Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

24 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за безвідсотковим договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 листопада 2012 року між ним та відповідачем укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого, він надав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 110000 грн., а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів. Договором встановлений строк повернення суми позики не пізніше 10 лютого 2014 року. На даний час сума позики не повернута, на підставі чого просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором безвідсоткової позики від 01.11.2012р. у розмірі 110000 гривень та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 542.47 грн.; стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. 25 квітня 2014 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду позовна заява [PERSON] була залишена без руху для усунення недоліків, так як позивач був недоплачений судовий збір по справі. 16 травня 2014 року до Верхньодніпровського районного суду надійшла заява [PERSON] з усуненими недоліками. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав письмову заяву від 30.10.2014р., в якій просив розгляд справи проводити без його участі.(а.с.35,39). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив та заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду, на підставі Ухвали суду від 12 грудня 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір безвідсоткової позики, відповідно до п.1.1. якого, позикодавець надає у власність позичальника грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до п.2.1 договору сума позики за даним договором становить 110000 грн. Згідно п.4.1. договору позичальник зобов»язується повернути суму позики не пізніше 10 лютого 2014 р. (а.с.10-11) Відповідно до розписки, яка міститься на другому аркуші договору (а.с.11), [PERSON] прийняв у [PERSON] 110000 грн. 02.11.2012р. Доказів сплати зазначеного боргу суду не надано. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За такими обставинами позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми боргу підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, позивачем заявлені вимоги, щодо стягнення трьох відсотків річних за період з 11.02.2014р. по 14.04.2014 р., сума яких становить 542.47 грн., з зазначенням 60 днів прострочення. Проте, зазначений період складає 63 дні, але оскільки в силу ст. 11 ЦПК України, суд обмежений межами позовних вимог, тобто суд розглядає в межах заявленої позивачем суми, відповідно бере до розрахунку період в кількості 60 днів. Отже, 3% річних становить: 542,47 грн. = 110000 грн. * (3% :365)*60дн. де: 110000 грн. - сума боргу; 365 дн. - кількість днів в році; 60 дн. - кількість днів прострочення. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 1000 гривень, виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 1000 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1105 (одна тисяча сто п"ять) гривень 42 копійок.

Outcome: partial