Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

05 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З метою організації відпочинку дитини, виходячи з подій в Україні, вона запланувала спільний відпочинок з дитиною влітку 2014 року за кордоном. Для отримання дозволу на виїзд сина за кордон разом з нею, вона звернулася до відповідача для отримання його дозволу на це, але він повідомив, що такого дозволу не надасть, не обґрунтовуючи свою відмову. Таким чином, своїми діями відповідач порушує їх з сином право на спільний відпочинок. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], з території України, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], на період з 1 червня 2014 року по 31 серпня 2014 року. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], з території України до Домініканської Республіки, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], на період з 15 липня 2014 року до 31 серпня 2014 року включно. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Доповнила, що відповідач не спілкується з сином, відмовляється від дачі дозволу на виїзд дитини за кордон, свою відмову нічим не мотивує. Просила уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON], діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у судовому засіданні підтримав пояснення позивачки та зазначив, що надати письмові докази щодо наміру виїзду позивачки з сином в Домініканську Республіку немає можливості, тому як для укладення договору з турагенством, необхідно отримати рішення суду про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини. Просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Будучі раніше присутнім у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та пояснив, що він проживає разом з матір'ю, окремо від батька, дійсно вони бажають з матір'ю виїхати за кордон на відпочинок, однак батько не надає на це згоду, останній час просто не бере слухавку. Свою відмову батько нічим не обґрунтовує. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи - служби по справам дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, від начальника служби надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутності їх представника з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України ""Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, тобто можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Судом встановлено, що позивачка має намір виїхати з сином в період літніх канікул на відпочинок до Домініканської Республіки, однак відповідач не надає своєї згоди на вивіз дитини за межі України, не обґрунтовуючи при цьому своєї відмови. За таких обставин, суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини на відпочинок в період літніх канікул разом з матір'ю до Домініканської Республіки, не буде порушенням прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи уточнені позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], з території України до Домініканської Республіки, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], у супроводі матері - [PERSON], на період до 01 вересня 2014 року, починаючи з дня набрання рішення законної чинності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 243 гривни 60 копійок.

Outcome: approved