Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

12 грудня 2014 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 21 листопада 2011 року в м. Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ 110307» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого, є [PERSON]. Згідно з довідкою відділу ДАІ з обслуговування АТ м. Донецька № 3298 від 29 листопада 2011 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] була об'єктивно встановлена постановою Київського районного суду м. Донецька від 26 грудня 2011 року, на підставі якої, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Таким чином, у [PERSON], як у власника автомобіля, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданого збитку. 25 січня 2011 року між ПрАТ «СК «Кремінь» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1000006-04-01-11. Страховим випадком відповідно до договору страхування визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП буде завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування (п. 6.4 договору страхування). Відповідно до рахунку ТОВ «Алекс Схід» № ВРМ0000472 від 26 листопада 2011 року вартість матеріального збитку складає 18 730,00 грн. Таким чином, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за договором страхування, становить 18 730,00 грн., про що було складено страховий акт № 1000006-04-01-11/1/01/11 від 02 грудня 2011 року. Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника та страхового акту № 1000006-04-01- 11/1/01/11 від 02 грудня 2011 року. Платіжним дорученням № 626 від 09 грудня 2011 року страхове відшкодування було виплачено в повному обсязі. Отже, з моменту виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Кремінь» виникло право вимоги до [PERSON] відповідального, за завдання шкоди легковому автомобілю «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER], щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат ПрАТ «СК «Кремінь», що становить 18 730,00 грн. Враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», позивачем на адресу даного страховика була направлена заява про страхове відшкодування № 1385 від 05 липня 2012 року. ПрАТ «НФСК «Добробут» отримало зазначену заяву, та частково, в межах ліміту відповідальності у сумі 15 253 грн. 15 коп. сплатило завдані збитки. Таким чином, в даному випадку в зобов'язанні щодо відшкодування шкоди наявні два боржника: [PERSON], який безпосередньо завдав шкоди, та ПрАТ «НФСК «Добробут», яке згідно з полісом страхування взяла на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, завдану [PERSON] Вважає, що той факт, що [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність, не звільняє його від обов'язку відшкодувати шкоду, адже жодною нормою законодавства України не передбачене таке звільнення. Враховуючи, що і [PERSON] та ПрАТ «НФСК «Добробут» повинні відшкодувати шкоду в повному обсязі, тобто відшкодовують шкоду разом, а також враховуючи, що поділення їх відповідальності не передбачено, то даний обов'язок [PERSON] та ПрАТ «НФСК «Добробут» відповідає ознакам солідарного обов'язку. 02 жовтня 2013 року на адресу [PERSON] було направлено листа з вимогою щодо відшкодування шкоди. Однак, не зважаючи на свій обов'язок, у зазначений законом термін свої зобов'язання відповідач не виконав. Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та ПрАТ «НФСК «Добробут» у рахунок відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат ПрАТ СК «Кремінь», що дорівнює 3 476,85 грн. Представник позивача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Кремінь» - Остапенко О.С., що діяла у судовому засіданні на підставі довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про дату та місце судового розгляду повідомлялися в порядку, встановленому законодавством, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, за наявними у справі доказами, та постановити заочне рішення у справі, проти чого не заперечує представник Позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. 21 листопада 2011 року в м. Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ 110307» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди автомобілю «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого, є [PERSON]. Згідно з довідкою відділу ДАІ з обслуговування АТ м. Донецька № 3298 від 29 листопада 2011 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Вина [PERSON] була об'єктивно встановлена постановою Київського районного суду м. Донецька від 26 грудня 2011 року, на підставі якої, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Таким чином, у [PERSON], як у власника автомобіля, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданого збитку. 25 січня 2011 року між ПрАТ «СК «Кремінь» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1000006-04-01-11. Згідно з п. 6.4 договору страхування та відповідно до рахунку ТОВ «Алекс Схід» № ВРМ0000472 від 26 листопада 2011 року вартість матеріального збитку складає 18 730,00 грн. Таким чином, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за договором страхування, становить 18 730,00 грн., про що було складено страховий акт № 1000006-04-01-11/1/01/11 від 02 грудня 2011 року. Виплата страхового відшкодування була здійснена у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви страхувальника та страхового акту № 1000006-04-01-11/1/01/11 від 02 грудня 2011 року. Платіжним дорученням № 626 від 09 грудня 2011 року страхове відшкодування було виплачено в повному обсязі. Отже, з моменту виплати страхового відшкодування у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Кремінь» виникло право вимоги до [PERSON] відповідального, за завдання шкоди легковому автомобілю «Nissan Qashqai» державний реєстраційний номер [NUMBER], щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат ПрАТ «СК «Кремінь», що становить 18 730,00 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», у наслідок чого, ПрАТ «НФСК «Добробут» частково, в межах ліміту відповідальності у сумі 15 253 грн. 15 коп. сплатило завдані збитки. Таким чином, в даному випадку в зобов'язанні щодо відшкодування шкоди наявні два боржника: [PERSON], який безпосередньо завдав шкоди, та ПрАТ «НФСК «Добробут», яке згідно з полісом страхування взяла на себе зобов'язання відшкодувати шкоду, завдану [PERSON] Отже, виходячи з вищевикладеного, [PERSON] хоча й застрахував свою цивільну відповідальність, але це його не звільняє його від обов'язку відшкодувати шкоду. 02 жовтня 2013 року на адресу [PERSON] було направлено листа з вимогою щодо відшкодування шкоди. Однак, не зважаючи на свій обов'язок, у зазначений законом термін свої зобов'язання відповідач не виконав. Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. І ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, винної у завданих збитках, у межах фактичних витрат. Таку ж вимогу містить ст. 27 Закону України „Про страхування". Крім того, на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Зазначене право також передбачене статтями 993, 1191 ІДК України. Згідно зі ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Як встановлено ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні, а отже з відповідачів необхідно стягнути солідарно у рахунок відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат ПрАТ СК «Кремінь», що становить 3 476,85 грн. Позивачем ПрАТ СК «Кремінь» документально підтверджена сплата судового збору у розмірі 229,40 грн. Понесені судові витрати відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved