Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" про визнання незаконним збільшення в односторонньому порядку з 01 лютого 2009 року відсоткової ставки з 15,12 % річних до 26,88% річних за користування кредитом згідно кредитного договору № ІFR0GА00000005 від 27 квітня 2007 року. Просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство „ ПриватБанк " здійснити перерахунок суми заборгованості по кредитному договору № ІFR0GА00000005 від 27 квітня 2007 року з врахуванням відсоткової ставки, в розмірі 15,12% річних. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач безпідставно та незаконно порушив умови договору, одноособово, без належного повідомлення, підвищив розмір відсоткової ставки чим порушив його право як споживача банківських послуг. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], подав суду заяву, в якій позов підтримав. Вказав, що нерухоме майно, передане ним в іпотеку банку є його єдиним житлом. Він є людиною з обмеженими можливостями, так як самостійно не пересувається. Відповідач підвищив розмір відсоткової ставки, чим порушив і його право, як іпотекодавця. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представниця позивача [PERSON], в судове засідання не прибула, подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву, за змістом якої позовні вимоги не визнав, просить розглядати справу без його участі. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27.04.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і позивачем укладено кредитний договір №IFR0GA00000005, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 87 137 грн. 50 коп. зі сплатою 14,04% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 27.04.2017 року (а.с. 8-10). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним кредитним договором 27.04.2007 року між [PERSON], та відповідачем укладено договір іпотеки квартири (а.с. 11-13), відповідно до якого третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] передав в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: однокімнатні квартири, які розташовані за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №IFR0GA00000005 від 27.04.2007 року станом на 25.08.2011 року за ним наявна заборгованість в сумі 104 609 грн. 75 коп. (а.с. 14-14-зворот). Рішенням Рожнятівського районного суду від 21 березня 2014 року (а.с.15-16) було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення. Рішення суду залишено без змін ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2014 року (а.с.17-20) Згідно копій квитанцій за 2009-2014 роки (а.с.30-41) [PERSON], сплачував кошти на погашення кредитної заборгованості в розмірі 1340 гривень, що відповідає щомісячному платежу за відсотковою ставкою 15,12% річних, піднятою з 26.10.2008 року. Як підтверджено інформаційною довідкою, з 01 лютого 2009 року розмір місячного платежу за кредитним договором №IFR0GA00000005 від 27.04.2007 року становить 1910,00 гривень у відповідності до підвищеної відсоткової ставки - 26,88%. Відповідач просив до даного позову застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивачу було відомо про зміну відсоткової ставки у 2009 році. Однак, з таким твердженням відповідача суд не погоджується. Згідно ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права. Умовами пункту 2.3.1. кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). Пунктом 2.3.1. кредитного договору №IFR0GA00000005 від 27.04.2007 року встановлено, що банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Як було встановлено, судом апеляційної інстанції при вирішенні справи про звернення стягнення, лист-повідомлення про підвищення процентної ставки від 31.12.2008 року, адресованого [PERSON], (а.с. 28), та копія реєстру поштових відправлень №316 ір (а.с. 29) не є доказом належного повідомлення боржника про підвищення процентної ставки. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положення ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до п.4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Згідно статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відсоткова ставка є істотною умовою договору, а тому між сторонами кредитного договору відносно такої повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється у тій самій формі, що й договір, що змінюється чи розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до норм частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому норми статті 16 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки позивачем повністю доведено не дотримання банком порядку підвищення процентної ставки, зокрема, належного повідомлення позичальника про підняття процентної ставки, то суд приходить до висновку про неправомірне підвищення банком процентної ставки за кредитним договором №IFR0GA00000005 від 27.04.2007 року, а відповідно такі дії банку є незаконними, а права позивача підлягають судовому захисту. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" про захист прав споживача, визнання недійсним підвищення відсоткової ставки та зобов'язання вчинити дії є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 638, 651, 654, 1056-1 ЦК України, ст. 11 Закону України „ Про захист прав споживачів",

Outcome: approved