Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів. В обгрунтування позову зазначено, що ним, [PERSON] у мережі інтернет було знайдено рекламне оголошення ТОВ «Лізингова компанія « Ваш Авто» про продаж автомобілів і 20 жовтня 2015 року вирішив придбати для власних потреб автомобіль марки «Hundai Santa FE » (комплектація DRIVE) за 15 517,24 доларів США. Він виїхав до офісу в м. Рівне , вул. Соборна, 67, куди його після телефонної розмови запросив працівник регіонального відділення компанії. Його попередили про необхідність мати при собі паспорт та ідентифікаційний номер. Під час розмови з консультантом компанії, йому було пояснено, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» займається реалізацією нових автомобілів. При цьому, консультант підтвердив, що ціна автомобіля марки «Hundai Santa FE » буде складати 670 000,00 гривень і у випадку оплати авансового платежу у розмірі 67 000,00 гривень цей автомобіль зможуть доставити власнику через 2-3 дні. Решту суми він повинен буде сплатити при доставленні компанією автомобіля за місцем м.Мукачево Закарпатської області на автосалоні Хюндай. На прохання надати йому детальну інформацію про наявні у них автомобілі (модель, колір, комплектацію), а також про те, де він мож їх оглянути, консультант показав лише фотографії із каталогу і заявив, що їхня компанія займається реалізацією продукції загальновідомих виробників, з детальною інформацією про яку він може ознайомитись через мережу інтернет. Необхідності ж у огляді немає, оскільки за умови укладення договору автомобілі доставляють за місцем м. Мукачево, де він зможе оглянути на наявність дефектів, а у випадку їх наявності, у нього буде змога відмовитись від його прийняття та вимагати заміни. 20.10.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія « Ваш Авто» як лізингодавцем та ним [PERSON] як лізингоодержувачем був укладений договір фінансового лізингу за №001628, предметом фінансовго лізингу якого є автомобіль марки «Hundai Santa FE » (комплектація DRIVE), який вказаний у п.1.1 Договору та зазначений у специфікації, вартістю 28 510, 64 доларів США згідно обміну курсу долара до української гривні 670 000,00 гривень, та відповідно до умов договору (п.1.3 Договору) лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність, та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах передбачених договором на 78 календарних місяців. Згідно договору фінансового лізингу №001628 від 20.10.2015 року вартість предмета лізингу становить 28 510, 64 доларів США, щомісячний платіж 443,85 доларів США, комісія за супроводження Договору в розмірі (7 %) відсоток річний (21%). Згідно додатку №2 до договору фінансового лізингу №001628 від 20.10.2015 року зазначена марка автомобіля «Hundai Santa FE » (комплектація DRIVE), ціна -15 517,24 доларів США. Відповідно до умов договору фінансового лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу, зазначений у п. 1.3 договору, у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на нього на лізингоодержувача згідно з умовами даного договору. Умови поставки та прийому-передачі предмету лізингу визначені розділом 4 договору, зокрема пунктом 4.1 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу, та комісії за передачу предмета лізингу. Однак з моменту укладання договору по сьогодні вищевказаний автомобіль, так і не отримав. Вважає, що цими діями було порушено його право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Вимогу про надання відповідної інформації до укладення договору містить і ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення забороняється як така, що вводить споживача в оману відповідно до ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману визнаються нечесною підприємницькою практикою, яка заборонена ч.1 ст. 19 Закону. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Розраховуючи на добросовісність представника, він погодився з такими умовами. Консультант запропонував здійснити авансові платежі в розмірі 67 000,00 гривень, в цей же день, про що підтверджується квитанцією №5 від 20.10.2015року, надав йому папірці з номером рахунку відповідача, сум, необхідних до сплати, вказав призначення платежу «згідно договору № 001628, відправив його у касу банку рядом біля офіса для оплати, а сам, з сказав, що за час, необхідний для оплати, використає для оформлення відповідних документів. І лише після оплати ним надав можливість ознайомитись з договорам. Але через те, що проживає у компактному румунському населенні, а також школу закінчив на молдавській та російській мові, договір, який йому запропонували підписати на 12 сторінках, він не зміг прочитати, детальне ознайомлення з його умовами склало для нього значні труднощі, бо після прочитання перших аркушів він не усвідомлював зміст попередніх, а потім не усвідомлював і значення наступних аркушів. Довіряючи професіоналізму і спеціалізації консультантів, він все ж їх підписав, оскільки ним вже було внесено авансові платежі. У такий спосіб ним було підписано оспорюваний договір №001628 з додатком. Далі, через три дні він телефонував з приводу того, коли зможе оглянути автомобіль і коли його доставлять. Йому заявили, що потрібно внести на рахунок відповідача 50% від суми, вказаної в договорі, бо перший сплачений внесок був адміністративною послугою, а потрібно сплатити авансовий та інші платежі, і лише тоді вони замовляють автомобілі і, можливо, за 120 днів цей автомобіль йому передадуть. Після детального вивчення вказаних договорів із юристом виявилося, що це зовсім не договори купівлі-продажу (за змістом), як було погоджено з консультантом, і лише після детальних юридичних роз'яснень підписаного договору він усвідомив, що підписав зовсім не той договір, який обговорював з консультантом. Саме через те, що консультант відповідача ввів його в оману, він не усвідомлював, що ціна продукції (автомобіля) є невизначеною, бо в договорі вказано ціну продукту, в який включено також послуги, комісію. Також, відсутність у відповідача в наявності автомобілів у продажу, бо їх потрібно замовити, оплативши їх повну вартість виробнику чи дилеру, через що є ризик підвищення вчорашньої ціни в декілька разів, що відповідно тягне за собою збільшення ціни продукції та ціни договору (сукупної вартості) , що йому не роз'яснено. Сплачені ним в розмірі 67000 гривень як авансові платежі за договором, згідно із квитанцією, є частковою оплатою вартості автомобіля, про те консультант вказував на те, що ці платежі є комісійною винагородою, яка передбачена за договором лише у випадку передачі автомобіля покупцю. Це є проявом недобросовісної підприємницької діяльності, яка вводить в оману споживачів, завдає шкоди особам, державі, суспільству внаслідок неточності, недостовірності, двозначності, перебільшення, замовчування, порушення вимог щодо часу, місця і способу розповсюдження. Умова Договору, відповідно до якої лізингодавець може передати свої права та обов'язки за даним договором третім особам в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача також є несправедливою, так як передача прав та обов'язків третій особі без згоди лізингоодержувача може призвести до невиконання та неналежного виконання цією особою обов'язків перед лізингоодержувачем та зменшенню гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Дане положення не відповідає п.16.7 п.16 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 520 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Так як за договором фінансового лізингу кожна із сторін має взаємні права і обов'язки, то, відповідно, кожна сторона виступає у зобов'язанні одночасно і як боржник, і як кредитор. Відповідно лізингодавець може передати свої права та обов'язки іншій особі лише за згодою лізингоодержувача. Зазначили, що перелік несправедливих умов договору у ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є обов'язковим для суду і такі умови повинні визнаватись несправедливими у кожному конкретному випадку їх встановлення. Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Відповідно до п. 10.14 договору навіть за дострокову сплату лізингових платежів до 12 місяців після підписання Акті приймання передачі предмета лізингу, лізингоодержувач сплачує штраф в розмірі 10 % від суми дострокового погашення ( порушення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»). З огляду на вищенаведене та враховуючи, що зміна чи визнання недійсним згаданих вище положень Договору фінансового лізингу, які містять несправедливі умови, зумовлює зміну інших положень зазначеного договору, такі підлягають визнанню недійсними у цілому. Вважаю, що з умов укладеного Договору фінансового лізину, ТОВ «Лізингова компанія « Ваш Авто» для придбання предмета лізингу залучає фінансові активи фізичної особи - позивача (внесений ним авансовий платіж у розмірі 50 % від вартості предмета лізинг\), тобто здійснює цілеспрямовану дію щодо отримання фінансових активів від фізичної особи з метою надання фінансової послуги (фінансового лізингу). Виходячи з приписів пункту - 4 частини першої, частини другої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ТОВ «Лізингова компанія « Ваш Авто» для здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу 7 на умовах, передбачених укладеним Договором фінансового лізингу, має отримати відповідну ліцензію від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Втім, ТОВ «Лізингова компанія « Ваш Авто» такої ліцензії не отримувало, що може бути підтверджено відсутністю останнього в Державному реєстрі фінансових установ, доступ до якого є відкритим. Також звертає увагу, що заяв про постачальника автомобілів він не подавав і домовленість з представником відповідача була лише про модель та марку автомобіля, про що і зазначено в п. 1.1 Договорів та Специфікацій. Крім того, в Договорах лізингу, відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. На підставі наведеного просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 20 жовтня 2015 року за №001628, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія « Ваш Авто» як лізингодавцем з однієї сторони та [PERSON] як лізингоодержувачем з другої сторони, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія « Ваш Авто» в користь [PERSON], 67 000,00 грн. сплачених коштів за умовами договору та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розглялу справи в судове засідання не з"явився. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" "Ваш Авто" та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № 001628 від 20 жовтня 2015 р., згідно з п. 1.3 якого лізингодавець (відповідач) прийняв зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (Позивачу) на умовах, передбачених Договором. Згідно квитанції №5 від 20 жовтня 2015 року позивачем в користь ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" сплачено 67000 гривень, як платіж за договором фінансового лізингу. Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника) (пункт 2 ч. 3 ст. 18 Закону); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону). Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ч. 1 ст. 808 ЦК, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Згідно п. 1.3. договору лізингодавець бере зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лизингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим Договором. Договір з додатками до нього не містять умов, що вибір продавця (постачальника) предмета лізингу здійснюється лізингоодержувачем. Отже, виходячи зі змісту зобов'язання відповідача про придбання у власність предмета лізингу і його передачі лізигоодержувачу, вибір продавця, у якого лізингодавцем буде придбаний предмет лізингу для його передачі лізингоодержувачу, здійснює відповідач. Аналізуючи умови договору, згідно ч. 1 ст. 806 ЦК договір є договором непрямого лізингу, згідно умов якого вибір продавця (постачальника) здійснюється лізингодавцем (відповідачем), а тому згідно ч. 1 ст. 808 ЦК продавець (постачальник) та лізингодавець (відповідач) повинні нести перед позивачем (лізингоодержувачем) солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Згідно п. 1.4. договору лізингодавець не відповідає перед позивачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Таким чином, п. 1.4. договору суперечить вимогам ч. 1 ст. 808 ЦК щодо солідарної відповідальності продавця і лізингодавця перед лізингоодержувачем (позивачем). Зміст п.1.5 договору не спростовує зазначених висновків. В договорі і додатках відсутні будь-які відомості про продавця товару, у якого лізингодавцем буде придбаний предмет лізингу для передачі лізингоодержувачу на виконання умов договору, його найменування та місцезнаходження, до якого і куди позивач може звертатися як споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару (предмету лізингу). Окрім опису предмета лізингу у п. 1.1. договору - транспортний засіб «Hundai Santa FE » (комплектація DRIVE) - Договір і Специфікація не містять інших індивідуальних ознак (характеристик) предмета лізингу, зокрема, вид транспортного засобу (легковий, вантажний автомобіль тощо), рік випуску, технічний стан: новий чи бувший у використанні тощо. За відсутності умов, які повною мірою індивідуалізують предмет лізингу (а не частково), за відсутності відомостей про продавця (виробника) предмета лізингу, до якого і куди може звертатися Позивач (споживач) у випадку порушення якості та інших умов продажу предмету лізингу, за наявності умов, які повністю звільняють відповідача від відповідальності стосовно належної якості і гарантій предмета лізингу, умови договору є несправедливими, оскільки утворюється істотний дисбаланс між правами і обов'язками на шкоду споживачу (Позивачу). Розмір лізингових платежів в період дії Договору може індексуватися в залежності від зміни законодавства, яке впливає на лізингову діяльність Лізингодавця, збільшення або зменшення податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу (п. 10.13 договору). У випадку настання істотних змін на кредитно-грошовому ринку та/або при виникненні процесів, які зумовили зміну валюти резервів НБУ та комерційних банків та/або обрання Продавцями/Постачальниками предмета лізингу за договорами інших грошових еквівалентів долара чи євро, грошовий еквівалент виконання лізингоодержувачем грошового зобов'язання в іноземній валюті буде обрано Лізингодавцем зіставно із виниклими змінами (п. 10.18 договору). При цьому, порядку (способу перерахунку) індексації і зміни розміру лізингових платежів у випадках, передбачених п. п. 10.13, 10.15, 10.18 договору, не визначено. Лізингодавець наділений правами одностороннього розірвання договору без обов'язку компенсацій (повернення) сплачених коштів. Лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов даного Договору (п. 3.2.6 договору). Лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку неможливості придбання предмету лізингу або відмови продавця здійснити продаж/поставку предмета лізингу протягом одного року. У такому разі лізингоодержувачу повертаються сплачені ним кошти, а адміністративний платіж (10%) - не повертається (п. 3.2.7 договору). Згідно п. 10.15 договору, у разі неузгодженої у даному договорі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до договору, а також на вимогу Лізингодавця підписують акт погодження вартості Предмета лізингу. У разі відмови Лізингодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або вартості коригування вартості Предмета лізингу, Лізингодавець має право розірвати договір, після чого Лізингоодержувач зобов'язаний повернути Лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 (пяти) днів з моменту отримання від Лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів. При цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають. Надання можливості продавцю (виконавцю) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору згідно п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону є несправедливими умовами договору. Згідно п. 12.7 договору, Лізингодавець має право достроково припинити дію договору та вимагати повернення предмету лізингу у випадках: Лізингоодержувач не оплатив або сплатив не повністю у встановлений строк лізинговий платіж і прострочення сплати становить більше 30 днів, а також штрафні санкції; Лізингоодержувач використовує предмет лізингу не у відповідності до договору; Лізингоодержувач не виконує умов гарантії на предмет лізингу, не підтримує його в належному технічно-справному стані, не проводить гарантійний і післягарантійний ремонт, якщо такий ремонт потрібен, не проводить технічний огляд, що погіршує технічний стан предмета лізингу; Лізингоодержувач надає Лізингодавцю інформацію не в повному обсязі або надає недостовірну інформацію згідно договору. Згідно п. 12.8 договору, у випадках настання обставин, перелічених у п. 12.7. договору, вже після передачі Лізингоодержувачу предмета лізингу, останній зобов'язаний протягом 10 днів з моменту повідомлення Лізингодавця про розірвання договору з підстав порушення Лізингоодержувачем умов договору, оплатити Лізингодавцю всі неоплачені платежі згідно додатку № 3 договору, що залишилися до оплати до моменту повернення Лізингодавцю предмета лізингу, а також всі належні до оплати штрафні санкції, та повернути предмет лізингу і покрити всі витрати, понесені Лізингодавцем при виконанні договору. Всі витрати по поверненню предмета лізингу покладаються на Лізингоодержувача. Отже, зі змісту п.12.8 договору Лізингодавець (відповідач) має право припинити договір, а Лізингоодержувач (позивач) в такому випадку зобов'язаний не тільки повернути йому предмет лізингу, а й сплатити всі неоплачені лізингові платежі, тобто по суті оплатити Лізингодавцю повну вартість предмет лізингу, повернувши при цьому предмет лізингу. Згідно п. 12.1. договору, Лізингоодержувач, який оплатив адміністративний платіж, частково або повністю оплатив Авансовий внесок (50% вартості предмета лізингу) та не отримав транспортний засіб, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця, який розглядає заяву про розірвання договору та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого Авансового платежу (50% вартості предмета лізингу) та/або частини авансових платежів, а 40 % - Лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж (10% вартості лізингу) поверненню також не підлягає. Не можна вважати справедливими умови договору, якими відповідач наділений правом одностороннього розірвання договору з підстав (п. п. 3.2.7, 10.13, 10.18, 12.7), які не мають суттєвого впливу на обсяг майнових прав відповідача як Лізингодавця, при тому, що ціна договору визначена у гривневому еквіваленті до долара і вплив на ціну предмета лізингу можуть мати коливання саме курсу гривні до долара, а не навпаки, без будь-якої компенсації (повернення сплачених коштів) Лізингоодержувачу, не надаючи аналогічних прав Лізингоодержувачу, навіть при сплаті ним лізингових платежів, що перевищують 50 % вартості предмета лізингу, чим утворюється істотний дисбаланс між правами і обов'язками на шкоду позивачу. Лізингоодержувач також наділений правом розірвання договору (п.12.1 договору), але це право зумовлене не поверненням йому фактично сплачених коштів Лізингодавцю у значному розмірі (60% авансового платежу - 50% вартості предмета лізингу), що фактично є компенсацією Лізингодавцю за розірвання договору Лізингоодержувачем та встановленням жорсткої відповідальності за розірвання договору. Як вбачається з ст. 12 договору, відповідальність Лізингодавця за невиконання або неналежне виконання договору повністю виключена і останній не несе відповідальності за невиконання договору. В той же час, позивач несе відповідальність фактично за будь-яке порушення договору (зокрема, пункти 3.3.15, 5.2, 12.4, 12.5, 12.10 - 12.13. договору), а також несе відповідальність й за розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципу свободи договору, справедливості і добросовісності. Встановлення жорстких обов'язків і відповідальності споживача, тоді як надання послуги по договору обумовлене лише власним розсудом виконавця (відповідача), є несправедливими умовами договору (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону). Аналогічні висновки містяться в Ухвалі ВССУ по справі № 6-13507св15 від 07.10.15 р., Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 р. Згідно пунктів 5, 6 статті 18 Закону Украни "Про захист прав споживачів, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним; у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Згідно п. 8 ст. 18 Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Виходячи з наведеного, умови договору не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлюють жорсткі обов'язки і відповідальність для споживача і створюють істотний дисбаланс між правами і обов'язками на шкоду споживачу, що є підставою для визнання договору недійсним зі стягненням із відповідача 67000 гривень, як коштів, сплачених за умовами договору фінансового лізингу. На підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 1221,20 гривень.

Outcome: approved