Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 квітня 1998 року вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №10. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим, між ними склалися стійкі неприязні відносини та конфлікти. Причиною розпаду сімї стало те, що вони не зійшлися характерами. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх відносин, оскільки спроби примиритися ніяких результатів не дали, спільно з відповідачкою не проживають, спільного господарства не ведуть. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] та покласти на відповідачку судові витрати. Позивач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, суду пояснила, що з позивачем з жовтня 2015 року разом не проживають, примирення між ними неможливе, згодна розірвати шлюб. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною першою ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~\~ст. 112 Сімейного кодексу України,\~\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №089989, виданим 19 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №184749 від 19 листопада 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №184748 від 19 листопада 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.6, 7). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом з жовтня 2015 року не проживають. Згідно наданої позивачем заяви та пояснення відповідачки, збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб за таких умов носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачкою є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданої квитанції, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий\~збір\~в розмірі 487 грн. 20 коп., виходячи з розміру, встановленого п.1 ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved