Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

28.12.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь, а саме з 400,00 грн на 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . В 2009 році шлюб було розірвано. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час донька виросла та являється підлітком і потребує значно більшого догляду, піклування та матеріальних коштів, однак вона не має можливості самостійно в повній мірі забезпечити потреби дитини. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач участі не бере. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував. Вказав, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Також зазначив, що з нього стягуються аліменти на утримання сина від іншого шлюбу в розмірі 800 грн. Крім того, його теперішня дружина перебуває на обліку по вагітності. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київської області було розірвано 22.07.2009 року. Під час перебування в шлюбі у сторін, [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 17.11.2019 року за підписом голови вуличного комітету [PERSON] , [PERSON] проживає по [ADDRESS] з донькою [PERSON] , батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає і не цікавиться життям дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України,\~180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України\~ передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж\~\~50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у\~статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою\~статті 182 СК України.\~\~ Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 400 грн до 1/6 частин заробітку (доходу) відповідача щомісячно, посилаючись на те, що з віком потреби дитини збільшилися, як і збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Тобто, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів - присудження їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені\~статтею 182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті). Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік»\~ прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року складає 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня 2395 грн. З врахуванням встановлених обставин справи, а саме, що у зв`язку з тим, що позивач народила сина [PERSON] 04.11.2015 року, перебуває на обліку УСЗН Фастівської міської ради, як одинока матір та отримує допомогу на двох дітей у розмірі 837,28 грн, при цьому потреби на спільну з відповідачем дитину зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному у рішенні суду від 01.03.2010 року, суд вважає за можливе змінити розмір аліментів. З приводу заперечень відповідача щодо задоволення позовних вимог, суд зазначає наступне. Як зазначив\~відповідач,\~рішенням Фастівського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 10.04.2018\~року з\~нього стягуються\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] у\~розмірі 800\~грн щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку.\~Крім того,\~04.08.2018\~року він\~уклав шлюб\~з [PERSON] ,\~яка,\~згідно довідки\~КНП ФРР\~«Фастівська центральна\~районна лікарня»\~від 23.01.2020 року перебуває на обліку по вагітності. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Із наданих відповідачем документів не вбачається, що ним сплачуються кошти на утримання сина або іншим чином він здійснює його утримання, як і не надано доказів про його дохід. Таким чином, суд вважає, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено того, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки стан його здоров`я задовільний, протипоказань у працевлаштуванні у нього немає. Крім того, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме просить стягнути з відповідача 1/6 частину його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, як передбачено діючим законодавством. В той же час суд враховує, що оскільки відповідно до ч. 5\~ст. 183 СК України\~максимальний розмір аліментів які підлягають до стягнення за судом наказом не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а спір між сторонами вирішується в позовному провадженні, а тому вимоги позивача щодо встановлення граничного розміру аліментів в розмірі десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку задоволенню не підлягають. Враховуючи у сукупності досліджені докази, з урахуванням думки сторін щодо заявлених позовних вимог та виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial