Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Адвокат Мамась М.О. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Печерського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві і просить зняти арешт з майна померлого [PERSON] та скасувати заборону на відчуження такого майна, які накладено постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції від 18.02.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №36576431 щодо примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва №2-4645/11 від 19.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» 103 361,07 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її судовий розгляд на 30 січня 2018 року. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, № 48, ст.436). 30 січня 2018 року на розгляд справи сторони не з'явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач своїх письмових заперечень не подав. 29 січня 2018 року від представника позивача -адвоката Мамась М.О. надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Вивченням матеріалів справи встановлено, що 18 лютого 2013 року постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №36576431 з примусового виконання виконавчого листа №2-4645/11, виданого Печерським районним судом міста, стосовно стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 103 361,07 грн. боргу (копія постанови надана). В цей же день постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. [INFO], у межах суми звернення стягнення 103 361,07 грн. (копія постанови надана). [INFO] боржник [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO] (копія надана). Проте, станом на сьогоднішній день накладений в рамках виконавчого провадження арешт продовжує існувати. [PERSON] являється спадкоємцем померлого (копія довідки надана), проте не може реалізувати свої права на будь-яке спадкове майно через наявність накладеного в рамках виконавчого провадження арешту. Тобто, станом на сьогоднішній день фактично майно [PERSON] перебуває під арештом. У зв'язку з цим її обмежено у праві розпоряджатися своїм майном, яке визначено ст.41 Конституції України. Згідно п.3 ч.І ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника. Відповідно до ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Враховуючи вищевказані положення чинного ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що після смерті боржника арешт, накладений державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, обов'язково знімається, 06 вересня 2017 року представник Позивача звернувся до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві із заявою (копія додається), в якій просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження №36576431 стосовно померлого боржника [PERSON]; зняти арешт, накладений на майно померлого боржника [PERSON]. У своїй відповіді б/н від 13 вересня 2017 року (копія додається) ВДВС зазначив, що 29.05.2015 року виконавче провадження завершено відповідно до п.2 ч.І ст.47 чинного на той час ЗУ «Про виконавче провадження» і виконавчий документ на цій підставі повернуто стягувану без виконання (копія постанови додається); при цьому чинний на той час Закон не передбачав зняття арешту у випадку завершення виконавчого провадження у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу згідно статті 47 Закону. Чинний ЗУ «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту. Отже, згідно статті 59 чинного ЗУ «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, шо майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.» Тобто, існування після смерті особи арешту її майна суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема статтям 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», проте повернення виконавчого документа стягувачеві ще в травні 2015 року фактично унеможливило станом на сьогодні закриття такого виконавчого провадження та, відповідно, зняття арешту державним виконавцем на цій підставі. Так як виконавчий документ станом на сьогоднішній день не перебуває на виконанні у ВДВС у зв'язку із поверненням його стягувачеві, державний виконавець не вправі вчиняти будь-які дії щодо нього, в тому числі закривати виконавче провадження і на цій підставі знімати арешт з майна. Стаття 59 чинного ЗУ «Про виконавче провадження» також містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо виконавцем в рамках виконавчого провадження, проте серед них відсутня така підстава як зняття арешту після повернення виконавчого документа стягувачеві. При цьому, ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, станом на сьогодні у арештованого майна є новий власник - Позивач у справі - у зв'язку зі смертю попереднього власника і боржника [PERSON]; При цьому [PERSON] не являється боржником; законодавство передбачає закриття виконавчого провадження після смерті особи боржника і скасування накладеного в рамках виконавчого провадження арешту; повернення виконавчого документа стягувачу у 2015 році позбавляє ВДВС можливості закрити на даному етапі виконавче провадження і зняти арешт самостійно; Закон України «Про виконавче провадження» надає можливість зняття арешту судом у випадку, коли такий арешт підлягає зняттю, проте державний виконавець не може його зняти самостійно у відповідності до норм ЗУ «Про виконавче провадження». З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved