Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

14 травня 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просять усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням даної квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, належить 2/3 частки квартири [ADDRESS]. 1/3 частка квартири належала [PERSON], який помер 21 липня 2014 року, спадщину після його смерті прийняла фактично позивачка [PERSON] Відповідач у справі онук [PERSON] та племінник [PERSON], з 30 травня 2003 року зареєстрований у квартирі за вказаною адресою. Однак влітку 2005 року він виїхав з квартири, забрав свої особисті речі та з власної волі не став проживати у квартирі, але залишається зареєстрованим у ній. Зазначають, що реєстрація відповідача у належній їм квартирі позбавляє їх як власників можливості розпоряджатися нею у повній мірі. Крім того, вони змушені сплачувати комунальні послуги за відповідача. За захистом своїх порушених прав звертаються до суду з даним позовом. До судового засідання позивачі не прибули, надіславши заяву, в якій зазначили, що доводи, наведені у позові, підтверджують, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити, справу розглядати за їх відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не зявився. Повістка про виклик відповідача до суду була направлена за зареєстрованою адресою його проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 березня 1995 року, № 33286, яке зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації міста Маріуполя Донецької області 19 квітня 1995 року, реєстровий номер 37798 (а.с.8). Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого 22 липня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер 21 липня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 980 (а.с. 7). Як вбачається з копії особового рахунку № 3482, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (помер 21 липня 2014 року), та члени його сімї: [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO], дочка (а.с. 9). [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2005 року, що підтверджується актом, складеним 13 травня 2015 року представниками приватного підприємства «Жилфонд-279» (а.с. 15). Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени\~сім"ї\~власника\~житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16, 386, 391 ЦК України. Так, відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачі зазначають, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, перешкоджає їм у повній мірі користуватись та розпоряджатись жилим приміщенням. Крім того, вони змушені нести тягар з утримання житла й за відповідача. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд приходить до висновку про втрату ним права користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у звязку з доведеністю обставин щодо втрати [PERSON] права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], останній підлягає зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved