Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

25 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. 09 вересня 2014 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області їх шлюб був розірваний. Вказує на те, що відповідач не приймає участі в житті та вихованні дитини, не спілкується з дитиною. На даний час вони з дочкою планують виїхати за межі України у зв,язку із проведенням на території Донецької області та в пригороді міста Маріуполя антитерористичної операції згідно Наказу Президента України, так як вона хвилюється за життя своєї дитини та вирішила виїхати до рідних на територію Російської Федералізації, але відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон, тому вона вимушена звернутися до суду. На підставі викладеного, просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за межі України до досягнення нею шістнадцятирічного віку. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], з території України до Російської Федерації в м. Сургут, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] на періоди з 04 червня 2015 року по 04 червня 2016 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи, служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, у судове засідання не зявився, від виконуючого обов,язки начальника служби Халайджян К.А. надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутності представника служби у справах дітей з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно особистого рахунку [NUMBER], виданого ОСББ «Жукова», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад родини: дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач має намір виїхати з донькою до родичів до Російської Федерації в м. Сургут на лімітований час, однак у звязку з втратою звязку з відповідачем, немає можливості отримати від нього дозвіл на вивіз дитини за межі України. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини за межі України разом з матірю не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Також діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи те, що відповідач не надав заперечень проти тверджень позивача, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька на періоди з 04 червня 2015 року по 04 червня 2016 року.

Outcome: approved