Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

20.02.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини в зв"язку з продовженням навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 24.02.2009 року шлюб між ними розірвано. Дочка [PERSON], [INFO], на даний час повнолітня та навчається на першому курсі денної форми навчання на юридичному факультету Львівського національного університету ім. І.Франка на платній основі, а тому їй важко самій утримувати дочку, у звязку з чим їхня дочка потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач офіційно працює в Івано-Франківському ОВК, отримує заробітну плату, однак на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання матеріальної допомоги не надає. Просить суд хвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2021 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, а також стягнути з відповідача в її користь 500 грн. судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 зі всіх видів його доходу щомісячно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. 24.02.2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом РАЦС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області. Копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. На даний час, дочка сторін по справі [PERSON], [INFO], повнолітня та є студенткою 1 курсу денної форми навчання Львівського національного університету ім. І.Франка, про що свідчить договір про надання освітніх послу №2810с-17 від 03.08.2017 року. Термін її навчання до 30.06.2021 року. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] працює у Івано-Франківському ОВК та отримує заробітну плату, що не заперечується і самим відповідачем. Матеріальної допомоги на навчання дочки [PERSON], яку відповідач надає добровільно, недостатньо на її утримання на період навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. \~ \~ \~ \~А тому, оцінюючи всі наявні докази, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоровя останнього, суд вважає, що він взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], до 30.06.2021 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. судових витрат по справі та судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. На підставі ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved