Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ними та визначити місце проживання їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з нею. Свої вимоги обгрунтовує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 09 червня 2012 року. Від спільного подружнього життя у них народились діти: [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживають з нею. Вказує, що сімейне життя між ними не склалось, фактично шлюбні відносини на даний час припинені, кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрачено почуття любові та поваги. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Просив розглянути справу без його участі. Суд вважає за можливе підготовче судове засідання провести без участі сторін. Ухвалою Рівненського міського суду від 18.12.2020 р. позовна заява [PERSON] залишалася без руху з наданням строку для доплати судового збору за позовну вимогу про визначення місця проживання дітей. На виконання ухвали суду [PERSON] було подано до суду оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 840,80 грн. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання з участю сторін. Дослідивши надані докази,та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем [PERSON] у підготовчому судовому засіданні пред"явленого до нього позову дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, який було зареєстровано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №506. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису № 196, зареєстрований 24.01.2013р. Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області та [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису № 1719, зареєстрований 12.07.2017 р. Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області. Батьками дітей зазначені сторони у справі. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, інтересам малолітніх дітей, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Таким чином, аналізуючи в сукупності достовірно встановлені судом докази, враховуючи інтереси дітей, їх вік, а також те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дітей з матір`ю, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову в частині визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115, ч.1 ст. 160 СК України,

Outcome: approved