Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

21 липня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, посилаючись на те, що її брат, [PERSON], помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Ялта АР Крим, причина смерті: фібриляція шлуночків, кардіоміопатія. 19 липня 2017 року Ялтинським відділенням ГБУЗРК КРБ СМЕ Міністерства охорони здоров`я та соціального розвитку Російської Федерації РК видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Оскільки [PERSON] помер в м. Ялта АР Крим , що визнано тимчасово окупованою територією, заявник не має можливості зареєструвати його смерть на території України. Встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним для державної реєстрації смерті. [PERSON] надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області надав до суду заяву, в якій заяву визнають, з заявленими вимогами згодні. Дослідивши докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав: Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судовим розглядом встановлено, що заявник є сестрою померлого [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. (а.с.3, 5). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу 2 березня 1991 року заявнику після укладення шлюбу присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з відомостей, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть [NUMBER], виданому 19 липня 2017 року Ялтинським відділенням ГБУЗРК КРБ СМЕ Міністерства охорони здоров»я та соціального розвитку Російської Федерації РК, що визначено тимчасово окупованими територіями і на яких запроваджено особливий порядок місцевого самоврядування, [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Ялта, АР Крим, Україна. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 р., державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Відповідно до стаття 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 24 лютого 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 4 лютого 2016 року № 990-VIII. Вказаним Законом внесено зміни, зокрема доповнено ЦПК України ст. 257-1, яка передбачає особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, згідно з вказаною нормою Закону заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи". Заявник звернулася до Ізюмського міськрайонного відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], але за вих. № 210/15.7-04-05 від 21.07.2017 року заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред»явлених документів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, що передбачено ст. 256, 257-1 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені у ній обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved