Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

13.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія»Аеросвіт» на свою користь заборгованість заробітній платі в сумі 108309,56 грн., крім того допустити негайне виконання судового рішення. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначив, що 12 травня 2010 року ЗАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», яке в червні місяці 2012 року було перейменовано на ПрАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», прийняло його на посаду радника генерального директора з корпоративної безпеки. З 01 червня 2010 року його було переведено на посаду Директора Директорату корпоративної безпеки - заступника начальника Комплексу безпеки, а з 01.09.2012 року переведено на посаду Директора Департаменту корпоративної безпеки Комплексу безпеки на умовах постійного працевлаштування. Наказом № 478-ос від 15 лютого 2013 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. Відповідно до даного наказу, відповідач повинен був здійснити повний розрахунок за відпрацьований період, виплатити компенсацію за невикористану відпустку, а також виплатити вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України, відповідач відповідний розрахунок не провів, не виплатив йому заробітну плату за січень-лютий 2013 року в загальній сумі 108309,56 грн. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав він і звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а слухати справу у його відсутність. Представник відповідача Лешкевич О.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав клопотання в якому просить справу слухати у його відсутність, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 116 Кодексу законів про працю України. З копії трудової книжки позивача (а.с.6-7) вбачається, що 12 травня 2010 року ЗАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», яке в червні місяці 2012 року було перейменовано на ПрАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», прийняло позивача на посаду радника генерального директора з корпоративної безпеки. З 01 червня 2010 року його було переведено на посаду Директора Директорату корпоративної безпеки - заступника начальника Комплексу безпеки, а з 01.09.2012 року переведено на посаду Директора Департаменту корпоративної безпеки Комплексу безпеки на умовах постійного працевлаштування. Наказом № 478-ос від 15 лютого 2013 року він був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. Статтею 43 Конституції України передбачено гарантоване право на отримання винагороди за працю. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином розрахунок з позивачем повинен бути проведеним 16.02.2013 року. В матеріалах справи знаходиться довідка про доходи [PERSON] № 96 від 10.02.2014 року (а.с.9) з якої слідує, що сума заборгованості відповідача за січень - лютий 2013 року становить 108309,56 грн.. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітної плати, чим відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь яким строком. З цього приводу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в сумі 108309 грн. 56 коп., до складу якої входить заробітна плата за січень-лютий 2013 року в розмірі 108309 грн. 56 коп., підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, що в матеріалах справи відсутня розширена довідка про доходи позивача, суд при визначенні середньомісячного заробітку визначає нараховану позивачем заробітну плату за січень 2013 року, що становить 21624,04 грн.. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 1083 грн. 10 коп., які підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці»,

Outcome: approved