Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

08 вересня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до відповідачів [PERSON], [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідач [PERSON], відповідно до кредитного договору від 24 вересня 2008 року № 11397262001, отримала кредит. Щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати відсотків за його користування. Але відповідачка систематично не виконувала свого зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. Також позивач вказує, що 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» уклало договір із акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «Укрсиббанк»), згідно з яким позивач став кредитором за договором кредиту з [PERSON] На вимогу позивача відповідачка [PERSON] заборгованість з кредиту не сплатила. Відповідачка [PERSON] є поручителем договору кредиту згідно договору поруки з АКІБ «УкрСиббанк» від 24 вересня 2008 року і повинна нести відповідальність із [PERSON] у разі невиконання останньою умов договору про повернення коштів. Оскільки відповідачі не виконують умов договору, тому просить стягнути з [PERSON] відповідно до умов договору борг за кредитом та з відсотків на загальну суму 1732279,53 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, наданий [PERSON], а саме - нежиле приміщення загальною площею 245,2 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження та стягнути з них в солідарному порядку судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 грн. Відповідачі, які, згідно з поштовими повідомленнями, за зареєстрованим місцем їх проживання повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не прибули, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не направили. Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що [PERSON] та [PERSON] судовий виклик вручено. Суд ухвалює заочне рішення. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між АКІБ «УкрСиббанк» (змінило назву на публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк") та [PERSON] 24 вересня 2008 року укладено кредитний договір. Відповідачка [PERSON] за цим договором є поручителем і несе солідарну відповідальність із [PERSON] за невиконання умов договору. 08 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» продав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором з [PERSON] Відповідач [PERSON] не виконує вимоги договору і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] зобов'язана сплатити позивачеві 1732279 грн. 53 коп. за договором кредиту боргу з кредиту та відсотків. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме: договором про надання споживчого кредиту, правилами споживчого кредитування позичальників АКІБ «Укрсиббанк», графіком погашення кредиту, графіком платежів, визначення сукупної вартості кредиту, договором поруки, копіями паспортів, випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, статутом ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ст.526, 527, 530, 554 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний повернути суму боргу та сплатити проценти передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. Відповідно до ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш, ніж триденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до п.39 постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 30 квітня 2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч.2 ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення боргу із всіх належних платежів за кредитним договором. Відповідач [PERSON], як поручитель згідно договору, несе солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] умов договору по поверненню кредиту.

Outcome: approved