Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] звертаючись до суду з позовом до ТОВ «ДІОРО», БК «Новарка», просить визнати недійсним акт медичного огляду від 26.08.2015 року, скасувати наказ про звільнення №246 від 31.08.2015 року, поновити на посаді арматурника 4 розряду у ТОВ «ДІОРО», стягнути з відповідача ТОВ «ДІОРО» середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також понесені витрати на правову допомогу (а.с.1-2, 24-25). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16.07.2015 року працював за строковим договором на посаді арматурника 4-го розряду у ТОВ «ДІОРО». 26.08.2015 року було проведено медичний огляд за результатами якого складено акт про знаходження на робочому місці у стані наркотичного спяніння. У звязку з чим наказом ТОВ «ДІОРО» на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП його звільнено з роботи. Вважає, що звільнення відбулось незаконно, оскільки медичний акт оформлений не належним чином: акт не містить номеру, деякі графи не заповнені, відсутній заключний діагноз, частина тексту написана нерозбірливо. Крім того, вважає, що ТОВ «ДІОРО» було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.10.2015 року за клопотання представника позивача проведено заміну неналежного відповідача БК «Новарка» на належного відповідача - компанія Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік спільне підприємство Новарка» (а.с.67). У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, при цьому посилалась на обставини, викладені в позові. Представник відповідача ТОВ «ДІОРО» в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі з підстав зазначених в запереченнях (а.с.27-30), які долучено до матеріалів справи. Представник відповідача компанії Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що зазначена компанія взагалі є неналежним відповідачем у даній справі. Представник ДП «Спеціалізована медико санітарна частина №5 Міністерства охорони здоровя України», якого ухвалою суду від 02.11.2015 року за клопотанням представника залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що акт медичного огляду складений у відповідності до вимог нормативно-правових актів, лабораторне тестування проведено згідно інструкції до тесту. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] старший виконроб ТОВ «Діоро» та [PERSON] майстер ТОВ «Діоро», суду пояснили, що 26.08.2015 року позивач переміщувався по ЛЗ без респіратора, чим грубо порушив вимоги п.2.7.3.9 «Положення по організації радіаційного захисту на ЧАЕС». На виході був зупинений співробітниками БК «Новарка» і надав пояснення з приводу знаходження без респіратора. [PERSON] доповнив, що йому безпосередньо зателефонував [PERSON] та повідомив, що його затримали та супроводжують до медпрацівника. Свідок [PERSON] лікар-анестезіолог Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» Міністерства охорони здоровя України, в судовому засіданні пояснив, що 26.08.2015 року позивач був доставлений співробітниками «Новарка» до здравпункту «Новарка». З їх слів [PERSON] вів себе неадекватно, голосно посміхався. Після чого було проведено його огляд, в подальшому за допомогою тесту SNIPER-5 в біологічному середовищі (сечі) [PERSON] виявлено вміст метамфетаміну. Результат тесту слабо позитивний, сумнівний, оскільки тестова смужка мала не чітке зображення. Негативних результатів не було. Про результат проведеного тесту було повідомлено позивача, який не погодився та сказав, що буде його оскаржувати. Йому рекомендовано було пройти лабораторне дослідження у спеціальному медичному закладі для спростування результатів. Після проведення тестування заповнено всю медичну документацію. Копія акту позивачу не вручалася, оскільки він залишив приміщення, зазначений акт був переданий співробітникам служби безпеки «Новарка». Під час проведення тесту він керувався інструкцією до тесту. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, розяснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІОРО» підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні позовних вимог до компанії Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік спільне підприємство Новарка», Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» Міністерства охорони здоровя України про визнання недійсним акту медичного огляду слід відмовити повністю, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, [PERSON] наказом №191 від 15.07.2015 року прийнятий на роботу в ТОВ «ДІОРО» на посаду арматурника 4-го розряду на умовах строкового трудового договору (а.с.5). Наказом № 246 від 31.08.2015 року [PERSON] звільнено з підприємства з посади арматурника 4 го розряду за появу на робочому місці у стані наркотичного спяніння за п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.6). Згідно акту №4 від 31.08.2015 року [PERSON] відмовився від письмового ознайомлення з наказом №246 від 31.08.2015 року про його звільнення (а.с.38). Підставою для винесення такого наказу є акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 серпня 2015 року, складений лікарем [PERSON] (а.с.33), Як вбачається із матеріалів справи лікар [PERSON], який проводив медичний огляд і складав спірний медичний акт від 26.08.2015 року, працює в ДЗ «Спеціалізована медико санітарна частина №5 Міністерства охорони здоровя України» в здравпункті «Новарка» з 09.02.2015 року (а.с.124), має кваліфікаційну категорію «Анестезіологія» до 16.09.2015 року (а.с.123), має право на проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.56-61) . Вищезазначеним актом було зафіксовано, що [PERSON] зовнішній вигляд мав «без особливостей», поведінка «адекватна», «роздратована», «свідомість ясна», «мова звязна», вегетативно судинні реакції «без особливостей», зімниці «не змінені», реакція на світло «жива», а також зафіксовані результати лабораторного тестування: за допомогою тесту SNIPER-5 в біологічному середовищі (сечі) [PERSON] виявлено вміст метамфетаміну, результат тесту «слабо позитивний, сумнівний». Позивач, як на підставу для визнання недійсним зазначеного акту медичного огляду посилається на порушення вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із системного аналізу норм цивільного та цивільно-процесуального законодавства, суд бере до уваги, що відповідно до ст.15 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Тобто, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, які і є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У відповідності до ч.1 ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до п.1.1. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 9 вересня 2009 року вказана Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Згідно п.3.15, 3.19, 3.16, 3.22 зазначеної Інструкції за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду; акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров'я; висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Отже, відповідність саме висновку, а не акту, вимогам закону має перевірятися під час розгляду даної справи, адже він є доказом, який повинний досліджуватися та оцінюватися судом при розгляді справи, оскарження визнання недійсним акту медичного огляду не передбачено чинним законодавством, зокрема і Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За таких обставин, суд вважає, що позивач щодо оскарження акту медичного огляду вибрав спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ст. 16 ЦК України, а тому в задоволенні позовних вимог до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5» Міністерства охорони здоровя України про визнання недійсним акту медичного огляду слід відмовити. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог і до компанії Вінсі Констрюксьон Гран Проже/Буйг Траво Пюблік спільне підприємство Новарка», оскільки зазначена компанія не є належним відповідачем у справі, так як [PERSON], який проводив огляд та складав акт, є лікарем ДЗ «Спеціалізована медико санітарна частина №5 Міністерства охорони здоровя України». Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту порушених трудових прав працівника щодо незаконного звільнення врегульовано нормами КЗпП України. Відповідно до ст. 40 п.7 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. У п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року зі змінами зазначено, що вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Підставою для винесення оспорюваного позивачем наказу про звільнення з роботи№ 246 від 31.08.2015 року є акт медичного огляду від 26 серпня 2015 року, складений лікарем [PERSON] Проте, вказаний акт не містить будь-якого висновку за результатами огляду [PERSON] щодо наявності стану наркотичного сп'яніння, а містить лише результати лабораторного тестування (а.с.62-63). Відповідно до інструкції тесту багатопрофільного для виявлення наркотиків у сечі SNIPER (80-81, 84), інтерпретація результату позитивний, негативний, недійсний; при отриманні попередніх позитивних результатів зразки сечі повинні бути перевірені більш досконалим методом до винесення кінцевого висновку. В ст.12 ч.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" вказано, що факт незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин встановлюється на підставі показань свідків, наявності ознак наркотичного спяніння, результатів медичного огляду, а також тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи, а в частині 3ст.12 вказаного Закону зазначено, що встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов'язки щодо проведення медичного нагляду (обстеження), а діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією. Лікар нарколог [PERSON], який надавав розяснення в судовому засіданні, як спеціаліст, пояснив, що взагалі акт медичного огляду не являється висновком щодо перебування особи в стані наркотичного спяніння. В даному випадку при підозрі на вживання наркотичних речовин, лікар чи спеціаліст повинен направити біологічне середовище у сертифіковану лабораторію, яка має дозвіл для проведення даних аналізів. Після отримання результатів, на підставі акту та результатів проведення лабораторних досліджень, надається висновок щодо перебування особи у стані наркотичного спяніння. Цей висновок надається працівником медичної установи. Зазначив, що відповідно до інструкції тесту SNIPER результат повинен бути: позитивний, негативний або недійсний. Такого визначення як «слабо позитивний сумнівний» в медичній практиці не зустрічається. Відповідно доповідних [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8), останні зазначали про порушення [PERSON] п.2.7.3.9 «Положення про організацію радіаційного захисту на ЧАЕС». [PERSON] зазначив, що позивач отримав зауваження від співробітників «Новарка», його реакція та поведінка на зауваження була некоректною. Відповідно до пояснювальної позивача (а.с.35) до нього підійшли працівники служби безпеки, записали його прізвище та зауважили, що він веселий та в стані алкогольного спяніння; в подальшому направили на медичний огляд. Відповідачем ТОВ "ДІОРО" не надано суду належних доказів на підтвердження факту перебування [PERSON] на робочому місці 26.08.2015 року в стані наркотичного спяніння. Посилання представника на те, що наявність в біологічному середовищі (сечі) [PERSON] вмісту метамфетоміну, який відповідно до Переліку є наркотичним засобом, свідчить про перебування його в стані наркотичного спяніння судом не приймається до уваги, оскільки встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння є компетенцією лише лікаря, а будь-які висновки медичних працівників з цього приводу у справі відсутні. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, зокрема: складений лікарем акт, показання свідків, пояснення позивача про те що він не вживав ніяких лікарських засобів та препаратів, результати тесту SNIPER - 5 - слабо позитивний, сумнівний, а також відсутність медичного висновку про знаходження [PERSON] у стані наркотичного спяніння, суд приходить до висновку, що у відповідача не було законних підстав для звільнення позивача з роботи на підставі п.7 ст.40 КЗпП України - за появу на робочому місці у стані наркотичного спяніння. Оскільки, чинним законодавством України, яким регулюються трудові правовідносини, визначено, що видача та скасування наказів відноситься виключно до компетенції власника або уповноваженого ним органу, а до повноважень суду належить перевірка їх законності, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання наказу про його звільнення незаконним та поновлення на посаді, яку позивач займав на момент звільнення. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки ТОВ «ДІОРО» № 96-Б від 18.11.2015 рокук року, середньоденний заробіток позивача становить 61,82 грн. (а.с. 144). Кількість робочих днів вимушеного прогулу [PERSON] з 31 серпня 2015 року по 19 листопада 2015 року становить 58 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON]М з 31 серпня 2015 року по 19 листопада 2015 року становить 3 585,56 грн (61,82грн. х 58 дн.), який підлягає стягненню з ТОВ «ДІОРО» на користь позивача. Зазначена сума визначена без урахування обовязкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів. Що стосується вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 7 716,80 грн. суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В матеріалах справи наявна угода від 16 вересня 2015 року між позивачем та адвокатом [PERSON] (а.с.21), прибутковий касовий ордер № 36 від 16.11.2015 року про сплату коштів в сумі 7 716,80 грн (а.с.146), акт прийняття-передачі наданих послуг (а.с.147), розрахунок витрат (а.с.148). Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст.13 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік », мінімальна заробітна плата з 01.09.2015 року складає 1 378 грн, 40 % від 1 378 грн. становить 551,20 грн. Погодинна оплата праці за правову допомогу не може перевищувати 551,20 грн. Гранична оплата праці за хвилину 551,20 грн/60 хв.=9,18 грн. Так, участь представника позивача у попередньому судовому засіданні 16.10.2015 року з 15.26 год. до 15.56 год., тобто 30 хвилин. Участь представника позивача у судовому засіданні 27.10.2015 року з 10.22 год. до 12.34 год - 132 хв, 02.11.2015 року з 10.02 10.40, з 11.06 11.18, з 11.24 11.25 становить 51 хв, 16.11.2015 року з 10.15 10.49 та з 11.30 12.00 становить 64 хв., 19.11.2015 року з 08.04 09.02, з 09.43 09.49, з 09.58 10.02, з 10.55 12.11 144 хв, а всього 421 хв. Отже, загальна сума судових витрат за участь у судових засіданнях складає 3 864,78 грн. Також, відповідно акту про прийняття передачі наданих юридичних послуг від 16.11.2015 року адвокат надавала юридичні послуги, а саме: юридичну консультацію з попереднім опрацюванням документів, готувала процесуальні документи по справі. Суд вважає, що зазначений час є надто завищеним, а тому бере до уваги 1 год на юридичну консультацію та 2,5 год на підготовку процесуальних документів. Тому, сума судових витрат становить 210 хв х9,18 грн=1 927,80 грн. За таких обставин, оплата витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5 792,58 грн. Крім цього, з відповідача у відповідності зі ст.88 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 461 грн.. 60 коп. (487,20 грн.+ 487,20 грн. + 487,20 грн.), оскільки при зверненні до суду з позовом [PERSON] повинен був сплатити за дві самостійні немайнові вимоги (визнання незаконним наказу, поновлення на роботі) та майнову вимогу (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ). Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 1 360 грн 04 коп. (61,82грн. х 22 дн.). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial