Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що народився у селі Малоіванівка Перевальського району Луганської області, та помер [INFO], місце смерті - село Малоіванівка Перевальського району Луганської області, Україна. В обґрунтування зазначає, що вона є донькою [PERSON], [INFO], який помер [INFO], у селі Малоіванівка Перевальського району Луганської області, Україна. Даний факт підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 84, виданим ВП "Зоринська амбулаторія" КЗ Перевальський ЦБНТР ПМСД від 12.08.2015 року. Проте, отримати свідоцтво про смерть зразка затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення державної реєстрації смерті. Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції було відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті, оскільки пред»явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи без його участі, вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Міського відділу по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно положень ст.257-1 ЦПК України «Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» - заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], [INFO] про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1982 року(а.с.21). [PERSON], [INFO], який помер [INFO], у селі Малоіванівка Перевальського району Луганської області, Україна, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 84, виданим ВП "Зоринська амбулаторія" КЗ Перевальський ЦБНТР ПМСД від 12.08.2015 року(а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved