Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до Бахмацького районного суду з позовом до Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те що вони є спадкоємцями першої черги, після смерті батьків. До складу спадщини входить житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в [ADDRESS], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вони прийняли спадщину, але оформити право власності на будинковолодіння не можуть, так як покійними батьками у Бахмацькому відділенні Прилуцького МБТІ за життя не було виготовлено технічного паспорта на вказане будинковолодіння та не оформлено право власності. Позивачі в судове засідання не з»явилися, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі. Представник відповідача - Пісківської сільської ради в судове засідання не з"явився, але в письмовій заяві сільська рада просить розглянути справу за відсутності її представника і проти задоволення позову не заперечує. Судом, на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали голова двору - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Але за життя правовстановлюючих документів на вказаний будинок не виготовили та не здійснили Державну реєстрацію права власності на вказаний об»єкт нерухомого майна. Дані обставини підтверджуються довідками Пісківської сільської ради № 04-01/167 від 13.06.2016 року, № 04-01/166 від 13.06.2016 року, довідкою КП Прилуцьке МБТІ від 07.04.2016 року. Згідно технічного паспорту на будинок під [ADDRESS] даний житловий будинок з надвірними будівлями побудований і введений в експлуатацію на відведеній в законному порядку земельній ділянці. Будинок був побудований в 1968-1997 роках батьками позивачів [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Пісківською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області від 04.07.1995 року, за актовим записом №14, [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданного виконавчим комітетом Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 17.08.2015 року, за актовим записом №21, [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років. Копією свідоцтва про народження від10.10.1959 року серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] Копією свідоцтва про укладення шлюбу від 23.05.1981 року підтверджується, що [PERSON] [INFO] уклала шлюб із [PERSON], цим самим змінила дівоче прізвище" [PERSON]" на „ [PERSON]" Згідно з положеннями статті 120 ЦК УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Отже, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті своєї матері [PERSON]. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За вимогами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до інформації Бахмацької державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої [PERSON] відкрита за заявою позивачів. Разом з тим, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Піски, Бахмацького району, по вул. Новоселівка,18 оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлого на вищевказане домоволодіння. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивачі у встановлені законодавством терміни подали нотаріусу заяви про прийняття вищевказаної спадщини, проте нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину, оскільки у покійної спадкодавиці відсутні правовстановлюючі документи на належну їй нерухомість. Згідно повідомлення Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 09.06.2016 року, спадкова справа до майна померлої [PERSON] була відкрита 04.11.2015 за № 582/2015 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України „ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу". Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину в установленому законом порядку після померлої [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння в нотаріальній конторі не можуть, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, їх право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права по 1/2 частині на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). На підставі викладеного,

Outcome: approved