Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

25.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчатись. Крім того просила стягнути з відповідача 3200грн. плату за навчання в 2013 році. Та витрати на юридичну допомогу. В своїй заяві вказала, що відповідно до виконавчого листа з відповідача до досягнення дочки [PERSON], [INFO], повноліття стягувались аліменти. З вересня 2013 року дочка навчається в Уманському національному університеті садівництва на денній формі навчання на контрактній основі. Плата за навчання відповідно до договору складає 6400грн. на рік. З травня 2014 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дочки в зв`язку з досягненням повноліття. Відповідач добровільно коштів на утримання доньки не надає. Сама позивачка не має можливості без допомоги відповідача утримувати та навчати дочку, тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, подала до суду додаткову заяву про збільшення позовних вимог, вказавши, що згідно поданої позовної заяви вона просить стягнути з відповідача кошти на утримання дочки на період навчання та половину суми сплаченої за навчання, однак за перший семестр 2014-2015 навчального року нею було проплачено за навчання дочки 3200грн. за період 2014-2015р., половину суми якої вона просить стягнути з відповідача як батька дитини, а отже в загальному просить стягнути з відповідача на її користь 4800грн. за навчання та 600грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років. Додатково пояснила, що вона не працює, в центрі зайнятості не перебуває. Усі доходи, які є в її сім`ї, це зарплата чоловіка 3500 грн. та допомога на утримання трьох неповнолітніх дітей в сумі 1000грн., що в сукупності складає приблизно 4500грн. на шість чоловік, інших доходів немає. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він офіційно не працює, в даний час перебуває на випробувальному терміні у ВАТ «Вінницька птахофабрика» та отримує мінімальну зарплату. Здоровий. Сім`я його складається з трьох осіб, він, дружина та неповнолітній син. Дружина працює. Отримує мінімальну зарплату. В даний час дружина хворіє, син теж хворіє. Тому додаткові витрати відмовляється сплачувати. Представник відповідача - адвокат [PERSON] підтримала позицію відповідача, проти позову заперечила, пояснивши, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, тому просила стягнути лише по 400грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років, а в частині стягнення додаткових витрат відмовити, дані витрати не передбачені законом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та розірвали його 11.04.2000року(а.с.5). В період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER](а.с.7). Відповідно до довідки №1121 від 08.09.2014 року, виданої виконкомом Новоободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], дочка [PERSON], 2002 року народження, син [PERSON], 2005 року народження, син [PERSON], 2009 року народження, що також підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження(а.с. 37-40). Згідно договору про навчання від 25.08.2013 року [PERSON] дійсно уклала договір про навчання з Уманським національним університетом садівництва за напрямком підготовки «менеджмент» на період з 01.09.2013 року по 20.06.2017 року.(а.с.6). Крім того, даний факт підтверджується довідкою №11-05/102 від 10.06.2014 року, виданою Уманським національним університетом садівництва факультет менеджменту. Згідно якої [PERSON] дійсно з 01.09.2013 року по 20.06.2017 року навчається за денною формою навчання на факультеті менеджменту даного університету.(а.с.4). Факт навчання також підтверджується характеристикою [PERSON], в якій зазначено, що вона навчається в Уманському національному університеті садівництва(а.с.46). Згідно копій квитанцій, доданих до матеріалів справи встановлено, що через ПАТ КБ «Приватбанк» у 2013 році було сплачено за навчання [PERSON] до Уманського національного університету 6400грн. за перший курс денної форми навчання(а.с.3), та у 2014 році 3200грн. за перший семестр другого курсу навчання(а.с.3,36). Згідно довідки №899 від 11.08.2014 року, виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області склад сім`ї [PERSON] наступний: дружина [PERSON], син [PERSON](а.с.26). На підтвердження заперечень відповідача, останнім було надано довідку №1 від 11.08.2014 року видану Ободівською лікарською амбулаторією про те, що його син [PERSON], 2000 року народження, перебуває під наглядом лікарів з діагнозом вторинна кардіопатія правобічна нієлосктазія(а.с.21). Згідно копії медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], дружини відповідача [PERSON], вона хворіє та потребує лікування(а.с.22-25). Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами даного спору є сімейними, а тому регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Виходячи із вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд, бере до уваги стан здоров'я та матеріальний стан відповідача. А також можливість надання утримання другим з батьків. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні доведено, що на утриманні позивачки перебувають крім повнолітньої дочки [PERSON], троє неповнолітніх дітей, сама позивачка не працює, в сім`ї працює лише чоловік позивачки. В зв`язку з чим склалось вкрай важке матеріальне становище. Відповідно до ст.200 СК України, беручи до уваги фізичний та матеріальний стан відповідача, те, що на його утриманні перебуває інша дитина, оцінюючи в сукупності, добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на період навчання підлягає до часткового задоволення та визначає розмір аліментів в сумі 400 грн. щомісячно на період навчання, але не більше як до досягнення дочкою 23 років. Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових фактично понесених та передбачуваних витрат на утримання повнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову у цій частині. В підтвердження понесених витрат на навчання повнолітньої дитини [PERSON] позивачем надано копії квитанцій про оплату витрат на навчання, які згідно проведених розрахунків склали: за перший курс 6400грн, за перший семестр другого курсу 3200грн., всього 9600грн. В судовому засіданні встановлено, що дочка [PERSON] почала навчатись в Уманському національному університеті садівництва будучи неповнолітньою, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат по оплаті за навчання підлягають задоволенню на підставі ст.185 СК України. Виходячи зі змісту ч.1 ст.10 СК України, якщо сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або іншими нормативно-правовими актами чи домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Таким чином, відсутні перешкоди для застосування аналогії закону (ст.185 СК України), при вирішенні судом вимог про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Отже, участь у додаткових витрат, а саме: на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, є не правом, а обов'язком батьків, незалежно від сплати ними коштів на утримання (аліментів). Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). За правилами ч. 2 ст.185 СК України, визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що відповідач, будучи батьком дитини, зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину, у зв'язку із її навчання у платному навчальному закладі, виходячи з матеріального та сімейного положення обох сторін спору та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, а також з урахуванням приписів ст. 182 СК України. При цьому, суд бере до уваги, що розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат, а додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. За наведених обставин та у контексті правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені фактичні витрати у розмірі 4800 гривень, оскільки вони доведені належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.182, 185, 198, 199, 200, 201 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: partial