Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до ЖБК «Приладобудівник-3» (відповідач-1), Київської міської ради (відповідач-2), зазначивши третіми особами [PERSON] та ГУЮ у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що після смерті його батька [PERSON] [INFO], він звернувся у встановленому законом порядку до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що складається з 2-х кімнатної квартири площею 46,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори № 4716 від 05.12.2015 року йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на цю квартиру, так як, згідно Інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна МБТІ, вказана квартира не зареєстрована. У зв'язку з відсутністю такої реєстрації та, як наслідок неможливістю в позасудовому порядку оформити право на спадщину, позивач просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно. Додатково суду пояснив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS]. Дана квартира є кооперативною, в липні 1986 року його батько сплатив останній пайовий внесок, однак державної реєстрації права власності не здійснив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є він та його рідний брат [PERSON], однак останній подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тому він є єдиним спадкоємцем. Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду ним було подано заяву про визнання позову в порядку ст. 174 ЦПК України та клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача-2 будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, до суду також не з'явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила здійснити розгляд справи у її відсутність на підставі поданих сторонами доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з'явився, до суду подав клопотання про здійснення розгляду справи за його відсутності. Поданий [PERSON] позов підтримав, та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду до суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання та про розгляд справи без його участі до суду не подавав, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити провести судовий розгляд у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами, зокрема про народження [PERSON] з якого вбачається, що батьком останнього дійсно є [PERSON] та свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER], (а.с. 9, 11). Після смерті батька відкрилась спадщина на 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 46,1 кв.м. та житловою площею 26,8 кв.м. З"ясовано, що на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 10.05.1971 року № 1221, [PERSON] став членом ЖБК «Приладобудівник-3» та отримав від виконавчого комітету Жовтневої районної Ради депутатів трудящихся м. Києва ордер на житлове приміщення № 167529 від 22.09.1971 року на вселення в квартиру [ADDRESS] (зараз [ADDRESS]) його та членів його сім'ї, а саме - матері позивача [PERSON] та їх сина позивача [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки, виданої ЖБК «Приладобудівник-3» від 27.10.2015 року № 1 в липні 1986 року [PERSON] повністю сплатив паєнакопичення за вказану квартиру, що складало 3878 руб. 39 коп. (а.с. 17). Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону СРСР від 06.03.1990 року «Про власність» (зараз втратив чинність), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічне положення містила ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (втратив чинність), відповідно до якої, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Абзацом 2 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Таким чином, встановлено, що батько позивача [PERSON] після повного внесення свого пайового внеску та викупу квартири житлово-будівельного кооперативу набув права власності на це майно, однак не здійснив державну реєстрацію свого права власності на неї згідно ст. 182 ЦК України та ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та відповідно не отримав свідоцтво про право власності на цю квартиру. Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою серії КВ-2015 № 35293 від 26.10.2015 року, виданою КМ БТІ. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, позивач в строки визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на зазначену квартиру. Як встановлено з копії матеріалів спадкової справи № 1424/15, заведеної на підставі заяви [PERSON] після смерті його батька [PERSON], останній заповітів не складав. Водночас, брат позивача [PERSON] в порядку визначеному ч. 2 ст. 1274 ЦК України 08.10.2015 року до нотаріальної контори подав заяву про відмову від належного йому спадкового майна після смерті батька на користь позивача (а.с. 21). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Відділом реєстрації смерті в м. Києві мати позивача [PERSON] померла [INFO]. Таким чином [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька. Згідно постанови нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори від 05.12.2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], в зв'язку з тим, що в першого відсутній оригінал правоустановлюючого документу на вказану квартиру, оскільки вказана квартира не зареєстрована. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, Згідно 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається така квартира. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з того, що спірне майно було набуте батьком спадкоємця на законних підставах, а відтак право на спадкування цього майна не може бути обмежене відсутністю реєстрації права власності на таке майно. Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON].

Outcome: approved