Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

29.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку) 1500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також просила суд стягнути аліменти її утримання у сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення донькою трьох років, судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшила та просила стягнути аліменти у сумі 1000 грн. на утримання дитини та 1000 грн. аліменти на своє утримання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково та пояснив, що може сплачувати аліменти у сумі 1500 грн. на місяць на утримання дружини та дитини. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Із копії свідоцтва про одруження вбачається, що між сторонами зареєстровано шлюб 27.02.2016 року Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис №2 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Із довідки №620, виданої Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно довідки №8, виданої 24.03.2017 року фізичною особою - [PERSON] позивач [PERSON] працювала шліфувальницею столярних виробів та меблів, проте з 07.09.2016 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, доходів у вигляді заробітної плати не отримує (а.с. 5). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має регулярний дохід, а також враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає, що аліменти на утримання дитини у сумі 1000 грнщомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] в сумі 500 грн. на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO], починаючи з 29.03.2017 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було, як не було надано і документів, які б підтверджували наявність у відповідача на утриманні непрацездатних осіб. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial