Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом (в подальшому уточненим) до [PERSON], Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, [PERSON] сільської ради, [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою площею 0,0959 га по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900010012934, шляхом визнання недійсним Державного акту IV-ТР №010515, кадастровий номер 6125286900:01:001:0394, виданого [PERSON] [PERSON] сільською радою 29 грудня 1999 року. Також просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області усунути (анулювати) на його земельній ділянці по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області помилковий та незаконний перетин з нею земельної ділянки сільськогосподарського призначення [PERSON] на території [PERSON] сільської ради, відображений у рішенні №РВ-6100041422014 від 27.03.2014р. згідно графічного матеріалу з реєстру земель у Державному земельному кадастрі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі державного акта від 31.07.2012р. він є власником земельної ділянки для індивідуального будівництва площею 0,0959 га по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району. Відповідач [PERSON] на підставі державного акта від 29.12.1999р. є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3,38 га на території [PERSON] сільської ради. В Державному земельному кадастрі міститься графічна інформація про перетин цих земельних ділянок. При тому, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012р., залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, встановлено відсутність фактичного накладення земельних ділянок. Накладка (співпадіння) цих земельних ділянок існує лише у системі координат Національної кадастрової системи, у звязку із некоректним перенесенням інформації про координати земельної ділянки відповідача. У звязку із цим, позивач не може вчинити будь-яких значимих юридичних дій зі своєю ділянкою та просить усунути ці перешкоди вищевказаним шляхом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Тернопільської регіональної філії, [PERSON] сільська рада, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №927424 виданого 31.07.2012р. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0959 га, розташовану по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району, кадастровий номер 6125286900:01:001:2934. Також просить скасувати згаданий державний акт та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на цю земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони є власниками вищезгаданих земельних ділянок. В березні 2014 року державний кадастровий реєстратор [PERSON] Держземагенства у Тернопільському районі прийняв рішення про відмову [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав не співпадіння площі земельної ділянки [PERSON] з площею земельної ділянки, яка міститься в ДЗК. Одним із власників земельних ділянок, які перетинаються із сільськогосподарським паєм [PERSON], є [PERSON] власник земельної ділянки площею 0,0959 га по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району. Державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку, яка проведена 31.07.2012р., порушує право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своєю землею. Посилається на те, що видача [PERSON] державного акта, як і процедура державної реєстрації, вчинені з порушенням законодавства. Станом на 31.07.2012р. не було рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на складання проекту землеустрою. Зважаючи на це, відділ Держземагенства у Тернопільському районі не мав права визначати кадастровий номер земельної ділянки [PERSON] і вносити відповідні відомості до обмінного файла, а у разі наявності зауважень до документації із землеустрою та обмінного файла повернути заявнику документацію, а відтак проводити державну реєстрацію права власності на землю. Реєстратор права власності зобовязаний був перевірити наявність чи відсутність перетинів суміжних земельних ділянок, і лише потім видавати документ, що посвідчує право власності на землю, чого зроблено не було. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав викладених в ньому та наданих суду усних поясненнях, просили його задовольнити, проти зустрічного позову заперечили. Представник позивача пояснив, що зустрічний позов не може бути задоволений, так як фактичного перетину на місцевості меж земельних ділянок сторін немає. Помилка щодо меж земельних ділянок (накладка) існує лише в даних земельного кадастру, і помилковими є лише межі земельної ділянки [PERSON] [PERSON] обставина встановлена рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.07.2012р. В судовому засіданні представник [PERSON] первісний позов заперечив, зустрічний підтримав, з підстав викладених в зустрічному позові, письмових поясненнях та наданих суду усних поясненнях. Вважає, що факт перетину (площа накладання 342 кв.м.) земельної ділянки [PERSON], право власності на яку виникло значно пізніше, ніж у [PERSON], із земельною ділянкою [PERSON] підтверджений висновком судової земельно-технічної експертизи від 09.07.2015р. та технічною документацією земельної ділянки [PERSON] Представник [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак, попередньо, від сільського голови неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради. Представник [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог саме до [PERSON], в решті поклалась на думку суду. Надала суду письмові та усні пояснення, суть яких зводиться до наступного. [PERSON] не є правонаступником Управління Держкомзему у Тернопільському районі, який видавав 31.07.2012р. державний акт [PERSON], а отже не порушував прав та інтересів позивача. На даний час [PERSON] немає повноважень щодо реєстрації права власності на землю. Окрім того, вважає, що позов в частині вимог до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатись за правилами кодексу адміністративного судочинства України. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечило, хоча повідомлялось про час та місце розгляду справи у встановленому порядку. Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Тернопільської регіональної філії в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечило, однак неодноразово подавало суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. [PERSON], згідно державного акта на право приватної власності на землю серії IV-TP №010515 від 29.12.1999р., є власником земельної ділянки площею 3,38 га на території [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки №4814 про правовий статус, кількісні і якісні характеристики земельної ділянки виданої 15.12.2009р. дана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6125286900:01:001:0394, станом на 15.12.2009р., знаходиться у власності та користуванні [PERSON]. Технічна документація по перенесенню земельних часток (паїв) в натуру (на місцевості) щодо земельної частки (паю) №492 належного [PERSON] була виготовлена у 2008 році спільним малим підприємством «Геодезія». [PERSON], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №927424 від 31.07.2012р., є власником земельної ділянки площею 0,0959 га по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900010012934. Рішення [PERSON] сільської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки у власність прийнято 17.04.2003р. Технічна документація із землеустрою виготовлена у 2012 році спільним малим підприємством «Артікс». Рішенням від 27.03.2014р. державний кадастровий реєстратор Головного управління Держземагенства у Тернопільській області відмовив представнику [PERSON] [PERSON] у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у звязку із тим, що земельна ділянка [PERSON] перетинається (співпадає площа) із іншими сусідніми земельними ділянками, в тому числі із земельною ділянкою [PERSON] Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012р. по справі №2-18/11 позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним рішення [PERSON] сільської ради, визнання частково недійсним державного акту на право власності на землю задоволено частково. Рішення [PERSON] сільської ради №468 від 16.12.2008р., яким відмовлено позивачам у вирішенні заяв про надання згоди на вибір земельних ділянок та визначення місця розташування земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва і обслуговування житлових будинків, скасовано. Зобовязано [PERSON] сільську раду надати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд згідно з проектом детального планування кварталу під індивідуальну забудову «Академмістечко» в с. Підгороднє Тернопільського району. У задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, СМП «Геодезія», Управління Держкомзему у Тернопільському районі, ДП «Центр державного земельного кадастру», про зобовязання відповідачів знести за власний рахунок самовільно споруджені будівлі, що збудовані на земельній ділянці [PERSON] на території [PERSON] сільської ради, зобовязання відповідачів здійснити рекультивацію земельної ділянки на якій здійснене самовільне будівництво та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. [PERSON] рішення суду залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією. Рішенням суду від 27.06.2012р., на підставі висновків судової земельно-технічної експертизи від 27.07.2010р. та судової будівельно-технічної експертизи від 13.04.2012р., встановлено відсутність накладки (площі взаємного перекриття) земель позивачів, зокрема [PERSON], із земельною ділянкою паєм [PERSON], згідно фактичного землекористування. На виконання ухвали суду по даній справі №607/19154/14-ц судовим експертом ТзОВ «Гал-Світ» [PERSON] 09.07.2015р. складено висновок №039/15 судової земельно-технічної експертизи. Згідно висновку: 1) Встановити, чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 3,38 га для ведення сільського господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, кадастровий номер 6125286900:01:001:0394, яка належить [PERSON], державному акту на право приватної власності на землю серії ГУ-ТР №010515 від 29.12.1999р. експерту не надається можливим. Згідно наданої технічної документації по перенесенню земельних часток (паїв) в натуру (на місцевості) земельної частки (паю) №492 [PERSON] має місце зменшення площі паю [PERSON] з 3,38 га до 2,99863 га.; 2) Фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 0,0959 га, розташованою по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:01:001:2934, яка належить [PERSON], не відповідає державному акту на право власності на землю серія ЯМ №627424 від 31.07.2012р. та технічній документації із землеустрою на вказану земельну ділянку; 3) [PERSON] місце накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. Площа такого накладання 342 кв.м. Окрім того, на підставі договору від 04.03.2015р. на замовлення [PERSON] Державне підприємство «Тернопільгеодезцентр» склало технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки [PERSON] Згідно пояснювальної записки до техдокументації, в результаті камерального виконання робіт по інвентаризації земельної ділянки встановлено, що вона має площу 3,3757 га, довжини меж та конфігурація її співпадають з даними державного акта на право власності на земельну ділянку та даними Державного земельного кадастру. Відомості про дану земельну ділянку внесено до ДЗК у 2008 році. Однак при проведенні інвентаризації виявлено перекриття зареєстрованої цієї ділянки із земельною ділянкою [PERSON], відомості про яку внесено до ДЗК у 2013 році. Розмір спірної земельної ділянки 0,0342 га, з яких 0,0079 га на якій знаходиться житловий будинок і 0,0263 га присадибна ділянка. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.11.2014р. по справі №819/2366/14-а, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] держземагенства у Тернопільському районі, Управління Держземагенства у Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби, третя особа [PERSON], про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії. Обґрунтовуючи позов позивач вказував на те, що в державному земельному кадастрі внаслідок бездіяльності управління Держземагенства у Тернопільській області, [PERSON] Держземагенства у Тернопільському районі невірно зазначена графічна інформація про перетин його земельної ділянки і земельної ділянки [PERSON], що підтверджено рішенням державного кадастрового реєстратора Головного управління Держземагенства у Тернопільській області від 27.03.2014р. за №РВ - 6100041422014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Позивач вважав протиправною бездіяльність відповідача щодо їхнього обов"язку усунути (аналювати) перетин суміжних земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] на території [PERSON] сільської ради, відображений у рішенні державного кадастрового реєстратора Головного управління Держземагенства у Тернопільській області від 27.03.2014р. за №РВ - 6100041422014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та просив зобов'язати управління Держземагенства у Тернопільській області, [PERSON] Держземагенства у Тернопільському районі зобовязати усунути (анулювати) перетин суміжних земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] на території [PERSON] сільської ради. У цій справі адміністративним судом було встановлено, що позивач ([PERSON]О.) в порядку встановленому Законом України «Про державний земельний кадастр» з метою отримання інформації до Державного земельного кадастру не звертався (дана обставина не заперечувалась позивачем). Долучена позивачем до матеріалів справи копія рішення №РВ06100041422014 про відмову у внесенні відомостей надана [PERSON], який не є стороною у справі. Окрім того, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015р. по справі №876/124/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області, треті особи фізичні особи, у тому числі [PERSON], про визнання дій протиправними, задоволено апеляційну скаргу [PERSON], скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.11.2014р. про відмову у задоволенні позову, прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправними дії відділу Держземагенства у Тернопільському районі щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки площею 0,0959 га, розташованої по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:01:001:2934 (власник [PERSON]). Колегія суддів ЛААС дійшла висновку, що відповідачем в повній мірі не встановлено, чи накладаються земельні ділянки, чи були погоджені межі, та проведено державну реєстрацію земельних ділянок, чим порушили законні вимоги [PERSON], яка набула право власності на земельну ділянку відповідно до Державного акту від 29.12.1999р. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необґрунтованість як первісного, так і зустрічного позовів, не підтвердження їх матеріалами справи, та, як наслідок, необхідність відмовити у їх задоволенні з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що перетину земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], згідно фактичного землекористування, немає. [PERSON] обставина встановлена рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012р. по справі №2-18/11, а тому, в силу ч. 3 статті 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Однак, має місце перетин цих же земельних ділянок згідно правовстановлюючих документів, і ця обставина підтверджена рішенням від 27.03.2014р. державного кадастрового реєстратора Головного управління Держземагенства у Тернопільській області, висновком №039/15 судової земельно-технічної експертизи від 09.07.2015р., технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки [PERSON] складеною у 2015 році Державним підприємством «Тернопільгеодезцентр». Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, [PERSON] сільської ради, [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні належною йому земельною ділянкою, шляхом визнання недійсним Державного акту виданого [PERSON] [PERSON] сільською радою 29 грудня 1999 року. Також просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області усунути (анулювати) на його земельній ділянці помилковий та незаконний перетин з нею земельної ділянки [PERSON] на території [PERSON] сільської ради, відображений у рішенні №РВ-6100041422014 від 27.03.2014р. згідно графічного матеріалу з реєстру земель у Державному земельному кадастрі. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналогічне по суті положення містить стаття 15 ЦК України - Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачем не доведено, яким чином відповідач [PERSON], маючи державний акт на право власності на земельну ділянку від 29.12.1999р. (державна реєстрація проведена у 2008 році) могла порушити цивільні права чи інтереси [PERSON], який отримав державний акт лише у 2012 році. Відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позовні вимоги за первісним позовом предявлені як до власника земельної ділянки [PERSON], так і до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, [PERSON] сільської ради. Однак ні позовна заява, ні численні доповнення до неї, не містять посилання на те, які ж норми ЦК, інших актів цивільного законодавства порушені відповідачами. Поряд із цим, у доповненні до позовної заяви від 31.05.2016р. представник позивача посилається на те, що «має місце часткове накладання (співпадіння) земельних ділянок у системі координат Національної кадастрової системи, що пояснюється некоректним перенесенням інформації з Державного реєстру земель до електронного Державного земельного кадастру, внаслідок чого виникла технічна помилка, порядок усунення якої чітко регламентовано ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пунктами 138-161 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р. Для усунення вказаної помилки саме [PERSON] необхідно замовити відповідну технічну документацію розробнику технічної документації по перенесенню меж її пайової ділянки в натуру (СПМ «Геодезія»), яким і була допущена вказана помилка,…» Суд зауважує, що позовних вимог до СМП «Геодезія» позивач не предявляв. При цьому вимоги про протиправність дій [PERSON] Держземагенства у Тернопільському районі, Управління Держземагенства у Тернопільській області, правонаступниками яких є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області та [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, були предметом розгляду Тернопільського окружного адміністративного суду по справі №№819/2366/14-а. Постановою цього суду від 05.11.2014р. відмовлено у задоволенні цих вимог у звязку із тим, що позивач ([PERSON]О.) в порядку встановленому Законом України «Про державний земельний кадастр» з метою отримання інформації до Державного земельного кадастру не звертався. У постанові суду із посиланням на Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р., детально проаналізовано яким чином відбувається виправлення технічної помилки у Державному земельному кадастрі. А саме за заявою заінтересованої особи за формою згідно з додатком 35 відповідно до пунктів 140 - 148 цього Порядку. Не звертався позивач із заявою про виправлення технічної помилки і станом на день звернення до суду із позовом. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, у звязку із тим, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається (недодержання в момент вчинення правочину (видачі державного акта) відповідачем/ами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу), суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом визнання недійсним державного акту виданого [PERSON] 29 грудня 1999 року. Також суд відмовляє у задоволенні вимоги про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області усунути (анулювати) на його земельній ділянці помилковий та незаконний перетин з нею земельної ділянки сільськогосподарського призначення [PERSON] на території [PERSON] сільської ради, відображений у рішенні №РВ-6100041422014 від 27.03.2014р. згідно графічного матеріалу з реєстру земель у Державному земельному кадастрі, так як дана вимога є похідною від першої вимоги, а також тому, що позивач до державного кадастрового реєстратора не звертався і рішення №РВ-6100041422014 від 27.03.2014р. адресоване не позивачу. Щодо мотивів відмови у задоволенні зустрічних вимог суд посилається на наступне. Зустрічний позов предявлено лише до [PERSON]. [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Тернопільської регіональної філії, [PERSON] сільська рада залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача за зустрічним позовом. Ухвалою суду від 11.10.2016р. задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом про виключення з числа відповідачів [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Тернопільської регіональної філії та переведення їх в статус третіх осіб. При цьому, [PERSON], в обґрунтування свого позову, зокрема, посилається на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015р. якою визнано протиправними дії відділу Держземагенства у Тернопільському районі щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок, у тому числі земельної ділянки [PERSON] Однак позов до [PERSON] Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, який є правонаступником відділу Держземагенства у Тернопільському районі, не предявлено. Відповідачем є та процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до суду. Беручи до уваги положення статті 1 ЦПК України, статті 15 ЦК України, захист цивільного права у суді передбачений лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зважаючи на те, що відповідачем є лише [PERSON], фактичної накладки земельних ділянок сторін немає, рішення [PERSON] сільської ради від 17.04.2003р. про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки є чинним, технічна документація із землеустрою виготовлена у 2012 році спільним малим підприємством «Артікс» також є чинною, позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення саме [PERSON] цивільних прав та інтересів [PERSON] Окрім того, відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], даний державний акт виданий і підписаний 31.07.2012р. головою [PERSON] сільської ради та начальником Управління Держкомзему у Тернопільському районі. Позивачем не надано доказів недодержання [PERSON] сільською радою та/чи Управлінням Держкомзему у Тернопільському районі в момент вчинення правочину (31.07.2012р.) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] також не зверталась про виправлення помилки, якщо така на її думку мала місце, у Державному земельному кадастрі щодо координат земельної ділянки [PERSON] відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012р. Також, суд критично ставиться до частини висновку судового експерта [PERSON] від 09.07.2015р., а саме відповіді на третє питання про те, що має місце накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. Площа такого накладання 342 кв.м. Відповідно до частин 6, 7 статті 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі. Експерт у відповіді на друге питання встановила, що фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 0,0959 га, розташованою по вул. Медичній, 3 у с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, яка належить [PERSON], не відповідає державному акту на право власності на землю серія ЯМ №627424 від 31.07.2012р. та технічній документації із землеустрою на вказану земельну ділянку. Із мотивувальної частини висновку вбачається, що мала на увазі експерт, а саме площа по фактичному землекористуванню 976 кв.м., а по державному акту 959 кв.м. Тобто різниця між фактичним землекористуванням та зазначеним у державному акті 17 кв.м. Беручи до уваги ту обставину, що накладки земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] по фактичному землекористуванню немає (а ця обставина є преюдиційною, встановленою рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012р. і доведення не потребує), різниця між фактичним землекористуванням [PERSON] та зазначеним у державному акті лише 17 кв.м., висновок судового експерта про те, що має місце накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки і площа такого накладання 342 кв.м. є необґрунтованим. Відповідно до ч. 1, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак позовна вимога за зустрічним позовом про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку виданого 31.07.2012р. [PERSON] не підлягає до задоволення. Інші ж вимоги за зустрічним позовом, а саме про скасування згаданого державного акта та скасувати державної реєстрації права власності [PERSON] на цю земельну ділянку не можуть бути задоволені, так як є похідними від вимоги про визнання державного акта недійним. Судом взяті до уваги покази свідка [PERSON] щодо того, що судовий експерт [PERSON] при виїзді за місцем знаходження земельних ділянок не користувалась крім рулетки та метра іншими спеціальними приладами (засобами), однак, з огляду на вищевикладене, дані свідчення не мають істотного значення для вирішення справи, а також висновок судового експерта в цілому не суперечить встановленим у даній справі обставинам. Так як у задоволенні і первісного, і зустрічного позовів відмовлено, на підставі статті 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на сторони в межах понесених ними витрат.

Outcome: dismissed