Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

29.11.2016 року виконавчий орган Торецької міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка неодноразово перебувала в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей м.Торецька, а саме з 05.12.2014 року по 29.12.2014 року, з 14.01.2015 року по 22.06.2015 року, з 09.09.2015 року по теперішній час. За час перебування дитини у вказаному закладі мати не відвідувала дитину, не намагалась повернути додому. [PERSON] не займається вихованням своєї доньки, здоров'ям не цікавиться, матеріально її не утримує, тим самим створює умови, які шкодять інтересам дитини. За інформацією громадської характеристики, за адресою реєстрації не проживає з 2013 року. Батько дитини- [PERSON] помер [INFO]. Комісія з питань захисту дітей Торецької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], стягнути з неї аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.7). Батько дитини- [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Згідно висновку виконавчого органу Торецької міської ради, комісія з питань захисту дітей Торецької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до клопотання Центру соціально- психологічної реабілітації дітей м.Торецька, [PERSON] вихованням своєї доньки не займається, здоров'ям не цікавиться, матеріально її не утримує, тим самим створює умови, які шкодять інтересам дитини (а.с.9). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідачки та наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своєї доньки, участі у її вихованні та утриманні не приймає і вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Одночасно, згідно зі ст. 166 Сімейного Кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини на користь органу опіки та піклування.

Outcome: approved