Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2014 року на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зі стягнення в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. на стягнення в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання цієї неповнолітньої дитини в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Оскільки вказаний розмір аліментів був незначний, то вона звернулась до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку на стягнення в твердій грошовій сумі й рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Після цього вони з відповідачем узгодили розмір аліментів, які останній буде добровільно надавати на утримання неповнолітнього сина, тому виконавчий лист до виконання вона не звертала. Однак, відповідач не дотримався укладеної домовленості та аліменти не сплачував. На даний час відповідач є здоровим та працевлаштований в Англії, де отримує високу заробітну плату, а її коштів не вистачає для належного матеріального забезпечення сина. Вказані обставини підтверджують необхідність зміни способу стягнення аліментів зі стягнення їх в твердій грошовій сумі на стягнення у частці від заробітку. В судове засідання представник позивачки згідно ордеру серії ІФ № 009652 на надання правничої (правової) допомоги від 18.10.2021 року (а.с. 13) адвокат Дуткевич М.В. не з`явився, подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги повністю підтримує (а.с. 22). Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, також звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов в частині зміни способу стягнення аліментів визнає, однак витрати на правову допомогу вважає завищеними, тобто неспівмірними із складністю справи, виконаними роботами, обсягом наданих послуг та часом, витраченим на виконання робіт. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 ч.2 цього ж кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначив Верховний Суд України в правовій позиції по справі № 143\~цс\~13 (постанова від 05.02.2014\~року), з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.08.2008 року в справі № 2-257/2008 (а.с. 7), місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] визначено разом матір`ю [PERSON] . Про те, що сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції 11.05.2005 року (а.с. 5). Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2007 року в справі № 2-622/2007 року (а.с. 6), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частки зі всіх видів заробітку щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Рішенням цього ж суду від 03 червня 2014 року в справі № 343/891/14-ц (а.с. 8-9), змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07.08.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ухвалено стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим 600,00 грн. аліментів, що стягуються з відповідача, не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини. Також змінився матеріальний стан відповідача. Як ствердила\~в позовній\~заяві позивачка,\~відповідач є\~здоровим,\~він працевлаштований\~за кордоном\~в Англії,\~де отримує\~високу заробітну\~плату,\~тобто має\~можливість сплачувати\~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведені обставини, визнання позову відповідачем, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов"язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, а також те, що зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, суд вважає, що позов [PERSON] слід задоволити та змінити спосіб стягнення аліментів, що згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2014 року стягуються на її користь з відповідача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, на стягнення їх у частці від заробітку в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки враховує майнове становище сторін по справі, стан їх здоров`я, сімейний стан та відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Тобто, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Як вбачається з розрахунку процесуальних витрат (згідно договору № 46 від 18.10.2021 року) та квитанції до прибуткового касового ордера № 55 від 28.10.2021 року (а.с. 13-15), вартість понесених позивачкою витрат на правову допомогу становить 3 500,00 грн. Дана сума, на думку суду, відповідає вищезазначеним критеріям, тобто обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та кількості витраченого часу, є співмірною категорії складності справи та значенню її для сторін і підстав для її зменшення суд не вбачає. На підставі викладеного, ст.ст.\~180-184,\~192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved