Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

08 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що працював у відповідача в період з 19 серпня 1982 року по 13 вересня 2010 року. Судовим наказом від 17 жовтня 2012 року (справа № 2-н/0544/1329/2012) з відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» присуджено до стягнення на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 15553 грн. 06 коп. В березні місяці відповідач виплатив йому заборгованість, однак, ліквідатор ДП «УкрНДІметалургмаш» відмовляється виплачувати йому індексацію заробітної плати. Посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», просить стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за період з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2016 року у розмірі 13769 грн. 12 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ДП «УкрНДІметалургмаш» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи (в межах заявлених позовних вимог), суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно положень ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи, а саме: судового наказу у справі № 2-н/0544/1329/2012 від 17 жовтня 2012 року вбачається, що [PERSON] знаходився у трудових правовідносинах з ДП «УкрНДІметалургмаш» та працював начальником цеху з 24 травня 2007 року по 10 жовтня 2012 року та на його користь, згідно вказаного наказу, присуджено до стягнення заборгованість із заробітної плати у розмірі 15553 грн. 06 коп. /а.с.3/. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Відповідно до частини п'ятої статті 95 Кодексу законів про працю України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. До законодавства, яким регламентовано питання індексації заробітної плати, належить насамперед Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282), який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін задля дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно із Законом № 1282,\~індексація грошових доходів населення\~ це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078). Порядок № 1078 визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Індексація є складовою частиною заробітною плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яки строком, вказана позиція висловлена в Інформаційному листі ВССУ № 708/0/4-13 від 07.05.2013 року. Як вбачається з рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року, а саме п. 2.2\~винагорода за виконану працівником роботу э джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обовязок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема шляхом державного регулювання оплати праці. Крім того, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу яка еквівалентна вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положенням ч. 5\~ст. 95 КЗпП України\~, ст.\~33,34 Закону України «Про оплату праці»\~такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушення строків її виплати. Згідно з листом Міністерства праці України від 06.09.2007 р. № 556/13/155-07, індексацію грошових доходів населення повинні проводити всі підприємства, незалежно від форм власності, а також фізичні особи-підприємці за рахунок власних коштів. Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Отже, індексація заробітної плати проводиться підприємствами своїм працівникам. Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог також посилався на розяснення, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 24 травня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» відповідно до якого, «…За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення". Однак, індексація здійснюється підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою про проведення індексації заробітної плати та не надано доказів з приводу відмови в проведенні підприємством індексації заробітної плати. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставним.

Outcome: dismissed