяви [PERSON] , 04.04 2012 року до приватного нотаріуса [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та 04.04.2012 року - [PERSON] (.т.1.а.с.124,127). Згідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент відкриття спадщини. В силу ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом віднесені діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця, які народились після його смерті, переживший чоловік чи дружина та батьки . Відповідно до ст. 1266 ЦК України Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі встановлених судом обставин та відповідно до ст.1266 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] і має право на оформлення спадщини та відповідного права власності на спадкове майно померлої [PERSON], яке складається з квартири [ADDRESS]. Разом із тим, як встановлено судом 04.04.2012 року із заявою про прийняття спадщини після померлої мати [PERSON] до приватного нотаріуса звернулася також і її дочка [PERSON], [INFO] У заяві зазначала, що крім неї є спадкоємець: онука, дочка [PERSON], який помер раніше. [PERSON] також звернулася до суду із позовом в якому просить суд встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON], а саме те, що вона являється її матір'ю. В обґрунтування своїх вимог надала суду документальні докази та у підтвердження вимог клопотала про виклик свідків, які підтверджують наявність такого родинного зв'язку. На підставі наданого [PERSON] свідоцтва про народження (повторне) [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON] (т.1. а.с. 104). Згідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] одружилася з [PERSON] 29.06.1968 року, спільне прізвище [PERSON] (ц.с.335/1684/14-ц а.с.15) Згідно до паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON] народилася на хут. Володимирський Новомиколаївського району Запорізької області.(т.1. а.с.106). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громанадян про народження НО №244693 та НО № 244694 [PERSON] народилася [INFO] х. Володимирский, Новомиколаївський район, Запорізька область, відомості про батька -[PERSON], відомості про матір [PERSON], минуло 21 рік, даний актовий запис підписано матірю дитини. Рід занять - колгоспниця. Місце роботи к-з «Роза», орган що склав актовий запис Новоіванівська сільська рада Новомиколаївського району (т.1. а.с.210). Згідно до запису акту про народження №36 Новоіванівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, [PERSON] народилася [INFO] батько- [PERSON], мати- [PERSON]. (т.1 а.с. 212,234). Згідно до відповіді Державного архіву Черкаської області повідомлено, що у ксерокопії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] народилася в Олександрівському районі Черкаської області. В сучасному адміністративно-територіальному поділі Черкаської області Олександрівський район відсутній. Зазначений район входить до Кіровоградської області (т.1.а.с.215). Відповідно до довідки УСБУ в Запорізькій області №10/6099 від 02.06.1994 р. вказана довідка видана [PERSON], [ADDRESS], про те, що [PERSON] , 1926 р.н. ур. Івангород Олександрійського району, Кіровоградської області 17. 10.1942 року була насильно вивезена в Германію, де працювала санітаркою госпіталю (т. 1 а.с. 109). Згідно до відповіді Державного архіву Запорізької області № 01-32/с-0882 від 27.05.2014 року архівна довідка на [PERSON] За документами [PERSON], 1926 р.н. уродженка с. Івангород Олександрівського району Кіровоградської області, була примусово вивезена німецькою окупаційною владою з території с. Володимирівка Новомиколаївського району Запорізької області до Німеччини, де з 17. 10.1942 року по 27. 04.1945 року працювала санітаркою в госпіталі м. Вецле. В анкеті значиться склад родини : батько [PERSON] 60р., мати - [PERSON]- 40 р. сестра - [PERSON] - 1921 р.н., сестра - [PERSON] 1924 р.н. проживали у с. Володимирівка Новомиколаївського району Запорізької області ( т.1 а.с. 235). Відповідно до актового запису про шлюб № 540 [PERSON] та [PERSON], ур. Черкаської області, Олександрівського району одружилися 10.04.1956 року, він працював слюсарем у Тролейбусному Депо, вона різноробочою у Водоканал строй (т.1. а.с. 142). Згідно до актового запису про смерть [PERSON] [INFO] уродженка с. Олексіївськ, Олександрівського району Черкаської області померла [INFO] (т.1. а.с. 132) Відповідно до договорів добровільного індивідуального медичного страхування, оригінали надані [PERSON] і які оглянуто у судовому засіданні, [PERSON] у січні 2007 року перебувала у м. Ростов -на -Дону (т.1 а.с. 219-221). Відповідно до інформації Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 58 в архіві ЗОШ № 58 було знайдено книгу обліку учнів СШ № 26, в якій вказано, що [PERSON], 1947 р.н. дійсно навчалася у СШ №26, мешкала за адресою: [ADDRESS]. У графі місце роботи батьків вказано, що батьки були працівниками тролейбусного парку. ( т.2. а.с. 14). Згідно повідомлення ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» від 01.09.2014 року [PERSON], 1933 року народження, працював слюсарем 5 розряду тролейбусного депо з 15. 02.1956 року по 29.05.1957 року. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою і кумою [PERSON] і бачила та знала, як [PERSON] навідувала бабусю, надавала бабусі допомогу, купувала ліки, про це їй відомо, оскільки вони разом під'їжджали до під'їзду бабусі. Про родичів [PERSON] їй не відомо, з [PERSON] особисто не спілкувалася. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає з [PERSON] однією родиною. Двоюрідний брат [PERSON] по материній лінії мешкає у Росії. Знає [PERSON] 5 років, 2010 році стали разом мешкати. Знає про бабусю, яка хворіла, вони оплачували доглядальницю з 2010-2011 року із сімейного бюджету. Доглядальниця з ранку до вечора перебувала з бабусею. Коли її не було, [PERSON] готувала їй їжу та приносила додому. Він сам ніколи у бабусі не бував, особисто не знайомий з нею. Поховали бабусю вони, замовляли поховання, витрати. [PERSON] бачив на похованні. Про родичів нічого не відомо, з родичами не спілкується. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Підтверджує той факт, що [PERSON] є дочкою його сусідки [PERSON] Це йому відомо, оскільки вони як сусіди спілкувалися, і коли [PERSON] приїжджала, [PERSON], казала, що приїхала її дочка. [PERSON] це онука його сусідки. Проживали вони з 1974 року у цьому будинку, і були сусідами по одній сходовій площадці. [PERSON] приїжджала із своїми дітьми, наводила порядки, ремонтувала балкон. [PERSON] приїзджала і коли [PERSON] хворіла. Йому відомо, що [PERSON] виїжджала у м. Ростов-на-Дону до [PERSON] на лікування. Його матір та [PERSON] спілкувалися, а він допомагав [PERSON] інколи по -господарству, у нього були ключі від її квартири. Ключів від квартири на момент смерті [PERSON] не було, оскільки його матір відала ключі доглядальниці [PERSON] Підтвердив той факт, що [PERSON] інколи приїжджала до бабусі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] як родичку її чоловіка - двоюрідну сестру. Вони із села Володимирівки, де познайомилася з майбутнім чоловіком, пізніше переїхали у м.Запоріжжя. ЇЇ чоловік та [PERSON] матір - [PERSON] - двоюрідні брат та сестра. [PERSON] є дочкою [PERSON], свідок [PERSON] знала з дитинства, вона жила у селі у бабусі, поки та була жива, після смерті бабусі, матір її у 8 років забрала у м.Запоріжжя. Після цього [PERSON] виїхала у Росію, [PERSON] їздила до [PERSON] у Росію. Чоловік доглядав за [PERSON], [PERSON] двічі забирала матір у Ростов, коли брат [PERSON] - [PERSON] помер, вона хоронила його за власний кошт. [PERSON] - тітка у якої мешкала [PERSON]. Свідок спілкувалися з [PERSON] і знає напевно, що [PERSON] є її дочкою. [PERSON] майже не допомагала [PERSON]. Вона особисто чула як [PERSON] називала [PERSON] дочкою, і [PERSON] завжди допомагала своїй матері. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про народження та одруження мала дошлюбне прізвище [PERSON] (т.1 а.с. 226, 227), пояснила, що [PERSON] є дочкою [PERSON] [PERSON] її двоюрідна сестра, її батько та її матір - рідні брат та сестра, вони разом із нею мешкали, виховувалися разом. Про те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] їй відомо особисто з дитинства. Вона є свідком того, як [PERSON] називала [PERSON] дочкою. [PERSON] виховувалася із дідусем, у 1948 році [PERSON] поїхала у м.Запоріжжя, в [PERSON] залишилася з дідусем та бабусею. Потім [PERSON] забрала дочку дошкільного віку і вона мешкала у матері з вітчимом. [PERSON] - це дочка вітчима [PERSON], вона виховувала у шкільному віці [PERSON]. Потом [PERSON] пішла навчатися. [PERSON] завжди приїжджала до [PERSON] з Ростова на свята. [PERSON] є діти - дві дочки, вони разом приїжджали до [PERSON] у м.Запоріжжя, коли син помер [PERSON] поховала його за свої гроші. [PERSON] забрала матір в м. Ростов з лікарні, вона її на ноги поставила, лікувала. У [PERSON] дівоче прізвище [PERSON]. [PERSON] - це [PERSON]. [PERSON], записав її вітчим матері, і вона їхала в Германію як [PERSON], вітчим у неї вже був, після Германії- повернулася вже записана як [PERSON]. [PERSON] - прізвище вітчима [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] це дочка [PERSON]. Вони разом з [PERSON] росли у Новомиколаївському районі у с. Володимирівка. [PERSON] там і родилась, її мати вийшла заміж, батько [PERSON] поїхав та покинув їх, [PERSON] народилася після того як він покинув її матір, [PERSON] не була з ним розписана, оскільки у 1947 році ніхто не розписував. [PERSON] до початкової школи проживала з бабусею, дідусем та сестрою у селі Володимирівка, де свідок також жила. До восьми років [PERSON] виховували батько, мати, дідусь .У 1948 році вони переїхали у м.Запоріжжя. У Запоріжжі, [PERSON] забрала [PERSON] щоб вона ходила у школу, мешкали на 14 селищі, а вона мешкала на [ADDRESS] у гуртожитку, вони спілкувалися часто, оскільки разом працювали. [PERSON] мешкала з вітчимом і з матір'ю. До [PERSON] [PERSON] поїхала вже дівчиною. У [PERSON] народився син - [PERSON]. Вони спілкувалися з [PERSON] усе життя, вона навідувала її за місцем проживання. Коли [PERSON] хворіла, вони з чоловіком викликали [PERSON], яка оплачувала лікарні, допомагала матері. [PERSON] бачила 3-4 рази. Також одного разу свідок подзвонила [PERSON], і сестра не могла навіть відкрити двері, вона померла без їжі, і свідок возила її їжу, [PERSON] була закрита у кімнаті, доглядальниці не було, холодильник був порожній. Аналізуючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд вважає їх свідчення достовірними, оскільки їх показання не мають в собі суттєвих внутрішніх протиріч, судом не встановлено зацікавленості свідків у вирішенні даної справи, їх показання підтверджені окрім пояснень позивача [PERSON] і іншими письмовими доказами по справі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони знають сім'ю [PERSON]. За весь час знайомства вони були очевидцями того, що [PERSON] визнавала [PERSON] за дочку, а та її за мати, й між ними склалися саме такі родинні відносини. Інші свідки [PERSON], [PERSON] належних показів щодо предмета доказування суду по даній справі не надали. Аналізуючи наведені докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт родинних відносин з [PERSON] оскільки даний факт знайшов своє підтвердження як наданими суду письмовими доказами так і поясненнями свідків, пояснення яких є взаємоузгодженими, підтверджують та доповнюють пояснення [PERSON] та інші докази у справі. Відповідно до п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. „Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами з. правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення даного факту значно впливає на спадкові права позивача [PERSON], яка іншим ніж судовим шляхом не має можливості встановити цей факт. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає за можливе встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO] є матірю [PERSON], 1947 р.н. Доводи представника позивача [PERSON] [PERSON] про те, що судом має застосуватися положення ст.128 СК України і ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР і відповідні роз'яснення надані у ППВСУ №5 від 31.03.1995 року і [PERSON] не доведено обставин, які передбачені ч. 3 ст.53 КпШС УРСР 1963р, зокрема спільне проживання і ведення спільного господарства, спільне виховання, спільне утримання дитини, докази, що з достовірністю підтверджують визнання батьківства, судом відхиляються з огляду на наступне. Передусім суд має визначити правові підстави встановлення певних фактів, який існував на момент їх виникнення. На третій сесії ВУЦВК від 31.05.1926р. був прийнятий Кодекс Законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УСРР, який вступив в дію з 01.09.1926р. і втратив чинність зв'язку з прийняттям 1969р. Кодексу про шлюб та сім'ю України. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 8 липня 1944 року порядок судового визнання батьківства, встановлений Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УСРР 1926 року, був скасований. Можливість встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають у шлюбі між собою була відновлена статтею 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР 1969 року, прийнятого у відповідністю з Основами законодавства Союзу РСР про шлюб та сім'ю 1968 року. Вирішуючи справу, суд має застосувати ту норму права, яка була чинною на момент виникнення відповідних правовідносин, адже і Сімейний кодекс України, як це убачається з п. 1 Прикінцевих положень, і Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР 1969 року згідно ст. 1 Закону Української РСР «Про введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» не мають зворотної сили у часі, регулюють відносини, які виникли, починаючи з дня набрання ними чинності. Кодекс Законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УСРР, вступив в дію з 01.09.1926р, Основи законодавства СРСР про шлюб та сім'ю набрали чинності з 1 жовтня 1968 року, а КпШС УРСР 1969 року - з 1 січня 1970 року, отже, факт походження дитини за рішенням суду може бути встановлений виключно щодо дитини, яка народилася після 1 жовтня 1968 року, і з підстав, передбачених ст. 53 КпШС УРСР 1969 року, або у відповідністю зі ст. 130 СК України. Згідно наданої копії паспорта громадянки Російської Федерації та свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], тобто, вирішуючи спір, суд має застосовувати норми саме Указу Президії Верховної Ради СРСР від 8 липня 1944 року і не має жодної підстави ані для встановлення материнства як з підстав ст. 131 чинного Сімейного кодексу України, так й у встановленні походження [PERSON] від [PERSON] у відповідністю зі ст. 53 КпШС УРСР 1969 року, як на те посилається в якості свої заперечень представник [PERSON] Враховуючи наведені положення законодавства УРСР, яке діяло на момент виникнення правовідносин, норми КпШС УСРС затверджено Законом N 2006-VII від 20.06.69р, введені відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР 29.12.1969 року в дію з 01.01.1970 року, тобто на час вступу в дію норм КпШС УСРС, у тому числі і ст. 53 КпШС [PERSON] виповнилося 22 роки, вона була повнолітня і в неї у 1969 році народилася дитината враховуючи, що фактично має місце помилка у написанні по-батькові матері [PERSON], яка не може бути виправлена шляхом внесення виправлень у актовий запис у зв'язку із смертю [PERSON], поясненнями [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] доведено факт родинних відносин, за життя [PERSON] ані вона, ані інші особи її материнство не оспорювали, суд визнає заперечення в частині цих вимог представника [PERSON] [PERSON] щодо недоведеності обставин, які передбачені ч. 3 ст.53 КпШС УРСР, які не підлягають до застосування до виниклих правовідносин, безпідставними. Окрім того, позивачем [PERSON] обрано саме таких спосіб захисту своїх прав, враховуючи помилку у написанні по-батькові її матері і неможливості її усунення іншим шляхом з метою оформлення спадщини. З копії спадкової справи, яка відкрилася після смерті [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] [PERSON] згідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. [PERSON] згідно до ст. 1266 ЦК спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом її батьку [PERSON] На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] Відповідно до ст. 1261 ЦК України сторони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки кожного спадкоємця за законом у спадщині є рівними. Таким чином, наявні законні підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] - бабусі [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Крім того, враховуючи встановлені судом обставини за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частин квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON], тому її позовні вимоги також підлягають задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вартість спірної квартири становить 168390 грн., при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір 1684 грн. (т.1 а.с.1), а [PERSON] - 1693,91грн), задоволено вимоги частково, а тому судовий збір слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі вартості ? частини квартири - 842 грн., а з [PERSON] у розмірі 841,95 грн.

Outcome: partial