Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

07.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, де уточнивши позовні вимоги просив визнати бездіяльність Квартирно-експлуатаційного \~ \~ \~ \~відділу м. \~ \~ \~ \~Полтави Міністерства оборони України в частині відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] протиправною. Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Міністерства оборони України видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. \~ \~ \~ \~Полтави Міністерства \~ \~ \~ \~оборони України на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень. Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави Міністерства оборони України створити орган приватизації для здійснення відповідних дій з приватизації квартири [ADDRESS] . Позов мотивовано\~тим,\~що з\~17\~серпня 2007\~року [PERSON] \~та члени\~його родини,\~ були\~зареєстровані за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~.\~Згодом будівлям\~і спорудам\~військового містечка,\~що знаходиться\~на балансі\~КЕВ м.\~Полтави МОУ\~надано нову\~адресу,\~та [PERSON] \~08.02.2008\~року було\~зареєстровано за\~адресою [ADDRESS] . На вселення\~до зазначеної\~кімнати при\~зміні адреси\~на [PERSON] ,\~як основного\~наймача,\~було виписано\~ордер,\~незважаючи на\~те,\~що будівля\~не має\~статусу гуртожитку.\~Наразі у\~вищевказаній квартирі,\~окрім [PERSON] ,\~фактично проживають\~члени її\~сім`ї:\~невістка [PERSON] ,\~його онук\~ [PERSON] ,\~та онука\~ [PERSON] . Вселення у спірну квартиру відбулось на законних підставах. 01.03.2011 року між КЕВ м. Полтави та [PERSON] було укладено Договір № 17 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги за адресою [ADDRESS] , який до цього часу не розірвано. [PERSON] утримує квартиру в належному стані, оплачує надані комунальні послуги, будь-яких претензій зі сторони відповідачів до вселення [PERSON] немає. Зазначає,\~що 11.09.2015\~року на\~виконання рішення\~Октябрського районного\~суду м.\~Полтави від\~04\~червня 2015\~року,\~яке в\~подальшому було\~скасоване,\~Октябрським РВ\~у місті\~Полтаві УДМС\~України,\~її сина\~ [PERSON] ,\~та [PERSON] \~було знято\~з реєстрації\~місця проживання.\~Однак,\~не зважаючи\~на ухвалу\~суду від\~11.02.2019\~року,\~якою було\~допущено поворот\~виконання рішення\~суду від\~04\~червня 2015\~року,\~позивачі не\~можуть поновити\~реєстрацію місця\~свого проживання\~внаслідок допущеної\~помилки з\~боку ДМС\~України,\~а тому\~позбавлені іншої\~можливості реалізувати своє право на поновлення реєстрації в житловому приміщенні, в якому вони проживають. Позивач звернувся до державної міграційної служби України та управління реєстрації місця проживання з заявою про поновлення місця проживання на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року, якою було допущено поворот виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 , однак йому було відмовлено в поновленні реєстрації місця проживання. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до КЕВ м. Полтави МО України, МО України про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року у справі № 554/4474/19, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30.01.2020 року, позовну заяву [PERSON] та [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України - задоволено. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] та члени його родини були зареєстровані за попередньою адресою проживання, а саме: [ADDRESS] . 07 лютого 2020 року та 10 лютого 2020 року [PERSON] звертався до КЕВ м. Полтави МО України з заявою про надання технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , а також прохав підготувати необхідні документи для передачі йому у право власності 1/4 частину квартири [ADDRESS] . З отриманої відповіді датованої 02 березня 2020 року КЕВ м. Полтави МОУ вбачається, що у КЕВ м. Полтави МОУ відсутній орган приватизації, а у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року у справі № 554/4474/19 відсутня вказівка на передачу [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS] у приватну власність. Після отриманої відповіді [PERSON] 03 липня 2020 року звернувся з заявами до Міністерства оборони України та Головного Квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ з заявами щодо вирішення питання приватизації вищевказаної квартири, або компенсації коштів, які були витрачені позивачем на переобладнання учбових аудиторій під квартиру які позивач здійснив в 2008- 2009 роках, так само як і решта мешканців будівлі за адресою [ADDRESS] . КЕВ м. Полтави МОУ у своїй відповіді від 29.07.2020 року за вих. № 2279 на вищевказані заяви на адресу Міністерства оборони України та Головного Квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ, зазначає наступне: "Вселення в кімнату [ADDRESS] , проводилось відповідно до рішення командира в/ч [NUMBER] , ремонт в кімнаті був проведений на власний розсуд, за особистою ініціативою заявника. Враховуючи викладене, підстави для відшкодування коштів Квартирно - експлуатаційним відділом міста Полтава, згідно чинного законодавства, відсутні. Водночас, що відповідно до вимог доручення заступника Міністра оборони України від 30.05.2018 щодо позбавлення невластивих функцій з утримання житлового фонду та об`єктів комунального та соціального призначення, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава проводить заходи щодо Державної реєстрації наявного житлового фонду МОУ для подальшої передачі на баланс до місцевих органів самоврядування з подальшою можливістю використання громадянами конституційного права на приватизацію житла. На сьогодні Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава формує пакет документів щодо проведення реєстрації в Державному реєстрі квартир житлового будинку ( [ADDRESS] ) за Міністерством оборони України. Наразі тільки після проведення Державної реєстрації квартир по [ADDRESS] мешканці, які мають право, зможуть використати своє конструкційне право на приватизацію житла. Однак слід зазначити, що 23 та 25 листопада 2015 року представником [PERSON] - [PERSON] одержано з виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості про те, що а ні Управлінням майном комунальної власності міста, до якого відносяться вказані повноваження з 05 вересня 2013 року, а ні Управлінням житлово-комунального господарства, яким до 05 вересня 2013 року виконувалися вказані повноваження, проекти рішень щодо зміни статусу будинку [ADDRESS] з адміністративної будівлі на гуртожиток не готувалися. Крім того,\~згідно листа\~тимчасово виконуючого\~обов`язки начальника\~головного квартирно-\~експлуатаційного управління\~Збройних Сил\~України Глушка\~O.A.,\~адресованого заступнику\~Міністра оборони\~України Поплавському\~І.В.\~від 14.03.2016\~№ 303/4/16/415\~встановлено,\~що у\~період 2007-\~2009\~років за\~рішенням керівництва\~та житлової\~комісії військової\~частини [NUMBER] \~(м.\~Полтава)\~без погодження\~з КЕВ\~м.\~Полтава військовослужбовцям\~Полтавського гарнізону\~було виділено\~вивільнені нежитлові\~приміщення учбових\~аудиторій будівлі\~№ [NUMBER] \~військового містечка\~ по [ADDRESS] (на цей час - [ADDRESS] ) у м. Полтаві для переобладнання за власні кошти з метою тимчасового проживання в них. Також аналогічні відомості про статус вищевказаного приміщення містяться і в листі від 06.01.2015 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Берназа A.M., адресованого Міністру оборони України Полтораку С.Т. При наданні учбових аудиторій в 2007 році з дозволу командира військової частини для проживання військовослужбовців та інших категорій осіб, учбові аудиторії не були призначені для проживання. У зв`язку з чим громадянам, яким надавалося право на проживання було запропоновано за власні кошти здійснити ремонт та переобладнання учбових аудиторій під квартири для проживання, що [PERSON] і було здійснено разом з членами своєї родини, так само як це було зроблено і іншими особами, яким надавався дозвіл на проживання. Посилання КЕВ м. Полтави МОУ на ту обставину, що ремонт в квартирі був проведений на власний розсуд є хибним, так як на час надання дозволу на проживання, кімнат (квартир) в будівлі взагалі не було, та позивач як і інші мешканці будівлі самостійно здійснювали будівництво стін (розділяли аудиторії на квартири), обладнували санвузли, проводили комунікації та інше, так як в учбових аудиторіях, які були в занедбаному стані, проживання було неможливе. Таким чином відповідач вчиняє бездіяльність в питанні передачі у приватну власність [PERSON] ј частини квартири [ADDRESS] . Вважав, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача, які полягали у поданні заяви про зняття з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] ( наразі кв.60 ) позивач був знятий і з квартирного обліку Виконавчого комітету Полтавської міської ради, так як не зміг подати документи, які б підтверджували місце реєстрації проживання Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. 13.11.2020 року до суду надійшли відзиви на позов, в якому відповідач просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити повністю, в обґрунтування відзиву вказували що на даний час статус будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] не визначений на праві власності за МОУ. А лише обліковується на балансі КЕВ м.Полтава, а від так застосування Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не має можливості, оскільки правових підстав для створення органу приватизації на базі КЕВ м.Полтава по будинку за адресою: [ADDRESS] не є правомірним. 20.11.2020 року до суду надійшла відповідь на відзиви на позов, в якому представник позивача просив задовольнити позовні вимоги позивача, вказував, що позивач [PERSON] разом зі своєю сім`єю були вселені в житлове приміщення ( на даний час житловий будинок) за адресою [ADDRESS] на законних підставах та мають право на подальше проживання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3\~ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст. 15 ЦК України\~кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. По справі встановлено, що будівля гуртожитку інв. № 6/11 є власністю Держави України в особі Міністерства Оборони України та знаходиться на балансі та в оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу (далі - КЕВ) м. Полтава. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 28.03.2007 року будівлям і спорудам військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться на балансі КЕВ м. Полтави Міністерства оборони України, надано нову адресу згідно з додатком № 1, в тому числі: [ADDRESS] . З 17 серпня 2007 року позивачі постійно проживають та були зареєстровані у спірному житловому приміщенні. З 08 лютого 2008 року вони були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де з 2008 по 2009 роки власними силами та за власні кошти переобладнали будівлі учбових аудиторій у квартиру. 01 березня 2011 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава та позивачем [PERSON] було укладено Договір № 12 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги, відповідно до якого КЕВ м. Полтава (як Балансоутримувач) надав [PERSON] (Квартиронаймач) у тимчасове користування житлове приміщення загальною площею 69,9 кв.м. Предметом договору є забезпечення Балансоутримувачем надання послуг з утримання гуртожитку, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , а Квартиронаймач оплачує Балансоутримувачу кошти за експлуатаційні витрати по утриманню гуртожитку та надані комунальні послуги згідно з установленими тарифами. Договір укладено з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з відповідною пролонгацією на той самий строк (згідно з п. 6.2), якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Умови дострокового розірвання передбачені п. 6.3 Договору, у разі: переходу права користування гуртожитком до іншої особи; невиконання сторонами умов цього договору. У 2012 році на підставі наказу Міністра оборони України від 22 березня 2012 року № 155 будівлю № 11 військового містечка № [NUMBER] реконструйовано під житловий будинок. Відповідно до Декларації від 27 червня 2012 року № ПТ 14312107436 вказану будівлю введено в експлуатацію, як житловий будинок. Ремонтні роботи проводились без виселення мешканців, які після завершення робіт залишились у ній проживати. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року, у справі № 554/1480/15-ц за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України Пасько О.В., [PERSON] та [PERSON] виселено з жилого будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України за адресою [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, задоволено заяву [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року скасовано та при новому розгляді у задоволенні позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] про виселення відмовлено. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, задоволено заяву представника відповідача адвоката Процая В.М. про поворот виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року по справі № 554/1480/15-ц; поновлено реєстрацію місця проживання [PERSON] , її малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , [PERSON] , суд виходив з того, що житлові права позивачів підлягають судовому захисту, оскільки вони були вселені до помешкання правомірно, постійно проживали і були зареєстровані у цьому помешканні до 11.09.2016 року. На час вселення позивачів будинок не мав статусу гуртожитку та використовувався як готель для військовослужбовців, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. На даний час статус будинку визначено як житловий будинок. 07.02.2020 року та 10 лютого 2020 року [PERSON] звертався до КЕВ м. Полтави МО України з заявою про надання технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , а також прохав підготувати необхідні документи для передачі йому у право власності ј частини квартири [ADDRESS] . Згідно відповіді від 02 березня 2020 року КЕВ м. Полтави МОУ вбачається, що у КЕВ м. Полтави МОУ відсутній орган приватизації, а у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року у справі № 554/4474/19 відсутня вказівка на передачу [PERSON] 1/4 частини квартири [ADDRESS] у приватну власність. [PERSON] 03 липня 2020 року звернувся з заявами до Міністерства оборони України та Головного Квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ з заявами щодо вирішення питання приватизації вищевказаної квартири, або компенсації коштів, які були витрачені позивачем на переобладнання учбових аудиторій під квартиру які позивач здійснив в 2008- 2009 роках, так само як і решта мешканців будівлі за адресою [ADDRESS] . Згідно відповіді КЕВ м. Полтави МОУ від 29.07.2020 року за вих. № 2279 на вищевказані заяви на адресу Міністерства оборони України та Головного Квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ, зазначає наступне: "Вселення в кімнату [ADDRESS] , проводилось відповідно до рішення командира в/ч [NUMBER] , ремонт в кімнаті був проведений на власний розсуд, за особистою ініціативою заявника. Враховуючи викладене, підстави для відшкодування коштів Квартирно - експлуатаційним відділом міста Полтава, згідно чинного законодавства, відсутні. Водночас доводимо до Вашого відома, що відповідно до вимог доручення заступника Міністра оборони України від 30.05.2018 щодо позбавлення невластивих функцій з утримання житлового фонду та об`єктів комунального та соціального призначення, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава проводить заходи щодо Державної реєстрації наявного житлового фонду МОУ для подальшої передачі на баланс до місцевих органів самоврядування з подальшою можливістю використання громадянами конституційного права на приватизацію житла. На сьогодні Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава формує пакет документів щодо проведення реєстрації в Державному реєстрі квартир житлового будинку ( [ADDRESS] ) за Міністерством оборони України. Наразі тільки після проведення Державної реєстрації квартир по [ADDRESS] мешканці, які мають право, зможуть використати своє конструкційне право на приватизацію житла". Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради (статті 118,121 Житлового кодексу Української PCP). За змістом статей 121 і 123 Житлового кодексу Української PCP порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства. Так, порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними визначено Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року N 37 "Про службові жилі приміщення" (пункт 1 цього Положення). Згідно з пунктом 6 Положення N 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті ради. Таким чином в позовній заяві не міститься належних та допустимих доказів, з яких би вбачався правовий статус квартири [ADDRESS] та відповідно, що вона є об`єктом приватизації. Забезпечення військовослужбовців постійним житлом врегульовано у п. 3-7, 10 розділу VII. Інструкції «З організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затвердженою наказом МОУ № 380 від 31.07.2018р. (далі - Інструкція) Відповідно до Інструкції про порядок забезпечення постійним житлом (Витяг із Інструкції п. 3-7, 10 розділу VII.): Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами. ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків). Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Ордер на постійну житлову площу в закритих військових містечках оформлюється та видається відповідним начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів. Для вселення в надане житлове приміщення військовослужбовець здає ордер на постійну житлову площу до житлово-експлуатаційної організації, за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації, що здійснює обслуговування цього житлового приміщення, або до будинкоуправління відповідного КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Ордер на постійну житлову площу може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому законодавством. Військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Також слід зазначити, що інших доказів про законність вселення (ордер на вселення , рішення командира військової части) позивачем за адресою : [ADDRESS] , до суду першої інстанцій не надано. Єдиною законною підставою для вселення в жиле приміщення згідно із абз. 1 ст. 58 Житлового кодексу УРСР, є рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, яке видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Оскільки відповідно до абз. 2 ст 58 Житлового кодексу УРСР ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення, позивачу ордер на вселення не видавався, так як з порушенням норм чинного на той час законодавства, без будь - яких підстав вселився у жиле приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS] ., тому підстав для видачі ордеру на приміщення, яке вже займане у КЕВ м. Полтава відсутні. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Під час розгляду справи судом не встановлено порушення вимог законодавства, а також прав чи свобод позивача. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що будь-які дії відповідачів порушили права позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed