Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

30.11.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.12.2004 р. йому належить квартира [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але з моменту реєстрації, а саме з січня 2016 р., в житловому приміщенні не мешкають, участі у витратах по утриманню квартири не приймають. Фактичне місце перебування відповідачів позивачу не відоме, а їх реєстрація в житлі порушує права позивача, як власника. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 25.01.2021 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 30.03.2021 р. 30.03.2021 р. розгляд справи відкладено на 07.05.2021 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідачів. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, віззиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.12.2004 р., що підтверджується копією договору та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12, 14). У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.28, 29). Відповідачі за місцем реєстрації не мешкають з 01.02.2016 р., що підтверджується актом від 24.09.2020 р. (а.с.7). Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог, враховуючи, що позов [PERSON] ґрунтується на положеннях діючого законодавства, суд постановляє рішення про його задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved