Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання об»єкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права приватної власності на Ѕ його частки, мотивуючи його тим, що 25 липня 1992 року між нею, [PERSON], (дошлюбне прізвище « [PERSON]»), та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Хорольським відділом ЗАГС Полтавської області, за актовим записом № 44, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER]. Даний шлюб було розірвано, про що 12 лютого 2019 року складено Хорольським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відповідний актовий запис №05, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] Від даного шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають. На даний час між позивачем та відповідачем [PERSON]. виник спір стосовно володіння, користування та розпорядження спільним майном подружжя, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК Українив разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що у період шлюбу на спільні кошти подружжя позивачем та відповідачем [PERSON]. було збудовано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що доводиться: - копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER]; - копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] - копією рішення Хорольської міської ради Полтавської області від № 122 від 19 березня 1996 року про виділення громадянину [PERSON]. земельної ділянки площею 10 000 кв.м. для будівництва одноквартирного, одноповерхового індивідуального жилого будинку жилою площею == кв.м. з господарськими будівлями; - копією дозволу 115 виконкому Хорольської міської ради, наданого [PERSON] на проведення робіт - будівництво індивідуального жилого будинку та господарських будівель на земельній ділянці в [ADDRESS] на підставі рішення № 122 від 19 березня 1996 року; - копією акта виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель від 21.03.1996 року; - копією технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду [ADDRESS], виготовленого 09.01.2019 року КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»; - копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, наданого [PERSON] номер витягу: НВ-5304266732016, дата формування: 09.07.2016, кадастровий номер: [NUMBER], місце розташування: адреса об»єкта: [ADDRESS], цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, форма власності: приватна, площа: 0, 1000 га, дата державної реєстрації земельної ділянки: 09.07.2016 року. З технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду [ADDRESS], виготовленого 09.01.2009 року КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» та характеристики будинку, господарських будівель та споруд, адреса: [ADDRESS], слідує, що загальна вартість домоволодіння, що в цілому складається з: житлового будинку Літер А-1, рік побудови 1999, загальною площею 68,6 кв.м., жилою площею 46, 8 кв..м., сараю-літньої кухні з прибудовою Літер Б-б, рік побудови 1999, колодязя №1, вигрібної ями №2 огорожі №3, становить 142 224 гривні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved