Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

07 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3500 гривень починаючи з серпня 2019 року і до повноліття дитини. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, вказавши, що на даний час він працевлаштовується офіційно на роботу і мінливого нестабільного заробітку немає. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими зареєстровано 26 лютого 2014 року. Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] проживає разом з батьком та матір`ю. Суд встановив, що між сторонами існували сімейні правовідносини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а в даному випадку батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач є батьком дитини, тому нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому, суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача в позовній заяві. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в твердій грошовій сумі, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, даних про нестабільний та мінливий заробіток. Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини. Матеріали справи не містять доказів несення позивачем витрат на утримання дитини в в добровільному порядку та доказів потреб дитини на такі витрати по її утриманню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, призначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є правом, а не обов`язком суду. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач на даний час не працює, однак офіційно працевлаштовується на постійну роботу. Аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби дитини певного віку, відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів, які б доводили чи спростовували матеріальну можливість останнього сплачувати аліменти в розмірі більшому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину (перебування на утриманні останнього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини тощо, стан здоров"я відповідача тощо ), суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття, оскільки стягнення аліментів в розмірі 3500 грн. не відповідатиме засадам розумності і справедливості та враховуючи, що аліменти у твердій грошовій сумі призначається лише за умови, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів слід призначити у частковому відношенні. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial