Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення 3 % річних та інфляційних витрат за кредитним договором №014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та кредитним договором №014/4047/82/33180 від 16.06.2007 року. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 13 лютого 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договором № 014/4047/82/31518, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 7140 доларів США строком до 12.02.2017 року із сплатою 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 08 травня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 014/4047/82/31518, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. На період з 15.05.2009 року по 15.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції. 16 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 7 000 доларів США строком до 15.06.2017 року під 13 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 08 травня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. Також, тимчасово на період з 15.05.2009 року по 15.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами, 16 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якого фінансовий поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язаннях боржника - [PERSON] , які виникають з умов кредитних договорів, в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов пунктів 5.1. кредитних договорів, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредитної заборгованості безготівковими платежами або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, п`ятнадцятого числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно умов п. 1.3. кредитного договору № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року; та остаточне погашення кредиту до 12.07.2017 року на рахунок, визначений п. 4.1. кредитного договору № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року; щомісячно, до п`ятнадцятого числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно умов п. 1.3. кредитного договору № 014/4047/82/33180 від 16.06.2007 року; та остаточне погашення кредиту до 15.06.2017 року на рахунок, визначений п. 4.1. Кредитного договору № 014/4047/82/33180 від 16.06.2007 року. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі № 713/399/12 позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з боржника та" фінансового поручителя заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 137 022 грн. 83 коп. Відповідно до розрахунків заборгованості, 3 % річних за період з 15.03.2012 року (з моменту ухвалення рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі № 713/399/12) по 04.05.2020 року, складає: 2 090 доларів США 68 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становив - 56 363 грн. 01 коп. за кредитним договором № 014/4047/82/31518 від 13.07.2007 року та 2 252 доларів США 07 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку - 60 713 грн. 87 коп. за кредитним договором № 014/4047/82/33180 від 16.06.2007 року, тобто за весь період невиконання рішення суду у добровільному порядку. Відповідно до розрахунків заборгованості інфляційних втрат за кредитним договором № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року визначений за період з 27.02.2012 року (з моменту ухвалення рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі № 713/399/12) по 11.08.2020 року, що складає: 96 913 грн. 55 коп., а за Кредитним договором № 014/4047/82/33180 від 16.06.2007 року за період з 27.02.2012 року по 11.08.2020 року, - 98 025 грн. 94 коп., тобто за весь період невиконання рішення суду у добровільному порядку. АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить задоволити позов з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові ВП ВС від 18.11.2019 року по справі №127/15672/16-ц (14-254 цс 19), відповідно до якої право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Застосувати у справі позовну давність відповідно до даної правової позиції Верховного суду. Відповідач [PERSON] визнала викладені у позові AT «Райфайзен Банк Аваль» обставини : надання банком кредиту на споживчі цілі на суму 7 140доларів США та 7 000доларів США; отримання [PERSON] кредиту від банку в сумі обумовленій договорами; укладення договору поруки в якому [PERSON] виступила поручителем за кредитними зобов`язаннями [PERSON] ; невиконання належним чином своїх зобов`язань за кредитними договорами відносно повернення кредиту; звернення до суду ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 2011 року про дострокове повернення кредитів; Згідно рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року у справі № 713/399/12(провадження 2/713/156/12) підлягає до стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно заборгованість за кредитними договорами № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та №014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року в розмірі 137022 грн. 83 коп. та судові витрати. Рішення набрало законної сили 27 лютого 2012 року. [PERSON] заперечила факт несплати позивачеві заборгованості за рішенням Хустського районного суду від 16 лютого 2012 року у справі № 713/399/12 посилаючись на те, що 18 жовтня 2018 року виконавчий лист № 2/713/156/12, виданий 03.08.2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Хустським районним судом на підставі рішення від 16.02.2012 року, був виконаний повністю. Сума боргу була повністю погашена [PERSON] . В 2019 році банк у такий ж спосіб намагався з відповідачів стягнути в судовому порядку заборгованість за донарахованими відсотками в сумі 302200 грн. за кредитними договорами №014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та №014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року за період до 14 грудня 2018 року та 27 листопада 2018 року відповідно. При цьому було приховано від суду факт виконання рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року та сплати за цим рішенням 137022, 83 грн. Рішенням Хустського районного суду від 20 черня 2019 року у справі № 309/155/19 банку було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що сума боргу була визначена судовим рішенням Хустського районного суду від 16.02.2012 року в розмірі 137022 грн. 83 коп., яка складалась з суми заборгованості за тілом кредиту 94 578,91 грн., 22 821,61 грн. за відсотками, 7 706,32 грн. пені за кредитом, 11 915,44 грн. пені за відсотками. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» з позовом до відповідачів про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення фактично змінило порядок, умови і строк дії кредитних договорів. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, що в даному випадку свідчить рішення Хустського районного суду від 16.02.2013 року про стягнення заборгованості. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили. ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2011 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився суд, задоволивши позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Крім того, на час звернення до суду з цим позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» 07.10.2020 року минув трирічний термін з дня настання строку виконання боргового зобов`язання - 27.02.2012року, у зв`язку з чим порука припинилась відповідно до п. 4.1 договору поруки від 17.06.2007 року. [PERSON] , фінансовий поручитель [PERSON] , не може бути відповідачем у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за кредитними договорами №014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та №014/40437/82/33180 від 16.06.2007року солідарно з позичальником, оскільки після ухвалення рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року строк дії кредитних договорів закінчився, а на правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Відповідачка [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з неї, [PERSON] , 3% річних та інфляційних втрат за кредитними договорами №014/4047/82/31518 від 13.02.2007року,№ 014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року в загальному розмірі 312 016 грн. 37 коп. як цілком безпідставних та необгрунтованих. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки та відповідачів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/4047/82/31518, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 7 140 доларів строком до 12.02.2017 року із сплатою 14,0 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 08 травня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/4047/82/31518, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. На період з 15.05.2009 року по 15.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в додатках. 16 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі статуту та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 7 000 доларів США строком до 15.06.2017 року під 13,5 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії згідно умов кредитного договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. 08 травня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. На період з 15.05.2009 року по 15.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, у зв`язку з чим графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в додатках. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами, 16 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/4047/82/33180, відповідно до умов якого фінансовий поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанні боржника - [PERSON] , які виникають з умов кредитних договорів, в повному обсязі цих зобов`язань. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі № 713/399/12 позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з боржника та фінансового поручителя заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 137 022 грн. 83 коп. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року виконано у повному обсязі, сума заборгованості у розмірі 137022,83 грн. за кредитними договорами ним повністю сплачена, що стверджується банківськими квитанціями про сплату боргу, у зв`язку з чим виконавчі провадження № 57130244 та № 57130097 закінчено, про що винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень від 23.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого період перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України N 265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ N 1078). Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс іінфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення. Така правова позиція викладена у постанові КГС Верховного Суду від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (№ 14-254цс19) погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах N 910/16945/14 та N 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі N 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах N 905/2324/17 та N 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі N 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту йогоусунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. А відтак, три відсотки річних та інфляційні мають нараховуватися за період з 28 лютого 2012 року до 18 жовтня 2018 року, в межах строку позовної давності,за три роки до звернення до суду з позовом. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист порушеного права кредитора щляхом стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за кредитним договором № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та кредитним договором № 014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року 07 жовтня 2020 року. Рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 137 022,83 грн. виконано відповідачем [PERSON] - 18 жовтня 2018 року шляхом внесення одноразового платежу на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І., а 19 жовтня 2018 року кошти надійшли на рахунок ЛОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», що встановлено судом на підставі платіжного доручення № 200 від 19 жовтня 2018 року (платник [PERSON] , отримувач Львівська ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль»). [PERSON] , фінансовий поручитель [PERSON] , не може бути відповідачем у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за кредитними договорами №014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року та №014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року солідарно з позичальником, оскільки після ухвалення рішення Хустського районного суду від 16.02.2012 року строк дії кредитних договорів закінчився, а на правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється. Строк позовної давності від 07.10.2020 року закінчується 07.10.2017 року. Отже, підлягає нарахування 3 % річних та інфляційні втрати із 07.10.2017 року до 18.10.2018 року включно Розрахунок 3 % річних: - 137022,83 грн. х 3 % : 100 % : 365 дн. х 376 дн. = 4234,57 грн. Розрахунок інфляційних втрат: - 137022, 83 грн. х 1,012 х 1,009 х 1,010 х 1,015 х 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,000 х 1,000 х 0,993 х 1,000 х 1,019 х 1,017 = 151774,66 грн., де 137022, 83 грн. - сума боргу, - 101,2 ; 100,9; х 101,0 ; 101.5 ; 100,9 ; 101,1 ; 100,8 ; 100,0 ; 100,0 ; 99,3 ; 100,0 ; 101,9 ; 101,7 - індекси інфляції помісячно за період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року включно. Сума інфляційних втрат: 151774,66 грн. - 137022,83 грн. = 14751,83 грн. З поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 року, № 014/40437/82/33180 від 16.06.2007 року, вбачається що позивачем рішення Хустського районного суду від 16 лютого 2012 року не виконано: залишок заборгованості за кредитними договорами банк продовжує нараховувати до 04.05.2020 р.; на залишок заборгованості банк продовжує нараховувати відсотки; до того ж банк нараховує 3 відсотки річних на залишок заборгованості в доларах США з березня 2012 року до теперішнього часу (04.05.2020 р.) незважаючи на те, що 18 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] сплатив суму заборгованості відповідно до рішення Хустського районного суду від 16 лютого 2012 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 р., сплачена [PERSON] сума заборгованості 137022,83 грн. всупереч рішенню Хустського районного суду зарахована банком в погашення заборгованості тільки за цим кредитом (графа фактичне погашення тіла кредиту 24.10.2018 сума 4867,69 в доларах США, а не розподілена за двома кредитами як було зазначено у позовній заяві ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та інфляційні втрати, як вбачається з розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції номер договору № 014/4047/82/31518 від 13.02.2007 р. та розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції номер договору № 014/4047/82/33180 від 16.06.2007 р., нараховуються банком до теперішнього часу (з 27.02.2012 року до 11.08.2020 року). Таку поведінку позивача суд оцінює як зловживання правом (ст. 13 ЦК України). Таким чином, за розрахунком суду правомірним є стягнення з відповідача [PERSON] 4234,57 грн. річних та 14751,83 грн. інфляційних втрат, а тому позов підлягає задоволенню в цій сумі. А в решті вимоги позивача не підтверджуються правильністю поданого ним розрахунку, тому не можуть бути задоволені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір,сплачений ним під час звернення з позовом до суду в розмірі 284,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed