Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати причини пропуску прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , котра сталася [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,24 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності сільгосппідприємства «Славутич», що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №022702. Спадкоємицею померлого [PERSON] є позивачка, але остання пропустила встановлений шестимісячний строк для оформлення спадщини, оскільки відповідно до заповіту, який склав за життя [PERSON] , все майно останній заповідав своєму синові [PERSON] . Проте, відповідач не звернувся до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини за заповітом і пропустив як шестимісячний строк для її оформлення, так і додатковий строк, тривалістю у 2 місяці, який останньому визначив Ріпкинський районний суд Чернігівської області рішенням від 15.08.2012. Наразі спадщина відумерлою в установленому порядку не визнана, спадкоємці, які б могли надати письмовий дозвіл на спадкування, відсутні. Так як позивачка не може реалізувати своє право на спадкування, то вимушена звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду та зазначив, що не заперечує проти того, щоб його сестра [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] . Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіславши до суду відзив на позов, в якому визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення та просив справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №13, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 04.11.2000 В.Зліївською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 04.11.2000. В результаті чого позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №14, батьками відповідача, як і його рідної сестри - позивачки [PERSON] , є також [PERSON] та [PERSON] . Батько позивачки та відповідача [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №18. Згідно з Довідки Любецької селищної ради від 26.02.2021 № 87, померлий [INFO] [PERSON] на день смерті був зареєстрований один. З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , 22.02.2005 склав заповіт, який посвідчений секретарем В.Зліївської сільської ради, відповідно до якого все своє майно останній заповів своєму сину - відповідачу [PERSON] . Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі змісту ч. 1 ст. 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270, ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відтак відповідач [PERSON] протягом встановленого цивільним законодавством строку, який становить 6 місяців, міг прийняти спадщину після смерті свого батька [PERSON] , проте своїм правом відповідач не скористався. Крім того, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2012 відповідачу було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю в два місяці. З досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач також не скористався визначеним йому додатковим строком, тривалістю в 2 місяці, для прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується довідкою зі Спадкового реєстру №63306506 від 26.04.2021. Стаття 1258 ЦК України вказує, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, [PERSON] є спадкоємицею за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] , котра сталася [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. З наведеного слідує, що позивачка могла прийняти спадщину після смерті свого батька [PERSON] з моменту, коли її брат пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, що становить 6 місяців, та протягом наступних 3-х місяців, проте [PERSON] пропустила даний строк. У своєму позові позивачка вказує, що причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини є те, що її брат - відповідач [PERSON] тривалий час не звертався з заявою про прийняття спадщини та пропустив як шестимісячний строк, так і визначений йому, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2012, додатковий строк, тривалістю в 2 місяці. Згідно положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наведені позивачкою обставини пропуску строку для прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки від моменту смерті батька позивачки - [PERSON] , котра сталася [INFO] , і до визначення відповідачу додаткового строку для прийняття спадщини минуло близько семи років, та від спливу визначеного додаткового строку і до часу звернення [PERSON] до суду з даним позовом - більше 8 років. Отже, які поважні причини або непереборні труднощі заважали позивачці прийняти спадщину впродовж всіх цих років та чому остання чекала, поки її брат звернеться до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON] не зазначені та не підтверджені доказами, а тому судом не встановлені. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 за результатами розгляду цивільної справи №565/1145/17, вбачається, що: "Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Відтак, суд дійшов висновку, що причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини не є поважними, отже, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed