Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON], інтереси якої представляє представник по дорученню [PERSON], звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] сільська рада Бершадського району Вінницької області про зобов'язання вчинити дії, в якому стверджує, що вона звернулась до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] (далі відповідач) з проханням вчинити нотаріальну дію посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 1,6168 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 181152 від 04.03.2003 року, яку вона успадкувала за заповітом після смерті [PERSON] на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області у справі № 2-949/11 від 23.08.2011 року. Однак, постановою відповідача № 170/02-31 від 12.07.2017 року їй було відмовлено у посвідченні договору, у зв'язку із тим, що вона, як громадянкаРосійської Федерації, не реалізувала своє право на відчуження вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення в установленому законом порядку, а саме: протягом одного року з дня реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку. Вважає вказану постанову незаконною з тих підстав, що правовстановлюючі документи на руки вона отримала лише 14.04.2017 року, що вказує, що у визначений законом строк вона фізично не могла встигнути оформити договір відчуження земельної ділянки, отриманої у спадщину. Крім основної перешкоди у відчуженні у встановлений для іноземця законодавством строк земельної ділянки сільськогосподарського призначення, були й інші перешкоди, а саме неповідомлення відповідними державними установами України їй, як власниці земельної ділянки про строки та порядок її відчуження, а тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 170/02-31 від 12.07.2017 року приватного нотаріуса Бершадського районного округу [PERSON]; зобов"язати приватного нотаріуса Бершадського районного округу [PERSON] вчинити нотаріальні дії з посвідчення договору відчуження [PERSON], громадянкою [PERSON] Федерації, земельної ділянки площею 1,6168 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Бершадського району Вінницької області. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу згідно діючого законодавства України без її участі. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] сільської рада Бершадського району Вінницької області - сільський голова [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив слухати справу у його відсутність. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст. 58-59 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право заінтересованої особи на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні до суду. Згідно ст. 22 ч. 5 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Відповідно до ст. 81 ч. 4 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 145 ч. 1 Земельного Кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. Відповідно до ст. 145 ч. 2 Земельного Кодексу України у випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Згідно ст. 143 п. д) Земельного Кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України: до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2018 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року № 10-71/0/4-13 положення ч. 4 ст. 81 Земельного Кодексу України є імперативним, а п. 15 розділу Х «Перехідні положення ЗК України на зазначені правовідносини не поширюється. Оскільки право власності відповідно до ст. 125 ЗК України виникає після одержання спадкоємцем земельної ділянки документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку «добровільного» відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Виходячи з системного аналізу норм земельного законодавства України, суд вважає, що для позивачки [PERSON] початок обчислення річного строку, в який обов'язково слід відчужити успадковану земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розпочинається з моменту фактичного одержання нею, як іноземною громадянкою, правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тобто з 14.04.2017 року, тому відмова відповідача посвідчити громадянці російської Федерації [PERSON] договір відчуження земельної ділянки є безпідставною, а позов [PERSON] до приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] сільська рада Бершадського району Вінницької області про зобов'язання вчинити дії є обгрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved