Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділення частки майна що знаходиться у спільній сумісній власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.1997 року вона з відповідачем уклала шлюб. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2011 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], 30.04. [INFO] та [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі спільно вони добудували будинок, який розташований в селі Велика Копаня по вул.К.Маркса, №9 Виноградівського району. Недобудований будинок було придбано на підставі договору купівлі-продажу № 3765 від 29.12.1999 року. На підставі цього ж договору сторонами було придбано земельну ділянку розміром 0,07 га. Рішенням Виноградівського районного суду від 22.11.2012 року у справі № 703/4284/12 визнано за нею та відповідачем по 1/2 частки у спільній сумісній власності на вищеназваний житловий будинок та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. За даним рішенням суду здійснено розподіл нерухомого майна на частки у спільній сумісній власності, однак щодо визначення даних часток в натурі сторони згоди не дійшли, а відповідач здійснює позивачу та дітям перешкоди у користуванні частиною будинку, де розміщенні ванна кімната та туалет, а також дитяча кімната. Житловий будинок складається з двох поверхів. На першому поверсі розміщено гараж розміром 17,8 кв.м., кімната розміром 17,6 кв. м., кухня з ванною кімнатою та котельнею розміром 38,9 кв.м., а також коридор розміром 14,2 кв.м. На другому поверсі розміщено житлові кімнати розміром 15,6 кв.м. та 15.9 кв. м., дитяча кімната розміром 12,9 кв.м., хол розміром 16,6 кв.м., газовка розміром 3,8 кв.м., а також ванна кімната 4,5 кв.м. Відповідач самовільно закривши хол на замок визначив, без погодження з позивачем, свою частину у майні, позбавивши її доступу до дитячої кімнати та ванни з туалетом. Враховуючи інтереси позивача та дітей, позивачка в позовній заяві пропонує здійснити розподіл житлового будинку виділивши їй у власність другий поверх будинку з коридором на першому поверсі, а позивачу перший поверх. Господарську споруду розділити порівну, визначивши позивачці частину, яка прилягає до будинку, а відповідачу другу половину споруди. Земельну ділянку, яка не зайнята під будівлями, розділити порівну, надавши позивачці ту частину, яка межує з сусідом [PERSON] та на державному акті позначено від В до Г та межує з сусідом [PERSON], що на державному акті позначено від Г до Д. Матеріальні цінності, які розміщені в кімнатах будинку, залишиш у власності сторони процесу, якій виділено кімнату. В свою чергу [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], яку обґрунтовує тим, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Звертаючись до суду з первісним позовом [PERSON] виходила з того, що спільно нажите майно, яке виступає предметом спору, знаходиться у спільній сумісній власності. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року у цивільній справі №703/4284/12, яке набрало законної сили, визначені частки у спільній власності колишнього подружжя, зокрема, суд виділив сторонам за зустрічним позовом по 1/2 частці житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Велика Копаня, вул. Карла Маркса, буд. №9. Тобто, на сьогоднішній день, житловий будинок та земельна ділянка, які виступають предметом спору знаходяться у спільній частковій власності сторін. Вищезазначені обставини свідчать про те, що первісний позов в частині виділення частки житлового будинку та земельної ділянки обґрунтований правовими нормами, які не поширюються на спірні правовідносини, а обраний позивачкою спосіб захисту порушених прав не відповідають вимогам чинного законодавства України. Зокрема, позивач за первісним позовом просить виділити їй частку житлового будинку у вигляді, як вона зазначає: «другого поверху» будинку, залишивши відповідачу, відповідно, «перший поверх» будинку. Тобто, [PERSON] у своєму позові просить суд виділити їй весь житловий поверх - перший і єдиний поверх, який складається із чотирьох житлових кімнат, загальною площею 96,6кв.м., житловою площею 61 кв.м. В підвалі немає жодної житлової кімнати. У разі виділення частки будинку [PERSON] у запропонованому нею варіанті, будуть порушені житлові права [PERSON] Присадибна споруда належить сторонам на праві спільної сумісної власності (вона не виступала предметом поділу у справі №703/4284/12). Разом з тим, позивачка за первісним позовом не зазначає, чи існує можливість такого виділу в натурі її частки. В даному випадку, виділити відокремлену частину господарської споруди, питання про виділ части з якої позивачка ставить, як і будинку, технічно не можливий, що чітко вбачається із технічного паспорту. Більше того, спору з приводу користування господарською будівлею як зазаначає відповідач у сторін немає, тобто, право власності останньої на вказану будівлю не порушується та не оспорюється, як і немає жодного спору з приводу користування спільною земельною ділянкою. Посилання позивачки в первісному позові на ч.3 ст.70 СК України, як на підставу збільшення частки у спільній сумісній власності, позовні вимоги безпідставні так як діти дійсно проживають з матір'ю, а рішенням суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Однак, стягнутий судом розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] сплачує в повній мірі. На підставі вищенаведеного відповідач за зустрічними позовними вимоги просить встановити порядок користування житловим будинком, а саме: йому в користування виділити наступні приміщення: -житлову кімнату №3, розміщену на першому поверсі, площею 15,6 кв.м.; житлову кімнату №2, розміщену па першому поверсі, площею 15,9 кв.м.; кімнату №3, розміщену в підвалі, площею 38,9 кв.м.; відповідачу виділити в користування: житлову кімнату №4, розміщену на першому поверсі, площею 12,9 кв.м.; житлову кімнату №5, розміщену на першому поверсі, площею 16,6 кв.м.; кімнату №6, розміщену па першому поверсі, площею 3,8 кв.м.; кімнату №7, розміщену на першому поверсі, площею 4,5 кв.м.; кімнату №1, розміщену в підвалі, площею 17,8 кв.м.; кімнату №4, розміщену в підвалі, площею 17,6 кв.м. Решту нежитлових приміщень, а саме: коридор №1, розміщений на першому поверсі, площею 13,1 кв.м., коридор №2, розміщений в підвалі, площею 14,2 кв.м., а також мансарду, залишити у спільному користуванні. Ухвалою суду від 15.07.2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виділ частки майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком, в частині виділення [PERSON] із спільної сумісної власності 1/2 частину присадибної споруди, яка розміщена зі сторони житлового будинку та земельну ділянку, яка знаходиться під нею - залишено без розгляду, за клопотанням її представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом [PERSON] підтримав позовні вимоги позивачки [PERSON], просив суд задоволити позовні вимоги, а саме в редакції варіанта ІІ, що викладений у висновку №188 судової будівельно-технічної експертизи від 11.09.2013 р. та №223 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2015 року. Що стосується зустрічних позовних вимог - просив відмовити в їх задоволенні повністю. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечив через необґрунтованість її вимог, а заявлені зустрічні позовні вимоги просив задовольнити повністю. Заслухавши сторони, дослідивши подані письмові докази, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, з"ясувавши усі фактичні обставини, що необхідні для вирішення справи, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1997 року по 2011 рік. В шлюбі народили двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю. 29.12.1999 року подружжя придбало незавершений будівництвом (12% готовності) житловий будинок в с.В.Копаня, вул.К.Маркса, 9 Виноградівського району, що стверджується Договором від 29.12.1999 року серії АВІ №232717. Рішенням Виноградівського районного суду від 04.11.2011 року у справі №2-1079/11 шлюб між [PERSON]П та [PERSON], укладений 25.10.1997 року, розірвано. За час шлюбу за спільні кошти сторони спору збільшили вартість цього майна. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №188 від 11.09.2013 року, готовність житлового будинку на день проведення дослідження становить 94 %. В цокольному (підвальному) приміщенні знаходиться 5 приміщень загальною площею 87,9 кв.м, на першому поверсі житлового будинку є 10 приміщень загальною площею 86,9 кв.м Будинок розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м., окрім житлового будинку на ній побудовані господарські будівлі та сарай, однак відомості про те, що указані обєкти введені в експлуатацію у матеріалах справи відсутні. Рішенням Виноградівського районного суду від 22.11.2012 року визнано за [PERSON] та за [PERSON] по 1/2 частки у спільній сумісній власності на житловий будинок за адресою с.В.Копаня, вул.Карла Маркса, 9 Виноградівського району Закарпатської області та 1/2 частки на земельну ділянку 0,07 га, що знаходиться в с.В.Копаня, вул [PERSON], 9, Виноградівського району Закарпатської області. За даним рішенням здійснено розподіл нерухомого майна на частки у спільній сумісній власності, однак щодо визначення даних часток в натурі сторони згоди не дійшли. Позивачка за первісним позовом [PERSON] разом з двома малолітніми дітьми проживає у житловому будинку, займає та користується частинами цокольного та першого поверху. Її позиція полягає у необхідності реального поділу будинку та земельної ділянки з метою уникнення конфліктних ситуацій з колишнім чоловіком. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в будинку не проживає, його приміщеннями не користується. Його позиція полягає у залишенні усієї земельної ділянки та надвірних споруд у спільному користуванні та залишенні частини приміщень житлового будинку у спільному користуванні з колишньою дружиною. Згідно ст.ст.60, 61, 68 СК України та ст.ст.368, 369 ЦК України спірне майно має статус обєктів права спільної сумісної власності, в т.ч. й після розірвання шлюбу між подружжям. Згідно вимог ст.ст. 69, 71 СК України способами поділу цього майна є: поділ його в натурі; присудження неподільної речі в натурі одному з колишнього подружжя з виплатою грошової компенсації іншому з подружжя. Встановлення порядку користування майном, що є у спільній сумісній власності відповідно до положень ст.66 СК України можливе лише за згодою подружжя і у позасудовому порядку. В судовому порядку встановлення порядку володіння та користування майном згідно положень ст.358 ЦК України можливе лише щодо майна, яке має статус права спільної часткової, а не сумісної власності. Відповідно до ст. 369, 370 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Виходячи з аналізу норм ст..ст. 183, 358, 364, 379, 382 ЦК України суд приходить до висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній часткові власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розмірі часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ (поділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Для з'ясування технічної можливості поділу в натурі на дві рівні частини будинку №9 по вул.К.Маркса в с.В.Копаня, зясування ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] при запропонованих варіантах його поділу та можливих варіантів переобладнання житлового будинку №9 по вул.К.Маркса в с.В.Копаня Виноградівського району по справі були проведені судово будівельні-технічні експертизи. Згідно висновку експерта №223 від 03.03.2015 року, реальний розподіл житлового будинку №9 по вул.К.Маркса в с.В.Копаня відповідно до належних їм ідеальних долей 1/2 та 1/2 можливий відповідно до діючих ДБН, при умові проведення ремонтно-будівельних робіт та перепланування приміщень. Експертом запропоновано два варіанти порядку розподілу житлового будинку та здійсненням переобладнань, з розрахунком розміру грошової компенсації за недоотримані площі у житловому будинку. Суд, дослідивши два варіанта розподілу спірного домоволодіння, вважає за доцільне прийняти другий варіант розподілу вказаного домоволодіння з незначним відступом від ідеальних часток. Цей варіант, на думку суду, враховує інтереси [PERSON], її двох малолітніх дітей та не порушуватиме прав [PERSON] За даним варіантом [PERSON] слід виділити приміщення 29,7 м.кв., 8,6 м.кв. та 6,6 м.кв. у цокольному (підвальному) приміщенні, а на 1-ому поверсі також кухню 12 м.кв., коридор 4,2 м.кв., приміщення 3,8 м.кв., санвузол 4,5 м.кв., коридор 6,2 м.кв., житлову кімнату 12 м.кв. загальною площею 88,5 м.кв., вартістю 227817,4 грн., що становить 25/51 часток житлового будинку. Відповідно [PERSON] слід виділити три приміщення цокольного (підвального) приміщення: 17,8 м.кв., 7,4 м.кв. та 17,6 м.кв., а також на 1-ому поверсі тамбур 2,3 м.кв., коридор 6,7 м.кв., тамбур 2,3 м.кв., санвузол 4,1 м.кв., кухню 8,6 м.кв., житлову кімнату 15,9 м.кв., дві лоджії по 1,1 м.кв. кожна, загальною площею 84,9 м.кв., вартістю 218692,06 грн., що становить 26/51 часток житлового будинку. При даному варіанті реального розподілу житлового будинку в цілому другий співвласник, [PERSON], повинен виплатити в користь першого співвласника, [PERSON], грошову компенсацію 4562,69 грн., що є вартістю загальної площі, що у надлишку в [PERSON] від ідеальної долі. Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР). Так, за варіантом №ІІ судової експертизи у виділених сторонам спору приміщеннях для переобладнання житлового будинку на дві ізольовані частини кожна сторона (власник) повинна за свій рахунок виконати ремонтно-будівельні роботи, які запропоновані у висновку експерта, а після цих робіт сторони повинні забезпечити приміщення внутрішніми інженерними мережами газопостачання, водопроводом, каналізацією, а також встановити газову плиту, мийку, водогрійну колонку, влаштувати ванну, унітаз, умивальник, змішувачі. При такому варіанті реального розподілу кожному із співвласників необхідно розробити відповідні проектні рішення для забезпечення квартири №1 та №2 автономним опаленням, електрозабезпеченням, водопостачанням та каналізацією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства» у справах за позовами учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Суд, з урахуванням викладеного, з метою урахування прав співвласників домоволодіння та враховуючи ідеальні частки та розподіл домоволодіння, вважає доцільним розділити земельну ділянку за варіантом №ІІ, запропонованим судово-технічною експертизою №188 від 11 вересня 2013 року, а саме кожному з колишнього подружжя слід виділити в натурі по 198,3 кв.м. земельної ділянки: [PERSON] на схемі її частина позначена фіолетовим кольором, а частина [PERSON] - червоним кольором. Земельну ділянку площею 303,4 кв.м., яка необхідна для обслуговування житлового будинку, доступу до надвірних споруд, а також для заїзду на подвір'я легкового та вантажного транспорту слід залишити у спільному користуванні. Отже, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991р., (зі змінами) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦКУ, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Доводи відповідача за первісним позовом [PERSON] та його представника про те, що поділ будинку в натурі не можливий суд до уваги не бере, зважаючи на те, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 11.09.2013 року №188 встановлено можливість реального поділу будинку по вул.К.Маркса, 9 у с.В.Копаня за двома варіантами за умови проведення ремонтно-будівельних робіт із перепланування приміщень. В спірному житловому будинку є технічна можливість без збитку для будинку та споруд провести його поділ, оскільки кожній із сторін можливо виділити окрему частину. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог відповідача за первісним позовом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ частки майна, що знаходиться у спільній сумісній власності необхідно задовольнити повністю, а в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком слід відмовити.

Outcome: approved