Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

25 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських праві відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на його утримання, зазначивши, що з відповідачкою по справі він знаходився у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину. Сімейне життя не склалось, [PERSON] пішла з дому, залишивши малолітнього сина з ним. Шлюб було розірвано 16 вересня 2011 року, а 23 вересня 2011 року Орган опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації визначив місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком. З липня 2011 року [PERSON] не згадувала про дитину, не надавала матеріальної допомоги на її утримання, не проявляла материнської турботи, не займалась вихованням, ухиляючись таким чином від виконання батьківських обов*язків. В теперішній час позивачем створено іншу сім*ю, його теперішня дружина разом із ним опікується його сином - [PERSON], піклується про нього, займається його вихованням, внаслідок чого дитина з прихильністю до неї ставиться і називає мамою. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку. 07 листопада 2013 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулась до [PERSON] із зустрічним позовом про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, в якому зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. У зв*язку з неможливістю працевлаштуватися у м.Костянтинівці, в квітні 2011 року вона вимушена була виїхати у пошуках роботи до Російської Федерації. Скориставшись її відсутністю в країні, чоловік звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, який був задоволено і винесено заочне рішення про розірвання шлюбу від 16 вересня 2011 року, після чого вивіз її речі з квартири, в якій вони мешкали та змінив замки на вхідних дверях. З колишнім чоловіком вони досягли згоди про те, що дитина залишиться мешкати з ним, але вона матиме можливість бачитись та спілкуватись із сином. Протягом 2011 року вона, працюючи в м.Смоленську, практично щомісяця приїздила в Україну, бачилась із сином, привозила йому іграшки та подарунки. В березні 2012 року та восени 2012 року під час її приїзду в Україну, привозила дитині подарунки, спілкувалась з сином, якого до неї додому приводили батьки [PERSON] Протягом часу з вересня 2011 року до квітня 2013 року кожного дня спілкувалась з сином по телефону. З квітня 2013 року [PERSON] став перешкоджати її спілкуванню з дитиною, відмовився надавати побачення з сином та заборонив це робити своїм батькам. В серпні 2013 року вона зробила грошовий переказ в розмірі 5000гривень на утримання сина [PERSON] на ім*я свекрухи, яка передала гроші [PERSON] Крім того, у вересні 2013 року вона через дружину [PERSON] - [PERSON] передавала подарунки для сина та гроші в сумі 1000 гривень. [PERSON] заборонив їй приходити до сина в школу та спілкуватися з ним вдома, що підтвердила їй в усній розмові дружина [PERSON] Позивач за зустрічним позовом просить усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO], зобов*язавши [PERSON] не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та утримуватися від будь-яких дій, які створюватимуть перешкоди. Визначити наступні способи участі у вихованні сина [PERSON], особисте спілкування: - протягом двох тижнів один раз у квартал (три місяці) побачення п*ять раз на тиждень : з понеділка по п*ятницю з 15.00 години до 18 години за місцем навчання сина, або за місцем його проживання, перебування; . - протягом двох тижнів один раз у квартал (три місяці) позивач за зустрічним позовом має право забирати дитину на вихідні (субота, неділя) до себе додому з 17.00 години п*ятниці до 19 години неділі; - спільний відпочинок : другу половину літніх та зимових канікул дитина проводить з матір*ю; - необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв*язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між сином та матір*ю; - в день побачення із сином, позивач за зустрічним позовом має право забирати сина з дому/школи особисто. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року зустрічний позов об*єднано в одне провадження із первісним. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина, оскільки остання протягом тривалого часу, з липня 2011 року не виявляє жодного інтересу до дитини, не займається її вихованням, не приймає участі в утриманні. Не заперечував, що після від*їзду до Російської Федерації [PERSON] двічі передавала для сина грошові кошти у розмірі 4800 гривень та 1000 гривень та 2 рази купувала іграшки. Зустрічний позов не визнав, оскільки з січня 2013 року вихованням його сина [PERSON] займається його друга дружина. Зазначив, що заперечує проти спілкування сина з матір*ю, оскільки ним створена інша сім*я і це може зашкодити дитині. Визнав, що після розірвання шлюбу із [PERSON] він змінив замки на вхідних дверях, у зв*язку з чим остання не має доступу у квартиру, в том числі і з тією метою, щоб відвідати сина. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] не визнали позов про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, оскільки відповідач не має можливості належним чином виконувати свої обов*язки, як матері, внаслідок перешкод, які створює [PERSON]; обов*язок щодо утримання дитини виконує в добровільному порядку, надсилаючи грошові кошти. Підтримала зустрічний позов про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначивши, що мотивом від*їзду з країни стала нестача грошових коштів, її низька зарплата та докори чоловіка з цього приводу. Свідок [PERSON], яка є матір*ю [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що її донька поїхала до Російської Федерації в липні 2011 року у зв*язку з нестачею коштів, чим її дорікав чоловік. Зазначила, що згодом [PERSON] хотіла забрати сина із собою, але проти цього заперечував позивач. З часу від*їзду [PERSON] постійно спілкувалась із сином по телефону; коли приїздила, забирала дитину за місцем свого проживання, купувала сину одяг та іграшки, пересилала гроші у сумі 20000 рублів та 1000 гривень. Згодом [PERSON] заборонив [PERSON] спілкуватися з сином. Свідок [PERSON], яка є матір*ю [PERSON], пояснила, що була шокована подачею її сином позову про позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання спілкувалась з сином, купувала одяг, іграшки, фрукти, забирала дитину до себе, коли приїжджала в Україну; крім того, передавала для сина подарунки. Від*їзду [PERSON] до РФ передував розлад в родині. На її ім*я невістка переслала грошові кошти для сина у розмірі 20000 російських рублів. В теперішній час її син [PERSON] та його друга дружина не хочуть, щоб [PERSON] спілкувалась з сином та забороняють це. Її онук [PERSON] добре ставиться до рідної матері, яка на її думку до від*їзду добросовісно виконували свої обов*язки з виховання сина. Свідок [PERSON], яка є племінницею [PERSON], пояснила, що вона чула з телефонної розмови між сторонами по справі, як [PERSON] забороняв [PERSON] спілкуватися з дитиною, погрожуючи при цьому, а остання намагалась вирішити це питання мирним шляхом, не травмуючи дитину. Раніше [PERSON] під час приїздів в Україну, брала сина за місцем свого проживання. Дитина з прихильністю ставиться до матері, любить її. Свідок [PERSON], яка є дружиною [PERSON] пояснила, що майже рік відповідачка дитиною не цікавилась, переслала сину грошові кошти в сумі 5000 гривень. Влітку [PERSON] намагалась зустрітись із сином, але дитина не захотіла з нею спілкуватись. З дозволу [PERSON] відповідачка по справі того разу поспілкувалась із сином; згодом, 02 вересня 2014 року [PERSON] проходила в школу, але до сина не підходила. Приблизно на протязі року [PERSON] заперечує проти спілкування колишньої дружини з сином, у зв*язку з чим вона особисто просила відповідачку не приходити, щоб не травмувати дитину. Прокурор Александрова А.С. в судовому засіданні вважала за доцільне частково - в частині стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити первісний позов та повністю задовольнити зустрічний позов, оскільки це буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON] Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Костенко В.Г., пояснила, що вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки відповідачка ухиляється від виконання обов*язків з виховання дитини. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації Тарасова О.В., пояснила, що в інтересах дитини надати матері можливість приймати участь у вихованні та спілкуванні з сином. Заслухавши сторони по справі та їх представників, допитавши свідків, з*ясувавши думку малолітнього [PERSON], прокурора та представників Органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 6 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.13), який було розірвано відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2011 року (а.с.10). Сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.12) та зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» № 390 від 05 вересня 2013 року (а.с.7). За місцем проживання - по [ADDRESS] [PERSON] характеризується посередньо (а.с.8), [PERSON]- добре. За місцем проживання в с. Миколайпілля, [PERSON] характеризується добре (а.с.55). [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с.105), на обліку в Протитуберкульозному диспансері м.Костянтинівка, Міському наркологічному диспансері м.Костянтинівка, міському шкірно-венерологічному диспансері м.Костянтинівка не перебуває, що підтверджується довідками відповідних установ (а.с.101-103). Органом опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації визначено місцем проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком - [PERSON], що підтверджується висновком від 23 вересня 2011 року (а.с.11). [PERSON] навчається у 1-А класі Костянтинівської спеціалізованої загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 6. З листування сторін [PERSON], [PERSON] та його другої дружини - [PERSON] в соціальних мережах (а.с.58-71) вбачається, що [PERSON] цікавиться долею дитини, надсилала гроші для придбання речей, а [PERSON] проти її спілкування з сином, що не заперечувалось ним в судовому засіданні. Судом оглянуті фотокартки (а.с.81-89) та відтворено диск, зміст яких підтверджує той факт, що відповідачка 23 березня 2012 року, 21 квітня 2012 року, 06, 07 та 08 жовтня 2012 року спілкувалась з дитиною, спільно провівши з сином час. За місцем фактичного проживання [PERSON] - в [ADDRESS] створено гарні житлово-побутові умови, що підтверджується актом обстеження № 08 від 15 січня 2014 року (а.с.115,116). Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд з*ясував думку малолітнього [PERSON] з приводу позбавлення батьківських прав [PERSON] та її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, опитавши його в судовому засіданні в присутності педагога [PERSON] При цьому [PERSON], [INFO], пояснив, що любить рідну матір, йому подобається бачитись з нею та спілкуватися. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 06 листопада 2013 року № 1125/12 (а.с.40) Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], оскільки мати протягом двох років ухиляється від виконання батьківських обов*язків , зовсім не цікавилась долею дитини, яка перебуває на вихованні та утриманні у батька , який опікується його здоров*ям та освітою, створив належні умови для фізичного та морального розвитку дитини. За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок, зокрема, про доцільність позбавлення одного з батьків батьківських прав та про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 06 листопада 2013 року № 1125/12 (а.с.40) як окремо, а також достатність і взаємний його зв'язок у сукупності з іншими доказами, суд приходить до переконання, що зазначений висновок складено без дотримання вимог п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, так як з пояснень представника Органу опіку та піклування Костянтинівської міської ради та змісту висновку вбачається, що його було складено на підставі пояснень [PERSON] та наданих ним документів, без обстеження умов проживання дитини та проведення бесід із дитиною, матір*ю, родичами, тому суд не погоджується із цим висновком з причини його необґрунтованості та того, що він не в повній мірі відповідає інтересам малолітньої дитини, яка потребує материнської турботи та піклування. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши досліджені докази та з*ясувавши думку малолітнього [PERSON], суд прийшов до висновку про те, що позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] не виявляє піклування до сина та свідомо нехтуючи своїми обов*язками, ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню сина, не має наміру та бажання бачитись з ним, спілкуватись та приймати у участь у його вихованні, а також не надано доказів на підтвердження ухилення від виконання відповідачкою своїх обов'язків з матеріального утримання сина, тобто, не доведено наявність обставин, з якими закон пов*язує можливість позбавлення батьківських прав відносно дитини, натомість із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та самої відповідачки вбачається, що вона любить сина, а виконанню обо*язків з виховання дитини перешкоджає колишній чоловік. Більш того, з пояснень самого позивача [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що він заперечує проти спілкування його колишньої дружини [PERSON] з сином, мотивуючи це тим, що ним створено іншу сім*ю і вихованням дитини займається його нова дружина. Доводи [PERSON] стосовно того, що спілкування сина з матір*ю може зашкодити дитині є неспроможними і об*єктивно нічим не підтверджуються. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити первісний позов і стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, оскільки дитина мешкає разом із батьком, що визнано сторонами по справі, відповідач, як вбачається з її пояснень в судовому засіданні, працездатна, працює, не оспорює свого обов*язку приймати участь в утриманні сина і фактично в добровільному порядку надавала грошові кошти на його утримання, купувала одяг та іграшки. Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежено законом. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації від 24 січня 2014 року (а.с.114-115) орган опіки та піклування вважає доцільним, в інтересах дитини, для забезпечення її всебічного виховання та розвитку, бачитись матері - [PERSON] із сином та визначити наступні способи її участі у вихованні дитини: один раз у квартал (у три місяці) побачення з суботи по неділю; спільний відпочинок в період літніх та зимових канікулз погодженням батька; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв*язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. Приймаючи до уваги вищевикладене, та враховуючи в першу чергу інтереси дитини, яка з прихильністю ставиться до матері і бажає спілкування з нею, відсутність обставин, які б перешкоджали або унеможливлювали участь матері у вихованні та спілкуванні з дитиною, а також ставлення обох батьків до виконання своїх обов*язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, можливість створення обома батьками належних умов для виховання, вік дитини, її природну потребу у материнській турботі та піклуванні; те, що [PERSON] працює та мешкає за межами країни і періодично приїздить в Україну, а також те, що при встановленні способу спілкування, має бути дотримано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема кожен із них зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не тільки в період канікул, тобто відпочинку, а й під час навчального процесу, який займає значний проміжок часу в житті дитини та має вагоме значення у розвитку її особистості, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову, а саме - періодичність та тривалість особистого спілкування має бути визначена з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини. Оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перешкоджання [PERSON] з боку [PERSON] у вихованні та спілкуванні сина, суд вважає за необхідне усунути позивачці за зустрічним позовом перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], зобов*язавши [PERSON] не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та утримуватися від будь-яких дій, які створюватимуть перешкоди та визначити наступні способи її участі у вихованні сина: особисте спілкування один раз у три місяці протягом двох тижнів при побаченнях: п*ять раз на тиждень - з понеділка по п*ятницю з 15.00 години до 18 години за місцем навчання сина, або за місцем його проживання, перебування з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини; один раз у три місяці протягом двох тижнів [PERSON] має право забирати сина - [PERSON], [INFO] за місцем її проживання в Україні з 17.00 години суботи до 18 години неділі з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини; в день побачення із сином [PERSON] має право забирати сина - [PERSON], [INFO] з дому або школи особисто; спільний відпочинок : другу половину літніх та зимових канікул дитина - [PERSON], [INFO] проводить з матір*ю - [PERSON]; необмежене спілкування [PERSON] з сином - [PERSON], [INFO], особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв*язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між сином та матір*ю. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ч.6 ст.19, ч.1 ст.151, ст.153, ст. 157, ст.159, ст. 164, ч.1, 180, ст. 181, ст.182 СК України, ч.3 ст.11, ст.15, ст.16 Закону України «Про охорону дитинства», п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року,

Outcome: partial