Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В вересні 2013 року позивач звернувся з позовною заявою, в якій вказав, що підприємство надавало послуги з водопостачання і водовідведення [PERSON] у період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року. Станом на 30 червня 2012 року склалась заборгованість у розмірі 1029,05 грн. Відповідачем 10 липня 2012 року укладено угоду про погашення заборгованості із водопостачання на суму 2193,59 грн., з терміном погашення заборгованості до 01 січня 2013 року, однак її умови не виконувались. Просили стягнути з [PERSON] на користь КП «Макіївський міськводоканал» суму за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 1029,05 грн. Рішенням Совєтського районного суду м.Макіївки Донецької області від 20 грудня 2013 року позов КП «Макіївський міськводоканал» задоволено частково: стягнуто заборгованість по водопостачанню та водовідведенню в сумі 156,54 грн., судовий збір. В апеляційній скарзі КП «Макіївський міськводоканал» просили рішення суду скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог, яким стягнути з [PERSON] суму за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 1029,05 грн., оскільки судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме в якості доказу відсутності заборгованості суд прийняв до уваги довідку ПУВКХ «КП Вода Донбасу», яке не є одним й тим самим підприємством з КП «Макіївськводоканал», ані його структурною одиницею, ані представником один одного у даних правовідносинах, дана довідка не є належним доказом. В судовому засіданні апеляційного суду представник КП «Макіївський міськводоканал» Головкіна Н.А. підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити. [PERSON] заперечував проти задоволення скарги. Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи було встановлено, що відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS], борг за період з 01 січня 2002 року по 30 червня 2012 року складає 1029,05 грн., переплата по особовому рахунку № 110757 становить 872,51 грн. Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач забов»язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, в тому числі і за водопостачання у строки встановлені договором або законом, але позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість саме в розмірі 1029,05 грн. Але з такими висновками суду в повному обсязі погодитися неможливо. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відносини з приводу надання і оплати послуг з водопостачання і водовідведення фізичним особам регулюються Житловим кодексом України, Законами України «Про питну воду та питне водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190, Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року №630. Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (арк..спр.15). До 1 липня 2012 року за місцем його проживання послуги з водопостачання та водовідведення надавав позивач (арк..спр.7-10), з 1 липня 2012 року по теперішній час послуги надає Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (арк..спр.38). Відповідно до п.17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. На підставі п.3.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Відповідач зобов»язання по оплаті наданих послуг виконував несвоєчасно, внаслідок чого станом на 1 липня 2012 року виникла заборгованість в сумі 2193,59 грн., відносно якої 10 липня 2012 року між сторонами укладено угода про погашення заборгованості по водопостачанню (арк..спр.6). Відповідно п.2 даної угоди [PERSON] зобов»язався погасити заборгованість в сумі 2193,59 грн., яка виникла станом на 1 липня 2012 року до 1 січня 2013 року. З розгорнутого зворотньо-сальдового розрахунку (арк..спр.7-10) вбачається, що після укладання угоди відповідач сплатив в липні 2012 року 907,27 грн. та в вересні 2012 року 257,27 грн., загалом 1164,54 грн., тобто залишилась заборгованість в сумі -1029,05 грн., яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача. Суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув уваги, неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог. При цьому висновки суду про наявність переплати на особовому рахунку відповідача в сумі 872,51 грн. не можуть бути підставою для зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню, оскільки дана переплата міститься на особовому рахунку відповідача, відкритому в Комунальному підприємстві «Компанія «Вода Донбасу» з 1 липня 2012 року і не має ніякого відношення до суми заборгованості відповідача перед позивачем. З квитанцій, наданих відповідачем в судовому засіданні, вбачається, що в вересні - грудні 2012 року він сплатив по 257,27 грн. кожного місяця саме на рахунок КП «Компанія «Вода Донбасу», хоча до цього часу, заборгованість в липні 2012 року 907,27 грн. та в вересні 2012 року в сумі 257,27 грн. він оплачував на розрахунковий рахунок позивача - КП «Макіївський міськводоканал», який був йому достовірно відомий. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в заяві від 20 грудня 2013 року на ім»я суду (арк..спр.40) [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Виходячи з викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про повне задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 229,40 грн. (арк..спр.2). Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved