Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хорольської міської ради Полтавської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на нього, в обгрунтування якого вказав, що відповідно до рішення виконкому Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області від 20.09.2017 року № 189 « Про присвоєння окремої адреси гаражу по [ADDRESS]» присвоєно окрему адресу гаражу, побудованому позивачем [PERSON], на підставі Дозволу на проведення робіт від 20.11.1984 року № 197, виданого виконавчим комітетом Хорольської міської ради народних депутатів по [ADDRESS]. З технічного паспорта, виготовленого фізичною особою- підприємцем [PERSON], вбачається, що гараж [ADDRESS], вартістю 62 517 гривні, перебуває у задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, зазначивши, що міська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з повідомленням начальника-державного реєстратора Комунальної установи « Реєстраційна Служба» О.І. Штомпель від 02.02.2018 року № 01-09/ 14 позивачу [PERSON], відмовлено у державній реєстрації гаража у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та роз»яснено необхідність звернутись до суду з відповідною заявою. Факт належності позивачу вказаного гаража доводиться копією паспорта, копією Дозволу на проведення робіт від 20.11.1984 року № 197, виданого виконавчим комітетом Хорольської міської ради народних депутатів по [ADDRESS], копією Технічного паспорту гаража [ADDRESS] виготовленого фізичною особою- підприємцем [PERSON] 18.09.2017 року. Згідно Технічного паспорту про вартість та технічний стан нерухомого майна інженера з інвентаризації нерухомого майна фізичної особи- підприємця [PERSON] від 18.09.2017 року вартість нерухомого майна, яке складається з: гаража « Г» загальною площею 43,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], становить 62 517 гривень. З довідки Комунального підприємства « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 02.10.2017 року № 278-Т слідує, що станом на 29.12.2012 року гараж, що знаходиться в [ADDRESS], в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного і

Outcome: approved