Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 20 філії «Запорізьке регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення суми депозитного вкладу, процентів та 3% річних від простроченої суми, мотивуючи свої вимоги наступним. 27 січня 2015 р. позивач уклала з відповідачем договір банківського строкового вкладу № 313731/15726/1-15, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в іноземній валюті в розмірі 10\~002,69 доларів США на строк до 27 лютого 2015 р. під 12,5 % річних. Позивач зверталася до відповідача після закінчення строку депозитного договору з вимогою про видачу вкладу, однак відповідач її вимогу не задовольнив. Посилаючись на вимоги ст.ст. 509, 525, 610, 611, 612, 625, 629, 1058 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просила стягнути з відповідача на її користь суму вкладу та процентів за даним договором, а також три відсотки річних від простроченої суми в загальному розмірі 10\~495,43 доларів США (арк. справи 13). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання двічі не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням. Однак, від отримання судових повісток відповідач відмовився, про що містяться відповідні відмітки поштового відділення на конвертах. Відповідно до частини восьмої статті 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача суду не надавав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 27 січня 2015 р. позивач уклала з відповідачем договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 місяць в іноземній валюті № 313731/15726/1-15, відповідно до умов якого позивач внесла до відповідача на вкладний рахунок кошти в іноземній валюті в розмірі 10\~002,69 доларів США на строк з 27 січня 2015 р. по 27 лютого 2015 р. під 12,5 % річних. Внесення позивачем коштів на вкладний рахунок підтверджено меморіальним валютним ордером № 11514318 від 27 січня 2015 р., копії яких наявні в матеріалах справи (арк. справи 11). 24 лютого 2015 р. позивач надіслала до банку заяву про повернення всіх належних їй грошових коштів (арк. справи 12), яка виконана банком не була. 17 березня 2015 р. відповідачем надано відповідь про розгляд заяви позивача, з якої вбачається, що відповідач пропонує подальше обслуговування позивача із посиланням на нормативно-правовий акт НБУ (арк. справи 28). Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Як передбачено\~ст. 1060 ЦК України,\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З урахуванням вказаних вимог законодавства, та враховуючи, що банківський вклад було розміщено позивачем в іноземній валюті у доларах США, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість стягнення з відповідача коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533\~ЦК України. Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у письмові відповіді на вимогу позивача про повернення вкладу на Постанову Правління Національного банку України від 3 березня 2015 р. № 160, оскільки вона є підзаконним нормативно-правовим актом. Крім того, в даному випадку у спірних відносинах підлягають застосуванню вимоги ЦК України, які регулюють порядок укладення та виконання договорів банківського вкладу між банком та фізичною особою. Оскільки банк порушив умови договору, чим позбавив\~\~позивача права вільно володіти та користуватися\~\~належними їй грошовими коштами, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неповернутої суми вкладу у розмірі 10\~002,69 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 12,5% річних, нарахованих на суму вкладу за період з 27 січня 2015 р. по 22 травня 2015 р., що передбачено п. 2 договору-заяви, згідно з яким вказані відсотки підлягають виплаті за час користування коштами вкладу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, розмір 12,5% річних за вказаний період складає 397,37 доларів США (10\~002,69 доларів США (сума вкладу) * 12,5% (процента ставка за договором) / 365 днів (кількість днів у році) * 116 днів (строк користування відповідачем коштами вкладу) = 397,37 доларів США). Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з урахуванням 3% річних, то суд також знаходить їх обґрунтованими, з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних, які просить стягнути позивач - це передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за прострочення виконання відповідачем зобов'язання, яка згідно із роз'ясненнями\~\~п. 18\~\~постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~від 30 березня 2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"\~\~полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. Розмір зазначених 3% річних становить 95,37 доларів США, та підтверджується наданим позивачем розрахунком (10\~002,69 доларів США (сума вкладу) * 3,00% (річних) / 365 днів (кількість днів у році) * 116 днів (строк користування відповідачем коштами вкладу) = 95,37 доларів США). З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі та стягує з відповідача суму коштів у розмірі 10\~495,43 доларів США, в тому числі неповернуту суму депозиту 10\~002,69 доларів США, проценти за договором-заявою за період з 27 січня 2015 р. по 22 травня 2015 р. 397,37 доларів США, 3% річних за вказаний період 95,37 доларів США. На підставі частини третьої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1% від задоволених позовних вимог, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 17 липня 2015 р. складає 2\~306,90 гривень.

Outcome: approved