Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач вказує, що [PERSON] 26 лютого 1994 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та спільно проживала з ним до червня 2008 року. Від даного шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2009 року № 2п-2586/09 шлюб між сторонами було розірвано. У позовній заяві вказано, що відповідно до зазначеного рішення [PERSON] зобов`язаний був сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач стверджує, що відповідач рішення суду не виконував, що призвело до утворення заборгованості по виконавчому листі № 2п-2586 від 15.09.2009 року у сумі 131875 гривень 00 коп., на підтвердження вказаному надає розрахунок заборгованості. У позовній заяві вказано, що [PERSON] [INFO] наразі навчається в ДВНЗ „УжНУ" на 1 курсі медичного факультету на контрактній основі, та не отримує стипендії (копія довідки № 604 від 18.06.2020 року). Позивач зазначає, що вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг за перший рік навчання становила 29000 грн. (двадцять дев`ять тисяч гривень 00 коп.) Вартість всього навчання визначена у сумі 174000 грн. (сто сімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) Позивач зазначає, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Разом із тим вказує, що вона не в змозі самостійно утримувати доньку, оскільки перебуває на обліку як безробітна в Ужгородському міському центрі зайнятості (копія довідки від 17.06.2020 № 432). У зв`язку з цим позивач з донькою опинилися у скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Як зазначено у позовній заяві відповідач інших дітей окрім спільних з позивачем не має; аліментів нікому не сплачує; на утриманні відповідача непрацездатні батьки не знаходяться. Отже, на думку позивача, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільної доньки. З огляду на викладене позивач просить суд: стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя м. Ужгорода, Закарпатської області, аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у зв`язку з навчанням у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень 00 коп.) з усіх видів доходів відповідача щомісячно, до закінчення навчання доньки [PERSON] , або досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Від позивача надійшло клопотання, в якому вона просила справу розглядати за її відсутності, а також вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, подав письмову заяву в якій вказував, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності зі ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб 26.02.1994 р., від вказаного шлюбу у сторін народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.12.2001 р.), В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, та відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2009 року по справі № 2п-2586/09 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку від 15.05.2020 року заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 2п-2586 від 15.09.2009 року [PERSON] наявна заборгованість станом на 30.11.2018 рік у сумі 131875 гривень 00 коп.. Судом встановлено, що донька позивача та відповідача, [PERSON] , навчається на медичному факультеті ДВНЗ «УжНУ», що підтверджується довідкою від 18.06.2020 року №604, виданої ДВНЗ «УжНУ». Форма навчання денна, навчається студент на контрактній основі, стипендію не отримує. Згідно довідки №432 від 17.06.2020, що міститься у матеріалах справи позивач, перебуває на обліку Ужгородського міського центру зайнятості із 09.04.2020 р. як безробітна. СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Пред`являючи позов, позивач зазначала, що вона потребує матеріальної допомоги батька дитини, посилаючись, зокрема, на витрати у зв`язку із навчанням. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку, в зв`язку з її навчанням, оскільки є працездатною особою, окрім того із заяви наданої відповідачем, вбачається, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Сторони не заперечують, що спільна дитина [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , навчається на медичному факультеті ДВНЗ «УжНУ» та проживає разом з позивачем. Відповідачем не надано доказів незадовільного стану здоров`я та матеріального становища. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи позиції сторін по справі, суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] просить суд стягнути на її користь на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчатись аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, те що відповідач визнав позовні вимоги та матеріальне становище позивача, суд приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved