Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

02.03.2021 позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва суду із позовом до [PERSON] про визнання недійсним відмови від прийняття спадщини. Позов обгрунтовує тим, що його мати отримала двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка в 1998 році була приватизована на матір та позивача порівну. Позивач має доньку [PERSON] від першого шлюбу, який було укладено 1984 року та розірвано 1990 року. З 1990 року по 2000 року позивач проживав в орендованій квартирі в м. Бровари за місцем роботи. Потім у 2000 році влаштувався на роботу в Київ і став проживати у вказаній квартирі разом з матір`ю, де зареєстрований з 1982 року. Донька [PERSON] після розірвання шлюбу проживала разом зі своєю матір`ю в селі Борова Фастівського району. З часу розірвання шлюбу позивач бачився з донькою всього декілька раз. Мати [PERSON] , котра після розірвання шлюбу перейшла на прізвище [PERSON] , померла [INFO] . Вона весь час проживала у вказаній квартирі разом з позивачем, де і померла. Все належне їй майно вона заповіла [PERSON] та позивачу. Матір позивач поховав за власні кошти. 19.06.2000 позивач разом із відповідачем звернулись до нотаріуса [PERSON] . Нотаріусу було повідомлено, що позивач хоче подарувати доньці Ѕ квартири. Після підготовки документів позивачу було надано договір дарування на підпис. Нотаріус сказав позивачу підписатися в двох місцях, текст документа позивач докладено не читав, не розуміючи незвичних юридичних термінів. Так [PERSON] керував своїми діями, але не міг усвідомлювати їх значення, тому, що не розумів обставини, які мають для нього істотне значення, коли ставив підпис під відмовою. Це не була його справжня воля, котра відповідала його бажанням, тому, що він був введений в оману щодо справжньої природи речей. Він перебував під тягарем втрати матері, бо правочини укладалися на 9 день після поховання. Йому ніхто не пояснював, що його відмова є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана у в строк, встановлений для її прийняття. Взагалі підписання відбулося у вестибюлі, а не в кабінеті нотаріуса, де були присутні сторонні люди. 25.01.2021 позивач звернувся до державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, де йому було повідомлено, що спадкова справа померлої відкрита на вул. Гната Хоткевича у приватного нотаріуса. В січні 2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, де йому повідомили, що він повинен прийти з донькою. Коли наступного разу [PERSON] прийшов разом з донькою, маючи на меті оформити спадщину після матері, йому було повідомлено, що він відмовився від спадщини після матері на користь доньки. Тому, позивач просить визнати недійсним його відмову від 19.06.2020 від прийняття спадщини після матері [PERSON] [INFO] , померлої [INFO] . 09.03.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №754/3307/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.С. про визнання недійсним відмови від прийняття спадщини направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрйонного суду Київської області від 24.05.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 06.08.2021 від третьої особи надійшли пояснення щодо позову, в яких приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю. повідомила, що 19.06.2020 до неї прийшли на прийом [PERSON] та [PERSON] . Їх цікавила консультація з різних питань щодо нерухомого майна та переоформлення на нього документів В ході консультації вони запитали, яка процедура переоформлення спадщини і чи можна це оформити. Після консультації нотаріус роз`яснила наслідки певних дій відповідно до діючого законодавства. [PERSON] та [PERSON] виявили бажання подати заяви та завести спадкову справу. Позивач та донька з`ясували, які документи потрібно збирати та орієнтовну вартість оформлення. Порадившись між собою, позивач уточнив, чи зможе він і надалі проживати в квартирі. якщо відмовиться від спадщини на користь доньки. Донька не заперечувала. Після чого [PERSON] прочитав і добровільно підписав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] [PERSON] було роз`яснено, що його заява про відмову від прийняття спадщини може бути ним відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Про що зазначено в тексті самої заяви про відмову, підписаної позивачем. [PERSON] вважає, що посилання позивача на те, що правочин було здійснено під впливом помилки не відповідає дійсності, оскільки позивачу були роз`яснені наслідки даної відмови. він задавав питання нотаріусу і донці, після цього добровільно підписав оспорювань заяву. Враховуючи зазначене, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що відсутні підстави для визнання відмови від прийняття спадщини та просила залишити позовну заяву без задоволення. Посилалась на те, що нотаріусом Кирилюк О.Ю. було роз`яснено [PERSON] , що його відмова від спадщини є безумовною та беззастережною, також роз`яснено юридичні наслідки відмови та зміст статей 1216-1232-1, 1241, 1258-1285, 1296-1301 ЦК України. Позивач сам особисто надав нотаріусу оригінали документів, необхідних для прийняття спадщини після смерті матері, а не договору дарування своєї частини квартири. Представник вважає, що воля позивача втілена в заяві, поданій нотаріусу і підтверджена його підписом, справжність якого не спростовано. Вказані обставини свідчать про обізнаність [PERSON] зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. 19.06.2020 позивачем в нотаріальній конторі укладалось два правочини - договір дарування Ѕ частини квартири та відкриття спадкової справи після смерті матері шляхом подання заяви про відмову від цієї спадщини на користь відповідачки. В судовому засіданні позивач підтвердив, що договір дарування він читав і підписував, а заяву про відмову від прийняття спадщини не читав, але і не спростовував справжність свого підпису. Представник відповідача послався на правову позицію ВС в Постанові від 04.04.2018 у справі №753/11731/15, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною на підставі статті 229 ЦК України. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу О.Ю.Кирилюк в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду письмові пояснення, де в тому числі вказала про слухання справи без її участі, ухвалити рішення про відмову в задоволені позову. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Під час розгляду справи судом встановлено, що 12.12.1959 уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 01.02.1964, батьками [PERSON] , який народився [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . 25.07.1991 Ватутінським відділом ЗАГС м. Києва зроблено запис № 845 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , якій після розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] . За життя [PERSON] 28.05.2020 року склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 718 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина до складу якої в тому числі увійшла: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30.03.1998; ј частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавці на підставі Договору дарування від 08.12.1995 року посвідченого Москалюк В.М., державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-4452, та згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2558586, від 17.04.2013; Грошові кошти на рахунках в АТ «Державний ощадний банк України». Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною та може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Виходячи зі змісту цієї статті, спадкоємець не має права ставити відмову від успадкування своєї частки у майні померлого власника в залежність від будь-яких умов чи застережень. Зазначеною нормою закону передбачено, що спадкоємець не може в обмін на відмову від прийняття спадщини вимагати отримання для себе або інших осіб будь-яких матеріальних чи нематеріальних благ. З матеріалів спадкової справи № 10/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , розпочатої 19.06.2020, [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вбачається, що 19.06.2020 [PERSON] подав заяву від 19.06.2020 року за № 27 згідно якої відмовився від прийняття спадщини відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України на користь спадкоємиці за законом іншої черги - онучки померлої - [PERSON] (відповідача по справі) та не заперечував щодо оформлення [PERSON] усього спадкового майна на її ім`я. Також, [PERSON] в заяві роз`яснено, що заява про відмову від прийняття спадщини може бути ним відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Зміст ст.ст. 1216-1232-1, 1241, 1258-1285, 1296-1301 ЦК України роз`яснено. Справжність підпису [PERSON] та його дієздатність перевірено, що засвідчено підписом нотаріуса О.Ю. Кирилюк. 19.06.2020 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Кирилюк О.Ю. заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Як зазначила в своїх письмових поясненнях [PERSON] , приваний нотаріус Київського міського нотаріального округу, яка є третьою особою по справі, 19.06.2020 року до її, як приватного нотаріуса звернувся на прийом [PERSON] та [PERSON] , з різних питань що стосуються нерухомого майна та переоформлення на нього документів. Вона надала консультацію та роз`яснила наслідки певних дій відповідно до діючого законодавства. Після чого [PERSON] , підписав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , йому було роз`яснино, що його заява про відмову від спадщини може бути ним відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Про що було зазначено в тексті самої заяви про відмову, підписаної [PERSON] . Також, 19.06.2020 було укладено договір дарування, з огляду на який [PERSON] подарував [PERSON] (дочці) Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.03.1998. Згідно п.7 Договору зміст ст.ст. 229, 230, 231, 233-235 (підстави визнання правочинів недійними), 717, 721, 722, 727 (загальні положення про дарування) Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 65 Сімейного кодексу України, зміст ст.174 Податкового кодексу України нотаріусом роз`яснено. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] , зазначив, що при складанні заяви про відмову від спадщини він припустився помилки, що має істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін. Згідно з частиною п`ятою статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України. За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою визнання відмови від спадщини позивач зазначає помилку щодо обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першою статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду україни від 06 листопада 2009 року № 9 «про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснино, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або в наслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильне його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. При розгляді справи судом установлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 19 червня 2020 року, поданої до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю., він відмовився від прийняття спадщини відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України на користь спадкоємця за законом іншої черги - онучки померлої [PERSON] та йому було роз`яснено право відкликати цю заяву у строк, встановлений статтею 1273 ЦК України. Також судом встановлено, що при прийнятті заяви [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк О.Ю., йому роз`яснено юридичні наслідки такої відмови, надані роз`яснення були йому зрозумілі. Вказані обставини свідчать про обізнаність [PERSON] зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. При цьому позивачем у порушення вимог статей 77,78,81 ЦПК УКраїни суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена ним внаслідок помилки, а тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову. При розгляді справи [PERSON] , зазначив, що він не пам`ятає чи два рази підписував заяву, нотаріусом не було нічого роз`яснено. Неможе сказати чи його підпис міститься на заяві про відмову від спадщини. Був ознайомлений з договором дарування, частини квартири яка належала йому на користь відповідача. Нотаріус не роз`яснювала про можливість відкликання заяви про відмову від спадщини, а тому вважає, що нотаріус обманула його. Він був у стані що не міг усвідомлювати свої дії, однак підтвердити дані факти письмовими доказами він не має можливості. Дані свідчення не можуть бути прийняти судом, оскільки позивачем факт подачі цієї заяви до нотаріальної контори не заперечується та ця обставина сама по собі не може бути підставою для визнання правочину недійсним, з наведених позивачем підстав. Також, суд критично відноситься до показів свідків: Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є співмешканкою позивача, з яким разом проживали. Їй відомо, що [PERSON] іншого житла не має. З відповідачкою свідок зідзвонювалась щодо стану здоров`я бабусі. [PERSON] знала, що позивач мав успадкувати після смерті матері частину квартири, будинку та ощадкнижки. Про оформлення договорів [PERSON] у нотаріуса їй нічого не було відомо, аж згодом дізналась, що позивач подарував частину своєї квартири своїй дочці. Також, свідок повідомила, що про наміри подарувати квартиру доньці [PERSON] позивач їй не розповідав. Свідок [PERSON] суду повідомив, що [PERSON] йому зателефонував і повідомив, що став «бомжом». Свідок особисто возив на [PERSON] з донькою [PERSON] до нотаріуса щоб оформити спадщину. Вони в машині обговорювали як і що зробити. З цієї розмови свідку стало відомо, що позивач хоче подарувати відповідачу свою частину квартири, а частина квартири після смерті матері перейде йому через 6 місяців. Дані покази свідків не підтверджують та не спростовують вимоги позивача щодо його помилки обставин, які мають істотне значення при подачі заяві про відмову від спадщини. Також, суд не бере до уваги надані до позову Договір - замовлення №9.130813к від 05.06.2020 та накладна б/н від 04.06.2020, оскільки зазначені документи видані на ім`я [PERSON] , яка не є учасником справи, та не підтверджують обставини на які посилається позивач. Долучені в судовому засіданні в якості доказу довідка акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 883357 про встановлення другої групи інвалідності через загальне захворювання, копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 339/21 та копію виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3153, які також, не є належними доказами. Як зазначив позивач під час написання заяви про відмову від спадщини він був у стані,при якому, він не міг керувати своїми діями, при цьому в судовому засіданні не було надано належних доказів, що підтверджували обставини про його психоемоційний стан під час написання заяви про відмову від спадщини, що вплинуло на можливість усвідомлення своїх дій та їх наслідків, та є безпідставними, оскільки згідно з позовною заявою яка є предметом розгляду, такі підстави для визнання відмови від спадщини, позивачем не зазначені, в зв`язку з чим судом дані обставини не досліджувалися, що відповідає принципам змагальності і диспозитивності, закріпленим у статтях 12, 13 ЦПК України. Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що заява про відмову від прийняття спадщини після смерті його матері була подана ним внаслідок помилки щодо природи цього правочину. Позивач був обізнаний про свої спадкові права як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. Крім того, правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не скористався, тому підстав для задоволення його позову суди не знайшли, оскільки відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Зважаючи на викладене та враховуючи з`ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed