Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що з 15.07.2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, за вироком Васильківського міськрайонного суду від 10.08.2012 року [PERSON] засуджено до 6 років позбавлення волі, їхній шлюб існує формально, за таких обставин заявниця просить суд шлюб між ними розірвати. Заявниця до суду не з"явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, у заяві вказала, що заяву про розірвання шлюбу вона підтримує. [PERSON] до суду не з'явився, оскільки в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, йому для ознайомлення було надіслано копію заяви з копіями документів, на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він вказав на те, що він згоден на розірвання шлюбу з [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Так, судом встановлено, що заявниця та [PERSON] з 15.07.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та матеріалами справи. В судовому засіданні під час розгляду справи також встановлено, що за вироком Васильків ського міськрайонного суду від 10.08.2012 року [PERSON] засуджено до 6 років позбавлення волі, в даний час він відбуває покарання в Бучанській виправній колонії №85, що вбачаєтьс із копії вироку, та повідомлення за підписом начальника ВК № 85. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що заявниця в зв'язку з засудженням її чоловіка за вчинення злочину наміру зберігати сім'ю не має. За ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявниці, яка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між заявницею та заінтересованою особою. Суд також вважає, що після розірвання шлюбу заявниці слід залишити прізвище -[PERSON]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved