Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 800 гривень на кожну дитину щомісячно починаючи з 16 липня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, діти проживають з позивачкою, перебувають на її утриманні. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій підтримавши позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та участі позивача позивача. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи в суді судовою повісткою (а.с.28,29). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають двох спільних дітей : дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5 ) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовўязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач ніде не працює, має мінливі доходи що визнається позивачкою. Разом з тим, посилання позивачки на ту обставину, що [PERSON] може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень на кожну дитину, що значно перевищує 30% від прожиткового мінімуму встановленого для кожної дитини відповідного віку, свого підтвердження не знайшли. Так, відомостей, які б свідчили про одержання відповідачем доходів, які б давали можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, позивачка суду не надала, відповідних доказів про це не представила, клопотання про забезпечення чи витребування таких доказів не заявляла. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] у зазначеному розмірі позовних вимог, а саме по 800 гривень на кожну дитину щомісячно є непідтвердженими, у зв'язку з чим підлягають до задоволення частково. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу, у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, виходячи зі змісту ч.3 ст. 184 СК України розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі, може бути меншим від мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 цього Кодексу. В такому випадку дитині призначається відповідно до закону державна допомога, що покриває різницю між визначеним розміром і встановленим законом мінімальним розміром аліментів для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що відповідач не маючи постійних доходів, зобов"язаний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. При цьому, як зазначено вище позивачкою не доведено одержання відповідачем доходів, які б дозволяли сплачувати аліменти саме у такому розмірі. Також позивачкою не підтверджено документально розмір витрат на одну дитину, який би зумовлював необхідність стягувати аліменти саме у розмірі по 800 грн. на кожну дитину. Таким чином, виходячи з обставин справи та враховуючи вимоги ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів, який буде середнім між запропонованим позивачкою розміром в сумі 800 грн. на одну дитину та 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме у твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно та до досягнення дітьми повноліття . Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позову, суд присуджує стягнення судових витрат з протилежної сторони на користь сторони, яка їх понесла. Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 166, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial