Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

31 жовтня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ Укрсоцбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 13 квітня 2007 року з [PERSON] було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №41/03-7, зі сплатою кредиту, відсотків за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Всупереч договірним зобов'язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Станом на 11 липня 2017 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 12552,48 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 326416,89 гривень, за відсотками 5106,77 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 132979 гривень. Крім цього [PERSON] була нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту, розмір якої, станом на 11 липня 2017 року, становить 3217,33 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 83664,01 гривень та пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1199,33 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 31187,59 гривень. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO], 30 липня 2015 року зареєстрований у встановленому законом порядку по [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №41/03-7 від 13 квітня 2007 року та додаткова угода до нього порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON], у судовому засіданні достовірно встановлено. За розрахунком вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №41/03-7 від 13 квітня 2007 року вбачається, що станом на 11 липня 2017 року останній має перед позивачем загальну суму заборгованості у розмірі 22075,91 доларів США з яких: сума заборгованості за кредитом - 12552,48 доларів США, сума заборгованості за відсотками 5106,77 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3217,33 доларів США, та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 1199,33 доларів США. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стосовно стягнення суми боргу та процентів по кредиту в іноземній валюті, слід зазначити наступне. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Зазначеної правової позиції дотримався також Верховний Суд України, яку виклав у постанові №6-190цс15 від 16 вересня 2015 року. Що стосується стягнення пені в іноземній валюті, то в цій частині вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.ст.526,527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст.99 Конституції України, ст. ст.192,533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня, за винятком обставин, викладених вище. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Зазначеної правової позиції дотримався також Верховний Суд України, яку виклав у постанові № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року. Таким чином, пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за відсотками слід обчислювати у національній валюті України за офіційним курсом гривні до долара США, який, станом на 23 листопада 2017 року, встановлений Національним банком України в розмірі 26,65 гривень за 1 долар США. У зв'язку з цим, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту складає 2176,01 х 26,65 = 57990,67 гривень, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2492,67 х 26,65 = 66429,66 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial