Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

14 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 19 лютого 2032 року; просить стягнути із [PERSON] аліменти і на її утримання в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років, тобто до 19 лютого 2017 року ; допустити негайне виконання судового рішення, в межах платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з»явилась, повідомлялась належно, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання своїх вимог ( а.с.25, 27). Відповідач в судове засідання також не з»явився, повідомлявся, розгляд справи просив проводити у його відсутності . При цьому, подав заперечення, згідно яких вказував, що він згоден на сплату аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки, проте просить суд відмовити у вимозі позивача про стягнення на її утримання аліментів в розмірі 1 / 6 частини до досягнення сином [PERSON] трьох років, тобто до 19 лютого 2017 року, так як він не працює, оскільки з жовтня 2015 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Сахновщинської РДА Харківської області та отримує відповідно компенсаційні виплати особі, яка здійснює догляд 80 років, саме в сумі 4, 80 грн. Тому, не може надавати матеріальну допомогу дружині ( а.с. 28-32). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог, з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1\~ст. 189 цього Кодексу\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~\~ Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони із 30 листопада 2013 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 19.02.2014 року народився син [PERSON] ( а.с. 3,4), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Як встановлено судом , за станом здоров'я відповідач є працездатним, проте офіційно не працює , інших дітей, крім сина не має, та визнав вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини . Таким чином, вимога щодо стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є законною та обгрунтованою, відповідачем не спростована. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК). Тобто, для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини.\~ Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. \~\~\~\~ Як вказує відповідач він не має місця роботи, так як із \~жовтня 2015 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Сахновщинської РДА Харківської області та отримує відповідно компенсаційні виплати особі, яка здійснює догляд 80 років, саме в сумі 4, 80 грн.\~ \~\~\~\~ З наведеного вбачається, що відповідач позбавлений на даний час можливості надавати матеріальну допомогу матері дитини до досягнення останньою трьох років, тому покласти на нього такий обовязок рішенням суду буде безпідставним. \~\~\~\~ За таких обставин , суд відмовляє позивачу у задоволенні вказаної вимоги. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача 487,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial