overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

07 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON]. аліменти на утримання неповнолітніх доньок Аліни, 14.11.2004р.н.. Єлизавети, 07.04.2003р.н., в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони. перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок Аліну, 14.11.2004р.н.. Єлизавету, 07.04.2003р.н. (а.с. 5-6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню дітей, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що діти об'єктів рухомого і нерухомого майна не мають, проживають із матір'ю. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

07 серпня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 09 березня 2010 року виконкомом Клишківської сільської ради Шосткинського району Сумської області. До реєстрації шлюбу, під час спільного проживання, у сторін народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач аліменти нікому не сплачує, однак позивачці в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає незважаючи на те, що дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON], що ставить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка була вимушена звернутися до суду, прохала стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на розгляд справи не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], мати [PERSON]. /а.с. 4/ Довідкою про склад сім"ї підтверджується, що дитина проживає з матірю. (а.с. 5) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, та не надав доказів, що підтверджували б наявність обставин, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

07 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 05.08.2017 р. о 04 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 05.08.2017 р. о 04 год. 11 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Воєцької лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, роздратована. Настрій знижений. Інструкції не виконує. Критика порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з судомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

07 серпня 2017 року представник позивача звернувся\~\~до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість у розмірі 14820 грн. 74 коп. за кредитним договором № б/н від 05 квітня 2011 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 05 квітня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свого згоду на те. що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг. "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", які викладені на банківському складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі,та оголошення про виклик відповідачки у справі через засоби масової інформації. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідача в судовому засідання не заперечив проти позову. Вислухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи,суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно умов кредитного договору № б/н від 05.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку виданого ПАТ КБ\~ПриватБанк, сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 03.07.2017 року становить 14820 грн. 74 коп.: -\~\~\~2130 грн. 67 коп.\~тіло кредиту; -\~\~\~5546 грн. 35 коп.\~ відсотки за користування кредитом; - 5961 грн. 78 коп.\~нарахування пені; \~\~а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -\~\~500 гривень\~\~\~штраф (фіксована частка); -\~\~681 грн. 94 коп.\~штраф (процентна складова). Із змісту\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості та пені, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги розрахунок позивача. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 05.04.2011 року з урахуванням відсотків та пені становить 14820 грн. 74 коп. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню, в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

07 травня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 27 листопада 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають п'ятьох дітей: доньок - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; та синів - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу зазначає подружню зраду та втрату один до одного почуття любові та поваги. З 12 квітня 2013 року з відповідачем разом не проживають. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, на примирення не згодні. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження за [NUMBER], виданим 27.11.2001 року відділом РАГС Снігурівського РУЮ Миколаївської області (актовий запис №143). Від подружнього життя сторони мають п'ятьох дітей: доньок - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; та синів - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір"ю. Спільне життя в сторін не склалося через з подружню зраду відповідача та втратою один до одного почуття любові та поваги. Це призвело до того, що сторони з 12 квітня 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примиритися не бажають. Спору про поділ спільного майна та утримання дітей не мають, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей за судовим рішенням. Зазначені обставини відповідач не заперечив, позов визнав. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивачки з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., сплачений нею при поданні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

07 травня 2015 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 26 липная 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього спна [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим.Він постійно проявляє до неї неповагу, не надає ніякої матеріальноїдопомоги. Сімейні стосунки між ними припинені, сумісне господарство не ведеться понад півроку. Шлюб між ними фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сім"ї є неможливим. Посилаючись на викладене просила, шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву у якій просила справу розглядати без її участі, позов уточнила, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище взяте у шлюбі [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, що їх надала позивачка, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] 1-ФП № 034519. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] 1-ФП № 089851 від 16 березня 2009 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться, шлюб фактично розпався. Відповідач заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

07 червня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Флоринській сільської ради Бершадського району Вінницької області (актовий запис № 08). \~ Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що подружнє життя у них з відповідачкою не склалося, так як вони різні за звичками та характером люди, що призвело до розпаду сім'ї. Оскільки їх шлюб носить лише формальних характер просить розірвати укладений між ними шлюб. Від позивача надійшла заява, в якій він підтримує позов і просить розглянути справу у його відсутність. Від відповідачки надійшла заява, в якій вона визнає позов і просить розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.06.2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області, (актовий запис №08), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 057817 виданим 07.06.2008 року виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області . Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, оскільки не підтримують шлюбних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що спільне життя між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] не склалось, були припиненні шлюбно-сімейні відносини, відсутнє бажання проживати надалі однією сім'єю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

07 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Петродолинівської сільської ради Овідіопільського району Одеської області (актовий запис № 13). Від цього шлюбу дітей не має. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказує, що причиною, яка спонукала її звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем на протязі майже 5 років не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують жодних зв"язків. На даний час вона проживає з іншим чоловіком та має намір зареєструвати з ним шлюб. Позивачка [PERSON].в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позов підтримує, просить суд шлюб розірвати, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав, просить слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 червня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у виконкомі Петродолинівської сільської ради Овідіопільського району, Одеської області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 13, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу дітей не мають . Сторони на протязі майже п"яти років не підтримують шлюбних відносин, позивачка [PERSON] на протязі одного року проживає з іншим чоловіком та має намір зареєструвати з ним шлюб. Судом з'ясовано, що сторони наміру зберегти сім"ю не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу про що надала суду заяву відповідного змісту, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу . Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, відповідно до яких шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст.110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

07 червня 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 24 березня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило сімейні стосунки і проживає окремо, а діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає допомоги на утримання синів. Просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала повністю та просила суд про задоволення позовних вимог. Відповідач позов визнав повністю та пояснив, що дійсно сторони припинили сімейні стосунки і проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою. Він працює і згодний виплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Заслухавши сторони, дослідивши \~докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Судом встановлено, що з 24 березня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 1-ФП №106162, виданого повторно ВДРАЦС РС Снігурівського районного управління юстиції 15 серпня 2014 року за актовим записом №26 (а.с.3). Від вказаного шлюбу подружжя має двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серій 1-ФП №№028263, 082531 (а.с.4-5). Як пояснили сторони, з травня 2016 року подружжя фактично припинило сімейні стосунки, на теперішній час вони проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою. Відповідач працює у ПП Бондар охоронцем, інших утриманців не має, стан його здоров"я задовільний, згодний і він взмозі надавати дітям матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі. Суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 551грн.20коп.

Outcome: approved