Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача вказавши, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі з 06.07.2012 року по 17.06.2014 року, у 2014 році шлюб було розірвано, від шлюбу [INFO] народилась дитина - донька [PERSON]. Після припинення шлюбних відносин відповідач не виконує батьківських обов'язків по відношенню до його неповнолітньої дитини, а саме: не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не турбується про стан здоров'я, її фізичним та духовним розвитком, не спілкується із дитиною. Дитина знаходиться на повному утримання та вихованні у позивачки. Позивач у березні 2015 року уклала шлюб з [PERSON], який піклується про дитину, надає їй допомогу. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні підтримала свій позов, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, зазначила, що відповідач має намір виїхати за межі України, з дитиною з моменту її народження не спілкується, чоловіка позивача дитина вважає своїм батьком. Наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про визнання позовних вимог, зазначив, що з дитиною не спілкується, має намір виїхати за межі України та не заперечує проти усиновлення доньки чоловіком позивача. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, з урахуванням наданого висновку, в якому зазначив, що доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Суд вислухавши прокурора, яка підтримала позовні вимоги, позивача, ознайомившись з матеріалами справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 06.07.2012 року, який розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 17.06.2014 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 07.03.2015 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції, позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] 07.03.2015 року та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.12.2012 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції батьками дитини [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON] . Суду надана характеристика «Ясла-садком № 85 «Якірець» Управління освіти Маріупольської міської ради, відповідно до якої дитиною [PERSON], 2012 року народження, піклується мати та бабуся. Визнання відповідачем пред'явлених вимог не суперечить діючому законодавству та не порушує права та інтереси інших осіб. Відповідач з часу народження дитини не займається її вихованням та утриманням і не бажає в подальшому цим займатись про що свідчить і його заява про згоду на позбавлення його батьківських прав. Дитина з дня народження проживає з позивачкою. Висновком органу опіки та піклування від 25.05.2012 року встановлено, що батько дитини проживає окремо від неї, не займається її вихованням та утриманням на протязі тривалого часу, а тому малолітня дитина позбавлена батьківського піклування та доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, при цьому вона не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Як роз'яснено п. п. 15, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлений факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, ставлення відповідача до своєї дитини є неприпустимим, суперечить моральним засадам суспільства, що підтверджується зібраними по справі доказами, та є достатнім для вжиття судом крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], а саме до позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved