Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

30 серпня 2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 05 березня 2013 року близько 15 год. 35 хв. на автодорозі Українка - Козин 5 км 400 метрів в межах смт Козин Обухівського району Київської області сталося ДТП за участю автомобілів «Фольцваген Гольф» державний номер [NUMBER] регіон 19 Росія під керуванням [PERSON] та «Фіат Добло» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Автомобіль «Фіат Добло» належить на праві приватної власності [PERSON]. Дорожньо - транспортна пригода сталася з вини [PERSON], яка виїхала на зустрічну смугу руху та допустила зіткнення з автомобілем «Фіат Добло». В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Фіат Добло», що належить [PERSON] Розмір збитків, відповідно до звіту автотранспортного дослідження автомобіля «Фіат Добло», який належить [PERSON] становить 187773 гривень. Окрім того в ДТП постраждали [PERSON] та його пасажирка [PERSON], які зазнали тілесних ушкоджень та були госпіталізовані до клініки «Боріс», де проходили стаціонарне лікування. В зв'язку з тим, що Відповідачка не цікавилася станом постраждалих та не бажала надавати матеріальну допомогу, тягар по оплаті лікування [PERSON] та [PERSON] взяв на себе [PERSON]. Так за лікування [PERSON] було сплачено 9627,20 гривень, що підтверджується договором №793 від 05.03.2013 року про надання медичних послуг на користь третьої особи та квитанцією №ПН 718136 від 12.03.2013 року. За лікування [PERSON] було сплачено 27789,28 гривень, що підтверджується договором №797 від 05.03.2013 у про надання медичних послуг на користь третьої особи та квитанцією №ПН 718135 від 33.2013 року. Крім того [PERSON] поніс додаткові витрати з проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 750,00 гривень. Загальна сума матеріальних збитків завданих [PERSON] складає 225939 гривень 48 копійок. Також окрім матеріальних збитків позивачі просили стягнути моральну шкоду, яку оцінили по 100000 гривень кожний. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України позивачі просили задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. 31.12.2013 року через канцелярію суду позивачами подано заяву про уточнення позовних вимог. Згідно якої позивачі просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 103523 (сто три тисячі п'ятсот двадцять три) гривні відшкодування матеріальної матеріальної шкоди. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» на користь [PERSON] 50000 тисяч гривень та 37416 сім тисяч чотириста шістнадцять) гривень 48 копійок відшкодування матеріальної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3441 гривень витрат на оплату судового збору. Позивачі та їх представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просили їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позовних вимог, просив в задоволенні позовних вимог відмовити надав до суду письмові заперечення проти позовних вимог. Представник (арбітражний керуючий) ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» в судове засідання двічі не з'явився про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань що мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій спричинена шкода в результаті порушення його цивільного права, має право на її відшкодування. Цією ж статтею шкодою визнаються втрати, які особа понесла в зв'язку з загибеллю чи пошкодженням речі, а також затрати, які особа понесла чи повинна буде понести для відновлення свого порушеного права. На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу у ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт». Також суд зазначає, що вказаний поліс в момент ДТП, що мало місце 05 березня 2013 року був чинний. Слід зазначити, що позивачами не надано до суду доказів звернення до страхової компанії із відповідним повідомленням про обставини події за участю ТЗ забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного транспорту та із заявами про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність порушення прав позивача [PERSON] відповідачем ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт». Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пункт 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Зазначені вище норми чинного законодавства говорять про те, що шкоду завдану в ДТП третій особі, має відшкодовувати страхова компанія. В даному випадку, шкоду, завдану в ДТП, має відшкодувати саме Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» на підставі укладеного між нею та [PERSON] полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у випадку визнання винною [PERSON] у вчиненні даного ДТП. В матеріалах справи наявний лист начальника ВДАІ Обухівського РВГУ МВС України в Київській області А.Л. Огородніка від 30.10.2013 року №1892 з якого вбачається, що матеріалів про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] до ВДАІ Обухівського РВГУ МВС України в Київській області не надходило. В ході розгляду справи встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно учасників ДТП, що мало місце 05 березня 2013 року близько 15 год. 35 хв. на автодорозі Українка - Козин 5 км 400 метрів в межах смт. Козин Обухівського району Київської області за участю автомобілів «Фольцваген Гольф» державний номер [NUMBER] регіон 19 Росія під керуванням [PERSON] та «Фіат Добло» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] не складався На даний час відсутні будь-які докази про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП 05.03.2013 року або складання по даному факту щодо неї адміністративного протоколу, отже посилання позивачів на винність відповідача у пошкодженні його транспортного засобу є безпідставними. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Заподіяння моральної шкоди позивачам відповідачем 1 не підтвердилось в ході розгляду справи і факт заподіяння моральної шкоди залишився недоведеним відповідно до ст.ст. 23, 1168 ЦК України в судовому порядку позивачами. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів визнання винним у ДТП, яка сталася 5 березня 2013 року, відповідача [PERSON] - позивачами суду не надано, отже посилання позивачів на заподіяння матеріальної та моральної шкоди відбулося саме внаслідок винної поведінки відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і суд діє в даному випадку відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Оскільки позивачами не надано доказів в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] не підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 3441грн., виходячи з того, що основний позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed