Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

11.03.2020 орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини на користь державного закладу або фізичної особи, кому буде переданий [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 гривень у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.07.2015 року до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] в Будинок дитини №2 м.Львова, звернулась мама [PERSON] , як підставу вказала, що у неї складне матеріальне становище та відсутнє місце постійного проживання. На час її звернення малолітній перебував у комунальній 3-й міській клінічній лікарні в яку був переведений після народження з полового відділення. Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Оскільки, [PERSON] , що опинилися у складних життєвих обставинах, не скористалася сприянням відділу соціальної роботи Шевченківського району м.Львова, тобто отримати комплекс соціальних послуг для вирішення вищевикладених проблемних питань. З 2015 року, а саме з часу обставини, які стали підставою для влаштування сина у дитячий заклад мамою фактично усунуті не були, а сама [PERSON] не часто відвідувала сина, а з 2018 року перестала відвідувати взагалі. Вжиті заходи органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не дали позитивних результатів. [PERSON] належних висновків не зробила та надалі не виконує батьківських обов`язків, а тому з метою захисту прав дитини позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася. Ухвалою судді від 03.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №466/5392/18. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 29.05.2020 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 03.01.2020 №260001-вих.26 /арк.спр.50/ позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула повторно, причин неприбуття суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце судового засідання, заяв про відкладення судового засідання не поступало, відзиву на позовну заяву нею подано не було. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до такого. Суд встановив такі обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 526, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] /арк.спр.21/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України відомості про батька [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України /арк.спр.22-23/. На підставі заяви [PERSON] від 17.07.2015 /арк.спр.20/ видано розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 21.07.2015 за №392 про влаштування у Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки малолітнього [PERSON] /арк. спр.29/. Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 18.03.2019 за №211 малолітнього [PERSON] влаштовано у Будинок дитини №1 /арк.спр.30/. Згідно відповіді адміністрації Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради, [PERSON] виховується і навчається з 03.07.2019 у даному закладі та перебуває на повному державному забезпеченні. При цьому зазначають, що батьки [PERSON] за час перебування у закладі жодного разу не відвідали та не цікавилися його життям і здоров`ям /арк. спр.31/. Згідно відповіді з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (Центр обліку та нічного перебування бездомних осіб). Суд встановив, що Шевченківською районною адміністрацією як органом опіки та піклування постійно проводиться моніторинг інформації щодо частоти відвідування дитини у дитячому закладі. Так, згідно до інформації Шевченківського відділу поліції ГНПУ у Львівській області, місце проживання [PERSON] не встановлено /арк.спр.12,13/. Згідно листа Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за №4-2607-191 від 05.07.2018 [PERSON] у центр не зверталась, місце перебування її не відоме, а також в телефонному режимі на контакт не виходить. Листом №4-2607-39 від 25.01.2019 підтверджено, що ситуація з участю матері [PERSON] у вихованні [PERSON] не змінилася /арк.спр.18/. Згідно поданої інформації щодо відвідування [PERSON] свого сина [PERSON] , який знаходиться у Будинок дитини №2 для дітей з ураженням центральної нервової системи і порушенням психіки, вбачається, що з грудня 2018 року мама сина не провідує /арк.спр.34-37/. У відповідності до висновку органу опіки та піклування від 28.01.2020 року №260001-вих-5422 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] " орган опіки та піклування з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /арк.спр.10/. Статтею 164 СК України врегульовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів у цій справі судом, в їх сукупності встановлено, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунулася від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні сина материнської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відтак, суд приходить, що потрібно стягувати з [PERSON] , [INFO] аліменти в користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий малолітній [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, що підлягає індексації згідно закону у розмірі 3000 (три тисячі гривень 00 коп.), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В силу ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. В силу статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судові витрати на користь держави по 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved