Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона з 13 лютого 2011 року перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання виявилось, що кожний із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тому шлюбні відносини були припинені. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час [PERSON] з відповідачем проживає окремо та знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 300 грн., починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною трьох років. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який не досяг три річного віку, батьком якого згідно свідоцтва про народження є відповідач (а.с. 5). Дитина мешкає з позивачем , що підтверджується довідкою про місце проживання, виданою Лебедівською сільською радою Сахновщинського району Харківської області (а.с. 8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов, є працездатним, не являється інвалідом, інших дітей, непрацездатних дружини, батьків на утриманні не має, стягнення стосовно нього за виконавчим провадження не проводиться та може надавати матеріальну допомогу, суд задовольняє позов стягуючи з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року і до досягнення дитиною: [PERSON], [INFO] трирічного віку. Судові витрати розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved