Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

22.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про про стягнення суми кредитної заборгованості посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] у 2016 році було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку. За заявою відповідача на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, банк встановив кредит у сумі 22000 грн. з процентною ставкою в розмірі 27 % річних.Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зі своєї сторони порушив взяті на себе зобов'язання, щодо повернення кредитних коштів та має заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з"явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, що 25.08.2016 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 3.1. підписання заяви про приєднання, до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За умовами п. 3.4. Заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно п.п 3.4.1. Клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнах на умовах тарифного пакету «Зарплатний». На підставі заяви на встановлення відновлювальної кредитної ліні, яка є складовою заяви на приєднання, банк встановив [PERSON] кредит у сумі 22000 грн. на споживчі потреби на його кредитний рахунок. Відповідно до пункту 6.5.1 Заяви про приєднання, процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 27 процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку №1 до основного Договору (ДКБО), плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40 відсотків на рік. Пунктом 6.6 Заяви про приєднання, встановлено, що Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов'язкового щомісячного платежу. А згідно п.п. 1.10.1 розділу XXII Договору (ДКБО) Клієнт зобов'язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Відповідно до п. 9.1 Договору, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов'язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення. починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена. до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем направлена на його адресу лист-вимога за вих. № 100.19-07/863/13 від 01.06.2017 року з вимогою погасити існуючу заборгованість, однак була залишена без задоволення, заборгованість не погашена. Судом встановлено, що позичальник перестав здійснювати внесення коштів за користування кредитом, чим припинив виконувати належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитом і як зазначив позивач станом на 20.06.2018 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 20333,44 грн., яка складається з: основна заборгованість (прострочена) - 14035,39 грн., проценти за користування кредитом - 3176,11 грн., пеня за прострочену заборгованість - 918,99 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування - 5,00 грн., сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 1361,43 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 359,57 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 380,69 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 96,26 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved