Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) лікар-психіатр Герман О.І. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний заклад без його згоди, для обстеження та лікування. В обґрунтування вимог посилається на те, що в останнього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від його доньки. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що гр. [PERSON] потребує госпіталізації та лікування в закритому психіатричному відділенні без його згоди. Комісія лікарів-психіатрів підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. У судовому засіданні представник ТОККПНЛ, лікар-психіатр Герман О.І. заяву підтримав і пояснив, що громадянин [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з лютого 2014 року, неодноразово лікувався і обстежувався стаціонарно у відділенні ТОККПНЛ. Згоди на госпіталізацію [PERSON] не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування, а задовольнити свої основні життєві потреби він не в змозі внаслідок вираженого недоумства у вигляді помірної розумової відсталості. З цих підстав просив заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню (далі ТОККПНЛ) без його згоди підтримала. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не вважає себе хворим. Донька [PERSON] - [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки її батько не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби в силу психічного захворювання. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], поступив у перше відділення ТОККПНЛ 21.01.2016 року о 10 год. 35 хв. та був госпіталізований. Направлення на госпіталізацію було видане 21.01.2016 р. лікарем-психіатром АПВ ТОККПНЛ Герман О.І., який після особистого огляду гр. [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від його доньки. На підставі цих відомостей гр. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром АПВ ТОККПНЛ Герман О.І. у приймальному відділенні, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови ЛКК - [PERSON], доц. кафедри неврології, психіатрії, наркології та мед. Психології - [PERSON], в.о. завідувача 1-м відділенням та лікуючого лікаря Германа О.І. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації та лікування в закритому психіатричному відділенні. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 21.01.2016 р., пацієнт [PERSON] 1958 р.н., житель Теребовлянського району с. Семенів, поступив у приймальне відділення 21.01.2016 р. о 10.35 год. При огляді комісії виявлено: У свідомості. Грубо орієнтований в часі, просторі та власній особі. Поглядом шукає підтримку у доньки, щоб та відповіла за нього, оскільки не завжди розуміє суть поставленого запитання. Під час розмови не завжди витримує дистанцію, на лікарському столі перебирає речі, на зауваження реагує з обуренням. Мислення сповільнене за темпом, конкретно образне, абстрагування відсутнє. Увага нестійка. Настрій знижений. Коло інтересів обмежене виключно фізіологічними потребами, подіями навколо себе не цікавиться. Інтелектуально - мнестичні функції різко знижені. Словниковий запас бідний, почату думку до кінця не виказує. Емоційно лабільний, дратівливий, легко збудливий. Вольові процеси ослаблені. Соц. небезпечні та суїцидальні думки не виказує. Продуктивна симптоматика відсутня. Критика до свого стану відсутня. Навики самообслуговування низькі (буває неохайний з калом та сечею). Діагноз: Деменція внаслідок органічного ураження головного мозку (атрофічні зміни). Комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що [PERSON], згідно Закону України "Про психіатричну допомогу", потребує примусової госпіталізації та лікування в закритому психіатричному відділенні. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved