Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

04.01.2018 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в особі: Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів: Токмацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки. В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що Енергодарською місцевою прокуратурою під час вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин опрацьовано інформацію ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 10.11.2017 року № 8-8-0.6-6671/2-17, інформацію Василівського управління Токмацької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20.09.2017 року № 1064/8/33-03-17 щодо заборгованості зі сплати орендної плати та встановлено факт систематичної несплати (понад 12 місяців) орендної плати за користування земельною ділянкою фізичною особою [PERSON] 21.02.2005 року між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON] укладено договір оренди землі. Договір зареєстровано 12.05.2005 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040526600003. Відповідно до умов вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з земель запасу, яка знаходиться на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області. Об'єктом оренди, відповідно до п.2 вказаного Договору, є земельна ділянка площею 14,9 га (кадастровий номер: [NUMBER]). Відповідно до п.8 вищевказаного договору правочин укладено на 49 років. На підставі договору про внесення змін до договору оренди землі № 593 від 04.10.2011 року сторони домовились про наступне: «Пункт 5 Договору викладено в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно довідки відділу Держкомзему у Василівському районі Запорізької області від 04.10.2011 № 1503 становить 203 402, 88 грн. У пункті 9 Договору сторони узгодили, що: «Орендна плата вноситься Орендарем в грошовій формі у розмірі 6102 грн. 10 коп. на рік, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пункт 11 Договору викладено в наступній редакції: «Орендна плата по договору вноситься у грошовій формі щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Василівського району Малобілозерська сільська рада. Відповідачем [PERSON] зобов'язання за Договором належним чином не виконується, орендна плата за земельну ділянку державної власності своєчасно та в повному обсязі не сплачується, що призвело до виникнення заборгованості. Протягом грудня 2016 року - листопада 2017 року Орендарем жодного газу не сплачено орендну плату за землю та згідно інтегрованої картки платників податків сума заборгованості по орендній платі [PERSON] станом на 28.11.2017 року становить 9145 грн. 82 коп. Крім того, ГУ ДФС у Запорізькій області вживалися заходи щодо стягнення боргу орендної плати, постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі № 808/2996/16 та від 18.09.2017 у справі № 808/1897/17 позови ГУ ДФС у Запорізькій області до [PERSON] про стягнення коштів за податковим боргом задоволені. що підтверджує систематичне невиконання зобов'язань зі сплати оренди [PERSON] Також у позові прокурор зазначає, що несплата [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 14,9 га орендної плати понад 12 місяців поспіль є систематичною несплатою. Таким чином, прокурор вважає, що є підстави для припинення [PERSON] права користування спірною земельною ділянкою та розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.02.2005 року. У зв'язку з чим, прокурор звертається до суду з позовом, в якому просить: 1) Розірвати договір оренди землі від 21.02.2005, укладений між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON], зареєстрований у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області за № 040526600003 від 21.05.2005, відносно земельної ділянки площею 14,9 Га з кадастровим номером: [NUMBER]. 2) Зобов'язати [PERSON] повернути на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області земельну ділянку площею 14,9 Га з кадастровим номером: [NUMBER], яка розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області. 3) Стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.67). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року задоволено клопотання прокурора Арустамян Д.Ю. та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (а.с.102-103). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01.03.2018 року позов прокурора залишено без руху для усунення недоліків за пред?явленим позовом щодо необхідності здійснення доплати судового збору в розмірі 6452,28 грн. за пред?явлення вимог майнового характеру (а.с.105-106). Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.185). В судовому засіданні прокурор Арустамян Д.Ю. заявлений позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити позову заяву, посилаючись на підстави, викладені у позові в редакції від 29.12.2017 року, а також з урахуванням в подальшому наданих письмових пояснень. В судовому засіданні представник позивача Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Ханат Т.С. заявлений прокурором позов підтримала повністю, просить позов задовольнити, підтримала у повному обсязі раніше надані письмові пояснення від 12.02.2018 року по суті заявлених позовних вимог (т.1 а.с.75-76), в яких зазначає, що 21.01.2005 року між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 14,9 га, який зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040526600003. З 01.01.2013 року відповідно до змін в земельному законодавстві, на підставі листа відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області від 04.09.2013 року за № 06-12/1923, Василівська райдержадміністрація передала до відділу Держземагенства у Василівському районі договір від 21.02.2005 року, згідно акту прийому-передачі від 13.09.2013 року. Однак, відповідної зміни в частині заміни сторони договору орендодавця, не відбулося, і тому контролювати обов'язки орендаря, а саме вчасної оплати оренди за землю, райдержадміністрація вже не мала повноважень. В період часу з 2005 по 2013 pоки, на адресу Василівської райдержадміністрації не надходило жодного повідомлення щодо заборгованості [PERSON] по сплаті орендної плати по договору оренди, ні від Малобілозерської сільської ради, ні від Василівського відділення Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби України в Запорізькій області. На підставі вищевказаного, Василівська райдержадміністрація підтримує вимоги Енергодарської місцевої прокуратури та просить заявлений позов задовольнити у повному обсязі за підставами викладеними у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Лисенко А.І. заявлений прокурором позов підтримав у повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] висловив заперечення проти заявлених прокурором позовних вимог до [PERSON], вважає прокурора неналежним позивачем у розумінні ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки до подання позову до суду прокурор не повідомив про це суб'єкта владних повноважень. Також вказує на те, що в порушення вимог ч.2 ст.95 ЦПК України, прокурором не надано належних та допустимих доказів по справі в обгрунтуваннязаявлених позовних вимог. Вимагаючи розірвати договір оренди землі від 21.02.2005 року, прокурором не доведено наявність підстави його розірвання, а саме систематичності порушення умов договору з боку [PERSON] З наявних в матеріалах справи довідок Василівського відділення Токмацької ОДПІ ДФС в Запорізькій області вбачається, що у [PERSON] існувала заборгованість по пені в сумі 4566,77 гривень, що не є тотожнім поняттям із заборгованістю по орендній платі, а потім існувала заборгованість за оренду землі за 2016 рік в сумі 9145,82 гривень. Після відкриття провадження у справі заборгованість по пені та орендній платі була відповідачем повністю погашена. Вимога щодо зобов'язання [PERSON] повернути земельну ділянку, прокурором належними письмовими доказами не доведено, а саме ті обставини, що [PERSON] було передано за умовами договору оренди землі від 21.02.2005 саме земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER], оскільки прокурором не надано суду для огляду оригіналу оспорюваного договору оренди землі від 21.02.2005 року, із невід'ємними до нього додатками, без яких неможливо в судовому засіданні з'ясувати питання об'єкту оренди, а також відсутній витяг з Державного земельного кадастру, який може бути єдиним належним письмовим доказом ідентифікації земельної ділянки, тому просить відмовити в задоволенні позову прокурора Енергодарської місцевої прокуратури до [PERSON] про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.. Представник третьої особи на стороні позивачів: Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області в судове засідання повторно не з?явився, про день та час судового огляду був повідомлений судом своєчасно а належним чином що підтверджується поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи (т.1 а.с.195,201,204,228,239, т.2 а.с.2), проте на адресу суду надано заяву, в якій представник третьої особи Аббаєв Р.П. підтримав заявлений заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури позов по даній справі, заперечень проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи не висловив, самостійних вимог щодо предмета спору не заявив (т.1 а.с.208). Вислухавши судовому засіданні пояснення прокурора Арустамян Д.Ю. на обґрунтування заявлених позовних вимог, пояснення представника позивача Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Ханат Т.С., пояснення представника позивача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Лисенка А.І., пояснення представника відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідача [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені Заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, в інтересах Держави в особі: Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до [PERSON] позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що 21.02.2005 року між орендодавцем Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області в особі голови Грачова В.С. та орендарем - громадянином [PERSON] було укладено Договір оренди землі, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 14,9 га, строком на 45 років, орендна плата становить 1490 грн., яка вноситься в строк до 15 листопада відповідного року Пунктами 36-38 даного Договору оренди землі визначено зміни умов договору та припинення його дії, а саме: дія договору оренди землі припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов»язків, передбачених договором, в разі випадкового знищення чи пошкодження об?єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню (т.1 а.с.33-37). 12.05.2005 року вказаний договір оренди зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 040526600003 від 12.05.2005 року.(а.с.37). 04.10.2011 року Договором № 593 внесені зміни до договору оренди землі, відповідно до яких сторони договору домовились про наступне: «Пункт 5 Договору викласти в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно довідки відділу Держкомзему у Василівському районі Запорізької області від 04.10.2011 року за № 1503 становить 203402,88 грн.» У пункті 9 Договору про оренду землі сторони узгодили, що: «Орендна плата вноситься Орендарем в грошовій формі у розмірі 6102 (шість тисяч сто дві) грн. 10 коп. на рік, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки». Пункт 11 Договору про оренду землі викладено в наступній редакції: «Орендна плата по договору вноситься у грошовій формі щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Василівського району Малобілозерська сільська рада», належна копія якого міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.38-39). 22.11.2011 року вищевказаний договір № 593 про внесення змін до договору оренди землі зареєстрований у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 232090004000911 від 22.11.2011 року.(а.с.39). Ці договори є укладеними, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). На даний час Договір оренди землі від 21.02.2005 року та Договір № 593 від 04.10.2011 року про внесення змін до договору оренди землі не змінені, не скасовані, не розірвані, їх незаконність не встановлена рішенням суду, відповідно до положень параграфа 2 ЦК України (ст.ст.215-236). Наявність правовідносин з Василівскою райдержадміністрацією Запорізької області відповідачем [PERSON] за вищевказаними Договорами не оспорюється, вказані договори в судовому порядку недійсними не визнані, оскільки протилежного в суді не доведено. Положеннями частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким за законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Порядок і умови звернення прокурора до суду із позовом з метою представництва інтересів держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах урегульовані Законом в наступний спосіб. Відповідно достатті 121 Конституції України, в редакції чинній на час подання позову, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою інтересів Держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, у зв'язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі ст.48 ЦПК України є стороною в цивільному процесі. Підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів унаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формою такого представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ; внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами. У відповідності до п.3,4 ст.23 Закон України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 2 ст.56 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу. Частиною 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч.4 згаданого Закону прокурор зобов»язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина або відповідного суб»єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень. Таким чином, наведені законодавчі норми не передбачають надання уповноваженим органом, згоди прокурору на пред'явлення в інтересах держави в особі відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування позову в порядку цивільного судочинства та здійснення відповідного представництва. Інші, передбачені законом умови, необхідні для представництва прокурором інтересів держави в особі Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, у даній цивільній справі також були дотримані. Так, прокурор у заяві самостійно визначив у чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтував необхідність їх захисту, зазначив орган уповноважений державою і вмотивував підстави та необхідність представництва тим, що ГУ Держгеокадастр у Запорізькій області починаючи з 07.12.2016 року (дата виникнення заборгованості) по теперішній час неналежним чином виконувало свої функції у спірних правовідносинах, а саме не вжило жодних заходів щодо захист у порушених інересів держави, у тому числі претензійно-позовного характеру, що потягло за собою негативні наслідки та зумовило необхідність пред'явлення позову прокурором. Заяву подано уповноваженою особою заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури. Оскільки прокурор звернувся до суду із позовом про захист порушених на його думку інтересів держави, що полягають в охороні належного використання земель та забезпеченні своєчасного надходження податкових платежів до бюджету, і позов заявлено в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій областіі, як суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого на даний час входить питання розпоряджання землями державної власності, а також Василівської райдержадміністрації, як органу, який здійснював права власника спірної земельної ділянки на час укладення договору оренди землі, тому наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі є обґрунтованою. Крім цього, підстави для його процесуального представництва є підтвердженими, оскільки ним попередньо, до подачі позову до суду, скеровано відповідні листи Василівській районній державній адміністрації Запорізької області (а.с.57-58 т.1), а також Головному управлінню Держгеокадастру в Запорізькій області від 28.12.2017 року (а.с.57-58 т.1). При цьому наявність підстав для представництва Головним управлінням Держгеокадастру в Запорізькій області, Василівською райдержадміністрацієї Запорізької області не оскаржено, навпаки, їх представники підтримали позов та приймали участь при розгляді справи в суді. Тому, заперечення представника відповідача [PERSON] щодо представництва прокурора як неналежного позивача по даній справі є неприйнятними, з урахування положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України та, крім того суд зазначає, що прокурор, при здійсненні ним представництва громадянина або держави в суді, не є стороною (позивачем) по справі, у розумінні положень ст.ст.48,56 ЦПК України. Також суд приходить до переконання про те, що заявлений суб'єкт владних повноважень Головне управління Держгеокадастру в Запорзькій області є належним позивачем у справі, оскільки, незважаючи на той факт, що стороною договору оренди був інший суб'єкт владних повноважень, проте починаючи з 01.01.2013 року з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», повноваження розпорядника земель державної власності перейшло саме до цього органу державної влади. При цьому, частинами 1 та 5 ст.148-1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Вимоги даної статті поширюються також на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні. Проаналізувавши виниклі між сторонами спірні правовідносини, суд встановив наступне. Право користування землею набувається та реалізується громадянами та юридичними особами в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст.13, 14), Земельним кодексом України (ст.116, 124), а також іншими законами, що приймаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України). Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України, ст.288 Податкового кодексу України використання землі в Україні є платним, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Плата за землю справляється відповідно до закону, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 2 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст.ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі», однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). П.288.1 ст.288 Податкового Кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Ст.654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.792 ЦК за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Вказане кореспондується ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельною ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов'язаний виконувати обов'язки відповідно до умов договору оренди. Орендна плата це обов'язкова умова договору оренди земельної ділянки, яка встановлюється згідно Закону України «Про оренду землі». На підтвердження та обгрунтування заявлених позовних вимог, прокурором та представниками позивачів в судовому засіданні не надано належних та достумихи доказів на підтвердження наявностя на даний час договірних відносин за Договором оренди землі від 21.02.2015 року, оскільки в матеріалах справи є копія вказаного Договору, проте з повним його змістом, оскільки відсутні аркуші з п.25-30 Договороу (т.1 а.с. 33-37), що унеможливлює визначити всі істотні умови Договору оренд землі. При цьому, на неодноразові звернення суду до Головного управління Дергеокадастру у Запорізькій області, про необхідність надання письмових доказів, відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, а саме: оригінали документів, утому числі і Договору оренди землі від 21.02.2005 року рзом з додатками до вказаного Договору, які є його невід?ємною частиною (т.1 а.с.220,227; ас.232,238), вказані письмові докази суду не надані, з пояснень представника позивача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Лисенка А.І. вбачається, що другий примірник Договору оренди землі та додатки до нього, у Головному управлінні Держгеокадастру у Запорізькій області відсутні, надати їх суду не представляється за можливе, без пояснення будь-яких причин. Разом з тим,, як вбачається з Акту прийому-передачі Договорів оренди земель сільськогосподарського призначення по Малобілозерській сільській раді від 13.09.2013 року, завірена копія якого міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.78-79), Василівська райдержадміністрація передала, а Держземагенство прийняло Договори оренди земель сільськогосподарського призначення, у тому числі і Договір оренди землі від 21.02.2005 року, зареєстрований у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру від 12.05.2005 року за № 040526600003 зі змінами (п.14 Акту). Тому, у зв?язку з ненаданням прокурором та представниками позивачів в ході судового розгляду справи належних та допустимих доказів з предметом заявлених позовних вимог на підтвердження об?єкту оренди, суд позбавлений можливості за наявними у справі копіями документів ідентифікувати земельну ділянку, яка є об?єктом Договору оренди землі від 21.02.2005 року з площею земельної ділянки 14,9 Га, без визначення кадастрового номеру та саме з тією земельною ділянкою, систематичність несплати за якою є предметом заявлених прокурором позовних вимог з площею 14,8999 Га, згідно Довідки з державної статистичної звітності від 01.01.2016 року (т.1 а.с.78). Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно п.«д» ст.141 ЗК України, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. З квітня 2014 року було змінено п.п.288.5.1 п. 288.5 статті 288 Податкового кодексу України та встановлено, що розмір орендної плати не може бути меншим 3% нормативної грошової оцінки землі. Встановлено, що після 2011 року зміни до договору оренди земельної ділянки від 21.02.2005 року щодо розміру орендної плати орендодавцем не ініціювались та сторонами не були погоджені. З наведеної у позові прокурором заборгованості по орендній платі, встановлено, що станом на 01.12.2016 року залишок несплаченої пені становив 4566,77 грн., на 07.12.2016 року нараховано орендну плату згідно з податковим повідомленням-рішенням № 36-13 від 30.06.2016 року в сумі 9145,82 грн., тобто борг станом на 14.12.2017 року, без пені становить 9145,82 грн., про що також свідчить довідка Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.12.2017 № 08-01-55/20949/10/08-01 від 14.12.2017 року (а.с.50,53-54). Разом з тим, після вікриття провадження у даній справі 15.02.2018 року [PERSON] сплатив орендну плату за землю в сумі 13986,01 грн., що підтверджується завіреною судом копією квитанції №П519/6209047/1 від 15.02.2018 року, наданою представником відповідача [PERSON] та яка міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.125), тобто станом на теперішній час заборгованості по орендній платі за землю немає. В постанові № 3-211гс14(910/16306/13) від 21.01.2015 року Верховний Суд України, підтримав позицію апеляційного та касаційного судів щодо відмови в задоволенні позову про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав наявності заборгованості з орендної плати, підтримавши як правомірні висновки цих судів, що орендарем погашено заборгованість зі сплати орендних платежів і на час ухвалення судом рішення у справі відсутня заборгованість перед бюджетом з орендної плати. Суд вказує також на те, що підставою для розірвання спірного договору оренди та повернення земельної ділянки може бути лише систематична несплата орендної плати, під якою слід розуміти несплату двох і більше платежів орендної плати. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі №6-146цс12. Разом з тим, прокурор не довів в суді наявність у відповідача [PERSON] систематичної заборгованості з орендної плати по спірній земельній ділянці. Пунктом п.287.5 ПК України встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. П.5.2 ст.5 ПК України передбачено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. А тому, при визначенні наявності в діях відповідача порушень щодо виконання умов договору оренди в частині строків та розміру внесення орендної плати за 2016-2017 роки суд вважає, що виходити слід саме із положень ПК України. Прокурор та представники позивача не надали суду докази, які б підтверджували фіксацію органами Державної фіскальної служби України наявності у [PERSON] помісячної заборгованості по орендній платі за спірною земельною ділянкою, а також направлення вказаними органами на адресу [PERSON] податкового повідомлення-рішення. Таким чином, відсутні підстави вважати, що систематична несплата відповідачем орендної плати за спірною земельною ділянкою уповноваженими органами встановлена. Отже, на момент звернення до суду, відсутня обставина систематичної несплати [PERSON] орендної плати, а мала місце сплата орендної плати не в повному обсязі, тобто є разове порушення умов Договору. Вирішуючи спір, судом першої інстанції врахований правовий висновок, висловлений у постанові Верховного Суду України від 28.09.2016 року у справі №6-977цс16 наступного змісту. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно із пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. В ході судового розгляду справи прокурором не надано та не доведено факт систематичної несплати [PERSON] орендної плати, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження даних обставин суду не надано та в ході судового розгляду справи не доведено, зокрема: з долучених до матеріалів справи копій судових рішень, а саме: постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року у справі № 808/2996/16 та постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року у справі № 808/1897/17 (т.1 а.с.42-43,44-45), на які посилається прокурор в обгрунтування заявлених ним позовних вимог, не вбачається наявність у відповідача [PERSON] заборгованості орендної плати саме за спірним договором оренди, та саме у період грудня 2016 року - листопада 2017 року, який зазначений у позові, крім того, долучена прокурором до матеріалів справи копія постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року у справі № 808/1897/17 не містить відмітки про набрання цим судовим рішенням законної сили, також до матеріалів справи постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року у справі № 808/2996/16 долучена прокурором у неповному змісті та обсязі, що позбавляє суд можливості з"ясувати обґрунтування та підстави прийнятого судом рішення. Відповідних та належним чином завірених копій вищевказаних постанов Запорізького окружного адміністративного суду, в ході судового розгляду прокурором не надано. Крім того, з наявних в матеріалах справи довідок в матеріалах справи довідок та інформацій Василівського відділення Токмацької ОДПІ ДФС в Запорізькій області вбачається, що станом на 01.12.2016 року у відповідача [PERSON] існувала заборгованість по пені в сумі 4566,77 гривень, що не є тотожнім поняттям із заборгованістю по орендній платі. Тому не можуть бути прийняті до уваги доводи прокурора, як на доказ систематичної несплати орендної плати та відповідно, на наявність підстав для розірвання договору оренди, оскільки у заявлених прокурором позовних вимогах про систематичну несплату відповідачем за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року, станом на 01.12.2016 року нарахована саме пеня в сумі 4566,77 грн., згідно довідки ГУ ДФС від 14.12.2017 року (.1 а.с.50), тобто пеня нараховується за несвоєчасне внесення орендної плати, а як було зазначено вище, згідно із пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України. підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Тому, суд вважає, що прокурором, позивачами та третьою особою на стороні позивачів не було доведено належними та допустии доказами така підстава заявлених позовних вимог як систематична несплата відповідачем [PERSON] орендної плати за Договором орнеди землі від 21.02.2015 року, зі змінами, внесеними Договором № 593 від 04.10.2011 року, за предметом заявлених прокурором позовних вимог, саме з грудня 2016 року по листопад 2017 року та яка виникла саме зі спірного договору оренди. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (часитна 1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина 2). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина 6). Тому, суд приходить до висновку, що доводи прокурора не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню. Крім того, позов не містить будь-яких заяв позивачів про порушення їх прав та необхідність їх захисту шляхом розірвання спірного договору оренди землі в зв?язку з систематичною несплатою відповідачем [PERSON] орендної плати за землю і, крім того, відповідачем на теперішній час погашено заборгованість зі сплати орендних платежів та, відповідно відсутня заборгованість перед бюджетом з орендної плати. Аналізуючи вказані правові норми та враховуючи вищенаведені підстави, суд дійшов висновку про недоведеність прокурором та позивачами в ході судового розгляду справи систематичної несплати орендної плати, в даному випадку протягом грудня 2016 року - листопада 2017 року, а отже, про безпідставність заявлених до [PERSON] позовних вимог про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за вищевикладеними підставами. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє прокурору у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed