Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення посилаючись на те, що він народився [INFO] року у м. Старий Костянтинів Хмельницької області. Станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав у с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області та на даний час проживає у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. Проте паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року він втратив та у 1989 році виготовив новий паспорт, який в подальшому також втратив і вчасно не виготовив паспорт громадянина України. Заявник зазначає, що він звернувся до Самбірського міського сектору Державної міграційної служби України у Львівській області з приводу отримання паспорта громадянина України, але йому було відмовлено та розяснено, що у судовому порядку потрібно встановити факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України. У судовому засіданні [PERSON] підтримав подану заяву, посилаючись на обставини зазначені у ній. Представник заінтересованої особи, Самбірського міського сектору Державної міграційної служби України у Львівській області, у судове засідання не зявився. Представник заінтересованої особи, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Ясінська О.І. просила задовольнити заяву [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши подані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 1) та п. 2) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року. Відтак, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року N 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення, зокрема таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону N 2235-III, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Відповідно до положень Закону N 2235-III та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у Старий Костянтинів Хмельницької області. Паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року заявник втратив. Вказані обставини підтверджуються показаннями [PERSON], копією заяви про видачу паспорта від 17 листопада 1980 року. У 1989 році заявник виготовив новий паспорт, який в подальшому також втратив і вчасно не виготовив паспорт громадянина України. Органом Державної міграційної служби України у Львівській області [PERSON] відмовлено у видачі паспорта громадянина України та рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України. Із показань [PERSON], свідка [PERSON], копії трудової книжки заявника від 4 квітня 1974 року (а.с. 4-7) встановлено, що [PERSON] 1 квітня 1974 року був прийнятий на роботу начальником відділу технічного обслуговування машин Світловодської районної інформаційно-обчислювальної станції Кіровоградської області. З 2 серпня 1978 року по 22 жовтня 1978 року працював на Дніпровському заводі твердих сплавів, а 1 лютого 1979 року по 11 червня 1979 року був прийнятий на роботу пресувальником Самбірського приладобудівного заводу «Омега». 16 липня 1979 року по 10 березня 1981 року працював у Самбірському МБТІ техніком. 3 вересня 1981 року заявник повернувся у Кіровоградську область, до 1 жовтня 1981 року працював на Світловодському радіозаводі та до березня 1983 року проживав у м. Світловодськ Кіровоградської області. З 15 травня 1984 року [PERSON] проживав у м. Дрогобич Львівської області та працював на Дрогобицькому долотному заводі, Дрогобицькій швейній фабриці м. Дрогобич, а з 1988 року заявник проживав у м. Самборі та працював на Самбірському склозаводі Львівського ВО «Райдуга» до 1991 року. в 1992році виїжджав на тимчасові роботи в Білорусію. Факт постійного проживання заявника на території України також підтверджуються показаннями свідка [PERSON], медичними довідками Міжрайонного наркологічного відділу Самбірської ЦРЛ (а.с. 8-12), з яких видно, що він в певні періоди, 1999, 2003, 2007, 2010, 2015 року, знаходився на лікуванні у наркологічному відділенні центральної районної лікарні. Наведені докази достовірно підтверджують те, що фактично станом з 24 серпня 1991 року і до моменту звернення в суд 20 листопада 2017 року [PERSON] постійно проживав у с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області та на даний час проживає у с. Ралівка Самбірського району Львівської області. Встановлення факту постійного проживання на 24 серпня 1991 року на території України потрібно заявнику для отримання паспорта громадянина України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що необхідно встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Outcome: approved