Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

10 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON] та зареєстрований 03 лютого 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №55; судові витрати покласти на відповідача. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, подальше існування сім»ї стало неможливим , шлюб носить формальний характер. В судове засідання , після надання за клопотанням відповідача терміну для примирення, позивач повторно подала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати, оскільки примирення між ними неможливе. Відповідач 09.10.2015 року в суді позов не визнав. Вважає, що позов подано на підставі короткочасного розладу в родині. Після відновлення провадження, в судове засідання не з"явився, повідомлявся належно, причин своєї неявки суду не вказав. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до вимог статті 112 СК України для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторонами у лютому 2006 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №55 (а.с. 3). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO]. Спір про місце її проживання відсутній. При цьому, відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 09.10.2015 року, за клопотанням відповідача судом зупинялось провадження в справі, до закінчення строку для примирення ( а.с. 16). Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З»ясовано, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки тривалий час подружжя не підтримує шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними перестали бути сімейними, позивач після спливу строку для примирення, який надавався, має стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин, тобто їх розірвання. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивач на примирення не погодилась, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу з урахуванням викладених обставин є неможливим, а відтак шлюб необхідно розірвати. Ухвалою суду від 22.09.2015 року позивачу було відстрочено сплату судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, тому відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved