Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим, що 03.09.2005 р. вона уклала шлюб з відповідачем по справі у відділі РАЦСу Воловецького РУЮ Закарпатської області, про що зроблений актовий запис за №28. Від даного шлюбу у них народивсясин [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через сварки, непорозуміння та різні погляди на шлюб та життя. Відповідач не поважає її, як дружину, ухиляється від виконання сімейних обов"язків, не цікавиться її життям та життям сина, не бере ніякої участі у його вихованні. Всі намагання позивачки щодо збереження сім"ї бажаних результатів не дають. Сім"я існує формально, а тому позивачка просить шлюб розірвати, строк для примирення не надавати. Неповнолітнього сина залишити на її вихованні. Позивачка в судове засідання не з"явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу згідний. Позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ за №084591 між сторонами 03.09.2005 року було укладено шлюб у відділі РАЦСу Воловецького РУЮ Закарпатської області, про що зроблений актовий запис за №28. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини. За таких обставин суд вважає, що відкладення розгляду справи з метою примирення сторін є недоцільним. Сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Неповнолітнього [PERSON], [INFO], слід залишити на виховання у матері.

Outcome: approved