Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

07 травня 2019 року позивач [PERSON] (надалі - Позивач) звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - Відповідач) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків в розмірі 170000 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що тривалий час свого життя, а саме з 02 вересня 1997 року по 16 березня 2011 року працював станочником, підземним електрослюсарем, підземним прохідником та слюсарем з ремонту автотранспорту на підприємстві ПАТ «Суха балка». Працюючи в зміну 23 жовтня 2007 року позивач отримав наряд від в.о. начальника дільниці №28 Поченюка CM. на виконання буріння забою орта - заїзду 37 шахти «Ювілейна». Прибувши на робоче місце, позивач привів своє робоче місці в безпечний стан, після чого приступив до виконання наряду. При бурінні допоміжного шпура за допомогою бурової каретки, сталося заклинювання бурової штанги. Близько о 14 годинні 45 хвилин закінчивши буріння забою, позивач вирішив збити конусний хвостовик з бурової штанги металевою кувалдою. При виконанні цієї операції позивач отримав ушкодження пальців лівої руки. В пункті 9 Акту №36 вказано діагноз згідно з листом непрацездатності або довідкою лікувально - профілакторного закладу: Відкритий перелом головки середньої фаланги і ліктьової фаланги другого пальця лівої кисті. Забійна рана нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті. (Діагноз зазначений в Акті розслідування про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом № 36 та у виписних епікризах, які в обґрунтування позову додає до заяви), Спричинена шкода здоров`ю позивача призвела до негативних наслідків морального характеру, так: - порушений був звичний спосіб життя, позивач змушений був тривалий час лікуватися (додає завірені позивачем копії епікризів): *неможливість певний час працювати, через стан здоров`я; *переживання за стан свого здоров`я; *незважаючи на лікування висновком МСЕК позивачу вперше 13.02.2008 року було встановлено 10% втрати професійної працездатності в результаті нещасного випадку. При наступних переоглядах відсоток майже не змінювався, а вже 18.07.2018 року позивачу безстроково встановили 5% втрати професійної працездатності по вищевказаній виробничій травмі. Приблизну через 6 місяців після попереднього нещасного випадку зі позивачем, трапився ще один нещасний випадок. Працюючи в зміну 27.03.2008 року, позивач та гірничий майстер [PERSON] отримали наряд на прибирання гірничої маси в забої та застелити рейкову колію в орт-заїзді ш. «Ювілейна». Прибувши на місце ми з Войчиком привели робоче місце в безпечний стан, після чого приступили до прибирання гірничої маси. Близько о 13 годині 20 хвилин позивач приступив до навантаження чергової вагонетки, а в цей час машина ПНМ - ЗА зійшла з рейкової колії. Позивач намагався відразу сам поставити машину ПНМ- за на рейкову колію, але це позивачу не вдалося. Після чого позивач з [PERSON] вирішили удвох спробувати повернути машину до рейкової колії. Керуючи електровозом [PERSON] , за сигналом позивача подав состав на зачеплення. В цей час металевою планкою зчіпного пристрою ПНМ-ЗА вийшла з зачеплення з буфером, при цьому тулуб позивача опинився затиснутим між вагонеткою та бортом ПНМ-ЗА. Від цього нещасного випадку позивач також ушкодив своє здоров`я. В пункті 9 Акту №9 вказано діагноз згідно з листом непрацездатності або довідкою лікувально - профілакторного закладу: Закрита травма грудної клітини. Забій грудної клітини. Забій грудного відділу хребта. Закритий розрив лівого ключично - акроміального сполучення \Діагноз зазначений в Акті розслідування про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №9 та у виписних епікризах, які в обґрунтуван Спричинена шкода здоров`ю позивача призвела до негативних наслідків морального характеру, так: - порушений був мій звичний спосіб життя, я змушений був тривалий час лікуватися (додаю завірені мною копії епікризів): *неможливість певний час працювати, через стан здоров`я; *переживання за стан свого здоров`я у майбутньому; *незважаючи на лікування висновком МСЕК позивачу вперше 17.07.2008 року було встановлено 45% втрати професійної працездатності, з яких 35% - первинно по травмі 2008 року та 10% - по травмі 2007 року також позивачу була встановлена 3 група інвалідності. Починаючи з 2008 року по 2018 рік відсоток втрати непрацездатності значно зменшився та становив 20% втрати професійної працездатності, з яких 5% - по нещасному випадку від 2007р. та 15%о - по нещасному випадку від 2008р. Наступний переогляд позивачу призначено на 01.07.2021 рік. Від нещасного випадку позивач переносить не тільки моральні страждання а також і фізичні страждання, такі як: біль та обмеження руху лівого плечового суглобу в шийному та верхнє-клітковою ділянкою хребта; обмеження руху у другому пальці лівої руки; зниження функції затримання лівою рукою. В Акті розслідування нещасного випадку вказано вину [PERSON] - прохідника дільниці №28 ШБУ, порушивши організацію робіт по постановці зійшовшого з рейкової колії рухомого составу та мою вину, [PERSON] - прохідника дільниці №28 ШБУ, порушивши організацію робіт по постановці зійшовшого рухомого составу. Винним у своєму нещасному випадку позивач себе не вважає, так як працював сумлінно та добросовісно та діяв в інтересах підприємства. Аналогічні ситуації на підприємстві трапляються часто і самим працівникам доводиться ремонтувати, або виправляти. 10 травня 2019 року ухвалою суду прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду на 03 червня 2019 року, без повідомлення (виклику) учасників по справі. 29 травня 2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] у період з 02 вересня 1997 року по 16 березня 2011 року, з працював за різними професіями: каменярем, підземним горноробітником, підземним електрослюсарем, підземним прохідником, слюсарем з ремонту автомобілів, водієм у ПрАТ «Суха Балка», тобто перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою позивача та не заперечується сторонами. Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК до довідки серії ДНА - 02 №019417, дата огляду 13 лютого 2008 року, [PERSON] встановлено 10% відсотків втрати працездатності, у зв`язку виробничим травматизмом. Відповідно до виписки з Акту огляду МСЕК до довідки серії ДНА - 02 №025791, дата огляду 17 липня 2008 року, [PERSON] встановлено 45% відсотків втрати працездатності, у зв`язку нещасним випадком від 27 березня 2008 року - 35% відсотків та 10 відсотків повторно від 23 жовтня 2007 року. Судом встановлено, що відповідно виписок з Акту огляду МСЕК до довідок за оглядами від 15 липня 2009 року, від 07 вересня 2011 року, від 15 липня 2014 року та 20 липня 2016 року. позивачу було встановлено втрата працездатності в розмірі 20% відсотків, а саме 5% відсотків по виробничому травматизму від 23 жовтня 2007 року та 15% відсотків по виробничому травматизму від 27 березня 2008 року. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Виписки з акту огляду медико - соціально експертною комісією до довідки серії 12 ААА №052112 позивача [PERSON] , відповідно до огляду, що проведений 18 липня 2018 року, позивачу встановлено 20% відсотків втрати працездатності з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2021 року, із них: п`ять відсотків по виробничому травматизму від 23 жовтня 2007 року та п`ятнадцять відсотків по виробничому травматизму від 27 березня 2008 року. Дата переогляду 01.07.2021 рік. В судовому засідання судом встановлено, що відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №36, затверджений головою правління ВАТ «Суха балка» 26 жовтня 2007 року, встановлено, що з [PERSON] 23 жовтня 2007 року о 14 годинні 45 хвилин стався нещасний випадок на виробництві при виконанні трудових обов`язків на підприємстві ВАТ «Суха балка». Судом встановлено, що відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №9, затверджений Т.в.о. голови правління ВАТ «Суха балка» 01 квітня 2008 року, встановлено, що з [PERSON] 27 березня 2008 року о 13 годинні 30 хвилин стався нещасний випадок на виробництві при виконанні трудових обов`язків на підприємстві ВАТ «Суха балка», в акту також зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, [PERSON] - прохідник дільниці №28 ШБУ, порушив організацію робіт по постановці зійшовшого з рейкової колії рухомого составу. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Конституційний Суд України в абаці 9 п.5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що скасування норм Закону України №1105-Х1У „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричини втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим Фондом соціального страхування від нещасних випадків, не тягне за собою порушення прав громадян на відшкодування моральної шкоди, оскільки ст..67 ЦК України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого органу (роботодавця). Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23, 1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня1995 року№4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань,стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини наступили [PERSON] у зв`язку із нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом, що призвело до встановлення первинно 45% втрати професійної працездатності, а в подальшому 20 відсотків втрати працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності та встановлення групи інвалідності 17 липня 2008 року, часу роботи позивача на підприємстві відповідача та продовження виконання трудових обов`язків після нещасних випадків на виробництві, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 60000,00 грн. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому підстав до стягнення з відповідача таких судових витрат не має. Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial