Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

17 квітня 2020 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 117366,39 грн. за угодою про надання особистого кредиту № 500809154 від 08.05.2018 року укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що АТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали угоду про наданя особистого кредиту № 500809154. Відповідно до умов договору, позивач зобов"язався надати відповідачу кредит у сумі 61423,77 грн., а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.03.2020 має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 117366,39 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду позовній заяві надав згоду у разі неявки відповідача на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача. Відповідач належним чином повідомлений відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України у судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити за згодою позивача заочне рішення у справі. Ухвалою суду від 19.05.2020 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, суд встановлює наступні обставини справи на підставі наданих позивачем суду доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.05.2018 року між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту № 500809154 від 08.05.2018, акцептом пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500809154 від 08.05.2018 року, анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», додатком №1 до угоди про надання кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 61423,77 грн. (п.1 акцепту), з остаточною датою повернення 10.05.2024 (п.4 акцепту). Відповідно до п.2 акцепту, процентна ставка за договором №500806765 є фіксованою і складає 63,00% річних. Відповідно до п.п. (д) п. 3.1 акцепту, комісійна винагорода за обслуговування заборгованості за кредитом становить 00,0 грн. Згідно з п. 5.1 акцепту, днем надання кредиту вважається 08.05.2018, що підтверджується додатком №1 до угоди про надання кредиту. Відповідно до п. 11 акцепту, позичальник зобов`язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена угодою про надання кредиту (прострочення платежу), сплатити банку штраф в розмірі 100,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому, у випадку, якщо прострочення триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному в п. 11, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 300,00 грн. за кожний випадок прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за угодою про надання кредиту визначені сторонами в договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Позовна давність за спорами, що випливають з угоди про надання особистого кредиту, включаючи, але не обмежуючись відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 років. Однак, суд вважає неправомірним нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 11 Оферти/Акцепту, з огляду на наступне. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частинами першою, другою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до положень ч. 5 ст. 11, ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважаються таким з моменту укладення договору. У судовій практиці Верховного суду України від 01.02.2013 року з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) Верховний Суд України зазначає, що споживач не має ані достатньої інформації про фінансові послуги, які їм надають, ані необхідних знань, щоб їх зрозуміти. Вони не завжди можуть оцінити рівень ризиків і можливі наслідки набуття додаткових фінансових зобов`язань та порівняти умови надання послуг, що пропонуються різними фінансовими установами. Таким чином Верховний Суд України зазначає, що споживач не має змоги ні економічно, ні юридично оцінити умови кредитного договору і обов`язок надання достовірної інформації, відповідно до постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року лежить на кредитній установі. З матеріалів справи вбачається, що нарахування штрафу обґрунтовується п. 11 Оферти/Акцепту, яким передбачено обов`язок позичальника сплачувати штраф за порушення зобов`язань у сталому розмірі - 100,00 грн. за кожне порушення та 300 грн. за порушення, яке триває понад 5 днів. Даний пункт договору не відповідає положенням ст. 549 ЦК України, оскільки чинним законодавством не передбачено штрафу у сталому розмірі, а лише у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак пункт договору, який передбачає такий обов`язок позичальника є нікчемним, в силу того, що суперечить Закону, в зв`язку з чим нарахування та стягнення такого штрафу є незаконним. Суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивна вимога щодо стягнення заборгованості по штрафу в сумі 6100,00 грн. є незаконною та не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1ст.530 ЦК України). Невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 2статті 615 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2ст. 615 Цивільного кодексу України) . Судом також встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 61423,77 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам з 08.05.2018 по 10.03.2020 року в той час як відповідач свої зобов`язання за цим договором виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 10.03.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 111266,39 грн., що складається зі строкової заборгованості за кредитом в розмірі 58007,42 грн., прострочена заборгованість в сумі 2468,35 грн, строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях в сумі 3174,58 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що права позивача АТ «Альфа-Банк» порушені неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором № 500809154 від 08.05.2018 відповідачем в частині повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом і неустойки, на підставі чого позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809154 від 08.05.2018 в розмірі 111266,39 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1992,69 грн. (111266,39 грн. - сума задоволених вимог х 100% : 117366,39 грн. сума заявлених вимог = 94,8; 94,8 % х 2102,00 грн.: 100% = 1992,69 грн.). На підставі викладеного, відповідно до ст. 526, 530, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial