Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи тим, що вони є співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] колишній чоловік [PERSON], зареєстрований в цьому будинку з квітня 2005 р., але з грудня 2010 року по даний час за місцем реєстрації не проживає, не цікавиться будинком, участі в утриманні будинку не приймає. Тому, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просили його задоволити. Додатково суду пояснила, що відповідач з грудня 2010 року в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає, не потребує цього житла. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з"явилися, натомість подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить почтове повідомлення, яке повернулося на адресу суду. (а.с.26). Суд, з'ясувавши думку позивача, вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 8 розд. ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно рішення Ямпільського районного суду від 07 квітня 1988 року (а.с.6-10) та угоди про розподіл спадкового майна серії ВТМ 262523 від 07 жовтня 2013 року (а.с.12) позивачі є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS]. За вказаною адресою з 14 квітня 2005 року зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.22). Відповідач не проживає за вказаною адресою з грудня 2010 року, що підтверджується Актом про відсутність особи за місцем проживання від 02 квітня 2014 року (а.с.17) та довідкою №553 виданою Мурованокуриловецькою селищною радою Вінницької області від 20 березня 2014 року (а.с.11). Будь-яких домовленостей між ним та власниками житла щодо користування цим житлом не має. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За досліджених обставин у справі суд знаходить обґрунтованою вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в належному позивачам на праві спільної часткової власності будинку, оскільки [PERSON], як колишній член сім'ї співвласників житла, в ньому не проживає без поважних причин більше року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір.

Outcome: approved