Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], про що секретарем Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області [PERSON] видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Померлим 21 січня 2009 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за №1, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав позивачці [PERSON], [INFO] Однак, за час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та на земельну ділянку. Тому позивачка була змушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту належності майна спадкодавцю та визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Але не вказала в позовній заяві вимогу про встановлення права власності на земельну ділянку. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року встановлено факт належності спадкового майна та визнано за позивачкою право власності на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Та видано державним реєстратором [PERSON] витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок від 23.11.2017 року . Ухвалою суду від 07.12.2017 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду . Справа розглядається за правилами ,що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року ( далі ЦПК України), що передбачено ч.1п.9 Розділу XІІІ Перехідні Положення ЦПК України. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву в якій прохала суд провести розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачка [PERSON], є спадкоємцем за заповітом всього майна померлого [PERSON], до якого входить земельна ділянка площею 0,60 га, яка була надана в користування для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Проте померлий за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлим, позивачка не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я. За викладених обставин позивачка змушена звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставівикладеного і

Outcome: approved