Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом, уточненим під час розгляду судом, до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 імені Анатолія Кореневського про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В своїй позовній заяві посилається на те, що 30 серпня 1985 року її було прийнято на посаду заступника директора по учбовій частині Володимир-Волинської середньої школи № 5 з 01 вересня 1985 року, а 01 вересня 2015 року за згодою сторін на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України її звільнено. 06 квітня 2017 року рішенням Володимир-Волинського міського суду у справі за її позовом стягнуто з Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 імені Анатолія Кориневського на її користь заборгованість по заробітній платі за індивідуальне навчання дітей, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року із застосуванням вимог абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Наказу Міністерства освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» у розмірі 16791 грн. 85 коп. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно виконувати рішення суду відмовився, вона звернулась до органів казначейської служби і лише 18 травня 2017 року відповідачем виплачено їй заборгованість по заробітній платі. Оскільки, днем фактичного розрахунку є 18 травня 2017 року просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2015 року по 18 травня 2017 року в сумі 28204,11 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений позов підтримав, просить його задовольнити, в своїх поясненнях зіслався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Костюк І.Р. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки на час звільнення позивачки з роботи їй було нараховано та виплачено усю належну їй заробітну плату на момент звільнення. Жодних претензій з приводу заборгованості за індивідуальне навчання дітей позивачка на момент звільнення не заявляла. Заборгованість за рішенням суду від 06.04.2017 року була виплачена позивачу 18.05.2017 року після погодження з Управлінням казначейської служби України Волинської області на списання суми заборгованості з відповідного рахунку. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з наказу Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 від 30.08.1985 року позивач була прийнята на роботу на посаду заступника дитректора по учбовій частині з 01.09.1985 року (а.с.5). Згідно наказу Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 89 к/тр від 01.09.2015 року [PERSON] звільнено з посади вчителя української мови та літератури за угодою сторін на підставі ч. 2 ст.36 КЗпП України з 01.09.2015 року. Підстава заява від 31.08.2015 року, наказ управління освіти від 31.08.2015 року (а.с.6). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст. 117 КЗпП України, обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Згідно довідки Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 390 від 02.10.2017 року станом на 01.09.2015 року заборгованості по заробітній платі у [PERSON] не було. Судом встановлено, що на час звільнення позивача з роботи останній було відомо про її право на отримання доплати за індивідуальну форму навчання для дітей з особливими потребами відповідно до пункту 28 Наказу Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» і зазначену доплату вона вже отримувала з 01.09.2014 року. Представник позивача підтвердив, що при звільненні [PERSON] з роботи спору щодо нарахованих та виплачених їй сум та ненарахування їй доплат за період з 01.09.2011 року по 01.09.2014 року не було. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 06.04.2017 року стягнуто з Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені Анатолія Кореневського в користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за індивідуальне навчання дітей, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку, за період з 01 вересня 2007 року по 01 вересня 2014 року із застосуванням вимог абзацу другого підпункту «в» пункту 28 Наказу Міністерства освіти України №102 від 15 квітня 1993 року «Про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» у розмірі 16 791 грн. 85 коп.. Позивач 25.04.2017 року звернулась до відповідача із заявою про добровільне виконання даного рішення суду (а.с. 13). Рекомендованим листом від 04.05.2017 року позивача було повідомлено про те, що на виконання даного рішення суду дирекція звернулась до Упраління освіти молоді та спорту з метою дофінансування навчального закладу. Підтвердженням відправлення даного листа позивачу є квитанція УДППЗ «Укрпошта». З пояснень представника відповідача вбачається, що з метою виділення додаткових коштів на виконання рішення суду нею було підготовлене звернення до Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради. Листом № 209 від 15.05.2017 року підтверджено звернення директора Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені Анатолія Кореневського Костюк І.Р. про виділення коштів на виконання рішення суду від 06.04.2017 року. Судом встановлено, що виконавчий лист на виконання рішення Володимир-Волинського міського суду від 06.04.2017 року було видано 24.04.2017 року, який в подальшому позивачем було пред"явлено в Володимир-Волинське управління Державної казначейської служби України Волинської області. Листом Володимир-Волинського управління Державної казначейської служби України Волинської області від 16.05.2017 року № 02-76/812 було повідомлено директора школи про надходження даного виконавчого листа та зобов'язано до 19.05.2017 року надати інформацію щодо погодження його виконання та вказати рахунок по якому відбудеться списання коштів за кодом економічної класифікації видатків бюджету. Листом директора школи за № 222 від 17.05.2017 року було дано погодження на списання коштів з рахунку № [NUMBER] на виконання рішення суду від 06.04.2017 року. Відповідно до виписки з рахунку, відкритого у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я [PERSON], 18.05.2017 року на картку останньої надійшли кошти в сумі 16791,85 грн., тобто рішення суду було виконане (а.с. 16). Листом № 02-76/824 від 18.05.2017 року відповідача було повідомлено про проведення 18.05.2017 року примусового списання коштів на користь [PERSON] Наведені обставини свідчать, що відповідачем було вжито всіх необхідних заходів по виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі за індивідуальне навчання дітей, які мають порушення у фізичному та розумовому розвитку за період з 01 вересня 2011 року по 01 вересня 2014 року у розмірі 16791 грн. 85 коп. відповідно до рішення суду від 06.04.2017 року. Таким чином, суд не вбачає вини відповідача у несвоєчасній виплаті суми заборгованості згідно рішення суду від 06.04.2017 року. Також, безпідставними суд вважає вимоги про затримку розрахунку при звільненні за період з 01.09.2015 року, тобто з моменту звільнення позивача з роботи, оскільки на момент звільнення будь-який спір з приводу невиплачених сум був відсутній, заборгованості не існувало. Крім того, розмір заявленого відшкодування в сумі 28204,11 грн. не є співмірним з сумою заборгованості визначеної рішенням суду від 06.04.2017 року. Таким чином, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Володимир-Волинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 імені Анатолія Кореневського про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2015 року по 18 травня 2017 року в сумі 28204, 11 гривень задоволенню не підлягають повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судових витрат, тому судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed