Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

26.02.2020 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідачки, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового рішення на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/5 частини його доходів. В обґрунтування позову зазначив, що змінилися його матеріальний стан, склад сім`ї та стан здоров`я, у зв`язку з чим йому складно виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Вважає, що його матеріальний і сімейний стан дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки доходів. Також просить стягнути з відповідачки 3000,00 грн. у якості компенсації його витрат на правову допомогу. 02.04.2020 р. відповідач подала відзив, у якому просила відмовити у позові. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивач має пільги, а його дружині держава виплачує соціальні допомоги, тому народження другої дитини у новій сім`ї позивача не може свідчить про зміну його матеріального стану, який позбавляє можливості виплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини доходів. Вказала, що пільги учаснику бойових дій, яким є позивач, дозволяють покрити витрати на лікування. Зазначила, що їхня спільна дитина має проблеми зі здоров`ям та навчається, що вимагає додаткових витрат на її утримання. Стверджує, що позов необґрунтований. Ухвалою від 16.03.2020 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті без виклику сторін на 22.04.2020 р. Ухвалою від 22.04.2020 р. суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. [INFO] у сторін народився син [PERSON] 16.01.2015 р. Червоноградський міський суд Львівської області у цивільній справі № 459/1640/14-ц видав виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття (а.с. 6-7). 12.02.2015 р. на підставі вище вказаного виконавчого документа відкрито виконавче провадження № 46501395 (а.с. 8). Відповідно до листа № 6394 від 16.10.2019 р., син сторін перебуває на диспансерному обліку в дитячого офтальмолога з 15.03.2018 р., потребує постійного спостереження та амбулаторного і стаціонарного лікування (а.с. 42). Згідно з листком огляду пацієнта від 12.10.2019 р., товарними чеками за вересень 2019 березень 2020 рр., рецептом на окуляри та медичними документами, відповідачка оплачувала товари й послуги, що викликані станом зору дитини (а.с. 51-57, 60-65). Як видно з листа № 01-31/205 від 23.12.2019 р. та договору купівлі-продажу № 134 від 30.05.2017 р., син сторін з 01.09.2017 р. навчається у Червоноградській спецшколі І-ІІІ ступенів № 8, а відповідачка зобов`язана оплачувати комплекти навчальних посібників (а.с. 43-50). Окрім цього, 15.05.2012 р. позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 12). 02.01.2014 р. та 01.01.2020 р. у цьому шлюбі народилося двоє дітей, дружина позивача перебуває у декретній відпустці (а.с. 13-14). 03.05.2019 р. позивачу видано посвідчення учасника бойових дій (а.с. 18). Як видно з довідки військової частини [NUMBER] від 17.01.2020 р., позивач є військовослужбовцем, отримує стабільну заробітну плату (а.с. 16). 17.01.2020 р. позивач проходив обстеження правого колінного суглобу, оплативши за такі послуги 2192,00 грн. (а.с. 17). Як видно з копій пенсійних посвідчень та письмових пояснень сторін, батьки позивача є пенсіонерами за віком (а.с. 19). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права дають підстави для висновку про те, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача у останнього відбулася зміна його сімейного стану у зв"язку з народженням третьої дитини. У зв`язку з цим, суд вважає переконливими доводи позивача про те, що така зміна впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, а відтак є підстави для їх зміни. Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки заробітку позивача, на думку суду, будуть достатніми для належного утримання дитини. Їх задоволення не призведе до істотного погіршення прав сторін, сприятиме розумному збалансуванню їхній майнових інтересів. При цьому, суд вважає безпідставним посилання відповідачки на незадовільний стан здоров`я дитини та витрати на її лікування й навчання, скільки така обставина може бути підставою для пред`явлення позову про стягнення додаткових витрат на дитину. Після визначення нового розміру аліментів відповідачка не буде позбавлена права його зміни при обставинах, викладених у ст. 192 СК України. За таких обставин і міркувань позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір за пред`явлення даного позову необхідно віднести на рахунок держави. Витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 3000,00 грн. Розмір таких витрат підтверджується такими доказами: договором про надання правової допомоги № 328 від 23.01.2020 р. ; актом виконаних робіт від 02.04.2020 р.; меморіальним ордером від 03.04.2020 р.; квитанцією від 03.04.2020 р. Аргументи відповідачки щодо недоліків оформлення цих документів суд до уваги не прийняв, оскільки такі не впливають на достовірність розміру витрати позивача на професійну правничу. Вказані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення відповідачем відповідних витрат. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідачку. Поряд з цим, виходячи з приписів ч. 4 ст. 137, ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката є не пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, матеріального стану відповідачки. Спір такої категорії за ст.ст. 19, 274 ЦПК України розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справа є малозначною. У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що розмір таких витрат не є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, матеріального стану відповідачки. Відтак суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з 3000,00 грн. до 1000,00 грн. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved