Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

24 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла його дружина [PERSON]. За життя [PERSON] заповіла все своє майно - [PERSON] На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2010 року, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерного пайового товариства закритого типу «Сергіївське», розташованої на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах, нормативною вартістю 53 219 грн. Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,68 га в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання представник за довіреністю позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує (а. с. 49 ). Представник відповідача - Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 23 ). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі (а. с. 32 ). Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1, 3 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. У відповідності до п. 2 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], а [INFO] померла його дружина [PERSON], що підтверджується її свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13-14). Згідно наявної в матеріалах справи копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0197347, [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року належить право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у колективній власності акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сергіївське», розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на а. с. 5. У відповідності до витягу з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) становить 53 219 грн. (а. с. 7). Згідно заповіту, посвідченого 11 березня 1997 року секретарем Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 9, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] - позивачу по справі (а. с. 15). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2010 року, зареєстрованого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори за № 1806, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] (а. с. 8). З довідки, виданої виконкомом Сергіївсьої сільської ради Білопільського району Сумської області вбачається, що [PERSON], житель [ADDRESS] дійсно здійснив поховання [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 12). Зі змісту довідок № 151-153 від 05 червня 2014 року, виданих Сергіївською сільською радою вбачається, що [PERSON] постійно і на день смерті, [INFO] проживала в [ADDRESS]. Заповіт від імені померлої, посвідчений Сергіївською сільською радою та зареєстрований за № 9 від 11 березня 1997 року, не змінювався і не відмінявся. Спадкоємець - [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом збереження особистих речей та користуваннями ними та земельною ділянкою. Крім того, [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року № 336 належить право на земельну частку (пай), розміром 4,68 га згідно сертифікату серії СМ № 0197347. Також згідно довідки встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року № 336 належить право на земельну частку (пай), розміром 4,68 га згідно сертифікату серії СМ № 0197347. На даний час земельний пай померлого [PERSON] являється невитребуваним. Інші спадкоємці, крім [PERSON], щодо успадкування даного паю до виконавчого комітету сільської ради не зверталися (а. с. 9-11, 48). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області від 10 липня 2014 року, спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] заведена за заявою [PERSON] і 22 жовтня 2010 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 4,68 га, що належала померлій на підставі сертифікату серії СМ № 0197348 (а. с.32 ). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру Білопільської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області від 18 липня 2014 року, спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO], не заводилася ( а.с. 47). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,68 га, що знаходиться на території Сергіївської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 4,68 га, розташованої на території Сергієвської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved