Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

В квітні 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа – державного акта на право постійного користування землею, виданого Вознесенською районною радою народних депутатів 04.04.1994 року. В обґрунтування даної заяви зазначено, що заявник [PERSON] є користувачем земельної ділянки, площею 50,00 га, розташованої в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, та наданої для ведення селянського (фермерського) господарства. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні по батькові заявника [PERSON], що створює йому перешкоди в реалізації належних йому прав (отримання згоди на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)). Разом з тим, отримати новий документ для заявника в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, [PERSON] просив заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з’явився. Надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності. Заяву про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа підтримав. Представник заінтересованої особи – Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти встановлення факту належності [PERSON] державного акта на право постійного користування землею. Представник заінтересованої особи – Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Вознесенської районної Ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області від 27.12.1993 року, [PERSON] 04.04.1994 року був виданий державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER], що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №372. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні по батькові користувача даної земельної ділянки («[PERSON]» замість вірного «[PERSON]»). Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] державного акта на право постійного користування землею, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с.7, 8, 9, 10-11). Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved