Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: ДМС Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачам на праві приватної власності кожній належить по 1/2 частині в будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 14.11.1992 року і по 15.05.2007 року. З часу одруження проживали з бувшим чоловіком у будинку по [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу у 2007 році примирилися і продовжували ще 4 роки жити в цьому будинку. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS]. З вересня 2011 року з відповідачем посварилися і припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства. З вересня 2011 року відповідач проживає у своєї матері по [ADDRESS]. У жовтні 2013 року запропонували відповідачу, який більше двох років не проживав у будинку, знятись зреєстрації, так як мали намір оформити субсидію, але останній відмовився. На цій підставі позивачі вважають, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та просять визнати останнього таким, що втратив право користування житловим будинком, зобов"язати ДМС зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою, стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в сумі 243,60 грн. та 600,00 грн. за складання позовної заяви. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задоволити з підстав, наведених в позові. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, але подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що дійсно не проживає в [ADDRESS] понад два роки. Пояснив, що позивачі не запускають його в даний житловий будинок. Представник третьої особи без самостійних вимог Державної міграційної служби Виноградівського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області, в судове засідання повторно не з"явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань суду не подавав. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: копія паспорта позивачки [PERSON], серії [NUMBER], виданого Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 30.05.1997 року, копія паспорта позивачки [PERSON], серії [NUMBER], виданого Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області 30.05.1997 року, копія свідоцтва про право власності від 27.07.1999 року серії АВВ №100493 на 1/2 частку в спільному сумісному майні, придбаному за час шлюбу, копія свідоцтва про право власності від 27.07.1999 року серії АВВ №100492 на 1/2 частку на майно [PERSON], який помер [INFO], копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Виноградівського РУЮ 15.05.2007 року, акт складений депутатом Виноградівської міської ради Поляк В.М. від 08.01.2014 року, довідка ДМС Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №270 від 30.01.2014 року. Судом встановлено, що обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги мали місце. Як вбачається з наведених вище доказів, позивачам на праві приватної власності кожній належить по 1/2 частині в будинку по [ADDRESS] згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Як вбачається з відповіді ДМС Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №270 від 30.01.2014 року відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] з 07.03.1995 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом РАЦСу Виноградівського РУЮ 15.05.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З акту депутата Виноградівської міської ради округу №5 Поляк В.М. від 08.01.2014 року слідує, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає більше двох років. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив факт не користування ним будинком [ADDRESS] понад два роки. Інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи немає. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Правовідносини по даній справі регулюються вимогами Цивільного Кодексу України та Житлового кодексу України. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. Окрім цього, відсутні обставини, у відповідності до яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, передбачених ч.3 ст. 71 Житлового кодексу України. Доказів домовленості між позивачами та відповідачем щодо користування житлом суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та скасування реєстрації є законними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума судових витрат судового збору у розмірі 247,00 грн., що підтверджується квитанцією №0690920208 від 09.01.2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в повному обсязі в рівних частка. Крім цього, позивачі просили стягнути з відповідача витрати в розмірі 600,00 грн. за складання позовної заяви. Дана позовна вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ст. 56 ЦПК України). Таким чином, необхідною умовою допуску особи, яка надає правову допомогу для участі у справі, є волевиявлення особи, яка бере участь у справі та прийнята з цього питання ухвала суду. Відшкодування витрат на правову допомогу може мати місце лише за наявності цих умов. Позивачі заяви про допуск особи, яка має право на надання правової допомоги, не надали. Відтак відшкодування витрат на правову допомогу не може мати місця. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial