Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

22.04.2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом й в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на підставі договору дарування від 13.01.2004р. належить будинок [ADDRESS], а постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Оскільки виконавче провадження закінчено (26.05.2010р. державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження), а наявність арешту перешкоджає позивачу у здійсненні його права власності, тому позивач просить скасувати арешт, накладений постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/129, АВ № 971097 від 20.01.2010р. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність його представника; представник залученого співвідповідач товариства з обмеженою відповідальністю СП „Радуга" до суду також не з'явився, відповідачі повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 30.01.2005 року [PERSON] отримав в дар будинок [ADDRESS] (а.с. 3). Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, на ім'я позивача [PERSON] була винесена постанова другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/129, АВ № 971097 від 20.01.2010р. (а.с. 4-5). Листом від 16.03.2015р. другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повідомив, що на примусовому виконанні у відділі знаходився виконавчий лист № 2- 590 від 08.09.2009 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь Спільного Українського - Білоруського підприємства «Р.А.Д.У.Г.А» боргу у розмірі 7 767,41 грн. В ході проведення виконавчих дій для забезпечення виконання виконавчого документа, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження В-3/129, АВ №971097, від 20.01.2010 року. 26.05.2010 року, державним виконавцем було повернено виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державному виконавцю не вдалось встановити місце знаходження боржника. Виконавче провадження В-3/129, ВП №19433463 було знищено, так як термін зберігання 3 роки. За період з 26.05.2010 року по 17.03.2015 року, виконавчий документ стосовно стягнення боргу з [PERSON] на користь Спільного Українського - Білоруського підприємства «Р.А.Д.У.Г.А» до відділу не надходив та на виконанні не перебував (а.с. 18). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України, визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом зняття арешту за рішенням суду, яке є підставою для державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна зазначеного в рішенні з направленням копії постанови боржнику та органу який виконує постанову про зняття арешту.

Outcome: approved