Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

\~[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. 16.09.2013 року від шлюбних стосунків народився син [PERSON], син з народження проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач категорично відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина добровільно. У жовтні 2017 року позивач вже зверталась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Під час розгляду справи у судовому засіданні відповідач зазначив, що буде надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку, зазначив, що на теперішній час не має доходу, при особистій розмові, відповідач пообіцяв, що буде виконувати батьківські обов'язки належним чином. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16.02.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини залишено без розгляду. Однак відповідач так і не надав матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 7 000 гривень щомісячно, починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO] в сумі 1\~030 грн., так як дитина має незадовільний стан здоров'я, потребує додаткових витрат на лікування, до того ж відвідує дошкільний навчальний заклад «Багряні вітрила», дитячий клуб «Маленький геній, та дитячі тренування пов'язані з розвитком фізичних здібностей. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 12.11.2017 року у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просила у позові відмовити , та стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), так як відповідач має постійне джерело доходу. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 255002 виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] народився 16 вересня 20103 року, батьками дитини вказані [PERSON], та [PERSON], актовий запис №996. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положенняст.\~180\~СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до\~ст.184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає необхідним позов [PERSON] в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини задовольнити частково, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів 7000 грн. є безпідставно завищеним, необгрунтованим. Відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець, має\~\~майно та щомісячні доходи, вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. При визначенні розміру аліментів судом враховується\~\~матеріальне становище відповідача, а також\~\~те, що відповідач є приватним підприємцем, працює, має нерегулярний, мінливий заробіток. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне\~\~судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину. Такими обставинами, на думку суду, можуть бути несподіване захворювання, для лікування якого необхідна значна сума коштів, нещасний випадок, а також необхідність розвитку здібностей дитини, яка їх має, зокрема, до музики, до спорту, тощо. Саме такі обставини можуть вважатись особливими, їх понесення будь-яким з батьків зумовлює участь іншого в оплаті цих витрат. Суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов'язковою не є. Саме до таких витрат суд в даній справі відносить витрати позивачки по наданню послуг за відвідування дитячих груп, оскільки на думку суду ці витрати є поточними і не викликані особливими обставинами.\~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Витрати на зайняття в гуртках та дитячому клубі не є обов'язковими та оплачуються позивачкою за власним бажанням та бажанням матері у додатковому вихованні та всебічному розвитку дитини. Особливі обставини для відвідування дитячих закладів та гуртків, а ні позивачем, а ні його представником суду не наведені. Які саме здібності дитини розвиваються у навчальних центрах, що потребує додаткових витрат на дитину стороною позивача не зазначено. Теж саме стосується і лікування дитини. Наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, може бути підтверджена довідками медичних закладів, а також іншими документами, які свідчать про те, що дитина страждає на тяжке захворювання та про необхідність у зв'язку з цим збільшення порівняно зі звичайними витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами. Наприклад, витрати на додаткове або особливе харчування дитини за нормами, розробленими Міністерством охорони здоровя, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд\~довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, санаторно-курортне лікування\~виписками з історії хвороби дитини про призначення та рекомендації лікарів, виданими ними рецептами, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Між тим, належних доказів /висновок ВКК/ того, що дитина серйозно хвора і потребує додаткових витрат на лікування, харчування, оздоровлення, а також доказів щодо понесення позивачкою таких витрат, у матеріалах справи немає. Крім того, позивачкою не надано жодного документу на підтвердження здійснення нею додаткових витрат, а саме фінансового документу (квитанція, чек, тощо). Акт виконаних робіт не є фінансовим документом, який би підтверджував факт здійснення оплати. Акт виконаних робіт чи акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) свідчить про те, що одна сторона здійснила послугу, друга сторона її прийняла. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки підстав для покладення на відповідача обов'язку щомісячно фінансувати додаткові витрати з обґрунтуванням характеру таких додаткових витрат, їх тривалості та вартості, судом не встановлено. Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача з 01.11.2017 року суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. В розумінні ч.2\~ст. 191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені за умови, що позивачка надасть докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і що одержати їх вона не могла у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати. Як підставу для стягнення аліментів за минулий час позивач зазначає її звернення до суду у листопаді 2017 року з позовом про стягнення аліментів. Однак позов за заявою [PERSON] був залишений без розгляду, тобто вона добровільно на той час відмовилася від стягнення та одержання нею аліментів. А отже, вона не вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача (особисто до відповідача з проханням сплачувати аліменти не зверталася, не направлялись йому відповідні листи з таким проханням, не зверталась до його батьків з метою вплинути на нього та схилити до сплати аліментів, місця свого проживання відповідач не приховував ) та не надала доказів ухилення [PERSON] від сплати аліментів в сенсі\~ст. 191 ч 2 СК України. З даним позовом звернулася до суду 16.03.2018 року. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на утримання дитини слід стягнути з дня пред'явлення позову, тобто з\~\~16 березня 2018 р. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України\~Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430\~ЦПК України,суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial