Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

25.11.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що після смерті [PERSON], на ім»я якого був відкритий особистий рахунок на квартиру [ADDRESS], він є єдиним наймачем спірної квартири, оскільки був членом сім»ї померлого, вони проживали разом та вели спільне господарство. Спадкоємці першої черги на час смерті [PERSON] відсутні. На початку 2009 року позивач виїхав на заробітки за межі м. Херсона, у 2012 та 2013 році на короткий час прибував до міста, але двері до квартири ніхто не відчиняв та на початку квітня 2014 року йому стало відомо про смерть [PERSON] Після повернення до квартири він оформив договір найму. Під час оформлення документів на приватизацію спірної квартири йому стало відомо, що в березні 2008 році [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності, виданого фондом комунального майна м. Херсоні, проте його не було включено до приватизації, хоча з 21.08.2004 року та по теперішній час він зареєстрований у квартирі та має право користування нею. Письмової згоди на приватизацію квартири він [PERSON] не давав. Крім того, свідоцтво про право власності у передбаченому законом порядку зареєстровано не було та не виготовлялась технічна документація на квартиру. В зв»язку з чим позивач просить скасувати розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона № 23269-ж від 18.03.2008 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 18.03.2008 року, видане Фондом комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням за № 23269-ж від 18.03.2008 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з вище зазначених підстав. Представник відповідачів Херсонської міської ради, Управління комунальної власності м. Херсона за дорученням Волкова О.О. вважала можливим позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження відділу приватизації Фонду комунального майна м. Херсона від 18.03.2008 року за № 23269-ж на ім»я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з інвентаризаційної справи свідоцтво про право власності у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Згідно до положень ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 вищезазначеного Закону передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Відповідно до діючого на той час Положення Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» передбачалось, що передача займаних квартир здійснюється у приватну та у спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім"ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Пунктом 5 цього Положення передбачено, що до членів сім»ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Згідно п.п. 18, 20, 21 зазначеного Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. На момент приватизації в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] з 21.08.2004 року по теперішній час та [PERSON] з 18.05.1984 року, про що свідчить довідка ЖКП ЖЕК № 1 від 17.04.2014 року. [INFO] [PERSON] помер, в зв»язку з чим 16.04.2014 року був знятий з реєстраційного обліку. Згідно повідомлення Третьої Херсонської державної нотаріальної контори від 18.12.2014 року за № 1180/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO], не заводилась. На початку квітня 2014 року [PERSON] стало відомо про смерть [PERSON], в зв»язку з чим 29.07.2014 року між департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та [PERSON] був укладений договір № 423 про найм житлового приміщення квартири [ADDRESS]. В подальшому під час оформлення позивачем технічної документації для приватизації спірної квартири стало відомо, що в березні 2008 року [PERSON] було отримано свідоцтво про право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні встановлено та дану обставину представник відповідачів не оспорювала, що позивачем заява на приватизацію не підписувалась та він не давав такої згоди, що в подальшому призвело до порушення його права на участь у приватизації державного житлового фонду. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази, дослідивши матеріали інвентарної справи, суд приходить до висновку, що розпорядження відділу приватизації Фонду комунального майна м. Херсона від 18.03.2008 року за № 23269-ж на підставі якого видано свідоцтво про право власності на житло на ім»я [PERSON] слід визнати незаконним, оскільки позивач [PERSON] особисто не надавав згоди на проведення приватизації та не уповноважував інших осіб на це, дане розпорядження порушує його права, оскільки не зміг прийняти участі у приватизації. Крім того, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] підлягає скасуванню, оскільки підставою для його видачі був правочин який є незаконний.

Outcome: approved