Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи на те, що вона є власником будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2002 року. В її власності також знаходиться земельна ділянка,що розташована за вказаною адресою. При укладенні договору купівлі-продажу вказаного будинку позивач отримала домову книгу, згідно якої на момент продажу будинку за вказаною адресою не було осіб, які б були зареєстровані у вказаному будинку. Але, на початку травня 2014 року на адресу позивача почали надходити листи на ім.»я [PERSON] Звернувшись до Бахмацького РВ УМВС України в Чернігівській області позивач отримала відповідь, що [PERSON] зареєстрований за адресою проживання позивача. З 21.05.1998 року. Відповідача [PERSON] не є членом сім»ї позивача, а тому, позивач просить на підставі ст. 405 ЦК України визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явивилась, в письмовій заяві просить розглянути справу у її відсутність. Позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ст. 224 ЦПК України „У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Враховуючи, що представник позивача не заперечував у своїй заяві проти заочного розгляду справи, суд вважає за необхідне ухвалити по даній справі заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 08.05.2002 року позивач є власником будинку, що розташований за адресою [ADDRESS]. Позивач зареєстрований у вказаному будинку з 10.12.2003 року, що підтверджується випискою із домової книги ( а.с.8) та довідкою виконкому Бахмацької міської ради Чернігівської області № 1874 від 26.05.2014 року ( а.с.7). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу Бахмацького РС УДМС в Чернігівській області в житловому будинку за адресою [ADDRESS] гр. [PERSON] зареєстрований з 21.050.1998 року( а.с.4). Згідно акту обстеження домоволодіння [PERSON], яке знаходиться за адресою [ADDRESS] на факт проживання в ньому [PERSON] від 18.06.2014 року виявлено, що [PERSON] не проживає в будинку з травня 2002 року, його особистих речей у будинку не виявлено, утримання господарства не здійснював. ( а.с16). Відповідач не є членом сім»ї позивача, добровільно виписатися з даного будинку не бажає. Реєстрація відповідача в будинку позивача позбавляє її права розпорядитися своєю власністю на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи, що відповідач дійсно понад один рік не проживає у будинку за адресою [ADDRESS] ніяких стосунків з позивачкою та її родиною не підтримує, хоча й залишився зареєстрованим у належному позивачці будинку, що перешкоджає позивачці в користуванні і розпорядженні своєю власністю, тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивача, оскільки спору між сторонами з приводу права власності на вищевказаний будинок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved