Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

7 липня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з квітня 1997 року, а у листопаді 2002 року їхній шлюб був розірваний. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти знаходяться у неї на вихованні, а відповідач [PERSON] проживає з іншою сім'єю, вихованням та утриманням дочок не займається, не піклуються про їхній фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться їх долею та станом здоров'я. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей. Прокурор та представник органу опіки та піклування вважають, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав у відношенні його дітей, тому що він ухиляється від їх виховання. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO] (а.с.18,20). Відповідно до висновку органа опіки і піклування визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його дочок [PERSON] та [PERSON]. (а.с.39-40). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON], виражаючи в порядку ст.171 Сімейного кодексу України свою думку при вирішенні спору, не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, утриманням дочок не займається, не цікавиться долею та станом здоров'я дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочок їх навчання, підготовку до самостійного життя. Про ці обставини свідчать письмові докази: розрахунок заборгованості по аліментам на 1 червня 2014 року, яка складає 40703грн.46коп (а.с.14), негативна характеристика на відповідача з місця проживання (а.с.17), інформація навчального закладу (а.с.23,24,36,37). На підставі встановлених судом обставин, у зв'язку з винною поведінкою відповідача [PERSON], який свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, його слід позбавити батьківських прав. Питання про стягнення аліментів на утримання дітей вже вирішено рішенням Костянтинівського міського суду від 27 березня 2002 року.

Outcome: approved