overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

19.10.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі(а.с.18). Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, однак в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив і судом було прийняте рішення справу розглянути без його участі в заочному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами 09.09.2000 року Петровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецьк Донецької області по актовому запису №235 було укладено шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). Сторони припинили шлюбні відносини у жовтні місяці 2017 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв'язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст.ст. 24, 56,104, 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

19.11.2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що 29 серпня 1998 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськвиконкому Житомирської області. Мають двох неповнолітніх доньок [PERSON] [INFO] народження та [PERSON] [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання добровільно не надає, дитини знаходиться на повному її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, вона змушена звернутись до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Сторони до суду не з"явились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, відповідач в поданій суду письмовій заяві позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст.158 ч.2 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюб з 29.08.1998 року, вони мають неповнолітніх доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем. Матір'ю дітей є [PERSON], батьком дітей є [PERSON]. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15 СК України. Відповідач працездатного віку, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітніх дитей, має постійний регулярний дохід, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

19.11.2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу №144 від 15.02.2000 року, укладений між ним та відповідачем на Херсонській регіональній біржі нерухомості та визнати за ним право власності на нерухоме майно, що складається з 39/100 частини домоволодіння [ADDRESS] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15.02.2000 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договір був укладений та зареєстрований на Херсонській регіональній біржі нерухомості. Про необхідність нотаріального посвідчення договору вони не знали. Сторонами умови договору були виконані: відповідач передав майно, а позивач сплатив кошти відповідно договору. Але у зв»язку з протиріччями у законодавстві щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору та його реєстрації, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав заяву , якою позов визнає та просить справу розглядати за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.2000 року між [PERSON] та [PERSON] на Херсонській регіональній біржі нерухомості було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: 39/100 частини домоволодіння [ADDRESS] Вказаний договір зареєстрований на товарній біржі за реєстровим № 144. Згідно ст. 220 ЦК України (1963 року) якщо сторони домовилися про всі суттєві умови договору та відбулося повне або часткове його виконання, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала договір, визнати його дійсним. Оскільки судом встановлено, що сторони домовилися про всі суттєві умови договору купівлі-продажу будинку та відбулося повне його виконання, що підтверджується об"єктивною сукупністю матеріалів справи, дана позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

19.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, шлюб сторін розірвано рішенням суду від 13.12.2013 року, яке вступило в законну силу. Сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Син проживає разом із позивачем, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, і те, що син сторін є інвалідом дитинства по зору, що вимагає додаткових витрат на його лікування та розвиток, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

19.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.5). У теперішній час позивач є студентом 1 курсу денного відділення Харківського національного автомобіль-дорожнього університету, механічного факультету, на бюджетній основі, кінець навчання 30.06.2018року, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 27/7964 від 21.10.2014року (а.с.4). Потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років на весь час навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку чи сина суд має взяти до уваги можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено, що [PERSON] є студентом вищого навчального закладу з денною формою навчання на бюджетній основі, не працює, коштів для створення належних умов життя та навчання не вистачає, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює ШУ ім. Героїв Космосу ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід, інших стягнень з нього не проводиться, однак допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на його утримання в судовому порядку у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на період його навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з дня подачі позову до суду та до 30.06.2018року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнуто судовий збір по справі у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

19.11.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28.07.2012 року зареєстрували шлюб з відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області. Від спільного подружнього життя народилася дочка [PERSON] 12.01.2013р.н. Спільне життя не склалося через постійні сварки, відповідач зловживає алкогольними напоями. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу. Позивачкою була подана заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. (а.с.16) Відповідачем була подана заява про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає. (а.с.15) Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 28.07.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, про що свідчить актовий запис № 53 (а.с 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СГ №346399, в період шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] (а.с.7). Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, таке переконує суд, що примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з\~ ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 111 СК України, морально-правовою основою шлюбу є почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, а таке між сторонами по справі не існує. За обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх стосунків. Зясувавши фактичні взаємини подружжя та на підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітнього сина який продовжує навчання з свого батька . В обґрунтування позову зазначив,02.09.1995 року був зареєстрований шлюб між його батьками [PERSON] та [PERSON]. Від даного шлюбу народився він, [PERSON],11 січня 1997 року. Але життя батькі не склалося і вони розірвали шлюб 31.03.2015року. На даний час йому виповнилось 18 років. Він навчається на денні формі навчання в національному університеті кораблебудування ім. Адмірала Макарова на 1 курсі та закінчує навчання 30.06.2018 року. Проживає в м.Миколаєві в гуртожиту № 1 НУК адм. Макарова по проспекту Героїв Сталінграда і оплачую проживання в рік 2651 грн. 60 коп. У звязку з тим, що він навчається на денній формі навчання він немає можливості працювати, потребує коштів для оплати свого навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на своє утримання аліменти розмірі 1/4 частини заробітної плати на період свого навчання з дня предявлення позову і до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивач не з"явився , на адресу суду надав заяву телеграму , в якій просить слухати справу у його відсутність , позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав , проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.199, 200 СК України обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання,виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік /від 18 до 23 років/, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з тим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров'я платника аліментів, наявність у нього інших непрацездатних членів сім'ї та інших обставин, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, 11.01.1997 року народився [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народженнчя записаний [PERSON] даний час [PERSON] навчається у національному університеті кораблебудування ім.Адмірала Макарова. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачу у звязку з його навчанням, хоча він потребує такої допомоги. За такого, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на його утримання у звязку з його навчанням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

19.12.2013 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.08.1999 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 56. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Ухвалою Апостолівського районного суду від 09.01.2014 року подружжю надано строк для примирення терміном на 4 місяці, однак сторони не вжили заходів для збереження сім»ї. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 05.08.1999 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 56 (а.с.12). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

19.12.2014 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона є непрацездатною людиною та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, будучи її сином, відмовляється надавати в добровільному порядку. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і довічно. В судове засідання позивачка не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві просить розглянути справу в його від позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Позивачка є пенсіонеркою і отримує пенсію, розмір якої складає 1137 грн. 90 коп., що підтверджується довідкою № 22637/02-01 від 16.12.2014 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівському районі. Відповідно до довідки міської поліклініки Бердичівської ЦМЛ від 15.12.2014 р. позивачка перебуває на обліку в онкокабінеті, з діагнозом "рак правої молочної залози ст.1 гр.11" потребує постійного медикаментозного лікування, а згідно довідки МСЕК має другу групу інвалідності, їй протипоказана важка фізична праця. Як вбачається з довідки ДП "МФ Ложістік Дніпро" де працює [PERSON] його дохід з червня по листопад 2014 р. включно становить 90068.13 грн. Зважаючи на викладене, позивачка потребує матеріальної допомоги та догляду, однак відповідач жодної допомоги своїй непрацездатній матері не надаєь, хоча має таку можливість. Відповідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Суд, аналізуючи зібрані докази в сукупності, та враховуючи, що відповідач має постійний дохід, та його безумовне визнання позову, приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі, якому просить позивачка. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved