Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

30.10.2014 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Слов"янської райдержадміністрації, Орган опіки і піклування Райгородоцької селищної ради Слов'янського району про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 17.03.2008 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб у виконкомі Райгородоцької селищної ради. [INFO] у неї з відповідачем народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Зі слів відповідача їй відомо, що він до 2010 року перебував на обліку в Слов'янському наркологічному диспансері, а в 2011 році він притягався до адміністративної відповідальності за придбання самогону, а також те, що в липні 2013 року він був засуджений Слов'янським міськрайонним судом за скоєння крадіжки чи пограбування. Матеріальної допомоги на виховання дитини відповідач не надавав, тому вона була вимушена подати на відповідача позов до суду про стягнення аліментів на користь сина. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2009 р. № 2-2854-2004 її позовні вимоги було задоволено, призначено аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від всіх і доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2009 року, до повноліття дитини. Збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам нашого сина, в зв'язку з чим 19.04.2010 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Відповідач проживає окремо від неї з сином. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без будь якої участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, проживає разом зі нею та своєю бабцею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Райгородоцькою селищною радою Слов'янського району Донецької області 20.10.2014р. Відповідач з самого початку повністю ухиляється від сплати аліментів на користь сина, то він їх не платить взагалі, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції від 14.10.2014 р. №5-1450. Станом на 01.10.2014 р. відповідач заборгував по аліментам 36554 грн. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає на цей час. Відповідач зовсім не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку дитини до навчання (наступного року син піде навчатися до школи), підготовку до самостійного життя. Взагалі не забезпечує харчування дитини. Не приймає жодної участі в медичному догляді та лікуванні дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач зовсім не спілкується з дитиною що унеможливлює її нормальне самоусвідомлення, не виявляє ніякого інтересу до її внутрішнього світу, не створює жодних умов для отримання в подальшому належної освіти, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Дитина не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки взагалі син навіть не бачить свого батька і враховуючі свій малолітній вік та повну відсутність спілкування з батьком - дитина взагалі не знає свого батька. Відповідача ані трохи не цікавить чим харчується, в що одягається його син, в чому дитина має першочергову потребу. Ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], складеного депутатом Райгородоцької селищної ради [PERSON], в присутності свідків - її сусідів: [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] та [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS]. В акті засвідчено той факт, що відповідач разом з нею і сином не проживає та не приймає участі в вихованні дитини. Звертає увагу суду на той факт, що вказаним актом обстеження житлово-побутових умов встановлено, що житлово-побутові умови проживання дитини з нею, та його бабусею визнані прийнятними для його повноцінного виховання, а також підтверджено, що матір дитини веде здоровий спосіб життя та має постійне місце роботи. Вона працює на посаді «прибиральник службових приміщень» в магазині № 291 «Ева» ТОВ «РУШ», розташованому зі адресою: м. Слов'янськ, вул.Юн.Коммунарів,88. Зауважень від роботодавця до неї, як до працівника - не має, що підтверджується характеристикою з місця роботи. Просила суд позбавити відповідача - [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Треті особи в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без участі їх представників, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. 17.03.2008 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб у виконкомі Райгородоцької селищної ради. [INFO] у позивачки з відповідачем народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Матеріальної допомоги на виховання дитини відповідач не надавав, тому позивач була вимушена подати на відповідача позов до суду про стягнення аліментів на користь сина. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2009 р. № 2-2854-2004 позовні вимоги позивача було задоволено, стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від всіх і доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2009 року, до повноліття дитини. Збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, в зв'язку з чим 19.04.2010 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, проживає разом зі нею та своєю бабцею за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою Райгородоцькою селищною радою Слов'янського району Донецької області 20.10.2014р. Відповідач з самого початку повністю ухиляється від сплати аліментів на користь сина, та відповідач їх не платить взагалі, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції від 14.10.2014 р. №5-1450. Станом на 01.10.2014 р. відповідач заборгував по аліментам 36554 грн. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], складеного депутатом Райгородоцької селищної ради [PERSON], в присутності свідків - її сусідів: [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] та [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS]. В акті засвідчено той факт, що відповідач разом з позивачем і сином не проживає та не приймає участі в вихованні дитини. Вказаним актом обстеження житлово-побутових умов встановлено, що житлово-побутові умови проживання дитини з позивачем, та його бабусею визнані прийнятними для його повноцінного виховання, а також підтверджено, що матір дитини веде здоровий спосіб життя та має постійне місце роботи. Позивач працює на посаді «прибиральник службових приміщень» в магазині № 291 «Ева» ТОВ «РУШ», розташованому зі адресою: м. Слов'янськ, вул.Юн.Коммунарів,88. Зауважень від роботодавця до неї, як до працівника - не має, що підтверджується характеристикою з місця роботи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Райгородоцької селищної ради Слов'янського району від 07.11.2014 року [PERSON] залишив малолітнього на виховання матері, не піклувався про його моральний і фізичний розвиток, не брав участі у матеріальному забезпеченні дитини, орган опіки та піклування Райгородоцької селищної ради Слов'янського району вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO], її виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів малолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання свого сина, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 82, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved