Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

08.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просить поновити його на роботі на посаді бортінженера «ТУ-134» ДАП «Україна», стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 5000,0 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 21.04.1999 року він працював на посаді бортмеханіка «ЯК-40» авіаескадрильї льотного загону у відповідача, а з 31.08.2011 року, з урахуванням постійного підвищення рівня кваліфікації, на посаді бортінженера «ТУ-134» другої авіаескадрильї льотного загону льотного комплексу. Також 03.08.2013 року він пройшов перенавчання та додатково отримав кваліфікацію бортінженера вертольота «МІ-8 МТВ» та в грудні 2013 року пройшов тренажерну підготовку на даний тип повітряного судна. 31.05.2014 року йому було вручено попередження про те, що на підставі наказів ДАП «Україна» № 136 від 15.05.2014 року «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» та № 140 від 21.05.2014 року «Про попередження працівників про запланове вивільнення у зв язку зі змінами в організації виробництва і праці» він підлягає звільненню. 08.08.2014 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку із скороченням штату, відповідно до наказу № 132/о від 06.08.2014 року. Проте, відповідачем порушено порядок його звільнення, оскільки не враховано переважне право на залишення на роботі, роботодавець не запропонував іншу роботу, а також було порушено порядок оформлення звільнення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердивши викладені в позовній заяві обставини, просив їх задовольнити. Представник відповідача Діковицька О.М. під час судового розгляду позов не визнала, надавши письмові заперечення, в яких зазначає, що експлуатація літаків типу «ТУ-134» була припинена, в зв язку з чим позивача було попереджено про скорочення його посади та про наступне вивільнення, яке відбулося за результатами розгляду даного питання тимчасовою комісією ДАП «Україна». Також безпідставними є твердження позивача щодо його більш високої кваліфікації та продуктивності праці, ніж у працівника, який залишився на посаді бортінженера «МІ-8», оскільки він не має документів, які б підтверджували його кваліфікацію як бортінженера «МІ-8». Як наслідок, необгрунтованими є посилання позивача на умови переважного залишення на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді бортмеханіка «ЯК-40» авіаескадрильї льотного загону з 21.04.1999 року на підставі Свідоцтва № 955 від 24.04.1991 року (а.с.13), з 31.08.2011 року його переведено на посаду бортінженера «ТУ-134» другої авіаескадрильї льотного загону льотного комплексу на підставі Сертифікату № 001511 від 25.08.2011 року (а.с.14), що вбачається з записів у трудовій книжці позивача (а.с.5-8). 03.08.2013 року позивач за свій рахунок пройшов перенавчання та додатково отримав кваліфікацію бортінженера вертольота «МІ-8 МТВ», відповідно до Сертифікату № 7257 від 03.08.2013 року (а.с.10-11) та квитанції № 4100 від 18.07.2013 року (а.с.16). 31.05.2014 року позивачу було вручено попередження про те, що на підставі наказів ДАП «Україна» № 136 від 15.05.2014 року «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» (а.с.30) та № 140 від 21.05.2014 року «Про попередження працівників про запланове вивільнення у зв язку зі змінами в організації виробництва і праці» (а.с.31-39) він підлягає звільненню. Наказом № 132/о від 06.08.2014 року (а.с.9), відповідно до рішення тимчасової комісії (а.с.40), позивача було звільнено з роботи з займаної посади з 08.08.2014 року у зв язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що також вбачається з записів у трудовій книжці позивача. Твердження позивача щодо порушення порядку оформлення звільнення, так як в його трудовій книжці в графі 4 зазначено, що його звільнення 08.08.2014 року відбулось на підставі наказу від 06.08.2014 року, тобто за два дні, є безпідставними та надуманими, оскільки днем звільнення в наказі № 132/о від 06.08.2014 року є саме 08.08.2014 року. В силу ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. А в п.2 та п.3 ч.2 цієї ж статті зазначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, та працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Як зазначила представник відповідача та не заперечив позивач, в зв язку з чим дані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України, останній пройшов лише теоретичний курс і не мав практичної підготовки на тип повітряного судна «МІ-8 МТВ1», оскільки ним не надано завдання на тренування із зазначенням місць, куди позивач літав на «МІ-8 МТВ1» як бортінженер; акти сертифікаційних перевірок, що складаються екзаменатором під час виконання польоту на «МІ-8 МТВ1», про що робиться запис у льотній книжці. Також у льотній книжці позивача відсутній запис, який підтверджує наліт годин на повітряному судні «МІ-8 МТВ1», а в свідоцтва бортінженера серії [NUMBER] та додатку до нього закінчився термін дії 09.11.2013 року, і в ньому не вказаний тип повітряного судна «МІ-8 МТВ1». Разом з тим, [PERSON] має діюче свідоцтво бортінженера на тип повітряного судна «МІ-8 МТВ1» серії [NUMBER] до 24.12.2014 року (а.с.41-42), а також наліт годин 7284, що підтверджується витягом з льотної книжки (а.с.43). Тому посилання позивача на те, що він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці ніж [PERSON] не відповідає дійсності та спростовується наведеним вище. До того ж, критиці піддаються твердження позивача про його переважне право на залишення на роботі в зв язку з відсутністю в його сім ї інших працівників з самостійним заробітком та наявністю в нього тривалого безперервного стажу роботи на даному підприємстві, оскільки дані правила застосовуються при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, чого в даному випадку немає. Відповідно до ч.2 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує праціникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як зазначалось вище, питання працевлаштування працівників льотного загону льотного комплексу, до якого входив позивач, у зв язку із змінами в організації виробництва і праці розглядалось на засіданні тимчасової комісії 14.07.2014 року, на якому було встановлено відсутність посад за професією (спеціальністю) позивача на дату проведення засідання комісії. Отже, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст.49-2 КЗпП України при його звільненні також є безпідставними. Як передбачено ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи, що відповідачем при звільненні позивача не було порушено трудове законодавство, в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи, що позивача при зверненні до суду з позовною заявою було звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» та те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести на рахунок держави. В зв"язку з вищевикладеним, на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року; ст.ст.42 ч.1 та ч.2 п.2 і п.3, 49-2 ч.2 КЗпП України,

Outcome: dismissed