Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

21 вересня 2016 року [PERSON] подав до суду позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві, уточненій під час розгляду справи судом, покликається на ту обставину, що з 26.10.2007 року [PERSON] проживав у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюбного договору сторони не укладали. Спільно сторони проживали до березня 2015 року, після чого [PERSON] переїхав до батьків у США де і проживає в даний час. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 29 липня 2015 року шлюб мiж [PERSON] та [PERSON] розірвано. З приводу поділу спільного майна подружжя сторони згоди не дійшли. Після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] , а з 2008 року - по [ADDRESS] , в будинку, що на праві власності належить сестрі позивача [PERSON] - [PERSON] . За період проживання в зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали спільне майно, а саме: автомобіль «Nissan Qashqai», 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 468 000 грн.; автомобіль «Peugeot 208» 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 400 000 грн; комплект зимових шин - 4 шини (для автомобіля «Nissan Qashqai» 215/65R16) вартістю 1768 грн. кожна шина, всього вартістю 7072 грн.; комплект зимових шин для автомобіля «Peugeot 208» 185/65R15) вартістю 1248 грн. кожна шина, всього вартістю 4992 грн.; компресор з набором інструментів (пневматична викрутка, розприскувач фарби, набір для підкачки коліс з манометром, пневматична викрутка) - вартістю 7800 грн.; набір ключів та головок головок (виробництва ФРН)-6500 грн.; дві електродрелі, вартістю 1508 грн. кожна, всього вартістю 3016 грн.; перфоратор електричний - вартістю 8320 грн; мiнiдрель електрична з набором допоміжних інструментів вартістю 320 грн; наждачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю 6500 грн.; шуруповерт вартістю-1300 грн.; шуруповерт «BOSCH» вартістю 2080 грн.; витяжку для кухні вартістю 3700 грн.; набір меблів для кухні вартістю 20 000 грн.; шафу- купе вартістю 12 500 грн.; котел газовий вартістю 22100 грн.; морозильну камеру вартістю 12000 грн.; пральну машину вартістю 12000 грн.; біде з набором кранів (виробництва Італія) загальною вартістю 3120 грн.; унітаз навісний вартістю 3120 грн.; душову кабіну вартістю 6500 грн.; умивальник з тумбочкою і змішувачем (виробництва Італія) загальною вартістю 6500 грн.; люстру у ванну кімнату вартістю 520 грн.; Шафу-пенал вартістю 520 грн.; дві люстри для вітальні вартістю 1040 грн. кожна, всього вартістю 2080 грн.; набiр меблів для дитячої кімнати вартістю 10920 грн.; люстру для дитячої кімнати вартістю 520 грн.; газову плиту (робоча поверхня) 2080 грн.; електричну духовку вартістю 7000 грн.; холодильник двохкамерний вартістю 8000 грн.; набір меблів для столової кімнати (стіл, тумбочки, стільці) вартістю 18 000 грн.; телевізор (в столовій кімнаті) вартістю 14 000 грн.; телевізор (в вітальні) вартістю 22000 грн.; набір меблів для вітальні (стінка) вартістю 10 000 грн.; диван шкіряний 26 000 грн.; домашній кінотеатр вартістю 5000 грн.; набір меблів для спальні (ліжко з матрацом, тумбочки, комод) вартістю 12 000 грн.; меблі для гардеробної кімнати вартістю 7500 грн.; пилосос KARCHER 8 000 грн.; навігатор автомобільний GERMIN вартістю 3900 грн.; навігатор автомобільний BLAUPUNKT LUCCA (виробництво ФРН) вартістю 2080 грн; відеокамеру для автомобіля GARMIN вартістю 2600 грн.; відеокамеру для автомобіля вартістю 1300 грн.; ноутбук Asus вартістю 6500 грн.; вiдеокамеру HD вартістю 11700 грн.; пилку електричну BOSCH вартістю 312 грн.; ручний різак по дереву вартістю 1300 грн.; малий шліфувальний станок BOSCH вартістю 2080 грн .; великий шліфувальний станок BOSCH вартістю 3120 грн.; драбину розкладну алюмінієву (стрем`янка) - 3 м вартістю 3000 грн.; набір для фонтану (водоспад та фонтан) вартістю 2080 грн.; миючий апарат KARCHER вартістю 8 000 грн.; портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250 грн.; набір шлангів зі скруткою вартістю 1300 грн.; косметологічний апарат ELOS модель Т-389-вартістю 104000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 (в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазаротерапії з комплектами насадок і кластерів) вартістю 468\~000грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10\~000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52 000 грн.; неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн.; апарат міостимуляції вартістю 10400 грн.; апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480 грн.; апарат для визначення плоскостопості вартість 3900 грн.; кушетку металеву, вартістю 5200 грн.; кушетку дерев`яну вартістю 18200 грн.; дві стоматологічні установки «Дипломат» вартістю 520 000 грн. кожна, всього вартістю 1040000 грн.; компресор для стоматологічної установки вартістю - 78 000 грн; медичний монітор AG NEOVO DR-17 вартістю 16000 грн.; П`ять наконечників стоматологічних, кожен вартістю 13\~000 грн.; рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78 000 грн.; Комп`ютер «SONY» з програмним забезпеченням вартістю 46800 грн.; набір інструментів для встановлення імплантів і імпланти вартістю 130\~000 грн.; дві лампи освітлення вартістю 6500 грн. кожна, загальною вартістю 13000 грн.; сухожаровий шкаф для стерилізації інструментів вартістю 87 000 грн.; пакувальну машину для медичних інструментів вартістю 14500 грн. Також відповідачем [PERSON] незадовго до укладення шлюбу - 11.04.2007 року за договором купівлі-продажу було куплено частину будівлі (площею 73,5 кв.м.) по [ADDRESS] . За куплену частину приміщення відповідачкою сплачено 51 844 грн.. Під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя це приміщення істотно зросло у вартості за рахунок збільшення його площі, збудовано третій поверх, та обладнано його для медичних потреб, а також проведено ремонт всього приміщення для використання під стоматологічну поліклініку, в тому числі спеціально обладнано операційну кімнату з використанням спеціальної сертифікованої фарби для стін. Загальна площа цієї частини приміщення збільшилась до 153,6 кв.м. і тепер воно називається - частина будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. Право власності на цю реконструйовану частину будівлі визнано за відповідачкою рішенням Господарського суду Волинської області від 15.09.2009 року у справі №02/47-75. Оскільки частина будівлі істотно (більш ніж у два рази) збільшилась у площі, реконструйована, відремонтована і істотно збільшилась у вартості за рахунок трудових та грошових затрат подружжя, то вона має вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя та включена до майна, що підлягає розподілу між сторонами. Вартість цієї частини будівлі на даний час становить 2 400 000 грн. Автомобіль «Nissan Qashqai» 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] відповідач відчужила, але кошти від продажу цього автомобіля використала у власних інтересах, тому вартість цього автомобіля 468 000 грн. мас бути врахована при подiлi спільного майна подружжя. Частиною речей, зазначених в позовній заяві, частково розпорядилась відповідачка, а іншу частину вона використовує у власних інтересах. Частина речей (медичне обладнання) перераховане в позовній заяві використовувалась [PERSON] в його лікувальній практиці для лікування хворих, тому підлягає виділенню в його власність, а частина медичного обладнання, зазначеного в позовній заяві та частина будiвлi, якi використовуються відповідачкою в її лікувальній практиці, та будівля для розташування стоматологічної поліклініки підлягають виділенню відповідачці. Оскільки загальна вартість спільного майна подружжя становить 5 858 082 грн., то відповідно до приписів ст. 70 СК України, якою передбачено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, кожному із подружжя має належати майна на суму 2 929 041 грн. 5818082:2. Оскільки відповідач розпорядилась в своїх інтересах автомобілем «Nissan Qashqai», то інший автомобіль «Peugeot 208» підлягає виділенню у власність [PERSON] , також підлягає виділенню [PERSON] у власність медичне обладнання яке ним використовувалось в його діяльності, а саме: косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104000 грн., фізіотерапевтичний комплекс BTL ( в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії i лазаротерапії з комплектами насадок і кластерiв) вартістю 468 000 грн., фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10 000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52 000 грн., неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн., апарат міостимуляції вартістю 10400 грн., апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480 грн., апарат для визначення плоскостопості вартість 3900 грн., кушетку металеву, вартістю 5200 грн., кушетку дерев`яну вартістю 18200 грн. на загальну суму 104 680 грн., решту майна підлягає видiленню відповідачці. Також [PERSON] зобов`язана сплатити [PERSON] 1824 361 грн. = 292 041 - 1104680 компенсації різниці у вартості майна. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 жовтня 2016 року позовну заяву прийнято судом та відкрито провадження у справі. 02 грудня 2016 року з метою забезпечення доказів, за клопотанням представника позивача, судом вирішено провести огляд доказів за місцем їх фактичного знаходження по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 грудня 2016 року справу призначено до розгляду по суті. 29 грудня 2016 року відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення проти позову. 20 лютого 2017 року представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог. Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] забезпечено докази у справі. Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль «Peugeot 208» та передано його на відповідальне зберігання представнику позивача. За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалами суду від 14 грудня 2017 року у справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу та комплексну судову автотоварознавчу та товарознавчу експертизи, а провадження у справі на час їх проведення зупинено. Ухвалою суду від 23 травня 2018 року провадження у справі було поновлено. 24 липня 2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано докази. Ухвалою суду від 24 липня 2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] зобов`язано відповідача [PERSON] надати для огляду судовому експерту , на його вимогу, автомобіль «Peugeot 208». За клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалами суду від 28 березня 2019 року у справі призначено судову товарознавчу експертизу, судову автотоварознавчу експертизу, судову оціночно-будівельну експертиз, а провадження у справі зупинено на час проведення вказаних експертиз. 04 жовтня 2019 року провадження у справі було поновлене. 07 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] заявив про зміну позовних вимог. Зазначає, що в ході розгляду даної справи за клопотанням сторони позивача проводились експертизи на предмет визначення ринкової вартості спірного майна. Так, згiдно висновку експерта № 8208-8209 судової оціночно-будівельної експертизи від 06.09.2019 року ринкова вартість частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. по [ADDRESS] того ж висновку експерта, становить 1 236 000,00 грн., то частка [PERSON] в спільному майні, підлягає збільшенню на 1 236 000,00 грн., тобто на вартість тiєї частини, яка належала їй до укладення шлюбу. А відповідно вартість цього приміщення в сумі 1 348 000 грн.=2 584 000,00 - 1 236 000,00 підлягає врахуванню при визначенні маси спільного майна подружжя. На даний час стало відомо, що за договором дарування від 22.08.2015 року, тобто після розірвання шлюбу, [PERSON] , без згоди на це [PERSON] , подарувала [PERSON] 43/100 частки частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. по [ADDRESS] . Решта, а саме 57/100 частки частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. по [ADDRESS] залишається у спільній власності [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 8213-8222 судової товарознавчої 22.08.2019 року вартість наступного майна є такою: фізіотерапевтичний комплекс BTL ( в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазаротерапії з комплектами насадок і кластерів) 99\~842 грн.; апарат міостимуляції вартістю - 4 400 грн .; апарат для визначення плоскостопості -1 550 грн.; кушетка металева - 2 125 грн.: кушетка дерев`яна -5 100грн.; стоматологічна установка Galant - 47 059,00 грн.; стоматологічна установка Galant- 75 447,00 грн.;.компресор для стоматологічної установки - 6 654 грн.; комп`ютер"Sony" з програмним забезпеченням - 4 644,00 грн.; лампа освітлення - 3 547,00грн.; лампа освітлення -3 547,00 грн. Ринкова вартість цього майна є меншою від вартості цього ж майна зазначеної в позовній заявi на 961 585,00 грн., тому має бути врахована саме вартість майна визначена експертом у висновку № 8213-8222. Відповідно до висновку №08 експерта про визначення ринкової вартості автомобіля від 06.04.2021 року, ринкова вартість автомобіля «Peugeot 208» 2013 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] становить 159 659,01 грн., саме така вартість цього майна підлягає урахуванню на відміну від зазначеної в позовній заяві в сумі 400 000 грн. В позовній заяві зазначено вартість автомобіля «Nissan Qashqai», 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 468 000 грн., однак згідно висновку №1536-F від 30.10.2018 року середньостатистична вартість цього автомобіля станом на 01.09.2015 року, тобто на час його продажу відповідачкою, становила 338 630,00 грн., відповідно саме така вартість цього автомобіля підлягає врахуванню при визначені вартості цього майна. З урахуванням вартості майна визначеної на підставі наведених висновків експертів та висновку спеціаліста вартість майна, що підлягає виділенню у власність [PERSON] , становить 471 656,01 грн., а вартість майна, що підлягає видiленню [PERSON] , становить 3427508 грн., з урахуванням вартості відчуженого нею автомобіля «Nissan Qashqai» в сумі 338630 грн., яка підлягає урахуванню при подiлi майна, то всього [PERSON] виділяється майна на загальну суму 3766138,00 грн. - 3427508+338630. Отже загальна вартість спільного майна сторін становить 4237794,01 грн. = 471 656,01 +3766138,00. 3 урахуванням вартості частини будівлі (лікувально-профілактичний заклад) площею 73,5 кв.м., що належала [PERSON] до реестрації шлюбу в сумі 1236000,00 грн. на яку її частка в спільному майні подружжя підлягає збільшенню, до поділу між сторонами підлягає майно вартістю з 001 794,01грн.- 4 237 794,01- 1 236 000,00, а відповідно частка [PERSON] у спільному майні подружжя становить 1 500 897,00 грн.= 3001794,01:2. Оскільки [PERSON] підлягає виділенню майно на суму 471 656,01 грн., а [PERSON] урахуванням вартості автомобіля «Nissan Qashqai» підлягає виділенню майна на суму 3 766 138,00 грн., то відповідачка зобов`язана сплатити [PERSON] компенсацію різниці вартості майна в сумі 1 029 240,00 грн. -1500897.00 -471656,01. Iншi позовнi вимоги залишаються без зміни. Просить виділити у власність [PERSON] із смільного майна подружжя автомобіль «Peugeot 208», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] . реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 159 659,01 грн., косметологічний апарат ELOS модель Т-389 вартістю 104000 грн., фізіотерапевтичний комплекс BTL ( ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазаротерапії з комплектами насадок і кластерів) вартістю 99 842,00 грн., фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10 000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52 000 грн., неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32 500 грн., апарат міостимуляції вартістю 4 400,00 грн., апарат марки Дерсонваль із насадками вартість 480 грн., апарат для визначення плоскостопості вартістю 1 550,00 грн., кушетку металеву, вартістю 2 125,00 грн., кушетку дерев`яну вартістю 5 100,00 грн., всього майна на суму 471 656,01 грн. Виділити у власність [PERSON] : частину будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 м.кв. по [ADDRESS] ; комплект зимових шин 4 шини (для автомобіля «Nissan Qashqai» 215/65R16) вартістю 1768 грн. кожна шина, всього вартістю 7072 грн., компресор з набором інструментів (пневматична викрутка, розприскувач фарби, набір для підкачки коліс з манометром, пневматична викрутка) вартістю 7800 грн., набір ключів та головок (виробництва ФРН) - 6500 грн., дві електродрелі, вартістю 1508 грн. кожна, всього вартістю 3016 грн.; перфоратор електричний - вартістю 8320 грн.. мiнiдрель електрична з набором допоміжних інструментів вартістю 320 грн., нождачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю - 6500 грн., шуруповерт вартістю 1300 грн., шуруповерт BOSCH вартістю 2080 грн., витяжку для кухні вартістю 3700 грн., набір меблів для кухні вартістю 20 000 грн., шафу купе вартістю кухні 12 500 грн., котел газовий вартістю 22100 грн., морозильну камеру вартістю 12000 грн., пральну машину вартістю 12 000 грн., біде з набором кранів (виробництва Італія) загальною вартістю 3120 грн., унітаз навісний вартістю 3120 грн., душову кабіну вартістю 6500 грн., умивальник з тумбочкою і змішувачем (виробництва Італія) загальною вартістю 6500 грн., люстру у ванну кімнату вартістю 520 грн., шафу-пенал вартістю 520 грн., дві люстри для вітальні вартістю 1040 грн. кожна, всього вартістю 2080 грн., набір меблів для дитячої кімнати вартістю 10920 грн., люстру для дитячої кімнати вартістю 520 грн., газову плиту (робоча поверхня) 2080 грн., електричну духовку вартістю 7000 грн., холодильник двохкамерний вартістю 8000 грн., набір меблів для столової кімнати (стіл, тумбочки, стільці) вартістю 18 000 грн., телевізор ( в столовій кімнаті) вартістю 14 000 грн., телевізор (в вітальні) вартістю 22000 грн., набір меблів для вітальні (стінка) вартістю 10 000 грн., диван шкіряний 26 000 грн., домашній кінотеатр вартістю 5000 грн., набір меблів для спальні (ліжко з матрацом, тумбочки, комод) 12 000 грн., меблі для гардеробної кімнати вартістю 7500 грн., пилосос KARCHER 8000 грн.; навігатор автомобільний GERMIN вартістю 3900 грн.; навігатор автомобільний BLAUPUNKT LUCCA (виробництво ФРН) вартістю 2080 гр., відеокамеру для автомобіля GARMIN вартістю 2600 грн., відеокамеру для автомобіля вартістю 1300 грн., ноутбук Asus вартістю 6500 грн., відеокамеру НD вартістю 11700 грн., пила електрична BOSCH вартістю 312 грн., ручний різак по дереву вартістю 1300 грн., малий шліфувальний станок BOSCH вартістю 2080 грн,. великий шліфувальний станок BOSCH вартістю 3120 грн., драбину розкладну алюмінієву (стрем`янка) 3 м вартістю 3000 грн., набір для фонтану (водоспад та фонтан) вартістю 2080 грн.; набір шлангів зі скруткою вартістю 1300 грн., миючий апарат KARCHER вартістю 8000 грн., портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250грн., стоматологічну установку «Galant» вартістю 47 059 грн., стоматологічну установку «Galant» вартістю 75447 грн., компресор для стоматологічної установки вартістю 6654 грн., медичний монітор AG NEOVO DR-17 вартістю 16000 грн., п`ять наконечників стоматологічних, кожен вартістю 13 000 грн., рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78 000 грн., комп`ютер "Sony" з програмним забезпеченням вартістю 4644 грн., набір інструментів для встановлення імплантів і імпланти вартістю 130 000 грн., дві лампи освітлення вартістю 3547 грн. кожна, загальною вартістю 7 094 грн., автоклав Menatex для стерилізації інструментів вартістю 87 000 грн., пакувальну машину для медичних iнструментiв вартістю 14500 грн., всього майна вартістю 3 427 508,00 грн. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1029 241 грн. компенсації різниці у вартості майна та стягнути з неї на користь позивача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви з урахуванням поданих змін та уточнень. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, в своїх поясненнях висловила позицію щодо наявності спірного майна, яку згодом змінила та заперечила, а в подальшому для участі у розгляді справи не з`являлась. Представник відповідача [PERSON] також позов визнав частково, а в подальшому для участі у розгляді справи не з`являвся. Представник відповідача [PERSON] заявила про часткове визнання позову та просить ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог в обсязі та з підстав, наведених у письмових запереченнях. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.64 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ч.4 ст.61 СК України, речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 26.10.2007 року [PERSON] проживав у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюбного договору сторони не укладали. Спільно сторони проживали до березня 2015 року, після чого [PERSON] переїхав до батьків у США, де і проживає в даний час. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 29 липня 2015 року шлюб мiж [PERSON] та [PERSON] розірвано. З приводу поділу спільного майна подружжя сторони згоди не дійшли. Дана обставина не заперечується відповідачем та стверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами. Як вказує позивач у позовній заяві, за період проживання в зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали спільне майно, а саме: автомобіль «Nissan Qashqai», 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , ресстраційний номер [NUMBER] , вартістю 468 000 грн.; автомобіль «Peugeot 208» 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 400 000 грн; комплект зимових шин - 4 шини (для автомобіля «Nissan Qashqai» 215/65R16) вартістю 1768 грн. кожна шина, всього вартістю 7072 грн.; комплект зимових шин для автомобіля «Peugeot 208» 185/65R15) вартістю 1248 грн. кожна шина, всього вартістю 4992 грн.; компресор з набором інструментів (пневматична викрутка, розприскувач фарби, набір для підкачки коліс з манометром, пневматична викрутка) - вартістю 7800 грн.; набір ключів та головок головок (виробництва ФРН)-6500 грн.; дві електродрелі, вартістю 1508 грн. кожна, всього вартістю 3016 грн.; перфоратор електричний - вартістю 8320 грн; мiнiдрель електрична з набором допоміжних інструментів вартістю 320 грн; нождачний станок з додатком для обробки медичних туторів вартістю 6500 грн.; шуруповерт вартістю-1300 грн.; шуруповерт «BOSCH» вартістю 2080 грн.; витяжку для кухні вартістю 3700 грн.; набір меблів для кухні вартістю 20 000 грн.; шафу- купе вартістю 12 500 грн.; котел газовий вартістю 22100 грн.; морозильну камеру вартістю 12000 грн.; пральну машину вартістю 12000 грн.; біде з набором кранів (виробництва Італія) загальною вартістю 3120 грн.; унітаз навісний вартістю 3120 грн.; душову кабіну вартістю 6500 грн.; умивальник з тумбочкою і змішувачем (виробництва Італія) загальною вартістю 6500 грн.; люстру у ванну кімнату вартістю 520 грн.; Шафу-пенал вартістю 520 грн.; дві люстри для вітальні вартістю 1040 грн. кожна, всього вартістю 2080 грн.; набiр меблів для дитячої кімнати вартістю 10920 грн.; люстру для дитячої кімнати вартістю 520 грн.; газову плиту (робоча поверхня) 2080 грн.; електричну духовку вартістю 7000 грн.; холодильник двохкамерний вартістю 8000 грн.; набір меблів для столової кімнати (стіл, тумбочки, стільці) вартістю 18 000 грн.; телевізор (в столовій кімнаті) вартістю 14 000 грн.; телевізор (в вітальні) вартістю 22000 грн.; набір меблів для вітальні (стінка) вартістю 10 000 грн.; диван шкіряний 26 000 грн.; домашній кінотеатр вартістю 5000 грн.; набір меблів для спальні (ліжко з матрацом, тумбочки, комод) вартістю 12 000 грн.; меблі для гардеробної кімнати вартістю 7500 грн.; пилосос KARCHER 8 000 грн.; навігатор автомобільний GERMIN вартістю 3900 грн.; навігатор автомобільний BLAUPUNKT LUCCA (виробництво ФРН) вартістю 2080 грн; відеокамеру для автомобіля GARMIN вартістю 2600 грн.; відеокамеру для автомобіля вартістю 1300 грн.; ноутбук Asus вартістю 6500 грн.; вiдеокамеру HD вартістю 11700 грн.; пилку електричну BOSCH вартістю 312 грн.; ручний різак по дереву вартістю 1300 грн.; малий шліфувальний станок BOSCH вартістю 2080 грн .; великий шліфувальний станок BOSCH вартістю 3120 грн.; драбину розкладну алюмінієву (стремянка) - 3 м. вартістю 3000 грн.; набір для фонтану (водоспад та фонтан) вартістю 2080 грн.; миючий апарат KARCHER вартістю 8 000 грн.; портативний комп`ютер Ipad вартістю 16250 грн.; набір шлангів зі скруткою вартістю 1300 грн.; косметологічний апарат ELOS модель Т-389-вартістю 104000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 (в т.ч. ударнохвильової терапії, ультразвукової терапії і лазаротерапії з комплектами насадок і кластерів) вартістю 468 000грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL-6000 Lymphastim 12 Topline вартістю 10 000 грн.; фізіотерапевтичний комплекс BTL (магнітотерапія) вартістю 52 000 грн.; неодимовий лазер (лазер для видалення татуювань) вартістю 32500 грн.; апарат міостимуляції вартістю 10400 грн.; апарат марки Дерсанваль із насадками вартість 480 грн.; апарат для визначення плоскостопості вартість 3900 грн.; кушетку металеву, вартістю 5200 грн.; кушетку дерев`яну вартістю 18200 грн.; дві стоматологічні установки «Дипломат» вартістю 520 000 грн. кожна, всього вартістю 1040000 грн.; компресор для стоматологічної установки вартістю - 78 000 грн; медичний монітор AG NEOVO DR-17 вартістю 16000 грн.; П`ять наконечників стоматологічних, кожен вартістю 13 000 грн.; рентгенівський апарат з візіографом вартістю 78 000 грн.; Комп`ютер «SONY» з програмним забезпеченням вартістю 46800 грн.; набір інструментів для встановлення імплантів і імпланти вартістю 130 000 грн.; дві лампи освітлення вартістю 6500 грн. кожна, загальною вартістю 13000 грн.; схожаровий шкаф для стерилізації інструментів вартістю 87 000 грн.; пакувальну машину для медичних інструментів вартістю 14500 грн. Також зазначає, що відповідачем [PERSON] незадовго до укладення шлюбу - 11.04.2007 року за договором купівлі-продажу було куплено частину будівлі (площею 73,5 кв.м.) по [ADDRESS] . За куплену частину приміщення відповідачкою сплачено 51 844 грн.. Під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя це приміщення істотно зросло у вартості за рахунок збільшення його площі, збудовано третій поверх, та обладнано його для медичних потреб, а також проведено ремонт всього приміщення для використання під стоматологічну поліклініку, в тому числі спеціально обладнано операційну кімнату з використанням спеціальної сертифікованої фарби для стін. Загальна площа цієї частини приміщення збільшилась до 153,6 кв.м. і тепер воно називається - частина будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. Право власності на цю реконструйовану частину будівлі визнано за відповідачкою рішенням Господарського суду волинської області від 15.09.2009 року у справі №02/47-75. Оскільки частина будівлі істотно (більш ніж у два рази) збільшилась у площі, реконструйована, відремонтована і істотно збільшилась у вартості за рахунок трудових та грошових затрат подружжя, то вона має вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя та включена до майна, що підлягає розподілу між сторонами. Вартість цієї частини будівлі на даний час становить 2 400 000 грн. Автомобіль «Nissan Qashqai» 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] відповідач відчужила, але кошти від продажу цього автомобіля використала у власних інтересах, тому вартість цього автомобіля 468 000 грн. має бути врахована при подiлi спільного майна подружжя. Частиною речей, зазначених в позовній заяві, частково розпорядилась відповідачка, а іншу частину вона використовує у власних інтересах. Частина речей (медичне обладнання) перераховане в позовній заяві використовувалась [PERSON] в його лікувальній практиці для лікування хворих, тому підлягає виділенню в його власність, а частина медичного обладнання, зазначеного в позовній заяві та частина будiвлi, якi використовуються відповідачкою в її лікувальній практиці, та будівля для розташування стоматологічної поліклініки підлягають виділенню відповідачці. Вирішуючи спір між сторонами з приводу поділу майна подружжя, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] незадовго до укладення шлюбу - 11.04.2007 року за договором купівлі-продажу, було куплено частину будівлі (площею 73,5 кв.м.) по [ADDRESS] . За куплену частину приміщення відповідачкою сплачено 51 844 грн.. Як вказує позивач, під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі та за рахунок спільних коштів подружжя це приміщення істотно зросло у вартості за рахунок збільшення його площі, збудовано третій поверх, та обладнано його для медичних потреб, а також проведено ремонт всього приміщення для використання під стоматологічну поліклініку, в тому числі спеціально обладнано операційну кімнату з використанням спеціальної сертифікованої фарби для стін. Загальна площа цієї частини приміщення збільшилась до 153,6 кв.м. і тепер воно називається - частина будівлі (лікувально-профілактичний заклад) загальною площею 153,6 кв.м. Право власності на цю реконструйовану частину будівлі визнано за відповідачкою рішенням Господарського суду волинської області від 15.09.2009 року у справі №02/47-75. Оскільки частина будівлі істотно (більш ніж у два рази) збільшилась у площі, реконструйована, відремонтована і істотно збільшилась у вартості за рахунок трудових та грошових затрат подружжя, то вона має вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя та включена до майна, що підлягає розподілу між сторонами. Щодо розподілу вказаного нерухомого майна, суд вважає, що майно, яке належало одному з подружжя на праві особистої приватної власності в порядку ст.57 СК не перетворюється повністю та автоматично у спільну сумісну власність. Спільна власність виникає лише у порядку, визначеному ст.62 СК. Верховний Суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 Сімейного кодексу. Як встановлено судом, будівля, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , була придбана [PERSON] до укладення шлюбу з позивачем [PERSON] . Відповідно до Акту прийому-передачі майна від 23.04.2007 року, нерухоме майно передавалось саме підприємцю [PERSON] 11 червня 2007 року відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування грошових коштів, [PERSON] отримала в подарунок кошти на суму 80 000 євро, що у еквіваленті на курс євро до гривні становило 539 200 грн. Дані кошти є особистою приватною власністю [PERSON] і були використані нею для проведення робіт щодо реконструкції будівлі. 08.10.2009 року згідно рішення Господарського суду Волинської області було визнано право власності за фізичною особою-підприємцем [PERSON] на частину будівлі (лікувально-профілактичний заклад), загальною площею 153, 6 кв.м., право власності на дану будівлю було визнане за [PERSON] саме як за приватним підприємцем, а відтак таке майно, що придбане приватним підприємцем за кошти від власної господарської діяльності або її особисті кошти (в тому числі і подаровані згідно договору дарування) та використовується нею не в інтересах сім`ї є особистою приватною власністю, а не об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що регулюється нормами статей 60, 61 СК України. Станом на день придбання спірного майна і до сьогодні [PERSON] зареєстрована приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, має дохід, що відображено у податкових деклараціях, а тому спірне приміщення було розширено у площі із власних коштів від провадження нею підприємницької діяльності та за кошти, які вона отримала у подарунок. У свою чергу позивач не надав доказів того, що він надавав кошти на реконструкцію спірної будівлі чи був присутній його трудовий внесок у будівництві та капітальному ремонті; вказана будівля використовувалася [PERSON] для ведення підприємницької діяльності, а не для проживання у ньому членів сім`ї чи для інших потреб сім`ї. Крім того, як вбачається з пунктів 1.1. Договорів оренди (об`єкта нерухомого майна) від 25 грудня 2014 року, який укладений між сторонами як фізичними особами - підприємцями для використання позивачем [PERSON] спірного приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджує факт того, що [PERSON] володіла і володіє приміщенням на праві особистої приватної власності та використовує його у господарських цілях та підприємницькій діяльності, а позивач виступав суб`єктом, який орендував частину даного приміщення. Суд звертає увагу також на ту обставину, що аналогічні договори укладались з ТзОВ «Лакмус» у 2015 році, підприємцем [PERSON] у 2014 році. Матеріали справи не містять доказів того, що вказане нежитлове приміщення істотно зросло у своїй вартості за спільні кошти подружжя та в його інтересах, натомість вказують на те, що спірне приміщення належить фізичній особі - підприємцю [PERSON] , тобто придбане за її особисті кошти як фізичної особи підприємця, за кошти, які були їй подаровані було реконструйоване, перебуває на обліку ФОП та використовується для здійснення особистої підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як вбачається з копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи від 04 квітня 2006 року, відповідач [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець та мала задекларований чистий дохід за 2006 рік 6 637, 32 грн, 2007 рік-19 156 грн, 2008 рік-30 942 грн, 2009 рік- 117 406 грн, 2010 рік- 105688 грн, 2011 рік-90 341 грн, 2012 рік-138 751 грн,2013 рік-145 070 грн, 2014 рік-165 240 грн, 2015 рік-153 160 грн., що стверджується відповідними декларація про доходи. [PERSON] , відповідно до декларації про доходи за 2009 рік, доходів не одержував, у 2010 обсяг виручки становив- 19 610 грн, а у 2011 році- 9020, 00 грн. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви позивача щодо згоди на розірвання шлюбу, то в ній відсутній факт придбання зазначеної будівлі за спільні кошти чи наявності будь-якого спору щодо майна між подружжям Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Пунктом 29 вказаної Постанови також роз`яснено, що відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Майно фізичної особи - підприємця, як майно для професійної діяльності члена сім`ї і яке придбане за кошти від своєї діяльності як підприємця і використовується в його підприємницькій діяльності не в інтересах сім"ї, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України. Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року в справі №6-1327цс15. У позовній заяві позивач також вказує на те, що під час спільного проживання у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя приміщення істотно зросло у вартості. Верховний суд у Постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц зазначив, що наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта (первинна оцінка об`єкта станом на 2014 рік відсутня у матеріалах справи), однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Суд звертає увагу на ту обставину, що висновком експерта №8208-8209 судової оціночно-будівельної експертизи від 06.09.2019 року не встановлено вартість майна до поліпшення, а саме вартість частини будівлі загальною площею 73,5 кв. м, яка придбана за договором купівлі-продажу від 11.04.2007 року станом на час укладення шлюбу. Однак, спираючись на даний висновок позивач встановив, що вартість приміщення за мінусом частки відповідача збільшилася на суму 1 348 000 грн станом на 06.09.2019 року ( частка [PERSON] оцінювалася не станом на момент укладення шлюбу чи її придбання, а станом не на 06.09.2019 року). Тобто, даний висновок експерта жодним чином не довів на яку ж саме суму виросла істотна вартість спірного об`єкту за період шлюбних відносин між сторонами. Даний висновок експерта також не встановив вартість первинного об`єкту нерухомості, як не встановив вартість даного об`єкту на час припинення шлюбних відносин між сторонами. З приводу викладеного представник позивача клопотань про додаткову експертизу не заявляв. Суд вважає, що [PERSON] не довів своєї участі у істотному збільшенні вартості даного приміщення, як і не довів на яку ж саме суму виросла вартість нерухомого майна за період шлюбних відносин. Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] за особисті кошти провела його реконструкцію, використавши кошти, які були їй подаровані за договором дарування коштів на суму 80 000 євро., що станом на момент розгляду справи становить 2 620 000 грн. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мав довести, що у збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність, що жодним чином не було доведено позивачем. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна, що не було доведено позивачем в ході розгляду справи. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що його внесок у реконструкцію спірного приміщення у розумінні частини першої статті 62 СК України є достатньо значним для можливості визнання спірного майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тоді як сам по собі факт перебування позивача у шлюбі з відповідачем на момент здійснення реконструкції спірного об`єкта нерухомого майна не є підставою для визнання зазначеного майна спільним сумісним майном подружжя. Окрім цього суд звертає увагу на наступне. [PERSON] правомірно було відчужено 43/100 приміщення відповідно до договору Дарування від 22 серпня 2015 року- оскільки приміщення належало їй на праві приватної власності, тому договір дарування нежитлового приміщення без згоди [PERSON] не суперечив чинному законодавству. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Отже, саме на позивача покладався обов`язок доведення існування підстав, передбачених частиною першою статті 62 СК України, оскільки у даному випадку спростовується презумпція особистої приватної власності відповідача. Також суд звертає увагу на те, що відповідач протягом 2015-2016 років продовжувала ремонтні роботи у приміщенні згідно договору підряду на виконання робіт від 12 серпня 2015 року, про що свідчать акти прийняття робіт від 11 травня 2016 року (поточний ремонт 3 поверх), поточний ремонт 2 поверх від 25 березня 2016 року, поточний ремонт даху- від 20 жовтня 2015 року, поточний ремонт 1 поверх від 4 лютого 2016 року, поточний ремонт підвалу від 4 грудня 2015 року . За таких обставин справи суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині поділу спірного приміщення, що знаходиться по [ADDRESS] . Стосовно поділу спірних автомобілів та грошової компенсанції різниці їх вартості, суд виходить з наступного. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявила про визнання позову в частині виділити [PERSON] у власність автомобіль «Reugeot 208», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , ринкова вартість даного автомобіля станом на 06.04.2021 року -159 659, 01 грн. Судом встановлено, що вказаний автомобіль належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , з визначенням часток по 1/2 частці кожному, тому при виділенні вказаного автомобіля у власність [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію за вартість її частки автомобіля в сумі 79 829,5 грн. При цьому суд враховує, що вказаний автомобіль «Рeugeot 208», 2013 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] було придбано за суму 345 120, 03 грн., при цьому 172 560, 00 (50 % вартості автомобіля) було сплачено відразу, а на решту суми оформлено кредитний договір 1/1848849 від 17.01.2014 року). Після розірвання шлюбу [PERSON] було сплачено особисті кошти по кредитному договору на суму 24 178, 13 грн, що підтверджується наявними квитанціями у матеріалах справи. Дану суму слід додати до грошової компенсації, отже, остаточна грошова компенсація вартості частки автомобіля становить 79 829, 5 грн +24 178, 13 грн. = 104 007, 64 грн. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, автомобіль «Nissan Qashqai», 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] був проданий [PERSON] як представником [PERSON] згідно довіреності від 05 травня 2015 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] продати автомобіль «Nissan Qashqai», 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Даний автомобіль до моменту відчуження належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , з визначенням часток по 1/2 частці кожному, тому при вирішенні питання про розподіл коштів, одержаних від його реалізації, слід стягнути на користь [PERSON] грошову компенсацію за вартість його частки автомобіля в сумі 169 315 грн, виходячи з того, що відповідно до висновку № 1536-F від 30.04.2018 року середньостатистична вартість цього автомобіля станом на 01.09.2015 року становила 338 630, 00 грн. Також [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] було сплачено податкові зобов`язання за [PERSON] з її особистих коштів, що підтверджується квитанціями у матеріалах справи на суму 2 699, 63.грн, які теж слід врахувати при визначенні суми грошової компенсації. Враховуючи добровільну згоду [PERSON] на розірвання шлюбу, та відсутності претензій щодо спільного майна від 05 травня 2015 року, а також довіреність на продаж даного автомобіля від його імені з відсутністю будь-яких майнових претензій, суд приходить до висновку, що автомобіль відчужувався за взаємною згодою. Отже, враховуючи вищенаведене і підсумовуючи розмір грошової компенсації суд виходить з того, що [PERSON] слід сплатити [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості вищенаведених автомобілів у сумі: 169 315 грн- 104 007, 64-65 307, 36 грн -2 699, 63 грн=62 608 грн. З приводу поділу іншого рухомого майна, зазначеного у позовній заяві, суд виходить з наступного. Суд не знаходить правових підстав виділити у власність [PERSON] косметологічний апарат ELOS -104 000 грн; фізіотерапевтичний комплекс ВТL-6000 -10 000 грн; фізіотерапевтичний комплекс ВТL (магнітотерапія) 52 000 грн, неодимовий лазер- 32 500 грн, оскільки ним не надано суду жодних доказів того, що дане майно ним було придбано перебуваючи у шлюбі, окрім цього як вказала представник відповідача, [PERSON] не повідомляв відповідача, що ним було придбано дане майно для його професійної діяльності і про вказане майно відповідач дізналась з тексту позовної заяви. Позивачем не надано суду жодних доказів спільного придбання та наявності наступного майна, зазначеного в тексті позовної заяви: комплект зимових шин - 7072 грн,; комплект зимових шин - 4992 грн.; компресор з набором інструментів 7800 грн.; набір ключів та головок 6500 грн.; дві електродрелі - 3016 грн.; перфоратор електричний- 8320 грн.; міні-дрель електрична з набором 320 грн.; наждачний станок з додатком для обробки медичних туторів 6500 грн.; шуруповерт - 1300 грн.; шуруповерт BOSH- 2080 грн.; витяжка для кухні 3700 грн.; набір меблів для кухні- 20\~000 грн.; шафа-купе - 12500 грн.; котел газовий - 22100 грн.; морозильна камера - 12000 грн.; пральна машина - 12000 гр.; біде з кранами 3120 грн.; унітаз навісний 6500 грн.; люстра у ванну кімнату - 520 грн.; шафа-пенал 520 грн.; дві люстри для вітальні - 1040 грн.; люстра для дитячої кімнати 520 грн.; газова плита, робоча поверхня - 2080 грн.; електрична духовка 7000 грн.; холодильник двокамерний 8000 грн.; набір меблів для столової кімнати 18000 грн.; телевізор-кінотеатр 5000 грн.; набір меблів для спальні 12000 грн.; меблі для гардеробної 7500 грн.; пилосос 8000 грн.; навігатор 3900 грн.; навігатор 2080 грн.; відеокамера для автомобіля 1300 грн.; відеокамера для автомобіля 2600 грн.; ноутбук Asus 6500 грн.; відеокамера HD 11700 грн.; пилка електрична BOSH 312 грн.; різак ручний по дереву 1300 грн.; малий шліфувальний станок BOSH 2080 грн.; \~ \~ \~ \~великий шліфувальний станок BOSH - 3120 грн.; драбина 2080 грн.;набір шлангів 1300 грн.; миючий апарат Каршер 8000 грн.; портативний комп`ютер Ipad 16250 грн.; медичний монітор 16000 грн.; п`ять стоматологічних наконечників 13000 грн кожний ; ренгенівський апарат з візіографом 78000 грн.; набір інструментів для встановлення імплантів 130 000 грн.; автоклав Menatex для стерилізації інструментів 87000 грн.; пакувальна машина для медичних інструментів 14500 грн. Позивачем було надано як доказ придбання майна [PERSON] і [PERSON] у період подружнього життя показання у якості свідка [PERSON] в рамках закритого за відсутністю складу злочину кримінального провадження № 12016030060000345 від 29.04.2016 р. за ст.356 КК України. З вказаних показань відсутні будь-які докази придбання вищенаведеного майна, майно описано загальними поняттями без конкретизації, не вказано кількість майна. Інших доказів на підтвердження вказаного майна позивачем суду не надано. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідачем передано, а позивачем в особі представника [PERSON] прийнято, відповідно до розписки, наступне спірне майно: апарат мікростимуляції експертна вартість 4400 грн.; апарат Дарсонваль із насадками - 480 грн; апарат для визначення плоскостопості експертна вартість-1550 грн.; кушетка металева-) експертна вартість 2125 грн.; кушетка дерев`яна експертна вартість 5100 грн.; фізіотерапевтичний комплекс ВТL, 2008 року- експертна оцінка 99842 грн.; комп`ютер Sony з програмним забезпеченням , експертна оцінка-4644 грн, на загальну суму 118 141 грн. Відповідач [PERSON] за собою залишила наступне майно, що є предметом професійної діяльності: Дві стоматологічні установки (Galant) експерта оцінка: 47 447 грн та 75 447 грн.; Компресор для стоматологічної установки, експертна оцінка-6 654 грн.; Дві лампи освітлення, експертна оцінка:3 547 грн кожна. Всього майна на загальну суму: 136 642 грн. Різницю вартості майна професійної діяльності відповідач готова компенсувати позивачу, що становить 18 501 грн., про що заявила її представник в суді. Згідно з частиною третьою статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Оскільки спірне майно подружжя належить до речей для професійних занять відповідача і позивача, а реальний його поділ позбавить сторони можливості продовжувати свою професійну діяльність, виходячи із загального принципу цивільного судочинства, справедливості, добросовісності та розумності - в порядку поділу цього майна його варто залишити у особистій приватній власності сторін, а позивач натомість має право отримати грошову компенсацію різниці їх вартості. За вказаних обставин суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.181 ЦПК України, суд покладає на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial