Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

04.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якого зазначив, що його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало 57/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, після його смерті мати позивача [PERSON] фактично прийняла спадщину. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Окрім позивача до спадкоємців першої черги належить його рідна сестра [PERSON], але вона на спадкове майно не претендує, тому позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на 57/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з: літ. А-1 - житловий будинок, літ. а1 - прибудова, літ. а2 - погреб, літ. а3 - ганок, літ. а4 - прибудова, літ. Б - літня кухня, літ. б1 - прибудова до літньої кухні, літ. б2 - ганок, літ. б3 - погреб, літ. В - сарай, літ. Г - літня кухня, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - вбиральня, літ. З - сарай, літ. К - сарай, літ. М - душ, літ. Н - душ, літ. П - змивна яма, літ. Р - змивна яма, літ. И - вбиральня, № 1, 2 - огорожі, в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не прибула, про день, час а місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно до якої проти позовних вимог не заперечувала, просила справу розглянути без її участі. ( а.с. 70 ). Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду документи та матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення народного суду Пролетарського району м. Донецька від 12.10.1962 року про розділ домоволодіння та ухвали Пролетарського райнарсуду м. Донецька від 13.09.1989 про затвердження ідеальних часток у домоволодінні. (а.с. 10-11). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого ВРАГС Пролетарського РВК м. Донецька, актовий запис № 546 (а.с. 8). Після його смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем та продовжувала проживати у вищезазначеному домоволодінні після його смерті, але право власності на спадкове майно нею оформлене не було. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого ВДАЦС Пролетарського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 530, [INFO] померла [PERSON]. (а.с. 9). Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до копій свідоцтв про народження від 16.10.1951 року, актовий запис № 2078 та від 08.02.1954 року, актовий запис № 330, виданих Будьоннівським бюро ЗАГСом м. Сталіно, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, 28.12.1973 року [PERSON] було укладено шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище " [PERSON] ". (а.с. 67). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 13.12.1979 року відповідачем було розірвано шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу їй було залишено прізвище. " [PERSON] ". (а.с. 7). Заповіту [PERSON] не залишала, таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та донька [PERSON]. Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до спадкової справи № 530/2013 до майна померлої [PERSON], донька померлої [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь позивача [PERSON] (а.с. 67). Таким чином, спадкоємцем 57/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті матері позивач [PERSON] 24.10.2013 року, звернувся до Третьої Донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв"язку з чим було заведено вказану спадкову справу. ( а.с. 69 ). Згідно з постановою державного нотаріуса Третьої Донецької державної нотаріальної контори від 11.04.2014 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 57/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю у правовстановлюючих документах відмітки про відповідну реєстрацію в органах державної реєстрації (а.с. 41). Відповідно до відповіді на запит наданої КП «БТІ м. Донецька» від 28.03.2014 року № 265922, правовстановлюючі документи для реєстрації частки 57/100 домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] власниками для реєстрації в КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька не надавались (а.с. 42). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності з доказами дослідженими в ході судового розгляду, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 57/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] є правомірними і переконливо доведеними перед судом, а тому підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved