Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області про визнання права власності на автомобіль, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що 04 березня 2013 року він придбав у відповідача [PERSON] за 10 000 доларів США легковий автомобіль DODGE (DaimlerChrysler AG) RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , тип кузова Regular САВ:54 "Wheelbase (8.0'Box), зеленого кольору. Правочин було укладено в письмовій формі, розрахунок було проведено в повному обсязі, цей відповідач отримав всі кошти та запевнив, що всі податки та обов`язкові платежі (митні платежі) при ввезені автомобіля були сплачені. Позивач при підписанні даного договору отримав ключі від автомобіля, та сам автомобіль у володіння. [PERSON] запевнив його, що приїде на наступному тижні до нотаріуса для оформлення нотаріального договору та проведення всіх необхідних реєстраційних дії, і вже там надасть оригінал технічного паспорту на автомобіль, але цього не зробив. Позивач до цього моменту намагався знайти вказаного відповідача та вмовити його завершити оформлення автомобіля, але не зміг його знайти. Через 20 днів після придбання автомобіль зламався і потребував значного та коштовного ремонту. Позивач на той час не мав таких коштів, тому перестав користуватись автомобілем та залишив його в гаражі. На даний час позивач має намір використовувати автомобіль за його прямим призначенням, виконав ремонтні роботи. Але, згідно постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07 вересня 1998 року (зі змінами) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). У позивача не було і немає можливості виконати вимоги законодавства та зареєструвати легковий автомобіль DODGE RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , зеленого кольору, бо не має в розпорядженні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Спірний автомобіль засіб було ввезено в Україну відповідно до чинного на той час закону, будь-якої заборгованості зі сплати обов`язкових платежів у позивача перед державою не має. А тому сам факт подальшої зміни правового регулювання підстав державної реєстрації транспортного засобу не може перешкоджати в реалізації права власності позивачу. Звернення до відповідачів ні до чого не призвело, в добровільному порядку відповідач зараз не бажає виконати взяті на себе зобов`язання. Просив визнати за ним право власності на вказаний легковий автомобіль і доручити сервісному центру зареєструвати на його ім`я цей легковий автомобіль на підставі наданого договору купівлі-продажу, без додаткового надання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацій транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку, сертифіката відповідності, та підтвердження сплати всіх податків та обов`язкових платежів (митні платежі) при ввезені автомобіля, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та/або його представник в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, вказаним і матеріалами справи, в зверненні до суду позовні вимоги визнав, погодився з викладеними в цьому позові обставинами і не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. Правом надання відзиву на позов не скористався. Представник Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області також не з`явився, про день розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. В відзиві на позов позовні вимоги не визнав, не погодився з викладеними в цьому позові обставинами і не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2013 року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] за 10 000 доларів США легковий автомобіль DODGE (DaimlerChrysler AG) RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , тип кузова Regular САВ:54 "Wheelbase (8.0'Box), зеленого кольору. Правочин було укладено в письмовій формі, розрахунок було проведено в повному обсязі, цей відповідач отримав всі кошти та запевнив, що всі податки та обов`язкові платежі (митні платежі) при ввезені автомобіля були сплачені. Позивач при підписанні даного договору отримав ключі від автомобіля, та сам автомобіль у володіння. [PERSON] запевнив позивача, що приїде на наступному тижні до нотаріуса для оформлення нотаріального договору та проведення всіх необхідних реєстраційних дії, і вже там надасть оригінал технічного паспорту на автомобіль, але цього не зробив. Позивач до цього моменту намагався знайти вказаного відповідача та вмовити його завершити оформлення автомобіля, але не зміг його знайти. Через 20 днів після придбання автомобіль зламався і потребував значного та коштовного ремонту. Позивач на той час не мав таких коштів, тому перестав користуватись автомобілем та залишив його в гаражі. На даний час позивач має намір використовувати автомобіль за його прямим призначенням, виконав ремонтні роботи. У позивача не було і немає можливості виконати вимоги законодавства та зареєструвати легковий автомобіль DODGE RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , зеленого кольору, бо не має в розпорядженні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Звернення до відповідачів ні до чого не призвело, в добровільному порядку відповідач зараз не бажає виконати взяті на себе зобов`язання. Отже, в добровільному порядку спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні з вищевказаного і позиції сторін, знайшла своє підтвердження та обставина, що 04 березня 2013 року позивач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] за 10 000 доларів США легковий автомобіль DODGE (DaimlerChrysler AG) RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , тип кузова Regular САВ:54 "Wheelbase (8.0'Box), зеленого кольору. Правочин було укладено в письмовій формі, розрахунок було проведено в повному обсязі, цей відповідач отримав всі кошти та запевнив, що всі податки та обов`язкові платежі (митні платежі) при ввезені автомобіля були сплачені. Позивач при підписанні даного договору отримав ключі від автомобіля, та сам автомобіль у володіння. [PERSON] запевнив позивача, що приїде на наступному тижні до нотаріуса для оформлення нотаріального договору та проведення всіх необхідних реєстраційних дії, і вже там надасть оригінал технічного паспорту на автомобіль, але цього не зробив. Позивач до цього моменту намагався знайти вказаного відповідача та вмовити його завершити оформлення автомобіля, але не зміг його знайти. Через 20 днів після придбання автомобіль зламався і потребував значного та коштовного ремонту. Позивач на той час не мав таких коштів, тому перестав користуватись автомобілем та залишив його в гаражі. Стаття 41 Конституції України та стаття 319 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та право власності є непорушним та кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Підпунктом 1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення вищезазначених транспортних засобів. Крім того, підпунктом 2 п. 8 зазначеного Порядку встановлено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Спірний автомобіль засіб було ввезено в Україну відповідно до чинного на той час закону, будь-якої заборгованості зі сплати обов`язкових платежів у позивача перед державою не має. А тому сам факт подальшої зміни правового регулювання підстав державної реєстрації транспортного засобу не може перешкоджати в реалізації права власності позивачу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» № 1388 від 07 вересня 1998 року (зі змінами) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім документа, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, що мають ідентифікаційні номери, що підтверджують правомірність їх придбання (договір купівлі-продажу), подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Договір за положеннями ч. 1 ст. 639 ЦК України може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно абз. 2 ч. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 в редакції на час, коли виникли спірні правовідносини, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним - ст. 204 ЦК України. Договір відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦПК України є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Довідка-рахунок відповідно до п. 8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйований на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) є підтвердженням правомірності придбання транспортного засобу і підставною (поряд із рішенням суду), для оформлення права власності. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача його витрати на судовий збір. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням. Не може суд прийняти до уваги не визнання відповідачем позовних вимог в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на легковий автомобіль DODGE (DaimlerChrysler AG) RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , тип кузова Regular CAB:154"Wheelbase (8.0'Box), зеленого кольору та доручити відповідачу Регіональному сервісному центру МВС у Дніпропетровській області, 49041, м. Дніпро, проспект Праці, 16, Інформаційний центр: 056-720-97-50,info_dnp@hsc.gov.ua (або через центри надання адміністративних послуг, утворені відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги», на основі рішень, узгоджених між сервісними центрами МВС та органами, які прийняли рішення про утворення центрів надання адміністративних послуг) зареєструвати на ім`я позивача легковий автомобіль DODGE (DaimlerChrysler AG) RAM PICKUP 3500 L (Low Line), 1997 року виготовлення, VIN [NUMBER] , тип кузова Regular САВ:54"Wheelbase (8.0'Box), зеленого кольору на підставі наданого договору купівлі-продажу, без додаткового надання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацій транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку, сертифіката відповідності, та підтвердження сплати всіх податків та обов`язкових платежів (митні платежі) при ввезені автомобіля, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір з кожного окремо по 1 350 грн., а всього 2 700 грн. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved