Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини, факту належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що [INFO] року померла [PERSON], останнім місцем проживання якої було [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області яка належала померлій відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], який втрачено. За життя [PERSON] написала заповіт відповідно до якого все її майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалося і все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом вона заповідає [PERSON], а також компенсаційні виплати за переслідування в роки другої світової війни фонду «Всерозуміння і примирення». В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, але в заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання представник відповідача Ялосовецької сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З метою оформлення спадщини після смерті, [PERSON], позивач звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] і листом за номером 62/01-16 від 08.05.2018 року їй роз'яснено як особі, яка бажає прийняти спадщину на майно [PERSON], померлої [INFO] року, останнім місцем проживання (реєстрації) якої було: с. Миколаївка Хорольського району Полтавської області, що у відповідності до статі 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем не була подана вчасно, то за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини або встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем. Якщо позивач бажає прийняти спадщину, то їй слід звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, і у строк визначений рішенням суду, подати заяву про прийняття спадщини або встановити факт прийняття спадщини після померлої. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України в редакції від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті, [PERSON], [INFO] року, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном останньої, так як доглядала до смерті за нею, після її смерті здійснила її поховання, відбула поминки, забрала з будинку всі цінні речі та документи, поставив хрест на її могилі. [PERSON], належала земельна частка (пай) у землі, розташованій на території Ялосовецької сільської ради Хорольського району, за життя остання отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] оригінал якого було втрачено, тому даний документ в оригіналі до нотаріальної контори позивачем не наданий. Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Право на земельну частку (пай) підтверджується - сертифікатом на право на земельну частку (пай), цей документ має бути належним чином зареєстрований Хорольською райдержадміністрацією, відділом Держкомземагетства (на даний час - Держгеокадастр). Викладені обставини підтверджуються наступними доказами: - Копією паспорта та ідентифікаційного коду [PERSON]; -Копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; -Копією заповіту; -Копією довідки Ялосовецької сільської ради; -Копією сертифіката на право на земельну частку (пай); -Копією листа приватного нотаріуса; -Інформація відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області; -Заявами свідків з копіями паспортів та ІПН; -Копією оголошення в ЗМІ. Таким чином, виникла ситуація при якій, спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб розглядаються в судовому порядку. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved