Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., звернувся з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що вона працювала в джерелах підвищеної безпеки на підприємстві відповідача, внаслідок чого 14 вересня 2010 року на робочому місці стався нещасний випадок, за наслідками якого позивачем отримано тілесні ушкодження у виді : «апікальний перелом внутрішньої кісточки зліва». Первинним оглядом МСЕК від 30.08.2011 року у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 10.10.2012 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 10.10.2012 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 11.11.2013 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 27.10.2014 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 20.10.2016 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 28.10.2020 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 15 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, та їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що їй постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 150 000 грн., яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадженні без виклику сторін. Відповідач надав відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що при прийнятті на роботу позивача було проведено інструктаж та попереджено про наявність джерела підвищеної безпеки та шкідливих умов праці на підприємстві в зв`язку зі специфікою виробництва. Відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв`язку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоров`я позивача. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Також, наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працювала на підприємстві відповідача, в джерелах підвищеної безпеки. 14 вересня 2010 року на робочому місці стався нещасний випадок, за наслідками якого позивачем отримано тілесні ушкодження у виді : «апікальний перелом внутрішньої кісточки зліва». Вказані обставини підтверджуються актом № 44/2 форми Н-1 « Про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом», актом форми Н-5 «Розлідування нещасного випадку, який стався 14.09.2010 року. Первинним оглядом МСЕК від 30.08.2011 року у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 10.10.2012 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 10.10.2012 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 11.11.2013 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 27.10.2014 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 20.10.2016 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. 28.10.2020 року позивач повторно пройшла огляд МСЕК у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом їй встановлено 15 % втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст.Кодекс законів про працю України 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Доводи представника АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Щодо позиції представника відповідача про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, то ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із трудовим каліцтвом, встановлений медичними довідками, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивача турбує болісність після фізичних навантажень, в лівому гомілковостопному суглобі з обмеженням рухомості в ньому, поява набряклості та судоми в нижній кінцівці, біль стріляючого характеру по ходу лівого сідального нерву, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, вона обмежена в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує її нормальні життєві зв`язки. Таким чином, встановивши, що трудове каліцтво позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення законодавства про охорону праці та трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадка пов`язаного з виробництвом. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін її здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, яку турбує болісність після фізичних навантажень, в лівому гомілковостопному суглобі з обмеженням рухомості в ньому, поява набряклості та судоми в нижній кінцівці, біль стріляючого характеру по ходу лівого сідального нерву, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 15 %, період роботи у відповідача в умовах підвищеної безпеки, тому суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 40 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial