Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Сосницької районної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати, мотивуючи позовні вимоги тим, що він працював головою Сосницької районної ради з 16 листопада 2011 року по 28 лютого 2014 року. Його звільнено у зв'язку з достроковим припиненням повноважень згідно п. 5 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена належна йому заробітна плата. Лише 20 березня 2014 року виплачена заробітна плата у повному обсязі. Таким чином він просить стягнути середній заробіток за час затримки в сумі 10760,40 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача середній заробіток в сумі 8626,50 грн.з урахуванням середньомісячної заробітної плати ,яка визначається за грудень 2013 року та січень 2014 року за відпрацьовані 43 робочих днів ,з урахуванням середньоденного заробітку 410,79 грн. В своїх поясненнях позивач посилався на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Кушта Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вини Сосницької районної ради у затримці виплати належних позивачеві сум при звільненнні не має. З письмових заперечень вбачається, що дійсно, рішенням 21(позачергової) сесії Сосницької районної ради від 28 лютого 2014 року згідно особистої заяви від 28.02.2014 року достроково припинено повноваження голови Сосницької районної ради [PERSON] відповідно до ч.5 ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Позивачу у день звільнення, тобто 28 лютого 2014 року, була повністю виплачена основна заробітна плата по день звільнення, про що свідчить копія платіжного доручення від 27 лютого 2014 року з відміткою про оплату ГУ ДКСУ 28 лютого 2014 року. Проте, на день звільнення позивача йому не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань. Згідно з графіком відпусток, затвердженим розпорядженням голови районної ради від 13 січня 2014 року №1-В «Про відпустки», надання основної щорічної відпустки [PERSON] передбачалось у липні місяці, а додаткової у квітні поточного року. На липень місяць планувалась і виплата матеріальної допомоги позивачу, як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268. Відповідно і кошти на ці виплати в кошторисі районної ради передбачались на липень та квітень 2014 року. Згідно розпоряджень голови районної ради від 24 лютого 2014 року №10 «Про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань [PERSON]» та від 28 лютого №16 «Про перерахунок заробітної плати [PERSON] та [PERSON]» позивачу була нарахована допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати (7968,53 грн.) та компенсація за невикористані дні відпустки у розмірі 7951,35 грн. Так як кошти на ці цілі у кошторисі районної ради на лютий місяць були відсутні, то розпорядженням голови районної ради від 27 лютого 2014 року №15 «Про внесення змін в кошторисні призначення» та довідкою про зміни до річного розпису асигнувань бюджету (кошторису) на 2014 рік були внесені зміни в кошторисні призначення по загальному фонду на 2014 рік. Дані суми були зареєстровані в ГУ ДКСУ у Сосницькому районі 28 лютого 2014 року, що підтверджено реєстром бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 28 лютого 2014 року з відміткою казначейської служби від 28 лютого 2014 року. На рахунок районної ради в кошти надійшли 13.03.2014 року, перераховані на особовий рахунок позивача казначейською службою 20 березня 2014 року. В період з 01 по 20 березня поточного року ніяких розпорядчих рішень, що могли б викликати затримку виплати коштів Позивачу, районною радою не приймалось. Крім того, з письмових заперечень вбачається , що у випадку доведеної вини відповідача компенсацію необхідно позивачеві сплатити у сумі 4242,23 грн. з урахування робочих днів -13 в період з 01.03.2014 по 20.03.2014 року та відповідно до середньомісячної заробітної плати за грудень 2013 року 9407,35 грн. та за січень 2014 року -8256,57 грн. Ця сума визначена з урахуванням прибуткового податку-752,18 грн. та єдиного соціального внеску -375,76 грн. Заслухавши пояснення сторін ,показання свідка [PERSON] та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково . До такого висновку суд приходить з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що з 16.11.2010 року по 28.02.2014 року позивач працював головою Сосницької районної ради, що підтверджується копією трудової книжки позивача та рішенням двадцять першої (позачергової) сесії шостого скликання Сосницької районної ради від 28.02.2014 року. З виписки по рух коштів на рахунку [PERSON] виданої банком «Приватбанк» від 12.05.2014 року вбачається, що останнє зарахування коштів на рахунок позивача було 20.03.2014 року у вигляді заробітної плати Сосницької районної ради в сумі 12719,40 грн. Факт порушення відповідачем вимог ст. 116 КзПП України щодо виплати належних працівникові сум в день звільнення визнаний сторонами.Спору про розміри належних звільненому працівникові сум не має. Представник відповідача не заперечує,що заборованість по заробітній платі була виплачена позивачеві 20.03.2014 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Представник відповідача заперечуючи наявність вини у затримці пояснює відсутністю коштів для виплати в день звільнення та специфікою перерахування та виплати заробітної плати з бюджету працівникам районної ради ,і вважає що в затримці виплати заробітної плати позивачеві повинні нести відповідальність Фінансове управління Сосницької райдержадміністрації,яке згідно кошторисних призначень надає кошти на потреби районної ради та ГУ ДКСУ в Сосницькому районі ,яке проводить проплати по відповідних статтях. Свідок [PERSON] ,яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача дала показання про те,що вона як бухгалтер Сосницької районної ради зробила все необхідне для того,щоб заробітна плата позивачеві була виплачена . Оскільки в кошторисі районної ради не були передбачені кошти для виплати [PERSON]компенсації за невикористані дні відпустки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань були внесені зміни до кошторису. Дані суми були зареєстровані в казначействі. Але враховуючи,що на даний час така ситуація в Україні,що несвоєчасно виплачується заробітна плата,кошти надійшли на рахунок районної ради тільки 13.03.2014 року ,а перераховані були позивачеві 20.03.2014 року. Відповідно до п.11 ч.6 ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної ради є розпорядником коштів, передбачених на утримання ради та її виконавчого аппарату. Суд вважає,що відсутність коштів та неузгодженість в роботі Фінансового управління Сосницької райдержадміністрації та ГУ ДКСУ в Сосницькому районі ,на які посилається відповідач не свідчить про відсутність вини відповідача за допущене порушення трудових прав позивача. Тому його вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за період з 28 лютого по 20 березня 2014 року. Відповідно до п.2 ,абзацу 1 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата.Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки,яка надана Сосницькою районною радою вбачається,що в грудні 2013 року позивачеві нарахована заробітна плата 9407,35 грн. за 22 відпрацьованих дні ,за січень 2014 року -8256,57 грн. за 21 робочий день. Відповідно середньомісячна заробітна плата становить 8831,96 грн та середньоденна - 410,79 грн. Сума компенсації при цьому має проводитись за кількість робочих днів у період з 28 лютого по 20 березня 2014 року, а саме за 14 робочих днів, що становить 410,79 грн. х 14дн.= 5751,06 грн. Таким чином позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з Сосницької районної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 лютого по 20 березня 2014 року включно в сумі 5751,06 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн судового збору на користь держави.

Outcome: partial