Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

11.05.2019 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві, актовий запис №276 від 16.03.2012. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві, актовий запис №276. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв`язку із повною відсутністю взаєморозуміння та конфліктами. Вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач, матеріальної допомоги позивачу та дітям взагалі не надає, участі у їх вихованні не приймає, внаслідок чого остання не має можливості сама утримувати дітей. Діти мають особливості розвитку, що підтверджується відповідними довідками медичних закладів, а тому потребують постійного спостереження у спеціалістів, додаткових занять з такими спеціалістами, як логопед, дефектолог, психолог, що тягне за собою додаткові витрати. Також, зазначає, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Крім того, позивач вказує, що вона є багатодітною матір`ю, оскільки від першого шлюбу має ще доньку, станом на день подання позовної заяви ніде не працює, оскільки має дітей з особливостями розвитку і не має змоги повноцінно працювати. Постійного доходу не має. Відповідач не має іншої родини та інших дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Разом з тим, відповідач працевлаштований, проте має мінливий дохід. Вважає, що сума аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. на двох дітей є обґрунтованою та такою, що відповідає потребам дітей. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 11.05.2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 13.05.2019 позовну заяву залишено без руху на надано позивачу строк для усунення недоліків. 13.06.2019 позивачем до суду подано заяву на усунення недоліків. Ухвалою суду від 14.06.2019 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 15.07.2019 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу з позивачем та про зміну прізвища позивача після розірвання шлюбу на [PERSON] . Проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі 10 000,00 грн. заперечує. Зазначає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач є необґрунтованим. Вказує, що з березня 2019 року, з моменту припинення фактичного проживання з позивачем за однією адресою, щомісячного надсилає на банківську картку позивача суму в розмірі 2 000,00 грн., яка є більшою мінімального граничного розміру аліментів на одну дитину згідно ст. 182 СК України. Також, вказує, що середньомісячний дохід не достатній для визначення іншої суми, навіть за великим бажанням позивача, а тому на сьогодні немає будь-якої законної підстави стягувати з мене більше ніж сума, яку він сплачує у добровільному порядку виконуючи батьківський обов`язок згідно закону. 09.09.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що заперечення відповідача щодо позовної вимоги про стягнення аліментів та правових підстав позову, з якими він не погоджується є безпідставними. Також, вказує, що з довідки ТОВ «Бест Інком» про доходи надану відповідачем вбачається, що відповідач працює на підприємстві лише декілька місяців, сплачує кошти на утримання дітей у період судового розгляду справи, знімає помешкання у м. Києві, не бажає нотаріально оформляти договір з позивачем про розмір аліментів на дітей, а також, як зазначав відповідач він виїжджав на заробіток до Польщі, а в усній розмові з позивачем казав, що хоче виїхати туди та оформити дозвіл на проживання у Польщі, а тому можна зробити висновок, що відповідач має інший додатковий дохід, який не хоче показувати суду та може виїхати з країни, а отже на думку позивача призначення аліментів має бути в твердій грошовій сумі. Крім того, зазначає, що наразі позивач утримує дітей, годує, одягає, лікує, водить на реабілітацію, заняття зі спеціалістом дефектологом, логопедом, також усі кошти які надає відповідач ідуть виключно на дітей та для їх потреб. Однак, у зв`язку з потребами дітей, цих коштів категорично не вистачає. Разом з тим, вказує, що оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, а батько незважаючи на особливості дітей надає лише майже мінімальний розмір допомоги визначений законодавством, та є ймовірність після судового розгляду взагалі перестати допомагати, а тому тільки за рішенням суду можна визначити суму стягнення аліментів. Ухвалою суду від 12.09.2019 роз`єднано позовні вимоги та вимоги про стягнення аліментів виділено в окреме провадження. Ухвалою суду від 26.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.а.с. 6-7). Вбачається, що діти сторін проживають разом з позивачем, однак остання не має достатніх коштів для задоволення потреб дітей, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Також, встановлено, що відповідач працює у ТОВ «Бест Інком» з 13.02.2019 на посаді менеджера з організації консультативних послуг та отримує регулярний дохід, який за період з 13.02.2019 по 31.05.2019 склав 23 400,00 грн. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує дохід, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Разом з цим, як вбачається з відзиву відповідача, останній не заперечує щодо сплати аліментів у розмірі 2 000,00 грн. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно сплачує на користь позивача аліменти на утримання двоїх неповнолітнійх дітей. Проте, суд вважає, що вказана обставина не є свідченням того, що у позивача відсутнє право вимоги на звернення до суду з даним позовом та як наслідок, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Як вбачається зі змісту позову та доданих письмових пояснень позивача, обгрунтовуючи право на звернення до суду позивач посилалася також на те, що розмір аліментів саме у сумі 10000,00 грн. забезпечить належне утримання дітей. При цьому, на переконання позивача, кошти, які надає відповідач на утримання дітей не є достатніми для належного утримання дітей, а тому остання звернулася до суду з даним позовом. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що між сторонами наявні спірні правовідносини щодо порядку та розміру стягнення аліментів та відповідно, добровільне надання відповідачем коштів на утримання дітей жодним чином не є свідченням про відсутність спору. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Так, відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн. щомісяця та до досягнення останніми повноліття. Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Як встановлено вище, відповідач офіційно працює, тобто має регулярний дохід, а тому суд вважає, що аліменти підлягають до стягнення в частці від заробітку (доходу) відповідача. Разом з цим, доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід чи частину доходу отримує в натурі, позивачем не надано. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 11.05.2019, то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 11.05.2019. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 11.05.2019 і до досягнення дітьми повноліття. При визначенні вказаного вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дітей та відповідно такий розмір аліментів є виправданий , виходячи з віку дітей, їх стану здоров"я та особливостей їх виховання. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial