Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатськеої області про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті його батька, [PERSON], яка сталася 24 жовтня 1999 року, та його матері [PERSON] б/б, яка сталася 26 травня 2015 року, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №766, що по вул. Борканюка в с, Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є він, а також інші діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] відмовилася від отримання спадщини після смерті матері на користь позивача по справі, про що нею складено відповідну нотаріально посвідчену заяву. Він, як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернувся до Рахівської ДНК, у встановлений законом термін із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] б/б. Перешкодою для отримання позивачем спадщини у вигляді вищевказаного житлового будинку, після смерті матері, є невизнання такого права відповідачкою [PERSON], яка є дочкою спадкодавця та також являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері. Ще за життя [PERSON], відносини між нею та донькою [PERSON] зіпсувалися, у зв'язку з чим вони останні роки взагалі не спілкувалися. В 2014 році мати захворіла, та через похилий вік та важку хворобу була у безпорадному стані, потребувала постійного догляду, піклування та матеріальної допомоги. Відповідачка [PERSON], знаючи про важкий стан матері, ухилялася від надання їй як матеріальної так і моральної допомоги. Всі витрати на лікування та поховання матері, а також догляд за нею під час хвороби при житті, здійснював позивач та [PERSON], інша дочка спадкодавця. Вважає, що відповідачка [PERSON], під час важкої хвороби матері, яка була у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилилася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної допомоги. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, позивач у лютому 2016 року звернувся до Рахівської ДНК з відповідною заявою, однак отримав відмову, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив суд винести рішення, яким усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на житловий будинок №766 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Борканюка в с.Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, після смерті [PERSON] б/б, яка померла 26.05.2015. Визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] б/б, право власності на житловий будинок №766 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Борканюка в с.Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, загальною площею 57,93 кв.м., житловою площею -18,81 кв.м. В свою чергу, [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася в суд із зустрічною позовною заявою до Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. У зустрічній позовні заяві просила суд визнати за нею, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 766, разом із пропорційними частками господарських будівель та надвірних споруд, які розташовані по вул. Борканюка в с.Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. Стягнути, з відповідачів, солідарно, на її користь судові витрати. Ухвалою Рахівського районного суду, Закарпатської області від 29.07.2016 зустрічну позовну заяву [PERSON] об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON]. Позивач [PERSON], в судовому засіданні зменшив позовні вимоги по первинному позову та просив суд визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] б/б, право власності на житловий будинок №766 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Борканюка в с.Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, загальною площею 57,93 кв.м., житловою площею -18,81 кв.м. Відповідачка - [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги [PERSON] визнали. Провадження за зустрічною позовною заяву [PERSON], просять закрити, в зв'язку з відмовою від заявлених зустрічних позовних вимог. Представник Чорнотисянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова Павлючок І,Д. надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Вирішення даного позову залишає на розсуд суду. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а провадження за зустрічним позовом до закриття з наступних підстав. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення позивача [PERSON] до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його прав, на отримання власності в порядку спадкування, зокрема через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадковий будинок. Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №192083 від 27 травня 2015 року доведено, що громадянка [PERSON], померла 26 травня 2015 року. Після смерті останньої, відкрилася спадщина на житловий будинок №766, розташований по вул. Борканюка в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON], являється сином спадкодавця [PERSON] б/б, отже, в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] її донька - [PERSON], відмовилась від отримання спадщини після смерті матері, на користь позивача по справі, що відповідає вимогам ст. 1274 ЦК України. Вказана обставина підтверджуються нотаріально посвідченою заявою громадянки [PERSON] про відмову від спадщини на користь позивача. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] б/б відповідачка по справі [PERSON], в судовому засіданні не заперечила проти визнання за позивачем права власності на вищевказане спадкове майно, про що уклала з ним мирову угоду. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. \~\~\~\~ Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~\~\~\~\~\~ Житловий будинок №766 по вул. Борканюка в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області належав спадкодавцю, [PERSON], згідно книги погосподарського обліку №23 від 01.01.2011, отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Проте, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, а не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом термін звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що позивач за первинним позовом належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачами зменшені позовні вимоги визнані, суд вважає, що зменшені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON], то такий слід провадженням закрити на підставі ч.3 ст. 205 ЦПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позову. Питання про відшкодування судових витрат сторонами не ставилось, тому такі слід віднести за їх рахунок.

Outcome: approved