Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

04.01.2017 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходів) до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, він просив стягувати з відповідачки на його користь на утримання меншої дитини аліменти в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходів), до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він зіслався на те, що відповідачка є матір"ю дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча зобов»язана це робити. У судове засідання позивач не з»явився та звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з»явилась та надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала та просила постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання їй зрозумілі. Є здоровою та працездатною особою. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, шлюбні відносини між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.2015 року, яке набрало законної сили 02.03.2015 року. Від спільного шлюбу є троє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка є матір»ю вказаних дітей. Двоє старших дітей разом з батьком проживають за адресою [ADDRESS] та знаходяться на повному його утриманні . Як вбачається з акту обстеження матеріально- побутових умов проживання сім»ї [PERSON], встановлено, що відповідачка з меншою дитиною зареєстровані за адресою позивача, але фактично проживають окремо. Відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку змогу, так як є здоровою, працездатною особою. Стан здоров»я дітей є задовільний. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітніх дітей, тому при прийнятті рішення керується ст.. 51 Конституції України та ст.. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши та встановив обставини справи, стан здоров»я та матеріальне становище дітей і відповідачки, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved