Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.07.1998 року та рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.12.2006 року вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований її син - [PERSON], який в квартирі не проживає і витрат по її утриманню не несе, в квартирі немає його особистих речей. Реєстрація сина в її квартирі не дає їй можливості оформити субсидію. Згідно акту обстеження ОЖБК м. Чернігова встановлено та підтверджено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з 2010 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, 05.09.2018 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, 03.09.2018 року на адресу суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98/189 від 01.07.1998 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Заочним рішенням від 29.12.2006 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], укладений 01.07.1998 року та зареєстрований під 98/189 на Чернігівській Універсальній товарній біржі Джи-Ай-Пі. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11). У квартирі [ADDRESS], крім позивача, зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої Об'єднанням житлово-будівельних кооперативів (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач є членом її сім'ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові [PERSON] стверджувала, що відповідач, який доводиться їй сином з 2010 року, тобто більше 1 року, не проживає в квартирі, належній позивачу. 26.07.2018 року, сусідами був складений акт, затверджений майстром ОЖБК, в якому зазначено, що [PERSON] в [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає з 2010 року (а.с.6). На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved