Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

27.07.2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт постійного проживання його батька [PERSON] до 24.08.1991 року на території України, а саме в с.Олександрівка Болградського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є громадянином [PERSON] та проживає на території України відповідно до посвідки на постійне проживання. Його батько [PERSON] є громадянином Російської Федерації та постійно там проживає, але з 1987 року по 1989 рік він проживав на території с.Олександрівка Болградського району Одеської області. На даний час у заявника виникла необхідність встановити факт постійного проживання батька на території України для отримання громадянства відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», тому він звертається до суду з цією заявою в порядку окремого провадження. Заявник\~ [PERSON] до суду надав заяву, в якій підтримує свої вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області Каламанов В.С., який діє на підставі довіреності, та є головним спеціалістом Болградського районного відділу ГУ ДМС в Одеській області, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] . Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що \~заява є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у\~ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2\~ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином Казахстану (а.с.14-15) та має право на постійне проживання на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] , виданої 27.07.2015 року, орган що видав 4601, підстава видачі 03/01 (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданого 12.12.1984 року, його батьком є [PERSON] (а.с.12-13). [PERSON] на даний час є громадянином Російської Федерації, що підтверджується його паспортом (а.с.24). Так, судом встановлено, що [PERSON] зі слів жителів села дійсно проживав на території с.Олександрівка з 1987 року по 1989 рік за адресою: [ADDRESS] , це підтверджується довідкою вих.№1126, виданою 25.11.2020 року Олександрівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.32). Також, як вбачається з довідки вих.№П-34, виданою 26.05.2021 року КНП «Болградська центральна районна лікарня» Болградської міської ради Одеської області, мешканець с.Олександрівка [PERSON] , [INFO] , проходив лікування в Болградській центральній районній лікарні в період з 09.11.1988 року по 16.11.1988 року (а.с.33). Тобто судом встановлено з наданих суду доказів, що [PERSON] постійно проживав на території України з 1987 по 1989 роки. Інших доказів проживання заявника на території України суду надано не було. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу\~ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року\~місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані\~Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ПІ\~(далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України Про громадянство України" (із змінами). За положеннями ч. 1\~ст. 8 Закону\~та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання батька заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України з 1987 по грудень 1989 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, так як заявник просить встановити факт постійного проживання його батька на території України до 24.08.1991 року, але не зазначає з якого періоду та не надає відповідних доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial