Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В липні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на домогосподарство по [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, він являється єдиним спадкоємцем останнього на підставі заповіту на все майно, інших спадкоємців немає. Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через неможливість встановити належність померлому правовстановлюючого документу, де власника вказано як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено як «[PERSON]». Представник позивача подав до суду заяву, якою підтримала заявлені позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування. Просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте направив до суду листа, яким визнав заявлені позовні вимоги і також просив справу розглянути без його участі. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Красносілка Старокостянтинівського району, про що складено відповідний запис № 35 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 13 листопада 2007 року. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і, взагалі все те, що буде належатиме йому на день смерті і, на що він матиме право заповів позивачу, про що склав заповіт, посвідчений секретарем Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району 29 серпня 2007 року за р. № 242, дублікат якого замість втраченого видано сільським головою Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району 09 жовтня 2009 року за р. № 109, який являється чинним згідно даних витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 14409585 від 06 травня 2008 року. Позивач в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, юридично прийняв спадщину, шляхом подання 06 травня 2008 року відповідної заяви до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 473/2008 року до майна померлого (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 14410108, наданий Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 06 травня 2008 року). Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених суду нотаріальною конторою 12 серпня 2016 року за № 2856/01-16, вбачається, що позивач являється єдиним спадкоємцем до майна померлого. Інших спадкоємців, а також, передбачених законом, та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 09 липня 2016 року за № 2458/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану нерухомість через неможливість встановити належність вищевказаного спадкового майна померлому. У відповідності до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 12 березня 1987 року на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради від 27 листопада 1986 року за № 235 [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Ці обставини підтверджуються також даними довідок виконавчого комітету Сановецької сільської ради Старокостянтинівського району від 16 червня 2016 року за № № 949, змістом вищевказаного заповіту від імені [PERSON], технічною документацією. Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги те, що позивач є її спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з різним написанням даних спадкодавця в правовстановлюючому документі, що не може бути виправлено в позасудовому порядку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved