Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

21 березня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком [ADDRESS], а саме виділити їй у користування кімнату в будинку площею 47,4 кв.м., а [PERSON] кімнату в будинку площею 35,4 кв.м., залишити у спільному користуванні співвласників будинку: сарай, Б; гараж, Д; гараж, Ж; сарай, З; погріб з входом, Пд; вбиральню, Е; водопровід, к; вимощення, І; огорожу, N. Позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з відповідачем є співвласниками в рівних частинах житлового будинку [ADDRESS]. Зазначає, що вона займає в будинку кімнату площею 47,4 кв.м для проживання в ній, але відповідач самовільно заселився в зазначену кімнату і перешкоджає їй у користуванні нею. При цьому, відповідач не сплачує грошові кошти за комунальні послуги з обслуговування будинку. Вказує, що особові рахунки відкриті на її ім'я, тому вона самостійно сплачує усі витрати, що є для неї, як пенсіонера, суттєвими. Вирішити питання щодо розподілу особових рахунків в позасудовому порядку вони не можуть через відсутність взаєморозуміння, тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки рішення в даній справі буде підставою для розподілу особових рахунків між власниками. Ухвалою судді від 28 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 19). Відповідач в судові засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. (а.с.16, 22). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За таких обставин, відповідно до ухвали від 10 травня 2019 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши докази які містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.08.2012, право власності на 2/3 в житловому будинку [ADDRESS] належить [PERSON], а право власності на 1/3 його частину - [PERSON], опис об"єкта: житловий будинок А, загальна площа 47,4 кв.м., житлова площа 35,4 кв.м.; сарай, Б; гараж, Д; гараж, Ж; сарай, З; погріб з входом, Пд; вбиральня, Е; водопровід, к; вимощення, І; огорожа, N. (а.с.4). Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні. Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою в позасудовому порядку. Розмір житлової площі, яку позивач просить виділити їй для користування відповідає її частці у спільній частковій власності та не порушує права іншого співвласника. В разі виділення позивачу цієї площі у користування, права відповідача жодним чином не обмежуються і не порушуються, відповідачу виділяється у користування житлова площа, яка відповідає розміру житлової площі, на користування якою він має право. Таким чином, суд вважає за можливе встановити між сторонами порядок користування спірним майном, виділивши у користування співвласникам житлову площу відповідно до розміру їх часток у праві власності на будинок, а саме: виділити у користування позивача [PERSON] кімнату в будинку площею 47,4 кв.м., а [PERSON] кімнату в будинку площею 35,4 кв.м., залишити у спільному користуванні співвласників будинку: сарай, Б; гараж, Д; гараж, Ж; сарай, З; погріб з входом, Пд; вбиральню, Е; водопровід, к; вимощення, І; огорожу, N. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved