Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

09 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З метою організації відпочинку дитини, вона запланувала спільний відпочинок з дитиною за кордоном. Для отримання дозволу на виїзд сина за кордон разом з нею, вона звернулася до відповідача для отримання його дозволу на це, але він ігнорує її прохання, при цьому ніяких вагомих аргументів, які б пояснили і доводили його відмову, він не приводить, тобто, відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини. Таким чином, своїми діями відповідач порушує їх з сином право на спільний відпочинок. Просила дозволити їй виготовлення проїзного документа дитини для тимчасового виїзду та дозволити їй тимчасовий виїзд до Республіки Білорусь, Гомельська область, в [ADDRESS] та до Російської Федерації, [ADDRESS] з малолітнім сином [PERSON] [INFO] в місті Маріуполі, без згоди батька дитини - [PERSON] , строком на один рік. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України.\~\~ Представник третьої особи - служби по справам дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглянути за його відсутністю, при винесенні рішенні, просив максимально врахувати інтереси дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] до [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження № І-НО № 442968 виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області . Відповідно до ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"\~за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4\~\~«Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, діючим\~\~законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, тобто можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Судом встановлено, що позивачка має намір виїхати з сином на рік в Республіку Білорусь, Гомельська область, в [ADDRESS] та до Російської Федерації, [ADDRESS] , однак відповідач не надає своєї згоди на вивіз дитини за межі України. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини на відпочинок у вказаний період разом з матір'ю до Республіки Білорусь та Російської Федерації, не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи уточнені позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та надання дозволу на виїзд до Республіки Білорусь та до Російської Федерації з малолітнім сином [PERSON] [INFO] .

Outcome: approved