overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

16 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1978 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають . Вказує, що шлюбні відносини із відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. На даний час з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовився. Зважаючи на зазначені обставини, просила задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1978 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 травня 1978 року виданого Кам"яномостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 12. Судом встановлено, що причиною, яка спонукала позивачку звернутися до суду з вказаним позовом є відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя між подружжям. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище позивачка просила залишити їй [PERSON]. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка довела обґрунтованість своїх вимог, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

\~ 16 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі.. Зазначила, що 24 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач\~ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений\~ судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 284 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 24 вересня 2015 року\~ перебувають у шлюбі ( а.с.5). \~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.\~\~ \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

16 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 07.10.2007 року з відповідачем [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направила до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить справу слухати за її відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2007 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Виконкомом Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 10, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини та з вересня 2013 року проживають окремо одне від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу відповідачка виявила бажання залишити дошлюбне прізвище ,,[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 27 грудня 2007 року, який зареєстровано виконкомом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути у заочному порядку. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 27 грудня 2007 року, який зареєстровано виконкомом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого виконкомом Білокриницької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 22 вересня 2008 року, актовий запис № 9 (а.с.5). Сімейне життя в сторін не склалося, подружніх стосунків не підтримують. Згідно ч.2 ст.104 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов"язок на відшкодування позивачці витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

16 червня 2014року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка вказала, що з відповідачем проживає в шлюбі зареєстрованому 19 лютого 2011року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні та вихованні. В даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Допомогу отримує незначну і діти потребують матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча фізично здоровий, працездатний, однак на даний час офіційно не працює. Оскільки відповідач періодично працює майстром на будівельних роботах та має мінливий та нерегулярний заробіток, просила стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивачки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позові, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, оскільки ніде не працює, інших доходів не має, а тому не спроможний сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачкою. Представники позивачки погодились на стягнення аліментів в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково із слідуючих підстав: Правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184 СК України, якими передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та способи такого утримання. Наведеними нормами передбачено, що утримання неповнолітніх дітей є обов'язком, а не правом батьків. З досліджених в судовому засіданні документів слідує, що діти сторін проживають з матір'ю, а тому потребують матеріальної допомоги (а.с.7,8). Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, що стверджується копією трудової книжки та враховуючи що сторони дійшли згоди щодо стягнення аліментів на дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, (а.с.50) суд стягує аліменти в такому розмірі на користь позивачки. В зв"язку із частковим задоволенням позову, суд стягує на користь позивачки судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

16 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 27.11.2015 року відповідач звернувся до позивача з проханням позичити йому грошові кошти в розмірі 21000 грн. до 10.01.2016 року, в разі не виконання зобов"язання [PERSON] зобов"язався повернути борг в розмірі 31000 грн. до 04.03.2016 року. Позивач передав відповідачеві гроші в розмірі 21 000.00 грн., а відповідач зобовязався повернути гроші про що, було надано останнім розписку від 27.11.2015 року. Борг до спливу строку зобов"язання [PERSON] не повернув, в зв"язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, надали суду заяву про слухання справи у їх відсутность, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 27.11.2015 року позивач з відповідачем уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу гроші в борг в розмірі 21 000 грн., а відповідач зобовязався повернути гроші до 10.01.2016 року а в разі не виконання угоди [PERSON] зобов"язався у строк до 04.03.2016 року повернути кошти в розмірі 31000 грн., що підтверджується розпискою (а.с.7), але умови договору позики останній не виконує. За правилами ч.2 ст.1047 ЦК України вищевказана розписка, яка посвідчує передання позивачем грошової суми відповідачу, підтверджує укладення між ними договору позики. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується їх повернути позикодавцеві таку ж суму. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження укладання договору позики може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

16 червня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що вона звернулась до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області із запитом про надання публічної інформації, а саме щодо наявності на території м.Вараш вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проте відповідачем не було надано відповіді на відповідний запит. Вказує, що Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №460/1239/21 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вараської міської ради щодо ненадання [PERSON] публічної інформації за запитом від 16.01.2021 у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць завданої шкоди. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата в січні 2021 році складає 6000 грн. Враховуючи те, що відповідач повинен був надати відповідь на запит у січні 2021 року та станом на червень 2021 року такої інформації не надав, позивачем здійснено розрахунок моральної шкоди за період з січня 2021 року по червень 2021 року в розмірі 36000 грн (6000 грн *6). Також вказує, що розмір моральної шкоди підтверджується, зокрема тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи та побоювання про майбутній стан здоров`я. 15 липня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач вказує на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяної їй моральної шкоди, вини відповідача в її заподіянні та причинно-наслідкового зв`язку між ними. У зв`язку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила провести розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання не подавав. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК. Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

17. 01.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому вказував, що 24 липня 2001 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останньої житловий будинок [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстровано на Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі в реєстрі за № 628. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього обумовлену ціну. У позивача виникли складнощі при оформлені правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будинком, має намір продати будинок, але він дізнався, що біржовий договір є недійсним. Відповідачка відмовляється від спілкування, тому позивач просив суд визнати договір дійсним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.07.2001 року, укладеного на Універсальній товарно-сировинній біржі за № 628 між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем, останній придбав за 1000 гривень житловий будинок [ADDRESS] (а.с.5). Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] в КП «Вознесенське МБТІ» за реєстровим номером 2093 від 06.08.2001 року(а.с.6). Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі -продажу був вчинений у липні 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який передбачав низку правил з приводу купівлі -продажу житлового будинку ( ст. 227). Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Сторони за цим договором досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, виконали угоду повністю, набули прав відповідно покупця і продавця, право власності зареєстроване за покупцем у КП «Вознесенське МБТІ». На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядиться майном, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, він позбавлений такої можливості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

17.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 26.01.2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції, актовий запис № 17. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач покинув сім'ю в жовтні 2012 року та створив нову сім'ю, через що просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом про розгляд справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності та не змінювати її прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи був повідомлений належним чином, суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2002 року, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб, виданного відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції, актовий запис № 17 ( а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивачка має право на пред"явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

17.02.2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2012 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в суді позов визнав, погодившись сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.06.2012 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільної матеріальної допомоги їй не надає. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В суді встановлено, що стан здоров я та матеріальне становище відповідача задовільні, у нього відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, він працює. Інших обставин, які б впливали на можливість сплати аліментів та їх розмір, не встановлено. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі ? частки на утримання дитини, так як відповідач має можливість та зобов язаний їх сплачувати. З відповідача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.180-184 СК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved