Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся із даною позовною заявою, посилаючись на те, що він працював останній період директором КП «Водоканал-Сервіс» з 3 листопада 2016 року по 27 січня 2017 року і розпорядженням селищного голови №7 від 26 січня 2017року звільнений із займаної посади за ст.40 п.2 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідності займаній посаді. Відповідно до ст.44 КЗпП України у випадку звільнення із зазначених обставин йому повинна бути виплачена вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку, а статтею 116 КЗпП України передбачено, що всі належні йому суми повинні бути виплачені в день звільнення, тобто 27 січня 2017 року. Таким чином, вищевказана вихідна допомога, як сума, яка повинна бути йому виплачена, до цього часу, на протязі вже більше чотирьох місяців так і не виплачена. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, йому повинні виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки про середньомісячну заробітну плату вихідна допомога повинна становити 7050 грн, а також 46125,16 грн. за час затримки розрахунку при звільненні (336,68грн. х 137 Дні). Оскільки він звільнений представником власника підприємства - Гусятинської селищної ради на підставі розпорядження голови і у вказаному документі мало б бути зазначено про виплату йому вихідної допомоги. Бухгалтерія підприємства без такого розпорядження не могла самостійно розпоряджатися: коштами громади та виплатити вказані суми, а тому він вважає, що зазначені кошти повинні бути стягнуті з особи, з вини якої вони не виплачені, тобто з Гусятинської селищної ради, а комунальне, підприємство повинно бути залучене у вказаній справі в якості третьої особи. Тому просить стягнути з Гусятинської селищної ради в його користь 7050 грн. вихідної допомоги та 46125,16 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та витрати по справі. В судовому засіданні 27.07.2017 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 7050 грн. вихідної допомоги та 20 537 грн.48 коп. за час затримки розрахунку при звільнені (336,68 грн. - середньоденний заробіток х 61 робочий день за період з 28.01.2017 року по 25.04.2017 року). 19.09.2017 року ухвалою Гусятинського районного суду позов в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача Гусятинської селищної ради Печінка П.В. позову не визнав, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки у зв'язку з визнанням незаконним звільнення [PERSON], поновлення його на роботі, а також виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відсутні підстави стягувати вихідну допомогу. Представник відповідача КП "Водоканал-сервіс" Прийдун О.М. в судовому засіданні 19.09.2017 року позов визнала повністю. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін, їх представників, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звільнено з посади директора КП «Водоканал-сервіс» відповідно до розпорядження №7 від 26.01.2017 року Гусятинського селищного голови у зв'язку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок низьких моральних та ділових якостей, а також недостатньої кваліфікації як керівника комунального підприємства, на підставі п.2 ст. 40 КЗпПУ. (а.с.2). Згідно рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20.04.2017 року, позовну заяву [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішень виконкому Гусятинської селищної ради, рішення атестаційної комісії, розпорядження Гусятинського селищного голови про звільнення з роботи, поновлення на роботі, задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення атестаційної комісії Гусятинської селищної ради від 05 січня 2017 року. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Гусятинського селищного голови № 7 від 26 січня 2017 року "Про розірвання строкового трудового договору та звільнення з посади директора Комунального підприємства «Водоканал-сервіс» [PERSON].». [PERSON] поновлено на посаді директора Комунального підприємства «Водоканал - сервіс» з 26 січня 2017 року. (а.с.44). Розпорядженням Гусятинського селищного голови №42 від 24.04.2017 року [PERSON] поновлено на посаді директора КП «Водоканал-Сервіс» із 26.01.2017 року. Головному бухгалтеру КП «Водоканал-сервіс» Прийдун О.М. після вступу в законну силу рішення суду виплатити [PERSON] компенсацію за час вимушеного прогулу з 26.01.2017 року по 24.04.2017 року.(а.с.40). В судовому засіданні встановлено, визнається сторонами по справі, що позивачу [PERSON] КП «Водоканал-Сервіс» нараховано та виплачено компенсацію за час вимушеного прогулу 26.01.2017 року по 24.04.2017 року в розмірі 16 153 грн. 2 коп. При нарахуванні та виплаті компенсації враховувалась отримана позивачем допомога по безробіттю в розмірі 7945 грн. 06 коп. Зазначені обставини доводяться розрахунком компенсації КП «Водоканал-Сервіс» від 11.07.2017 року, довідкою Гусятинського районного центру зайнятості від 05.05.2017 року. (а.с.41,42). Також судом встановлено, визнається сторонами, що при звільненні позивача йому не нараховувавлась і не виплачувалась вихідна допомога згідно ст. 44 КЗпПУ. Відповідно до ст. 44 КЗпПУ, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно положень ст.235 КЗпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до роз'яснень, що містяться п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Як встановлено, звільнення позивача визнано незаконним і останнього поновлено на посаді, а також відповідачем вирішено питання щодо виплати [PERSON] компенсації за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 КЗпПУ. Таким чином, у зв'язку з визнанням незаконним звільнення, виплаті останньому компенсації за час вимушеного прогулу, відсутні підстави для нарахування та виплати вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпПУ, а тому позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed