Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

04 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до Управління комунальної власності департаменту економічної політики, з участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», в якому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності № Г-28399 на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], видане згідно з наказом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР №435-Ж-Г від 19 лютого 2009 року та скасувати його державну реєстрацію. 23 квітня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення та доповнення до позовної заяви, в якій просить поновити строки позовної давності та прийняти позовну заяву до розгляду; залучити до участі співвласників квартири [ADDRESS], як співвідповідачів, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; залучити до участі в якості третіх осіб без самостійних вимог: орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації ЛМР, ЛМКП «Айсберг» та позовні вимоги викладає в наступній редакції: просить визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності ДЕП ЛМР №435-Ж-Г від 19 лютого 2009 року в частині, що стосується приватизації квартири [ADDRESS] та визнати недійсним свідоцтво про право власності №Г-28399, виданого 19 лютого 2009 року Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР, на квартиру за адресою: [ADDRESS], а також скасувати державну реєстрацію права власності вищевказаної квартири. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 19 лютого 2009 року згідно з наказом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР №435-Ж-Г, було видано свідоцтво про право власності № Г-28399 на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно з даними, які вказані у свідоцтві, власниками на праві спільної сумісної власності є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вважає, що вищевказаний наказ Управління комунальної власності, зокрема, п.10 додатку до Наказу № Г-28399, виданий з грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню разом із свідоцтвом про право власності № Г-28399, як такі, що порушують права малолітньої особи - [PERSON], [INFO], виходячи із наступного. 02 листопада 2007 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] року у них народився син - [PERSON], який зареєстрований у вказаній квартирі з 17 жовтня 2008 року. Вказує, що довідка ЛМКП «Айсберг» №2040-ПР від 01 грудня 2008 року була подана до Управління комунальної власності ДЕП ЛМР разом із заявою про приватизацію, однак, у такій серед осіб, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] малолітній [PERSON] не вказаний. Враховуючи те, що основними документами, які є необхідними для проведення приватизації квартири є заява про приватизацію та довідка про склад сімї та займані приміщення, допустивши помилку в одному з вказаних документів, склалась ситуація, при якій приватизація відбулась з порушенням прав малолітнього [PERSON] Стосовно пропуску строку позовної давності покликається на те, що дізнався про порушення прав сина лише в грудні 2013 року, коли побачив оскаржувані документи. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що видача ЛМКП «Айсберг» 25 вересня 2013 року довідки за Ф-2 із вказанням часу реєстрації [PERSON] не спростовує даних довідки, виданої ЛМКП «Айсберг» 01 грудня 2008 року, оскільки не подано жодних об'єктивних даних, які б підтверджували недійсність вказаної довідки. Крім цього, подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення такого строку за відсутністю поважності причин пропуску. Представник відповідача - Львівської міської ради в особі Управління комунальної власності департаменту економічної політики - Цебенко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказує, що прийняття документів від заявників, їх реєстрацію та підготовку проектів наказів Управління комунальної власності щодо приватизації державного житлового фонду, здійснювали районні відділи приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об'єкта нерухомого майна, тому просить відмовити в задоволенні позову в частині вимог, що стосуються Управління комунальної власності. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та просила такий задоволити, вважає, що при винесенні оскаржуваних документів було допущено порушення прав малолітнього [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання подали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі та просили позов задоволити (а.с. 107, 108). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Фридрак В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на те, що права малолітнього [PERSON] під час приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] були дійсно порушені. Представник третьої особи ЛМКП «Айсберг» - Божко Ю.Л. в судовому засіданні надав пояснення про те, що [PERSON] не був зазначений у довідці від 01 грудня 2008 року №2040-ПР про склад сімї через технічну описку колишніх працівників підприємства. Крім цього, пояснив, що у 2008 році реєстрація фізичних осіб здійснювалась працівниками Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права, обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується поясненнями відповідача [PERSON], документи щодо права власності на квартиру, зокрема Свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зберігались у відповідача [PERSON] та не були у вільному доступі. На прикінці 2013 року в зв'язку з необхідністю укласти угоду про охорону Позивач [PERSON] звернувся до відповідача [PERSON] про надання правовстановлюючих документів на квартиру Судом також встановлено, що [PERSON] листом охоронної фірми про відмову в укладені угоди від 24 грудня 2013 року, повідомлений про те, що ні він, ні його малолітній син [PERSON] не є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.94). Таким чином, позивачем доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду, а відтак, такий строк слід поновити з метою надання позивачу доступу до правосуддя та захисту інтересів малолітньої дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 листопада 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4002 (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] звернувся до суду для представлення прав, свобод та інтереси малолітньої особи віком до чотирнадцяти років (свого малолітнього сина [PERSON].) та їх захисту у суді, в порядку ст.39 ЦПК України як законний представник. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 6263 від 25 вересня 2013 року, виданої ЛМКП «Айсберг», в квартирі за адресою: [ADDRESS] в будинку, власником якого є міська рада, зареєстровано 7 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Згідно з наказом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР № 435-Ж-Г від 19 лютого 2014 року «Про передачу квартир у власність громадян», таким передано у власність громадян квартири (будинки) згідно з додатком (а.с.39). Як вбачається із списку громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду Львівської міської ради по Галицькому району, який є додатком до наказу №435-Ж-Г, у такий включені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як такі, яким передаються у спільну сумісну власність трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37-38). Відповідно до свідоцтва про право власності № Г-28399 від 19 лютого 2009 року, Управління комунальної власності ДЕП ЛМР посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 65,1 кв.м., а відповідна вартість на момент приватизації становить 11,39 грн. Комора в підвалі 6,00 кв.м. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. Свідоцтво видане згідно з наказом Управління комунальної власності ДЕП ЛМР від 19 лютого 2009 року № 435-Ж-Г. Вказане свідоцтво зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 19 березня 2009 року (а.с.9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 19 березня 2009 року за № 22208560, квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній спільній сумісній власності наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). Як вбачається із відповіді ЛМКП «Айсберг» №100/94 від 19 березня 2014 року на адвокатський запит адвоката [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Дата реєстрації малолітнього [PERSON] - 17 жовтня 2008 року (а.с.53). Відповідно до заяви [PERSON] начальнику органу приватизації, такий просить оформити передачу в спільну, сумісну, часткову власність квартиру, яку він займає разом із членами сімї на умовах найму з належними будівлями та спорудами. Про оформленні квартири у спільну, часткову власність просить передбачити розподіл долі власності між членами сімї у такому співвідношенні: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.60). Як вбачається із довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення від 01 грудня 2008 року за № 2040-ПР, у квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.63). Згідно з відповіддю ЛМКП «Айсберг» №100/243 від 23 квітня 2014 року на адвокатський запит адвоката [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17 жовтня 2008 року. [PERSON] не був зазначений у довідці від 01 грудня 2008 року №2040-ПР про склад сімї через технічну описку колишніх працівників підприємства. З 17 жовтня 2008 року місце реєстрації малолітнього [PERSON] не змінювалось (а.с.95). Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Відповідно до п. 20, 21 положення "Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого наказом Державного комітету України по ЖКГ від 15 вересня 1992 р. №56, яке було чинне на момент подання заяви про приватизацію та проведення приватизації спірної квартири, при оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення, в якій вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". У відповідності до ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди." У відповідності до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року із наступними змінами діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини, а згідно ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 180 Сімейного Закону України регламентовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно ч. 2 ст. 176 права батьків та дітей на користування житлом, яке власністю когось із них, встановлюється законом. Відповідно до ст. 12. Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», а саме те, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, а відтак неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини [PERSON] в даному спорі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши всі подані сторонами докази у справі, виходячи з вищенаведеного,

Outcome: dismissed