Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

24.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 травня 2012 року вони уклали шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На початку грудня 2014 року вони припинили шлюбні відносини та перестали разом проживати, по причині непорозуміння один одного із-за різності характерів, відповідач зловживав спиртними напоями, на підставі чого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві.Просила не надавати час для примирення, оскільки подальше сумісне проживання з відповідачем не можливе, вона вимушена була звертатися до правоохоронних органів так як відповідач намагався застосувати до неї насильство. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище „[PERSON]". Відповідач в судове засідання з'явився, заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що 04 травня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №8 та було видане виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської областіСвідоцтво про шлюб [NUMBER] від 04.05.2012 року (а.с. 4). Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO], Свідоцтво про народження [NUMBER], яке видане Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с. 5). Після розірвання шлюбу дитина, залишається з позивачкою. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Рішення про розірвання шлюбу постановляється після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позов був поданий до суду 24 грудня 2014 року та до ухвалення рішення позивачкою не відкликаний. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок- судовий збір.

Outcome: approved