Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1-98-104336 від 23.02.1998 року. 22.01.2014 року позивач прописав на своїй житловій площі [PERSON], чоловіка своєї дочки. Однак [PERSON] не мешкає за своїм місцем реєстрації, його фактичне місце мешкання позивачу невідомо. До теперішнього часу з реєстраційного обліку [PERSON] не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Треті особи [PERSON] , [PERSON] до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Зі Свідоцтва про право власності на житло № 1-98-104336 від 23.02.1998 року вбачається, що [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Абу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 25.07.2019 року та відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС УДМС України від 07.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON]. З пояснень [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що вони є сусідами позивача, зять [PERSON] [PERSON] не проживає в кв. [ADDRESS] понад п`ять років, особистих речей в квартирі не має, участі в утриманні житла не приймає. Відповідно до повідомлення Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області №316/119-60/01-2019 від 09.12.2019 року [PERSON] з заявами про перешкоджання в користуванні квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до органів поліції не звертався. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає та не з`являється, комунальні послуги не сплачує, за місцем реєстрації його речі, фактичне місце його проживання невідомо. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved