Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

13.08.2015 року позивач по первісному позову Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору № 10/2007/[NUMBER] від 12 вересня 2007 року в розмірі 19113,24 доларів США та 6106,15 грн., з яких: по кредиту- 18145,56 доларів США, за відсотками- 967,68 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту- 6106,15 грн., що за курсом НБУ станом на 10.08.2015р. є еквівалентом 289,53 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає , що 12.07.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» , правонаступником якого з 04.02.2011 р. є ПАТ КБ «Надра (надалі-Банк) , та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10/2007/[NUMBER] , згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на загальну суму 23400,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,49 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 11.09.2023 р. Кредит було отримано [PERSON] 12.09.2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки. Таким чином, Банк , як кредитодавець повністю виконав свій обовязок ,передбачений ст. 1054 ЦК України. Поряд з цим, відповідач [PERSON] свій обовязок по поверненню кредиту та відсотків не виконала. Згідно кредитного договору [PERSON] зобовязана забезпечити щомісячну сплату суми мінімального необхідного платежу погашення кредиту та відсотків , щомісячна сума мінімального платежу складає 286 дол США 00 центів , яка вносяться до 17 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту 11.09.2023р. (п. 3.3.1.-3.3.4. кредитного договору ). Відповідно до ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з п. 4.2.4 Кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п.3.3.3 кредитного договору. Свою частину зобовязання , що виникло з кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала. Заборгованість по кредитному договору станом на 10.08.2015р. складає:по заборгованість за кредитом, в т.ч. прострочена - 18145,56 дол. США;заборгованість по відсоткам, в т.ч. прострочена- 815,46 дол. США . Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пунктом 5.1. Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.З.3.3 договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязано позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. цього договору, позичальник сплачує [PERSON] пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У звязку з невиконанням обовязків за кредитним договором (несплатою заборгованості по кредиту, по відсоткам за користування кредитом) нарахована пеня в розмірі 6106,15грн., що на 10.08.2015 р. за курсом НБУ є еквівалентом 289,53 дол. США. Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 12.09.2007 р. було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Згідно п. 1.1. договору поруки від 12.09.2007 р. поручителі [PERSON] та [PERSON] поручаються перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. даного договору повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник ( п. 1.2 договору поруки).. Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому (п. 1.3. зазначеного договору). Позивачем були направлені вимоги відповідачам з пропозицією достроково виконати взяті на себе зобов'язання за неналежне виконання своїх обов'язків по Кредитному договору, проте Відповідачами не виконана пропозиція позивача, заборгованість до цього часу по кредиту не погашена. Згідно з вимогами Закону України Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 р. були внесені зміни у статут ВАТ КБ Надра, відповідно до яких нове повне найменування [PERSON] стало: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА». Дані зміни, відповідно до Листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 4010 від 10.04.2009 р. не є зміною організаційно-правової форми господарювання товариства. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено [PERSON] уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. 02.02.2016р. відповідач по первісному позову [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» , в якому просить визнати недійсним кредитний договір від 12.09.2007р. №10/2007/[NUMBER], укладений між нею та ВАТ КБ «Надра». В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ВАТ КБ «Надра» перед укладанням кредитного договору не була проведена переддоговірна робота з нею відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», перед підписанням кредитного договору відповідачем по зустрічному позову не було надано їй необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про умови кредитування , де повинна бути вказана загальна вартість кредиту за весь термін кредитування відповідно до графіку зниження розміру заборгованості та вартості послуги з оформлення кредитного договору (перелік усіх витрат, пов»язаних з одержанням кредиту , його обслуговуванням та поверненням , зокрема таких , як адміністративні витрати , витрати на страхування , юридичне оформлення тощо). З умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту ти вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Вказане повідомлення у письмовій формі згідно вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» з необхідною, доступною, достовірною та своєчасною інформацією про кредитну послугу [PERSON] їй не надавалося. Про дійсну вартість кредитної послуги виходячи з розміру заборгованості по кредитному договору вона дізналася лише при отриманні розрахунку суми боргу. Всупереч статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» вона не отримала необхідну, доступну, достовірну інформацію про продукцію (послуги), що мала забезпечити можливість його свідомого і правильного вибору. Надання повної та достовірної інформації про послугу мало б наслідком не укладання нею оспорюваного правочину. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними , якщо : 1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції (в супереч ст. 11 Закону „ Про захист прав споживачів , перед укладенням договору про надання споживчого кредиту [PERSON] не було повідомлено її ні у письмовій, ні в усній формі про повну інформацію про послуги, що надаються [PERSON]); 2) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про в і п ов ід ну п р о дук цію. Таким чином, вважає , що перед укладенням кредитного договору Банк приховав від неї повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вартості витрат, повязаних з одержанням та обслуговуванням кредиту для здійснення нею свідомого вибору. В даному випадку факт приховування важливої інформації перед підписанням кредитного договору та невідповідність встановленим між сторонами у договорі умовам до фактично встановлених з метою отримання прихованого прибутку, в даному випадку і є умислом в діях відповідача. Їй не було надано перед укладенням кредитних договорів достовірну інформацію про кредитну послугу, що пропонувалася, із зазначенням вартості цієї послуги, умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість, що с порушенням ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів». Вважає , що [PERSON] було допущено порушення її прав у звязку з веденням її в оману перед укладенням кредитного договору щодо вартості кредитної послуги, а кредитний договір було укладено з використанням нечесної підприємницької практики, що є підставою для захисту її прав шляхом визнання кредитного договору недійсним з моменту його укладання. 27.02.2016р. представник [PERSON]-[PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом , в якому просить визнати такою , що припинена порука [PERSON] за договором поруки від 12.09.2007р.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає , що за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука [PERSON] припинилася, оскільки [PERSON] вимога до поручителя не була заявлена в межах шести місяців від дня настання строку погашения чергового платежу за кредит ним договором, строк сплати яких встановлено кредитним договором. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 17.09.2014р., прийнятої по справі № 6- 53 цс 14,виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов 'язання за договором повинно бути пред 'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов 'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Позивач зазначає ,що черговий платіж за основним зобовязанням був здійснений 18.06.2015р., при цьому письмова вимога направлена 20.07.2015р. та позов про стягнення заборгованості поданий ПАТ «КБ «Надра» 13.08.2015р., тобто після спливу шестимісячного строку Отже, порука [PERSON] припинилася, оскільки письмову вимогу ГІАТ «КБ «Надра» направило та звернулося з позовом до поручителя вже після встановленого строку. Сторони в судове засідання не з»явивлись. Представник позивача по первісному позову і відповідача по зустрічними позовами [PERSON] та представник відповідачів по первісному позову та представник позивачів по зустрічним позовам [PERSON]І і [PERSON] [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому [PERSON] зазначила , що вимоги по первісному позову підтримує в повному обсязі,а вимоги по зустрічним позовам не визнає і у їх задоволенні просить відмовити, та надала суду письмові заперечення на зустрічні позови , в яких зазначає( що стосується визнання кредитного договору недійсним) , що ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі були виконані зобов»язання за кредитним договором від 12.09.2007р. № 10/2007/[NUMBER], укладеного між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], надавши останній в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення , строковості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 23400 дол. США в порядку і на умовах , визначених договором. Підписуючи кредитний договір [PERSON] погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки , встановлені цим договором. При цьому підписанням даного договору позичальниця висловила свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов»язковими платежами, передбаченими чинним законодавством України. Відповідно до п. д ч.2ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов2язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ( перелік усіх витрат , пов»язаних о держанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням , зокрема таких , як адміністративні витрати , витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Пункт 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту лише конкретизує розпис можливих складових загальної вартості кредиту для споживача. Обов»язок банку інформувати споживача про вартість додаткових послуг , пов»язаних з отриманням ним кредиту , кореспондується з правом споживача на необхідну, доступну ,достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість , якість, асортимент , встановлених п.4 ч.1ст.4 Законом України «Про захист прав споживачів». Тобто , Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не визначають нових вимог до змісту договору , а стосуються лише особливостей , притаманних договором про надання споживчого кредиту щодо інформування споживача про сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Кредитний договір від 12.09.2007р. №10/2007/[NUMBER] відповідає всім вимогам чинного законодавства , а тому немає підстав для визнання його недійсним. При цьому не порушено жодне право [PERSON] при укладенні договору , оскільки вона мала змогу ознайомитись з усіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до його підписання. Вважає , якщо позивач по зустрічному позову належним чином не ознайомилася із змістом кредитного договору , то в її діях вбачається недбалість. Помилка внаслідок власного недбальства позивача не є підставою для визнання його недійсним. Не вбачається підстав відповідно до ст.. 203 ЦК України , згідно з якими необхідно визнати недійсним кредитний договір. Також відсутні підстави вважати , що положення договору є несправедливими або нерозумними , а оцінка надана позивачем , є суто суб»єктивною та впливає з його особистою зацікавленості яе сторони договору у зменшення своїх грошових зобов»язань. Вважає , що при укладання кредитного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору : мета , сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення , види (способи) забезпечення зобов»язань позичальника, відсоткова ставка ,порядок плати за кредит , порядок зміни та припинення договору , відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Враховуючи , що обов»язки сторін встановлені договором , який має обов»язкову силу для них , позивач по зустрічному позову є особо зобов»язаною , а тому доводи , що умови договору є несправедливим не заслуговують на увагу. В своїх заперечення , що стосується визнання поруки припиненою, заявник зазначає , що відповідно до ст.. 543 ЦК України , у разі солідарного обов»язку боржників (солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом , так і від будь-кого з них окремо. 20.07.2015р. ПАТ КБ «Надра» була направлена вимога поручителю [PERSON] з пропозицією виконати взяті на себе зобов»язання по кредитному договору ,проте [PERSON] не виконана пропозиція [PERSON], заборгованість по кредитному договору не була погашена. Отже , у зв»язку з порушенням боржником виконання зобов»язання за кредитним договором ПАТ КБ «Надра» , відповідно до ч.2ст. 1050 ЦК України і п. 4.2.4 кредитного договору використав право достроково стягнути заборгованість за кредитним договором , надіславши поручителю [PERSON] 20.07.2015 р.д осудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов»язаних із ним платежів , та 13.08.2015р. до закінчення 6-ти місяців подав до суду позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Виходячи з наведених доказів позивачем в зустрічному позові підстав , а саме для визнання поруки [PERSON] припиненою не вбачається. [PERSON] у заяві про розгляд справи у його відсутності зазначив ,що вимоги первісного позову не визнає , просить у його задоволенні відмовити, та задовольнити вимоги зустрічних позовів. Суд , вивчивши письмові докази , що є у справі , вважає , що : первісний позов є обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню; зустрічний позов про визнання кредитного договору є необґрунтованим та таким , що задоволенню не підлягає ; зустрічний позов про визнання поруки припиненою підлягає задоволенню. Судом встановлено : постановою Правління Національного банку України від 04.06.2015р. за №356 вирішено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» (а.с.7); Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015р. за № 113 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАБ «КБ «Надра» [PERSON] строком на 1 рік з 05.06.2015р. по 04.06.2016р. (а.с.8); 12.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»» та [PERSON]\~ було укладено кредитний договір №\~10/2007/[NUMBER], за яким Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 23400,00 доларів США на придбання квартири зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,49% на строк до11.09.2023 року. Відповідно до п.п.3.3.2, 3.3.3 договору щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 286 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж , визначений у п.3.3.2 цього договору , щомісячно до 17 числа поточного місяця (а.с. 12-13); 12.09.2007р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] та між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] були укладені договору поруки , за якими поручителі поручалися перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань по вказаному кредитному договору. Умовами договорів поруки встановлено , що ці договори діють до повного припинення всіх зобов»язань боржників за основним договором. ( а.с. 15-16); ПАТ КБ «Надра» у повному обсязі були виконані зобов»язання за кредитним договором і 12.09.2017р. ВАТ КБ «Надра» перерахував [PERSON] 23400 доларів США , що підтверджується заявою на видачу готівки ( а.с.14); Позичальник [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим, згідно розрахунку заборгованості станом на 10 серпня 2015\~року загальна сума боргу за кредитним договором становить 19113,24 доларів США та 6106,15 грн., з яких заборгованість по кредиту- 18145,66 доларів США, за відсотками- 967,68 доларів США та пеня за прострочення сплати кредиту -6106,15 грн. Прострочення сплати чергового платежу за основним зобов»язанням відбулося 18.06.2014р.(а.с. 10-11); У зв»язку з невиконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором на підставі п. 4.2.4 кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів , передбачених цих договором , можливих штрафних санкцій , якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін , визначений п.3.3.3 кредитного договору . Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 681 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча би однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту ст. 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти та його використання та обов»язок позичальника повернути суму кредиту, що має бути виконано у певний час. Підписуючи кредитний договір , позичальник погодилася з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки , встановлені цим договором. При цьому підписанням даного договору позичальник висловила свою обізнаність з діючими тарифами банку та обов»язковими платежами , передбаченими чиним законодавством України. Відповідно до п.д. ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов»язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов»язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням , зокрема таких, як адміністративні витрати , витрати на страхування , юридичне оформлення). Постанова НБУ №168 від 10.05.2007р. містить аналогічні зобов»язальні норми для банків про інформування клієнтів-споживачів перед укладенням відповідного кредитного правочину щодо сукупної вартості кредиту, тощо. Пункт 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту лише конкретизує розпис можливих складових загальної вартості кредиту для споживача. Мова йдеться про інформування банком позичальника про ринкові ціни та розмір встановлених законом платежів за послуги та дії , необхідні для укладення договору про споживче кредитування та його реалізації. Обов»язок банку інформувати споживача про вартість додаткових послуг , пов»язаних з отриманням ним кредиту, кореспондується з правом споживача на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість , якість, асортимент, встановлених п.4 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів». Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не визначають нових , порівняно з Законом, вимого до змісту договору , а стосуються лише особливостей, притаманних договорам про надання споживчого кредиту щодо інформування споживача про сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог , додержання яких є необхідним для чинності правочину , передбачені ст. 203 ЦК України , якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В даному випадку кредитний договір №10/2007/[NUMBER] від 12.09.2007 р. , укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], відповідає всім вимогам чинного законодавства , тому немає підстав для визнання його недійсним. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Ст.ст. 6 та 627 ЦК України встановлено , що сторони є вільними в укладання договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При розгляді даної справи наявними в справі доказами не встановлено підстав відповідно до ст. 203 ЦК України, згідно з якими необхідно визнати недійсним вищевказаний кредитний договір. Також відсутні підстави вважати , що положення договору є несправедливими або нерозумними, а оцінка надана позивачем по зустрічному позову [PERSON], є суто суб»єктивною та випливає з її особистої зацікавленості як сторони договору у зменшенні своїх грошових зобов»язань. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом , та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами)вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України , саме на момент вчинення правочину. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також моральним засадам суспільства. Особа , яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності , волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі , правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Кредитний договір між сторонами укладений в письмові формі. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору:мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види (способи) забезпечення зобов»язань позичальника , відсоткова ставка, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов»язки виконуються у межах , встановлених договором або актом цивільного законодавства особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї. Враховуючи , що обов»язки сторін встановлені договором, який має обов»язкову силу для них, [PERSON] є особою зобов»язаною, а тому її посилення, що умови договору є несправедливими та такими , що посягають на свободу волевиявлення позичальника не заслуговують на увагу. Тому , враховуючи наведене , суд вважає необхідним у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити за необгрунтованістю. Задовольняючи зустрічний позов [PERSON] про визнання поруки припиненою , суд зазначає наступне. Судом встановлено , що відповідно до умов договорів поруки від12.09.2007р., укладених між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], та між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], ці договори діють до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором. У зв»язку з невиконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором та виникнення заборгованості за кредитом кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.4.2.4 кредитного договору право від позичальника дострокового виконання зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів , передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій , якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений кредитним договором. Судом встановлено , що заборгованість по кредитному договору виникла з 18.06.2014р.. Позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредитному договору про стягнення з позичальника та поручителів [PERSON] заявив 13.08.2015р. Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку , встановленого в договорі поруки. У разі , якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже , зобов»язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов»язаним виконати договір поруки включно в межах строків , установлених у ч.4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі , зі спливом якого пов»язана дія чи подія , яка має юридичне значення. Згідно Постанови Верховного Суду України від 20.04.2016р., по справі №6-2662 цс15 , «умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов»язань боржника не свідчить про те , що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України , у зв»язку з чим підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою ч.4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. Уразі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити ,зупинити чи перервати. Суд зобов»язаний самостійно застосовувати положення про строк,передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов»язок , він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку , передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов»язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов»язання застосоване в другому речення ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред»явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви , а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Отже , вимогу до поручителя про виконання ним зобов»язання за договором поруки слід пред»явити в судовому порядку в межах строку дії поруки , тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням ( якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України , або з дня настання строку виконання основного зобов»язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежом)». З урахуванням норм матеріального права та фактичних обставин даної справи , суд вважає , що відсутні підстави для припинення поруки на п.4 ст. 529 ЦК України за договором поруки , укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], оскільки вимогу до поручителя [PERSON] про повернення боргових сум кредитор пред»явив більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов»язання, у зв»язку з чим зустрічний позов представника [PERSON][PERSON] підлягає задоволенню. Також , суд вважає , що порука по договору поруки , укладеному між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] є припиненою , відповідно до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України , оскільки позивачем по первісному позову вимоги пред»явлені до нього поза межами строку дії поруки , тобто після спливу шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням. Враховуючи , що обов»язки сторін встановлені кредитним договором , який має обов»язкову силу для них, відповідач [PERSON] є особою зобов»язаною, а тому вимоги позивача по первісному позову в частині стягнення заборгованості по кредитному договору в розмірі 19113,24 доларів США та 6106,15 грн. підлягають задоволенню в частині стягнення зазначеної заборгованості саме з [PERSON]. В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] В,О. та [PERSON] слід відмовити, у зв»язку з припиненням поруки відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України. Питання про судови витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial