Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування спільним майном. В судове засідання представник позивачки не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити та розглядати справу у її відсутність. В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2010 року позивачка [PERSON] визнана співвласником квартири [ADDRESS] Позивачка з відповідачем не можуть вирішити спір про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], в зв"язку з цим і змушена звертатися до суду. Згідно технічного висновку №63/121 судової будівельно-технічної експертизи від 10 березня 2014 року, ринкова вартість об'єкта оцінки квартири [ADDRESS] складає 190314 грн. та пропонується єдино можливий технічно доступний варіант порядку користування спірною квартирою, з максимальним приближенням до ідеальних часток співвласників (по ? частки). При запропонованому варіанту порядку користування квартирою [ADDRESS] переобладнання приміщень проводити не потрібно, оскільки виділені приміщення ізольовані друг від друга та мають окремі входи. Відповідно до технічного висновку позивачка просить ? частку квартири [ADDRESS] та виділити приміщення: 3 - житлова, площею - 16,5 кв.м.; ? частка приміщень загального користування 1,2,5,6 - загальною площею - 11,5 кв.м.. Житловою площею - 16,5 кв.м., загальною площею - 28,0 кв.м., що більше ідеальної частки на 2,35 кв.м. на 6002 грн. в ринкових цінах. Фактична частка позивачки складає - 29/50. Відповідно до технічного висновку відповідачу ? частки квартири [ADDRESS] та виділити приміщення: 4 - житлова, площею - 11,8 кв.м.; ? частка приміщень загального користування 1,2,5,6 - загальною площею - 11,5 кв.м.. Житловою площею - 11,8 кв.м., загальною площею - 23,3 кв.м., що менше ідеальної частки на 2,35 кв.м. на 6002 грн. в ринкових цінах. Фактична частка позивачки складає - 21/50. Позивачку звільнити від сплати різниці загальної більшості ідеальної частки майна на суму 6002 грн. у ринкових цінах на користь відповідача. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 02.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановлені ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині а чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю мін ними або законом. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування спільним майном обґрунтовані і доказані, а позов підлягає задоволенню,.

Outcome: approved