Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, в обгрунтування якого вказала, що за нею [PERSON], на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24.03.2017 року у справі № 548/438/17 визнано в порядку спадкування за законом майна померлої 14 травня 1997 року [PERSON] право на земельну частку (пай) в розмірі 2,55 га на території Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку остання прийняла як спадщину після смерті 15 травня 1996 року [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0079018. В\~судове\~ засідання\~ позивач [PERSON] не\~з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи у її відсутність. В судове \~засідання\~ відповідач [PERSON] не з»явилася, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що\~ позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію\~позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій\~заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ч. 1 ст. 76\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~до\~ч. 1 ст.\~81\~Цивільно-процесуального кодексу України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають громадяни\~спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, при чому документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ст.2 вказаного Закону ). Стаття 3\~вказаногоЗакону передбачає, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.\~\~Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку(пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської,селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Положення ст.5\~вказаного Закону \~передбачають, що сільські, селищні, міські ради та\~\~районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку;\~\~приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок\~\~між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; при чому сільські, селищні,\~\~міські\~\~ради\~\~приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. З метою реалізації права на отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач, як власник права на земельну частку (пай), звернулася до Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області та Хорольської районної державної адміністрації із заявами щодо про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням 23 сесії Староавраміської сільської ради VІІ скликання від 18 квітня 2017 року позивачу [PERSON], погоджено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для посвідчення права власності на земельну ділянку згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0079018. Згідно технічної документації земельних ділянок у розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації колишнього КСП «Зоря» на території Староаврамівської сільської ради, мені погоджено виділення земельної ділянки за № 1046, площею 2,71 га. Розпорядженням голови Хорольської РДА «Про надання дозволу на встановлення меж земельних ділянок для заміни сертифікатів на земельні частки (паї)» № 160 від 09.06.2017 року надано дозвіл [PERSON] Н,В., через проектну організацію, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для заміни сертифікату на земельну частку (пай) на документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку № 1046, площею 2, 71 га на території Староаврамівської сільської ради. Позивачем було здійснено замовлення виготовлення технічної документації та виготовлено технічну документацю із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок чи за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, а винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Частинами 9-10 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. З огляду на законодавчо визначену необхідність державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі,

Outcome: approved