Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

15 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачаМиндру В.В. про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 26 вересня 1998 року в Веселинівському районному відділі РАГСу Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спільного майна не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, згодний на винисення заочного рішення по справі. В судові засідання відповідачка [PERSON] не з"явилася. Про дату, час та місце судових засідань була належним чином повідомлена. Про причини неявки суд не повідомлено. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судове засідання, не подала суду відзив, а також не подавла заяви про розляд справи у її відсутність та те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у спрві доказів. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 26 вересня 1998 року в Веселинівському районному відділі РАГСу Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис за № 45 та видано свідоцтво про одруження серії ІІ-ФП №043148 (а.с. 3). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, оскільки між сторонами подружні стосунки припинені протягом тривалого часу, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок, який позивач сплатив відповідно до квитанції. - (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved