Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13.01.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий Рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом У заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станам на 31.10.2018 має заборгованість у розмірі 27 064,64 грн., яка складається з наступного: 869,33 грн. - тіло кредиту; 643,34 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 23786,99 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 1 264,98 грн. - штраф ((процентна складова). З урахуванням зазначеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.01.2011 у розмірі 27 064,64 грн. Ухвалою судді від 11.02.2019 прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відкрито спрощене провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити з викликом сторін. 16 квітня 2019 року від представника [PERSON] - адвоката Волнової Ю.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому вона посилається на те, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 13.01.2011 міститься сальдо поточної заборгованості за кредитним лімітом станом на 22.04.2014 в сумі 0,00 грн., що суперечить твердженням позивача про отримання 13.01.2011 кредиту на картковий рахунок з кредитним лімітом у сумі 2 600,00 грн., надані до суду позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна вважати складовими частинами кредитного договору, а тому позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитної картки з кредитним лімітом у сумі 2 600,00 грн. та виникнення обов`язку зі сплати нарахованої заборгованості, її розміру, розміру процентів та порядку їх нарахування, порядку їй розміру нарахування відсотків та штрафів. Також зазначає про те, що розрахунок заборгованості зроблено з чисельними порушеннями. Крім того, просить застосувати строк позовної давності з відповідних підстав. 07.05.2019 від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гаренко Н.В. надійшла відповідь на відзив у якій вона посилається на те, що на підставі поданої відповідачем Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та номер мобільного телефону, який він вказав в Заяві. Таким чином Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Крім того позивачем надано суду копію анкети-заяви від 13.01.2011, з якої вбачається, що відповідач висловив згоду про укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи становлять між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Наданий суду розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором є правильним. Представник позивача вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Крім того представник позивача вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки строк дії договору відповідає строку дії картки. Оскільки строк дії картки встановлено до останнього дня 11.2017 року, а з позовом позивач звернувся до суду 29.12.2018, тобто у межах трирічного строку позовної давності. 24.07.2019 від представника [PERSON] - адвоката Волнової Ю.М. до суду надійшли додаткові пояснення по справі у яких вона посилається на те, що позивачем не доведено факт укладання кредитного договору б/н від 13.01.2011 та видачу [PERSON] платіжної картки 13.01.2011 з кредитним лімітом у сумі 2 600,00 грн. та підписання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, у тому числі і підписання договору про збільшення строку позовної давності просить прийняти заяву відповідача про сплив строку позовної давності та відмовити у задоволені позову у повному обсязі. 04.11.2019 від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Гаренко Н.В. надійшла відповідь на додаткові пояснення у якій вона посилається на те, що кредитний договір є укладений, відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, розрахунок заборгованості є правильним, а строк позовної давності не пропущено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13.01.2011 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої він виявив бажання оформити на своє ім`я карту у якій зазначив бажаний ліміт по платіжній картці кредитка «Універсальна»/Gold у розмірі 2 000,00 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.01.2011 (а.с. 6-7) та випискою по картці (а.с. 67-69), що підтверджує факт користування відповідачем грошовими коштами наданими позивачем. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.10.2018 має заборгованість у розмірі 27 064,64 грн., яка складається з наступного: 869,33 грн. - тіло кредиту; 643,34 грн. - відсотки за користуванням кредитом; 23786,99 грн. - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 264,98 грн. - штраф (процентна складова). Згідно статей 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Сторони зобов`язані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобов`язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст. 562, 530 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач має заборгованість. Таким чином, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач просив суд застосувати до заявлених вимог позовну давність. Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки (статті 256 та 257 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останнє зняття відповідачем грошових коштів у розмірі 1 764,68 грн. відбулося 31.05.2015 (зв. а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості остання оплата за договором відповідачем була проведена 26.11.2015 на суму 140 грн. (а.с.7). Таким чином, перебіг трирічного строку позовної давності у даних правовідносинах необхідно відліковувати, з моменту останнього платежу, а саме з 27.11.2015. Банк з даним позовом у цій справі про стягнення заборгованості звернувся поштою 29.12.2018, тобто поза межами строку позовної давності, встановленого законом, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску. При цьому, суд вважає, що п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого строк позовної давності відносно вимог Банку про повернення кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років, не підлягає застосуванню виходячи з наступного. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається, що Умови та Правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років, не містять підпису відповідача. Ніяких належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила надання банківських послуг містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалися, позивачем до суду надано не було. Крім того, у п.1.1.7.58 Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ міститься посилання на анексію АР Крим, яка відбулася у 2014 році, що свідчить про те, що редакція Умов та Правил надання банківських послуг, які були додані позивачем до позовної заяви не може відповідати тій редакції, з якою повинен був ознайомлений відповідач 13.01.2011 р., при підписанні ним заяви про отримання кредитних коштів. Вказані обставини свідчать про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, про застосування якого заявлено стороною відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Застосовуючи строк позовної давності, суд також враховує, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання Банком трирічного строку звернення до суду з позовом. З огляду на викладені обставини, в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed