Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що громадяни [PERSON] та [PERSON] являються їй, [PERSON] дядьком та тіткою. За період перебування в зареєстрованому, 25 грудня 1966 року, шлюбі, ними в 1987 році збудовано житловий будинок №160 (до впорядкування адресного господарства цьому житловому будинку були присвоєні № буд. 349, 123, що стверджено довідкою виконкому Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №2069 від 17 липня 2014 року) по [ADDRESS], та який набув статусу спільного сумісного майна подружжя. [INFO] дядько [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №3 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 8 січня 2000 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку [ADDRESS]. При житті [PERSON], 29 жовтня 1999 року було складено заповіт, яким все його майно, де б воно не перебувало, із чого б воно не складалось і все те, що по закону буде йому належати, в тому числі житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] заповів дружині [PERSON], та яка в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку [ADDRESS], ставши одноосібним його власником. [INFO] померла тітка [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №20 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15 травня 2013 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є, в тому числі, житловий будинок [ADDRESS]. При житті [PERSON], 15 березня 2006 року було складено заповіт, яким житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] заповіла їй, [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в її, [PERSON], користь, є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №39916202 від 19 березня 2015 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті тітки [PERSON] вона прийняла, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, до нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини, що стверджено письмовою заявою, зареєстрованою за №281 від 3 вересня 2013 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35000501 від 3 вересня 2013 року. Спадкоємців, які б мали обов'язкову частку в спадщині не має, що підтверджено довідкою Богданської сільської ради №898 від 4 березня 2015 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] вона не змогла, оскільки державним нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцями, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №27 від 19 березня 2015 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим вона не погоджуються з огляду на що житловий будинок був зареєстрований у погосподарській книзі, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 758 від 19 лютого 2015 року та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, складеної КП "БТІ" Рахівської районної ради. Саме не вчинення спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею, як спадкоємцем за заповітом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Спорів з приводу заявлених мною вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує. На підставі наведеного просила визнати за нею [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканкою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок № 160, загальною площею 112,27 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., розташований по [ADDRESS]. Судові витрати залишає за собою. В судове засідання позивачка, [PERSON] не з'явилася, однак надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовну заяву підтримує повністю та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Богданської сільської ради в судове засідання, не з'явився, однак сільський голова, Ференц П.П. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги залишають на розгляд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №3 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 8 січня 2000 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку №160, розтошованого по [ADDRESS]. Оскільки спадщина за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При житті [PERSON], 29 жовтня 1999 року було складено заповіт, яким все його майно, де б воно не перебувало, із чого б воно не складалось і все те, що по закону буде йому належати, в тому числі житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS], він заповів дружині - [PERSON]. Спадкоємцем майна нині померлого [PERSON] стала його дружина [PERSON] , яка в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку №160, розтошованого по [ADDRESS], та ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку. [INFO] померла громадянка [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №20 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15 травня 2013 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок №160, розташований по [ADDRESS]. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини регулюються положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 15 березня 2006 року громадянка [PERSON], склала заповіт, яким, після своєї смерті, заповіла позивачці [PERSON], належний їй житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивачки, [PERSON], є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №39916202 від 19 березня 2015 року. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 253887 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1987 році. З довідки №758 від 19.02.2015 року, виданої виконавчим комітетом Богданської сільської ради, встановлено, що за померлими громадянами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] Окрім того в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, після смерті [PERSON], подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що стверджено письмовою заявою, зареєстрованою за №281 від 3 вересня 2013 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35000501 від 3 вересня 2013 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині не має, що підтверджено довідкою Богданської сільської ради №898 від 4 березня 2015 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved