Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звертається з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить примусово стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його доходів щомісяця. В судове засідання позивач та її представник - [PERSON]. не з"явилися. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у відсутності її та її представника. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. ( а.с. 23). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі (а.с.34). Позовні вимоги визнав частково, посилаючись на письмові заперечення, надіслані на адресу суду (а.с.35-36). Не заперечував проти свого обов»язку утримання малолітнього сина, але не погодився з розміром аліментів, вказуючи, що він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Свої заперечення мотивував тим, що на даний час він уклав шлюб з [PERSON] (а.с.40). Дружина не працює. Від першого шлюбу його дружина має сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 41), який навчається на 4 курсі металургійного коледжу та знаходиться на його утриманні ( а.с. 42). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з"явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засбу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.2007 року (а.с.4). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Андріївської сільської ради Чернігівського району № 115 від 25.02.2016 року (а.с.33). Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому пріоритет у визначенні способу виконання вказаного обов'язку законодавцем віднесено до взаємного волевиявлення батьків. За відсутністю такого волевиявлення, питання визначення та стягнення аліментів віднесено до компетенції суду. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] участі в утриманні сина не приймає, що ним не заперечується, виходячи з його письмових заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів обгрунтовані. Водночас, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відповідно до положень ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, яких він зобов"язаний утримувати. Повідомленні відповідачем обставини, про те, що він має на утриманні дружину яка не працює та від першого шлюбу дружини, її сина - [PERSON], який навчається на 4 курсі в коледжі не заслуговують на увагу і не підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, оскільки суду не надано жодного доказу, що його дружина є непрацездатною, а наявність у його дружини сина від першого шлюбу не звільняє відповідача від обов"язку сплачувати аліменти на утримання рідної дитини, оскільки надання матеріальної допомоги сину його дружини є його правом, а не обов"язком. До того ж, син його дружини має право на отримання матеріальної допомоги від батька. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Позивач відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. За таких обставин, суд вважає, що згідно наданих сторонами доказів по справі та з врахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини достатнім та можливим буде стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подання позову і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial