Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

30.03.2016 року Овруцький щебеневий завод Гомельського міського дорожнього будівельно-ремонтного тресту звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати [PERSON], 04.04.1982 р. н. та [PERSON], 09.07.1989 р. н. такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №4 в будинку №5 по вул. Шкільна в с. Бондарі Овруцького району Житомирської області та стягнути з відповідачів сплачений судовий збір. Мотивує це тим, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі з 24 квітня 2008 року, тобто більше семи років, наявні правові підстави для визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою Представник позивача просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ними судової повістки, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. На балансі Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського дорожнього будівельно - ремонтного тресту перебуває квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 29.03.2016 року №137. Вказана квартира була виділена в користування сім»ї [PERSON], що підтверджується постановою спільного засідання адміністрації і профкому Овруцького щебзаводу №26/32 від 19.06.1991 року. Відповідно до довідки Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 16.03.2016 року №517 [PERSON] померла 04.01.2006 року. Після смерті [PERSON] у вказаній квартирі залищились проживати її син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. 24.04.2008 року відповідачі добровільно виселилися з спірної квартири на постійне місце проживання, що підтверджується копіями розписок та актів прийому і здачі квартири (а.с.6-9). Також, відповідно до довідок Бондарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 16.03.2016 року №№ 511 та 512 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO], але фактично за місцем реєстрації не проживають. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням немає. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985 року у справах щодо визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оцінюючи зазначені докази, суд вважає доведеним те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше шести місяців, втративши право на користування квартирою. Тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місце проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., який у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягується з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved