Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

07 лютого 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з березня 2017 року. В обґрунтування позову позивач вказувала, що в 2010 році вона уклала шлюб з відповідачем, від сумісного проживання мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні. В 2017 році шлюб між ними розірваний. На даний час вони з відповідачем не проживають разом. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач відмовляється з березня 2017 року, а позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Заочним рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 травня 2020 року позов був задоволений частково. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року вказане заочне рішення було скасоване та призначено підготовче судове засідання у справі в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника- адвоката Гагашкіної Л.І. надійшла письмова заява, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Вказала, що представник відповідача зловживає процесуальними справи, затягують розгляд справі по надуманим причинам. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, через свого представника, надіслав відзив на позовну заяву, інших клопотань та заяв не надходило до судового розгляду. Від представника відповідача - адвоката Петрової О.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з погіршенням здоров`я. Підтверджуючих документів неможливості прибути в судове засідання не надано. Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів або з в приміщень судів, не надходило. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач просив призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Також вказав, що у нього на утриманні перебувають син - [PERSON] , [INFO] та мати його сина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Він ніде не працює, не має власного житла, в зв`язку з чим вимушений знімати квартиру. У зв`язку з чим, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі ј частки від доходу (а.с.45-48). У заяві про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача- адвокатом Петровою О.О., нею зазначено, що, відповідач [PERSON] з жовтня 2018 року постійно перебуває за межами України, а саме в Польщі. На утриманні відповідача перебуває [PERSON] , з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та малолітні діти [PERSON] і дитина [PERSON] - [PERSON] . Крім того, позивач не проживає разом з дитиною, а більше п`яти років проживає у Польщі (а.с.61-62). Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін, суд виходить з наступного. Позов надійшов до суду 07 лютого 2020 року та справа розглядалася після скасування заочного рішення. Від відповідача надійшов відзив на позов, заперечення проти позову також викладені в заяві про перегляд заочного рішення. Від представника відповідача надходило клопотання про витребування доказів, яке вирішено ухвалою суду. В заяві про відкладення розгляду справи, представник відповідача, яка проживає в м. Херсоні, зазначила, про погіршення стану здоров`я та відсутність можливості брати участь у розгляді справи. При цьому, будь-яких підтверджуючих документів або клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не надала, у зв`язку з чим причина неявки в судове засідання представника відповідача судом визнається неповажною. Враховуючи положення ст.223 ЦПК, те що позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на утримання дитини, право дитини на достатній рівень життя, передбачений положеннями Сімейного Кодексу, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, а також ту обставину, що ані відповідач, ані його представник в судових засіданнях участі не приймали, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, виданого Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] змінив ім`я про що 22 липня 2016 року складено відповідний актовий запис № 21 та його прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: " [PERSON] " (а.с.10). Вказане підтверджується копією паспорта громадянина України, направленого відповідачем (а.с.49). Згідно свідоцтва про народження, сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області позивач зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та на її утриманні перебуває донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Як вбачається з повної виписки з акту про народження, перекладеного з польської мови, відповідач [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , матір`ю дитина вказана [PERSON] (а.с.66). Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як убачається з пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Твердження представника відповідача, що позивач не проживає разом з дитиною, спростовуютьсядовідкою Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, відповідно до якої позивач зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та на її утриманні перебуває донька - [PERSON] , [INFO] Даних проживання дитини з батьком - відповідачем по справі або опіки над дитиною, іншою особою не має. У відзиві на позовну заяву відповідач, не заперечуючи сплачувати аліменти, просив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами), передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2020 року становить 2318 гривень. 50 відсотків зазначеного розміру складає 1159 грн. Запропонований позивачем розмір аліментів є меншим за мінімальний гарантований розмір. Крім того, відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є правом позивача. В той же час, як у позові так і у подальших заявах, в тому числі і після відзиву на позов, позивач заявляє про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу). На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України, враховуючи наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини, суд дійшов висновку, що відповідач, як особа працездатного віку, спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у своєму позові просить стягувати аліменти на утримання дитини починаючи з березня 2017 року. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем відповідних доказів на обґрунтування стягнення розміру аліментів починаючи з березня 2017 року не надано. Не містять таких доказів й матеріали справи. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до квитанції до прибуткового журналу № 06/01 від 26 січня 2020 року, витрати [PERSON] на допомогу адвоката складають 500 грн. (а.с.22). На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. та на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн

Outcome: partial