Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 11.09.2009 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 356. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого з грудня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть, проживають окремо. У судовому засіданні позивач підтримала позов, зазначила, що шлюб існує формально, на теперішній час позивач має онкологічне захворювання та за вказаних обставин не бачить можливості та бажання зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 17.10.2019 позов залишено без руху на підставі п.2, п.8, п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с. 21-22). Належним чином повідомлений про час та місце проведення підготовчого засідання відповідач у підготовче засідання не з`явився, через свого представника подав відзив, в якому просив задовольнити позов [PERSON] та розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст. 198, ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи . Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ст. 110 СК України шлюб скасовується в судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливо. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, єдиний сімейний бюджет відсутній, сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.09.2009 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, вбачається, що при одруженні позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] " (а.с. 5). При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач проситьзалишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище позивача- « [PERSON] ». Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved