Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Зарічненський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 243142 від 27.06.2021 року про стягнення з неї на користь відповідача коштів у сумі 13 577 грн. 00 коп. Просила також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 243142 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором № 1441649 від 18.02.2021 року за період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року в сумі 13552 грн. 00 коп. та 25 грн. коштів за вчинення виконавчого напису, всього стягнуто 13577 грн. Зазначений виконавчий напис вважає незаконним, оскільки починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально та не забезпечені іпотекою. Крім того, нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також зазначає, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису державним виконавцем Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полюхович Г.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66782328 від 10.09.2021 року. Вказує, що будь-яких кредитних договорів із ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не укладала, підстави для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису та його примусового виконання відсутні. Відповідно до ч. 5\~ ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7\~ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно поданого позивачем клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. 07.12.2021 року від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді, а також заява про визнання позовних вимог, у якій відповідач вказав, що визнає позов в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить стягнути з відповідача, у зв`язку із визнанням позову до початку судового розгляду 50 % сплаченого позивачем судового збору, що становить 454 грн., відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки, згода позивача на врегулювання спору за участі судді в матеріалах справи відсутня, підстав для застосування положень даної статті немає. Крім того, з положень ст. 204 ЦПК України вбачається, що врегулювання спору за участю судді не допускається у разі визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено та зареєстровано в реєстрі за № 243142 виконавчий напис про звернення стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами" заборгованості за кредитним договором № 1441649 від 18.02.2021 року за період з 21.06.2021 року по 26.06.2021 року в сумі 13 552 грн. 00 коп. та 25 грн. коштів за вчинення виконавчого напису, всього стягнуто 13 577 грн. 00 коп. На підставі спірного виконавчого напису державним виконавцем Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Полюхович Г.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66782328 від 10.09.2021 року. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: припинення дії, яка порушує право Відповідно до\~ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до\~п.п.\~3.1,\~3.2,\~3.5\~п.\~3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~передбачено,\~що нотаріус\~вчиняє виконавчі\~написи: якщо\~подані документи\~підтверджують безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~вказаному Переліку документів. Відповідно до п. 2 цього Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями додаються: оригінал\~кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів,\~\~за якими\~\~стягнення заборгованості\~\~провадиться у безспірному\~\~порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Зокрема, є чинним п. 1 зазначеного Переліку, який передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). У\~цьому разі\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються: оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 27 червня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Верховний Суд у своїй Постанові від 12.03.2020 року у справі № 757\\24703\\18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Доказів того, що кредитний договір № 1441649 від 18.02.2021 року укладався між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та позивачем [PERSON] та нотаріально посвідчувався суду не надано. Відсутні також підстави вважати зазначену в оскаржуваному виконавчому написі заборгованість безспірною. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов його вчинення, зокрема неподання належних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, нотаріально посвідченого кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084\\4 від 20.06.2018 року, відповідно до якої вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачем сплачено 908 грн. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, що підтверджується квитанцією №0.0.23210000414.1 від 29.10.2021 року. Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 454 грн., а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Outcome: approved