Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон без згоди другого з батьків. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.07.2010 року, а/з № 264. Від сумісного життя з відповідачем є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає спільно із позивачкою. Позивачка стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим, вона зверталась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2010 року з відповідача були стягнути аліменти на сина [PERSON]. Однак відповідач не виконує рішення і у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Позивачка стверджує, що відповідач не дає згоди на оформлення проїзного документу сину. Він безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову він не наводить. Позивачка посилається на те, що з метою належного виховання, розвитку та покращення здоров'я сина, вона бажає виїжджати періодично тимчасово на період шкільних канікул за кордон з сином у Російську Федерацію к родичам, що буде сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її фізичному здоров'ї, духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Однак відповідач не надає згоди на оформлення проїзного документу сина, що порушує інтереси дитини. На підставі викладеного, позивачка просить надати їй, [PERSON], 1971 року народження, дозвіл на виготовлення проїзного документа для тимчасового виїзду сина - [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою [ADDRESS] за межі України у Російську Федерацію без згоди батька - [PERSON], [INFO], громадянина України, а також дозволити мені, [PERSON], тимчасові поїздки за кордон з сином до Російської Федерації на період зимніх та літніх канікул до досягнення сином шістнадцяти років, а саме до [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої вона підтримала позовні вимоги, а також просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений через оголошення в пресі. В зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з якою було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.07.2010 року, а/з № 264. Від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає спільно із позивачкою. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2010 року з відповідача були стягнуті аліменти на сина [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не дає згоди на оформлення проїзного документу сину для перетинання державного кордону України. Позивачка посилається на те, що з метою належного виховання, розвитку та покращення здоров'я сина, вона бажає виїжджати періодично на період шкільних канікул за кордон з сином у Російську Федерацію к родичам, що буде сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її фізичному здоров'ї, духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Відповідно до п. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 151 СК Українивстановлено, що батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, суд вважає, що відмова відповідача у наданні згоди на оформлення проїзного документу для виїзду сина, за вищевказаних обставин справи, без будь-яких обґрунтованих підстав є незаконною, та такою, що свідчить про неналежне виконання батьком своїх обов'язків щодо виховування дитини. Пунктом 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі викладеного, суд вважає можливим дозволити оформлення проїзного документу на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], [INFO] до Російської Федерації без згоди батька - [PERSON], [INFO] на період зимніх та літніх канікул до досягнення сином шістнадцяти років, а саме до [INFO].

Outcome: approved