Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

29.11.2013 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], яка народилася [INFO] року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з серпня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу [INFO] року народилась донька: [PERSON]. Позивач посилається на те, що відповідач не проявляв ніякої турботи по відношенню до доньки, не забезпечував її матеріально, а всі зароблені кошти спрямовував на особисті потреби. Позивач вказує на те, що відповідач повністю ухиляється від виховання та матеріального забезпечення дитини не цікавиться станом її здоров'я. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання з`явилась позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Також пояснила, що з моменту народження доньки відповідач бачив її лише декілька разів, її долею та здоров`ям не цікавиться. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про визнання позову та просив розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник прокуратури, що вступив у справу на підставі ст. 45 ЦПК України на боці малолітньої дитини, проти задоволення позову не заперечував, просив його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника прокуратури Київського району м.Одеси, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що Хамовническим відділом РАГС Управління РАГС Москви в книзі реєстрації актів шлюбів зроблена актова запис за № 1088. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 11056, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], де батьком дитини записаний відповідач. Рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки, не сплачує аліменти, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, взагалі не цікавиться її життям та розвитком, з моменту народження батько бачив свою доньку лише декілька разів, не піклується про її фізичний, духовий і моральний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON], в якій останній проти позову [PERSON] не заперечує, справу просить розглянути в його відсутність. Справжність підпису посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нефедовою Т.О., та зареєстровано в реєстрі за № 966. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 164 СК України визначено, що підставами для позбавлення батьківських прав є, зокрема, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та жорстоке поводження з дитиною. Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, Крім того, матеріалах справи також міститься висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.03.2014 року за № 467/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, оглянув матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про те, що відповідач, дійсно, ухиляється від участі у вихованні та забезпеченні дітей. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Норми Конвенції про права дитини, говорять про те, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації. При вирішенні даного спору велике значення, на думку суду, мають не матеріальні обставини, а почуття та емоції. Тому неможливо прийняти рішення суто механічно, лише враховуючи розмір грошових коштів, які витрачаються батьками на дитину. До обставин, що мають істотне значення відносяться умови, які кожен з батьків може створити для виховання й розвитку_дитини. Велике значенняння_має кількість часу, який кожен з батьків може та бажає приділити дитині. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.50 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, оскільки [PERSON] не проявляє до доньки батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, абсолютно не цікавився ані здоров'ям, ані подальшою її долею. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243, 60 гривень. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved