Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Вказуючи на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14. 04. 2011 року за позивачем та відповідачем в порядку спадкування, після смерті батька [PERSON] було визнано право власності за позивачем 2/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,64 га, яка розташована на території Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області, а за відповідачем 1/3 частина вказаної земельної ділянки. На даний час позивач бажає виділити свою частку із спільного майна в натурі та зареєструвати його в установленому законом порядку на своє ім'я так як відповідач обмежує його конституційне право як співвласника нерухомого майна, щодо користування та володінням своєю часткою, та відповідно позбавлений можливості укладати договори оренди землі у зв'язку з цим позивач просив виділити йому в натурі 2/3 частини вказаної земельної ділянки з подальшим припинення права спільної часткової власності на цю частину, яка належить йому. В судове засідання представник позивача не з"явився, а до суду подав письмову заяву, якій вказав, що позовні вимоги позивача він підтримує в повному обсязі та після проведення судової земельно-технічної експертизи, зазначив, що він погоджується на другий варіант розподілу земельних ділянок, запропонований експертом. Відповідач [PERSON] С в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час слухання справи була повідомлена шляхом направлення поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Причини своєї неявки суд не повідомила та заперечень проти позову не подала. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін на підставі наявних в справі доказів. Представники третіх осіб - Петро - Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області та відділу Держгеокадастру у Диканському районі Полтавської області в судове засідання не з'явилися, але на адресу суду надіслали листи про відсутність заперечення проти задоволення позову із проханням розгляду справи у їхню відсутність. Розглянувши матеріали справи, вивчивши письмові пояснення учасників судового та дослідивши наявні по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14. 04. 2011 року за позивачем та відповідачем в порядку спадкування, після смерті батька [PERSON] було визнано право власності за позивачем 2/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,64 га, яка розташована на території Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області, а за відповідачем 1/3 частина вказаної земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судами вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 86 ЗК України - Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст. 89 ЗК України - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Така ж позиція наведена в п.п «е» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до якого у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Що стосується встановлення порядку володіння, користування земельною ділянкою - суд вважає за необхідне, визначити його відповідно до висновку № 4 судового експерта земельно - технічних питань, згідно якого встановлено порядок володіння, користування спірною земельною ділянкою. Суд вважає другий варіант висновку експерта щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою таким, що не порушує права землекористувачів -сторін по справі, крім того розмір та розміщення земельної ділянки, запропонований експертом у висновку від 27 січня 2016 року, є достатніми і прийнятними для обслуговування позивачем належної йому на праві власності частини земельної ділянки з кадастровим номером 5321084500:00:002:0045. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved