Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.08.2020 року, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачкою мають неповнолітнього сина - [PERSON] , позивач визнав його своїм сином, однак протягом встановленого законодавством терміну не зареєстрував сина на себе, тому відомості про батька в свідоцтві про народження були записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач приймав активну участь у житті сина та забезпечував матеріально. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.08.2020 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] , внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 04 вересня 2020 року Постановою державного виконавця ВДВС Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа. На теперішній час у позивача змінився матеріальний стан, оскільки він уклав шлюб з [PERSON] та у них народилась, донька - [PERSON] , [INFO] . При вирішенні Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області спору про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано наявність на утриманні позивача другої дитини, а отже розмір аліментів маж бути переглянутий. З кінця серпня 2020 року позивач не проживає разом з [PERSON] , сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн. Позивач є фізичною особою-підприємцем, має мінливий дохід, тому визначення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. забезпечить стабільний, необхідний та достатній рівень його матеріального забезпечення та врахує інтереси доньки, яка має право на такий самий рівень матеріального забезпечення як і старша дитина. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року призначено розгляд цивільної справи в режимі відео конференції між Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Солом`янським районним судом м. Києва. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити, надавши також додаткові докази на підтвердження витрат позивача на оренду приміщення для здійснення підприємницької діяльності, а також отриманих доходів з листопада 2020 року по травень 2021 року. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, заперечувала проти зменшення розміру аліментів, вважаючи, що не має законних підстав для зміни способу стягнення аліментів, також відсутні докази про те, що позивач не проживає та не веде спільного господарства зі своєю дружиною. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.08.2020 року [PERSON] визнано біологічним батьком [PERSON] , внесено відповідні зміни до актового запису про народження №1488 від 13 грудня 2011 року [PERSON] , який народився [INFO] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зазначивши у графі «батько» - прізвище - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, прізвище дитини « [INFO] » змінено на прізвища батька « [INFO] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 03.06.2016 року позивач [PERSON] [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] . [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем з 20 липня 2015 року, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримує дохід, за травень 2020 року - 16200 грн., за червень 2020 року - 16050 грн., за липень 2020 р. - 16140 грн., за серпень 2020 року - 16620 грн., за вересень 2020 року - 16700 грн., за жовтень 2020 р. - 17000 грн., за листопад 2020 року - 17000 грн., за грудень 2020 року - 16830 грн., за січень 2021 року - 17000 грн., за лютий 2021 р. - 12000 грн., за березень 2021 року - 16640 грн., за квітень 2021 року - 13340 грн., за травень 2021 року - 15670 грн., що підтверджується наданими позивачем виписками по рахунку ФОП. Згідно актів про надання послуг за грудень 2020 року, лютий 2021 року, березень 2021 року позивачем сплачено 4500 грн. за оренду робочого місця на підставі Договору № КВ 562 від 03.04.2017 року. Відповідно до довідки виданої Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по виконавчому листу № 212/1925/20 від 12.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ј частини на утримання дитини, нарахована сума аліментів з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року в складає 23202,50 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так,Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст..ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Так, аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) позивача стягуються з нього на підставі судового рішення від 17.08.2020 року. При цьому обставини перебування у шлюбі позивача та наявності іншої дитини - доньки [PERSON] , яка народилася [INFO] вже існували на час вирішення спору про встановлення батьківства позивача щодо сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання, а отже позивач не був позбавлений можливості навести свої аргументи під час вирішення вказаної справи. Зі змісту вказаного рішення також вбачається, що [PERSON] заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини, скористався правом апеляційного оскарження, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.11.2020 року вказане рішення залишено без змін. Майже одразу після апеляційного перегляду, 01 грудня 2020 року позивачем подано даний позов до суду з метою зменшення розміру стягнутих аліментів. Однак суд вважає, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан його здоров"я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Надані документи на підтвердження понесених витрат на оренду робочого місця не свідчать про зміну та погіршення матеріального стану позивача, враховуючи, що договір оренди також було укладено до ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Суд також відхиляє твердження позивача про те, що він має мінливий дохід, а також сплачує аліменти на неповнолітню доньку у розмірі 4000 грн., що є підставою для зміни способу стягнення аліментів, оскільки згідно з вимогами ст.181 СК України, правом ініціювати зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, наділений виключно одержувач аліментів. При цьому, згідно ст.184 СК України, визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд може лише за заявою одержувача аліментів. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Додатково суд зазначає, з урахуванням матеріального стану позивача, маючи на виконанні у примусовому порядку один виконавчий лист, піклуючись за рівне матеріальне становище своїх дітей, не позбавлений у добровільному порядку надавати допомогу донці [PERSON] , [INFO] , у розмірі не меншому, ніж сину [PERSON] , [INFO] . Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed