Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку успадкування за законом після її батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на земельній ділянці [ADDRESS], яка була надана батькові на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 06 грудня 1956 року, ним побудований жилий будинок, який на даний час після зміни нумерації значиться під номером 45. За даними Добропільського БТІ, виданими станом на 31 грудня 2012 року, право власності на даний будинок не зареєстроване. [PERSON] після смерті батька своєчасно 02 квітня 2014 року подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок постановою нотаріуса від 12 червня 2014 року року через відсутність відмітки про реєстрацію житлового будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала заяву про визнання позову в повному обсязі. Просить розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.22). У відповідності до договору, посвідченого нотаріусом Добропільської нотконтори 06грудня 1956 року за реєстром № 2157, укладеного між виконкомом Добропільскою міською радою та [PERSON], якому, згідно з рішенням виконкому Добропільської ради № 10 від 05 травня 1955 року, надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва жилого будинку [ADDRESS] (а.с.17-19). З довідок ТОВ "Добропільське БТІ" від 27 березня і 16 квітня 2014 року вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS], який належав [PERSON] до вересня 1973 року мав номер 33. Право власності на житловий будинок не зареєстроване (а.с.9-10). Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ "Добропільське БТІ" станом на 05 травня 2014 року за адресою: [ADDRESS]. рахується житловий будинок із надвірними побудовами і спорудами (а.с.11-16). Згідно висновків спеціаліста ринкова вартості домоволодіння становить 61199.00 грн. (а.с.8). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про її народження [NUMBER], свідоцтвом про укладення нею шлюбу [NUMBER] (а.с.20), тобто вона належить до спадкоємців за законом першої черги. Із копії спадкової справи вбачається, що відносно померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа (а.с.27-98). Інші спадкоємці: [PERSON], [PERSON] відмовилися від спадку на користь [PERSON]. Постановою нотаріуса від 12 червня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], через відсутність відмітки про реєстрацію житлового будинку у відповідному відділі комунального господарства або у БТІ (а.с.7, 77). Суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на нерухому майно в порядку спадкування підлягають частковому задоволенню на підставі наступного. Позивач [PERSON] як дочка спадкодавця згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Прийняття нею спадщини після батька підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи. Законом України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діючим в редакції Закону України № 1878-У1 від 11 лютого 2010 року, в ст. 3 п. 4 визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Право [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] виникло на підставі нотаріально посвідченого договору про надання в користування земельної ділянки в 1956 році. Тобто право на нерухомість виникло на той момент, коли законодавство не передбачало обов'язкової державної реєстрації такого права. Така реєстрація була визначена з введенням в дію 01 січня 2004 року Цивільного кодексу України. Згідно свідоцтву про одруження від 12 листопада 1950 року [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с.36) Законодавством передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, [PERSON] належить право на ? частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS], побудованого подружжям, а до складу спадщини за померлим [PERSON] відноситься ? частина житлового будинку за вказаною адресою. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і за позивачкою [PERSON] слід визнати право власності на ? частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за її батьком померлим [PERSON]

Outcome: partial