Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

18 березня 2014 року, [PERSON], через свого представника, звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати легковий автомобіль Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], легковий автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, д.н.з. [NUMBER] та автомобільний причеп ПВА-1 [NUMBER] спільним сумісним майном та стягнути з відповідача кошти в сумі 68000,00 грн в якості компенсації вартості ? частини спільного сумісного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що за період шлюбу ними за спільні кошти було придбано два легкових автомобіля та один причіп до легкового автомобіля і оскільки поділити дане майно є неможливим, а водійських прав у неї немає, то просила стягнути з відповідача саме грошову компенсацію ? вартості спільного нажитого майна. В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації вартості спільного майна та просив стягнути 68768 грн 42 коп., які підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково та не заперечував щодо визнання спільним майном причепу і сплати за нього грошової компенсації. Зазначив, що легковий автомобіль Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску він придбав за власні кошти і в подальшому за довіреністю відчужив його, а за кошти придбав інший автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, який на даний час переоформлений на іншу особу. Пояснив, що з позивачкою шість років не підтримують шлюбних відносин, а вона взагалі працювала в Португалії, де він також заробив гроші на автомобіль і купував його особисто вже в Україні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він по дорученню придбав автомобіль Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску у [PERSON] та сплатив за нього кошти та в подальшому даний автомобіль він відчужив по довіреності іншій особі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у нього був вантажний автомобіль, на який йому давав в борг [PERSON]. Після продажу автомобіля він віддав борг [PERSON], який купив собі автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1993 року до 22 листопада 2013 року. Шлюб розірваний рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області. ( а.с.9) Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно п. п. 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. У відповідності до інформації бази даних «МРЕВ-2000» Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був придбаний в березні 2005 року та власником є [PERSON], легковий автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І д.н.з. [NUMBER] був придбаний в червні 2008 року, власником якого був [PERSON] та знятий з обліку і зареєстрований на нового власника 25 березня 2014 року під час розгляду справи в суді на [PERSON], та автомобільний причеп ПВА-1 [NUMBER] придбаний в червні 2006 року та зареєстрований на [PERSON]. ( а.с. 39-42) Таким чином, спірні автомобілі були придбані в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні не встановлено, що шлюбні відносини та спільне ведення господарства були припинені за шість років до розірвання шлюбу. Перебування однієї сторони на заробітках в іншій державі не може свідчити про припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Крім цього, подружжя протягом певного часу спільно перебували на заробітках. В судовому засіданні відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів придбання автомобілів на його особисті кошти, а стороною позивача дана обставина заперечувалась. Відповідач стверджує, що автомобіль Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] продано за генеральною довіреністю ще за час спільного проживання, але слід зазначити, що передача автомобіля в управління та користування за довіреністю не є відчуженням автомобіля. Автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І д.н.з. [NUMBER] був відчужений вже під час розгляду справи в суді. Як пояснив відповідач це ним було зроблено для того, щоб позивач не отримала автомобіль в рахунок грошової компенсації. Враховуючи, що автомобілі та причеп були придбані подружжям в період перебування у шлюбних відносинах, відсутність доказів набуття [PERSON] даного майна за особисті кошти, доводи відповідача щодо обсягу спільно нажитого майна, який не заперечував, що причеп є їх спільною сумісною власністю, а автомобілі, які вони набули в цей же період є його особистою власністю, покази свідків, які не можуть бути враховані судом за відсутності інших засобів доказування, оскільки обставина набуття автомобілів за власні кошти відповідачем заперечується стороною позивача, суд приходить до висновку, що легковий автомобіль Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER], легковий автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та автомобільний причеп ПВА-1 д.н.з. [NUMBER] є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON]. В силу положення ч.2 ст. 71 Сімейного Кодексу України автомобіль належить до неподільних речей, які можуть бути присуджені в натурі лише одному з подружжя. Автомобіль не належить до майна, порядок користування яким може бути визначений, як на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку. Крім того, слід зазначити, що фактично автомобілем Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску користується інша особа, автомобіль Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, 2003 року випуску був відчужений під час розгляду справи в суді, а причіп є неподільною річчю і відповідач не заперечує щодо сплати грошової компенсації, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсації ? частини вартості автомобіля Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, автомобіля Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, 2003 року випуску, та автомобільного причепу ПВА-1. Під час судового розгляду справи було проведено дві автотоварознавчі експертизи.У висновку експерта № 1573-1575/14-24 від 17 червня 2014 року розрахунки наведені без огляду автомобілів на підставі наданих матеріалів справи. За висновком експерта № С-231 від 14 серпня 2014 року розрахунки наведені з урахуванням огляду автомобілів та їх стану. Повторна судова автотоварознавча експертиза була проведена за клопотанням відповідача з підстав його заперечень висновку попередньої експертизи, оскільки автомобілі експертом не оглядались, не було враховано строк їх експлуатації, пробіг, їх фактичний стан та комплектність. Враховуючи обгрунтованість проведеної повторної експертизи щодо вартості автомобілів, врахування в даній експертизі факторів, що впливають на збільшення ( зменшення) вартості транспортних засобів, наведені формули, що були розраховані у відповідності до п.7.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ» суд приходить за необхідне для визначення вартості автомобілів взяти до уваги висновок експерта С-231 від 14 серпня 2014 року ( а.с.90-99), у відповідності до якого ринкова вартість автомобіля Opel Astra 1.8 I, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] складає 36789,34 грн, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Lancer Wagon 1.6 І, 2003 року випуску, д.н.з. [NUMBER] складає 74370,10 грн. Вартість причепу за проведеною експертизою № 1573-1575/14-24 від 17 червня 2014 року ( а.с.61-66) відповідачем не оспорювалась, а тому при визначенні вартості причепу враховує висновок даної експертизи, у відповідності до якого середня ринкова вартість автомобільного причепу ПВА-1 д.н.з. [NUMBER] складає 1886,85 грн. За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ? частина вартості автомобілів та причепу, що складає 56 523,14 грн ((36789,34 грн + 74370,10 грн + 1886,85 грн)/ 2) Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 88 ЦПК України враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 565 грн 23 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інтереси позивача [PERSON] в суді представляв адвокат [PERSON], за послуги якого позивачем сплачено 3000 грн. (а.с.80). Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки адвокат [PERSON] приймав участь у судовому засіданні, розрахунок витрат, понесених за вчинення окремих процесуальних дій за межами судового засідання не надано, то компенсації підлягають витрати, понесені адвокатом за участь у судовому засіданні. За годину участі особи, яка надавала правову допомогу, витрати в квітні складають 487 грн 20 коп. (1218 грн х 40%), в липні, вересні - 500 грн (1250 грн х 40%). Як вбачається з матеріалів справи, адвокат [PERSON] приймав участь в судових засіданнях 01 квітня ( 46 хв.), 10 липня ( 01 год. 09 хв.), 10 вересня (54 хв.). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1398 грн 52 коп. на оплату послуг адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: partial