Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом, згідно із якою [INFO] помер батько позивача [PERSON]. [INFO] померла мати позивача [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] заповітів не залишили. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, крім позивача, є [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, написавши відповідні заяви. Крім цього, відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, був наділений правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS], однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не оформив право власності на вказану частину будинку, як член колгоспного двору. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлений можливості, у зв'язку з тим що за життя спадкодавця не було виготовлено технічної документації на будинок. Просить суд визнати за ним право власності на 3/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS], в тому числі 1/5 частину - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], 1/5 частину - в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та 1/5 частину - як члена колгоспного двору. Справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача Осичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області Кошевнюк М.П. будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] помер [INFO] в с. Осична Оратівського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2017 року [PERSON] померла [INFO] в смт. Оратів Оратівського району Вінницької області. [PERSON] та [PERSON] заповітів не залишили. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, крім позивача, є [PERSON] та [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, написавши відповідні заяви. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.07.1988 року [PERSON] народився [INFO] в. с Осична Оратівського району Вінницької області батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВК №938055 від 27.10.2004 року виданого державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори Волинець І.І. [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], померлого [INFO] ? частку майна. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВК №938056 від 27.10.2004 року виданого державним нотаріусом Оратівської державної нотаріальної контори Волинець І.І. [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], померлого [INFO] ? частку майна,. Відповідно до довідки № 191 від 30.05.2018 року виданої Осичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області згідно по господарської книги №2 особовий рахунок [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників, рік побудови 1987. Станом на 15.04.1991 року склад двору слідуючий: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 239 від 03.07.2018 року виданої Осичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області згідно по господарської книги №2 особовий рахунок [NUMBER] помер [PERSON], який народився [INFO] в с. Осична Оратівського району Вінницької області і на день смерті [INFO] був зареєстрований і проживав в [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем: [PERSON], дружина, [INFO], яка померла [INFO], [PERSON], син, [INFO], [PERSON], дочка, [INFO], [PERSON], син, [INFO], [PERSON], зять, [INFO], [PERSON], онука, [INFO] Відповідно до довідки № 238 від 03.07.2018 року виданої Осичнянською сільською радою Оратівського району Вінницької області Осичнянська сільська рада Оратівського району Вінницької області не може винести рішення про визнання права власності на житловий будинок, які їх набули як члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 рік. Гайсинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 20.11.2017 року було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS]. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлений можливості, у зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було виготовлено правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON], тому до спірних правовідносин слід застосовувати ЦК України (2004 року). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Крім цього, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Крім цього, відповідно до ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР (в ред. 1963 р.), та п.1.4. Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, який набрав чинності 01.01.2004 року застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а до відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року застосовується законодавство чинне на час виникнення правовідносин, тобто Цивільний Кодекс УРСР (в ред. 1963 р.). Відповідно ст. 120 Цивільного Кодексу України (в ред. 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, був наділений правом власності на майно колгоспного двору, а саме: на 1/5 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS], однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів не оформив право власності на вказану частину будинку, як член колгоспного двору. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності суд визнає за ним таке право. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує думку позивача, який просить судові витрати покласти на них та вважає, що судові витрати слід залишити без відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України,,

Outcome: approved