Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 травня 2013 року, з відповідача стягнено аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10.04.2013 року до досягнення ними повноліття. На сьогоднішній день діти потребують значно більшого догляду та коштів, так як збільшились витрати на їх виховання, розвиток, тощо. А тому [PERSON] просить збільшити розмір аліментів. Стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 27 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 , ч. 2 ст. 279 ЦПК України. Позивачка в позовній заяві просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з»явився, без повідомлення причини неявки. А тому, суд розглядає справу за відсутності такого учасника відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Відзив не подано. Дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Відповідно до вимог ст.ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження останніх, серії [NUMBER] [NUMBER]. Шлюб між сторонами розірвано 23 вересня 2014 року згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області. На підставі рішення Володимирецького районного суду від 14 травня 2013 року, з відповідача стягнено аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 20 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10.04.2013 року до досягнення ними повноліття. Згідно довідок №1609-1611 від 19.04.2019 року, виданих Володимирецькою селищною радою, діти: дочка [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] та позивачка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] За змістом статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовних вимог [PERSON], у зв"язку з швидкими темпами зростання цін, збільшенням розміру прожиткового мінімуму, зростанням витрат на утримання дітей, остання просить суд збільшити розмір аліментів з 20 гривень до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.182 СК України, зі змінами від 3 липня 2018 року № 2475-VIII, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А як зазначено в п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв"язку із змінами матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них, одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів про погіршення його матеріального становища, також не спростовано вимоги позивача. Крім того, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний гарантований розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Із врахуванням діючих норм чинного законодавства, суд вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у мінімальному гарантованому розмірі, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим,ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень;для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн. А тому з врахуванням вищенаведених правових норм та поданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1013,50 (одна тисяча тринадцять гривень) 50 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що буде достатнім для забезпечення дітей належними умовами для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також інтересів і матеріального становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved