Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобовязання. В позовній заяві зазначила, що рішенням Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року в цивільній справі №307/561/15-ц було частково задоволено її позов, а саме стягнуто з відповідача на її користь 155050 гривень в якості компенсації ? вартості спірного автомобіля та судові витрати в сумі 2101,7 гривень. Рішення суду набуло законної сили 18 жовтня 2016 року після завершення перегляду справи апеляційною інстанцією. Представником було подано виконавчий лист на виконання приватному виконавцю і виконавець відкрив виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача коштів. Однак, протягом жовтня 2016 року - грудня 2017 року відповідач не виконав рішення суду в частині обовязку сплати компенсації та судового збору позивачу. На даний час розрахунок суми боргу складається з інфляційних витрат, а також 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань, визначених рішенням суду, станом на початок 1 грудня 2017 року. Сума боргу по інфляційним втратам та 3% за прострочення виконання зобовязання складає 38111,72 гривень. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь інфляційні втрати в сумі 32869,04 гривень та 3% річних в сумі 5242,68 гривень за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 18 жовтня 2016 року по 1 грудня 2017 року, всього 38111,72 гривень. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року в цивільній справі №307/768/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна було частково задоволено позов та також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 155050 гривень в якості компенсації ? частини вартості спірного автомобіля. В подальшому постановою приватного виконавця від 9 листопада 2017 року було відкрито виконавче провадження №55120104 за вказаним виконавчим листом. \~\~\~ \~Із листа приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області від 18 грудня 2017 року за №105 вбачається, що станом на 18.12.2017 року боржник не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості згідно рішення Тячівського районного суду в цивільній справі №307/768/16-ц. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості інфляційних втрат за невиконання [PERSON] рішення суду у цивільній справі №307/768/16-ц сума заборгованості становить 38111,72 гривень, з яких 32869,04 гривень інфляційні втрати, 5242,68 гривень - 3% за прострочення виконання зобовязання, за період з 18 жовтня 2016 року по 1 грудня 2017 року. В судовому засіданні встановлено, що станом на 1 грудня 2017 року відповідач [PERSON] не відшкодував позивачці грошове зобовязання в розмірі 155050 гривень, яке в нього виникло на підставі рішення тячівського районного суду від 16 серпня 2016 року Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] прострочив перед позивачкою [PERSON] виконання грошового зобовязання в розмірі 155050 гривень, суд вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати позивачці 24187,80 гривень інфляційних втрат, та 5222,36 гривень трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 18 жовтня 2016 року по 1 грудня 2017 року. А тому, суд вважає, що позов в межах заявлених позовних вимог слід задовольнити частково і стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] 24187,80 гривень інфляційних втрат, та 5222,36 гривень трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, а в решті позову відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial