Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка 06.11.2001 року вчинила на її користь заповіт і після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А-1 з господарськими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], які належали на праві власності [PERSON]. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців та утриманців, передбачених законом, немає. Вказує, що спадщину прийняла, проте, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будівлі позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності. Представник відповідача позовні вимоги визнав що вбачається із змісту поданої ним письмової заяви. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка 06.11.2001 року вчинила на користь позивача [PERSON] заповіт і після смерті якої залишилось спадкове майно: житловий будинок літ. А-1 з господарськими будівлями, що розташовані в [ADDRESS], які належали на праві власності [PERSON]. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON], інших спадкоємців та утриманців, передбачених законом у померлої немає. Наведене вбачається із змісту копії свідоцтва про смерть [PERSON], копії заповіту від 06.11.2001 року, довідки виконкому Глиницької сільської ради Кіцманського району від 11.01.2018р., довідки виконкому Глиницької сільської ради Кіцманського району № 34 від 09.01.2018 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснив ВССУ у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, житловий будинок з господарськими спорудами знаходився у володінні померлої, але оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на будівлі, у зв'язку із відсутністю у позивача іншого способу щодо визнання права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"язку з визнанням заявлених вимог представником відповідача, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1225, 1235, 1258, 1264, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України ,

Outcome: approved