Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Національного університету водного господарства та природокористування про визнання недійсним наказу, зміну формулювання звільнення, стягнення грошової допомоги у зв"язку з виходом на пенсію. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з НУВГП та займав посаду старшого викладача кафедри мостів і тунелів, опору матеріалів і будівельної механіки. 28.07.15 року він звернувся до роботодавця з проханням звільнити його з ЗО липня 2015 року, у зв'язку з виходом на наукову пенсію. Проте, роботодавець видав наказ про його звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, тобто у зв'язку із закінченням строку трудового договору. 21.07.15 та 28.07.15 ним було подано заяву на ім'я ректора про виплату йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію. Університетом йому було безпідставно відмовлено у виплаті грошової допомоги. Просить визнати недійсним наказ про його звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, та змінити формулювання звільнення на звільнення на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на наукову пенсію, а також стягнути з відповідача грошову допомогу у зв'язку з його виходом на пенсію. В поданих до суду письмових запереченнях проти позову, представник відповідача позовні вимоги не визнає та вказує, що [PERSON] був прийнятий на посаду молодшого наукового співробітника з 31 грудня 1974 року в НДС. З 1 січня 1977 року по 21 січня 1982 року [PERSON] був переведений на посаду асистента кафедри будівельної механіки, як обраний за конкурсом. З 22 січня 1982 року [PERSON] був переобраний на новий термін по 22 січня 1987 року на посаду асистента кафедри будівельної механіки. З 23.01. 1987 року переобраний на новий термін по 23.01. 1992 р. З 22.02. 1992 року переобраний на новий термін по 22.02. 1997 року . З 01 вересня 1997 р. переобраний на новий термін по 30 червня 2000 р. З 1 вересня 2001 року продовжені трудові відносини на 0,75 ставки асистента кафедри опору матеріалів та будівельної механіки (перейменували кафедру) на невизначений термін. З 1 вересня 2005 року, за заявою, [PERSON] був переведений на посаду старшого викладача кафедри опору матеріалів та будівельної механіки по 30.06.2010 року як обраний за конкурсом, з 30.06. 2010 року продовжені трудові відносини за займаною посадою ст. викладача цієї ж кафедри по 30.06. 2015 року як обраного за конкурсом. 15 червня 2015 року [PERSON] особисто подав заяву про надання йому відпустки за період роботи з 25.11. 2014 року по 30.06.2015 року тривалістю 32 календарних дні з 30.06.2015 року по 31.07. 2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в установленому порядку на розгляд ректора університету. Заява зареєстрована за вх. № 2966 від 16.06.2015. Відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з подальшим звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. У разі звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки. 22.06.2015 року видано наказ К№ 427 про надання позивачу відпустки тривалістю 32 календарних дні з 30.06.2015 року по 31.07. 2015 року і продовження строку дії трудового договору на термін відпустки, відповідно до ст.З Закону України «Про відпустки». Цим же наказом позивача було звільнено 31 липня 2015 року з посади старшого викладача кафедри мостів і тунелів, опору матеріалів і будівельної механіки на підставі п.2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку трудового договору. 28.06.2015 року позивач написав заяву на ім'я ректора університету з проханням звільнити його з ЗО липня 2015 року у зв'язку з виходом на пенсію і виплатити йому шість посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, проте до заяви не було надано ні довідки чи іншого документу, який би підтверджував призначення пенсії позивачу та її виду. Позивач 26.07.2012 р. досяг пенсійного віку, мав право на вихід на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», але для отримання такої пенсії згідно вищевказаного Закону позивачу необхідно було звільнитись з роботи. Позивач не побажав звільнятись з роботи, вирішив продовжувати працювати. Звільнений позивач з 31.07.2015 р. згідно п.2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (строк трудового договору закінчився ЗО червня 2015 року). Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів призначається лише при звільненні з посади наукового працівника, при цьому обов'язковою умовою є те, що працівник має виходити (звільнятися) саме на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку і за наявності стажу наукової роботи. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат. 28.07.15 року позивач звернувся до роботодавця з проханням звільнити його з ЗО липня 2015 року, у зв'язку з виходом на наукову пенсію. Проте, роботодавець видав наказ про його звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, тобто у зв'язку із закінченням строку трудового договору. 21.07.15 та 28.07.15 позивачем було подано заяву на ім'я ректора про виплату йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію. Університетом йому було безпідставно відмовлено у виплаті грошової допомоги. Просять визнати недійсним наказ про його звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, та змінити формулювання звільнення на звільнення на підставі ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на наукову пенсію, а також стягнути з відповідача грошову допомогу у зв'язку з його виходом на пенсію в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, тобто 19\~936,80 грн. В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду молодшого наукового співробітника з 31 грудня 1974 року в НДС (наказ від 29.11.1974р. №1062). З 1 січня 1977 року по 21 січня 1982 року [PERSON] був переведений на посаду асистента кафедри будівельної механіки, як обраний за конкурсом, (наказ від 17.01.77р. №31). З 22 січня 1982 року [PERSON] був переобраний на новий термін по 22 січня 1987 року на посаду асистента кафедри будівельної механіки (наказ від 29.01. 1982 р. К№ 37). З 23.01. 1987 року переобраний на новий термін по 23.01. 1992 р. (наказ від 30.01. 1987 К№52). З 22.02. 1992 року переобраний на новий термін по 22.02. 1997 року (наказ від 05.03. 1992 р. К№38). З 01 вересня 1997 р. переобраний на новий термін по 30 червня 2000 р. (наказ від 09.07.1997 р. К№68). З 1 вересня 2001 року продовжені трудові відносини на 0,75 ставки асистента кафедри опору матеріалів та будівельної механіки (перейменували кафедру) на невизначений термін (наказ від 03.03.2001 К№46). З 1 вересня 2005 року, за заявою, [PERSON] був переведений на посаду старшого викладача кафедри опору матеріалів та будівельної механіки по 30.06.2010 року як обраний за конкурсом (наказ від 29.08.2005 К№ 344), з 30.06. 2010 року продовжені трудові відносини за займаною посадою ст. викладача цієї ж кафедри по 30.06. 2015 року як обраного за конкурсом (наказ від 30.06. 2010 К№ 223). 15 червня 2015 року [PERSON] особисто подав заяву про надання йому відпустки за період роботи з 25.11. 2014 року по 30.06.2015 року тривалістю 32 календарних дні з 30.06.2015 року по 31.07. 2015 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в установленому порядку на розгляд ректора університету. Заява зареєстрована за вх. № 2966 від 16.06.2015. Таке рішення позивач прийняв самостійно, подавши власноручно написану заяву. Відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з подальшим звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. У разі звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки. У Законі України «Про відпустки» є положення про перенесення щорічної відпустки (ст. 11), поділ її на частини, відкликання з відпустки (ст.12) і відсутнє поняття «припинення щорічної відпустки» й не прописані дії роботодавця щодо зміни дати звільнення працівника за його бажанням під час відпустки відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки». 22червня 2015 року видано наказ К№ 427 про надання позивачу відпустки тривалістю 32 календарних дні з 30.06.2015 року по 31.07. 2015 року і продовження строку дії трудового договору на термін відпустки, відповідно до ст.З Закону України «Про відпустки». Цим же наказом позивача було звільнено 31 липня 2015 року з посади старшого викладача кафедри мостів і тунелів, опору матеріалів і будівельної механіки на підставі п.2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку трудового договору. 28 червня 2015 року позивач написав заяву на ім'я ректора університету з проханням звільнити його з ЗО липня 2015 року у зв'язку з виходом на пенсію і виплатити йому шість посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, проте до заяви не було надано ні довідки чи іншого документу, який би підтверджував призначення пенсії позивачу та її виду. 28 липня 2015 року ректором університету [PERSON] прийнято рішення про відмову у виплаті грошової допомоги, оскільки позивача було звільнено у зв'язку із закінченням строкового трудового договору. Відповідно до ч. 16 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Позивач 26.07.2012 р. досяг пенсійного віку, мав право на вихід на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність», але для отримання такої пенсії згідно вищевказаного Закону позивачу необхідно було звільнитись з роботи. Позивач не побажав звільнятись з роботи, вирішив продовжувати працювати. Звільнений позивач з 31.07.2015 р. згідно п.2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору (строк трудового договору закінчився ЗО червня 2015 року). Таким чином, відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів призначається лише при звільненні з посади наукового працівника, при цьому обов'язковою умовою є те, що працівник має виходити (звільнятися) саме на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку і за наявності стажу наукової роботи. Норми ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» на позивача не поширюються, так як його звільнено 31 липня 2015 року з посади старшого викладача кафедри мостів і тунелів, опору матеріалів і будівельної механіки на підставі п.2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку трудового договору. У своїй заяві позивач просить змінити формулювання причин звільнення. Причина звільнення позивача вказана в наказі від 22 червня 2015 року К№ 427, а саме на підставі п.2 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідає фактичним обставинам, так як 30 червня 2015 року у позивача закінчився строк трудового договору і відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки» за його заявою була надана відпустка з подальшим його звільненням. За таких обставин, формулювання причин звільнення позивача відповідає фактичним обставинам та не потребує зміни. Крім того, відповідно до інформації, наданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Рівненській області № 7739/11 від 19.11.2015 року на виконання ухвали Рівненського міського суду від 10.11.2015 року, [PERSON] перебуває на обліку, як пенсіонер в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне. Пенсія призначена з 27.07.2012 року у зв'язку із досягненням пенсійного віку, а саме 60-ти років. Вид призначення пенсії «за віком». Оскільки грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів призначається лише при звільненні з посади наукового працівника, при цьому обов'язковою умовою є те, що працівник має виходити (звільнятися) саме на наукову пенсію, яка призначається при досягненні пенсійного віку і за наявності стажу наукової роботи, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed