Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище Волошенюк) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що з відповідачем шлюб зареєстровано 15.09.2012 р., від якого є дитина [PERSON], 29.01.2013 р. Протягом останніх років з відповідачем виникали постійні сварки, спокійно вирішувати незначні сімейні проблеми стало неможливим. На теперішній час шлюб існує формально. Вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливими. Після припинення спільного проживання відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить розірвати шлюб і стягати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, суду пояснила, що з відповідачем разом не проживають з листопада 2017 р., на примирення не погоджується. Повідомила, що отримує дохід близько пяти тисяч гривень на місяць, стан здоровя дитини задовільний, дитина власності не має. Відповідач [PERSON] позов визнав, також вважає неможливим збереження шлюбу. Згоден сплачувати аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку. Стан здоровя добрий, інших утриманців та власності немає. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб сторін зареєстровано 15.09.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2053. (а.с. 5) Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю-позивачем. (а.с. 6, 12) Спору про місце проживання дитини не існує, сторони визначились, що дитина буде проживати з матір"ю. Беручи до уваги те, що сторони разом не проживають з листопада 2017 р., позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, на примирення обоє не погоджуються, суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 ч. 3 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 ч. 1 СК України). Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців (відповідно до ст. 182 СК України), а також визнання відповідачем позову, суд вважає необхідним стягати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.04.2018 р. і до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору і на користь [PERSON] - 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved