Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

25.03.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати недійсним деклараційний патент України [NUMBER] від 10.10.2012 року на корисну модель «[INFO]», виданий на ім'я [PERSON] та [PERSON] та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо визнання недійсним патенту України [NUMBER] від 10.10.2012 року на корисну модель «[INFO]» і здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність». В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що корисна модель «[INFO]», яка захищена патентом України [NUMBER], зареєстрованим на ім'я відповідачів [PERSON] та [PERSON] не відповідає умовам патентоздатності, оскільки не є новою, у зв'язку з тим, що сукупність суттєвих ознак стала загальнодоступною у світі до дати подання відповідачами заявки за оспорюваним патентом, тобто станом на 29.08.2012 року. Зазначають, що сукупність суттєвих ознак, наведених у формулі корисної моделі за патентом України [NUMBER], на дату подачі заявки про його видачу була частиною рівня техніки, що підтверджується описом наведеним у патенті Російської федерації на винахід за [NUMBER] (дата публікації 27.09.2011 року) та патенті США на винахід за [NUMBER] (дата публікації 07.01.1997 року). В обґрунтування підстав на звернення до суду позивачі зазначають, що вони є винахідниками та власниками патенту України [NUMBER] від 08.02.2013 на корисну модель «[INFO]». Відповідачами -1,2 було подано позов до Солом'янського районного суду м.Києва про визнання недійсним патенту України [NUMBER] з тих підстав, що корисна модель, що охороняється даним патентом не є новою та не є промислово придатною. Посилаючись на те, що відповідачі оспорюють правомірність набуття патентоздатності їх патенту в судовому порядку, виходячи з суті виключних прав, які випливають з дії патенту України [NUMBER] , позивачі вважають, що в розумінні вимог ст. 3 ЦПК України вони мають право на звернення до суду з даним позовом на захист своїх інтересів. У судовому засіданні представники позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідачів-1,2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Вважає, що позивачі не мають передбаченого ч. 1 ст. 3 ЦПК України права на звернення до суду з даним позовом, оскільки деклараційний патент України [NUMBER], який належав позивачам визнано недійсним в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Представник Державної служби інтелектуальної власності України у задоволенні позовних вимог, пред'явлених до Державної служби інтелектуальної власності України просила відмовити, з огляду на те, що відповідно до ст. 25 Закону патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності. Зазначала, що патент України [NUMBER] від 10.10.2012 на корисну модель «[INFO]» був виданий відповідно до встановленого законодавством порядку і Державна служба інтелектуальної власності України, приймаючи рішення про видачу патенту не порушила жодної з вимог законодавства України, діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Законом. Крім того вважає, що висновок фахівця [PERSON] щодо дослідження новизни корисної моделі «[INFO]» не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки позивачами не підтверджено кваліфікацію [PERSON], як фахівця з інтелектуальної власності. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» корисна модель - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону об'єктом корисної моделі, правова охорона якому надається згідно з Законом, може бути: продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу. Судом встановлено, що на підставі заявки № u201210251 від 29.08.2012 Державна служба інтелектуальної власності України зареєструвала та видала на ім'я відповідачів [PERSON] та [PERSON] деклараційний патент України [NUMBER] від 10.10.2012 на корисну модель «[INFO]». Відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» деклараційний патент на корисну модель - це різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на корисну модель. Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону під час проведення формальної експертизи: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 13 Закону; визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів технології, зазначених у частині другій статті 6 Закону, та чи не відноситься він до об'єктів технології, зазначених у частині третій статті 6 Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 12 Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Згідно зі ст. 12 Закону заявка повинна відповідати вимогам єдності та містити комплект необхідних матеріалів, вимоги до яких встановлені п. 3 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 15.03.2002 № 197, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.04.2002 за № 3642/6652. Відповідно до ч. 14 ст. 16 Закону, якщо заявка на видачу деклараційного патенту на корисну модель відповідає формальним вимогам статті 12 Закону, за наявності документа про сплату відповідного збору за подання заявки, заявнику надсилається рішення про видачу деклараційного патенту на корисну модель. Відповідно до ст. 25 Закону деклараційний патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності. Таким чином, деклараційний патент України [NUMBER] від 10.10.2012 на корисну модель «[INFO]» було видано відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, тобто за ознаками формальної експертизи. За таких обставин, судом приймаються до уваги доводи представника відповідача Державної служби інтелектуальної власності України щодо відсутності порушення Установою процедури видачі спірного патенту України [NUMBER]. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» правова охорона надається корисній моделі, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності. Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою корисної моделі. Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису корисної моделі та відповідних креслень. Відповідно до ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною. Так, корисна модель визнається новою, якщо вона не є частиною рівня техніки. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій статті 7 Закону, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати. Корисна модель визнається промислово придатною, якщо її може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні судом на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснено сторонам право заявити клопотання про призначення по справі судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності та роз'яснено наслідки відмови від вчинення таких процесуальних дій. 15.07.2014 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва за клопотанням представника відповідачів- 1,2 по справі було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності , витрати по оплаті експертизи покладено на відповідачів-1,2. Разом з тим, справа двічі поверталася до суду без виконання ухвали від 15.07.2014 року, оскільки оплата за проведення експертизи не була здійснена відповідачами- 1 , 2. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» за №7 від 30.05.1997 року передбачено, що у разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. З огляду на те, що відповідачами-1,2 не було здійснено попередньо оплату за проведення судової експертизи, суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону, з метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованої корисної моделі на відповідність умовам патентоздатності. Так, за клопотанням позивачів від 24.03.2014 року за Правилами розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель (п. 9.3.), затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України від 05.03.2002 № 197, із врахуванням Правил складання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України від 22.01.2001 № 22, Державним підприємством «Український інститут промислової власності» як уповноваженим закладом експертизи, відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», в обсязі опублікованих формули і опису до деклараційного патенту України на корисну модель [NUMBER] було проведено експертизу запатентованої корисної моделі «[INFO]» на відповідність умовам патентоздатності. За результатами зазначеної експертизи було встановлено, що запатентована корисна модель за патентом України [NUMBER] не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї ч. 1 ст. 7 Закону, а саме: за пунктом формули не є новою, тобто на дату подачі заявки про видачу патенту до Установи (29.08.2012) - корисна модель була частиною рівня техніки; Згідно даного Висновку вбачається, що для вирішення питання щодо новизни корисної моделі, а саме для визначення рівня техніки корисної моделі експертом відповідно до п. 6.3 Правил було проведено патентний пошук. У результаті проведеного пошуку експертом встановлено, що найбільш близьким до запатентованої корисної моделі є аналог відомий із патенту Російської Федерації [NUMBER] на «[INFO]». Експерт дійшов висновку про те, що рівень техніки, який охарактеризований згаданим патентом містить об'єкт спірної корисної моделі. За таких обставин охарактеризовану у незалежному пункті формули корисну модель експертом визнано такою, що не є новою. Тобто, Висновком експертизи щодо умов патентоздатності від 23.06.2014 (№ 13223/ЗУ/14) встановлено, що запатентована корисна модель за патентом України [NUMBER] не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеними для неї ч. 1 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Та обставина, що корисна модель за патентом [NUMBER] не відповідає умовам патентоздатності «новизна» підтверджується також висновком фахівця з інтелектуальної власності, який був проведений патентним повіреним України [PERSON] Виходячи з викладеного, суд приймає до уваги, як належний та допустимий доказ Висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 23.06.2014 (№ 13223/ЗУ/14), проведений відповідно до ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та вважає його таким, що узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що корисна модель «[INFO]» за патентом України [NUMBER] не є новою, а тому не відповідає умові патентоздатності, встановленій ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі». Відповідно до ст.ст. 462, 464 ЦК України набуття права інтелектуальної власності засвідчується патентом, зважаючи на що недійсним може бути визнаний сам патент. Відповідно до ст. 469 ЦК України права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок, визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі, зокрема, невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності. При визнанні патенту чи його частини недійсними вони вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту, про що Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. Зважаючи на встановлення судом того, що корисна модель за патентом України [NUMBER] не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки не є новою, суд вважає, що патент України [NUMBER] на корисну модель «[INFO]» підлягає визнанню недійсним, а вимоги позивачів задоволенню в повному обсязі. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача-1,2 на відсутність у позивачів права на звернення до суду з даним позовом. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 26.03.2014 року за позовом [PERSON] та [PERSON] визнано недійсним патент України за [NUMBER], власниками якого були [PERSON] та [PERSON] Як вбачається зі змісту даного рішення, підставою для задоволення даного позову стало те, що патент [NUMBER] не відповідав умовам надання правової охорони. Дане рішення набрало чинності 29.05.2014 року відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва. Разом з тим, суд вважає, що дана обставина не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачі звернулися до суду з даним позов 25.03.2014 року , тобто до ухвалення вказаного вище рішення, на захист своїх інтересів у спосіб та порядок передбачений чинним законодавством. Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Таким чином, звернення позивачів до суду з даним позовом про визнання недійсним патенту України [NUMBER] на корисну модель, який не відповідає одній із умов патентоздатності -«новизна»,відповідно права, які витікають з дії даного патенту, є правомірним прагненням запобігти виникненню можливих збитків та ускладнень, для захисту свого інтересу, який є законним, не суперечить Конституції і законом, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідає критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надане в згаданому рішенні Конституційного Суду України . Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачами не було протиставлено власний патент за [NUMBER] в обґрунтування даного позову, що має бути врахований при визначені відсутності новизни за патентом України [NUMBER] , що належить відповідачам -1,2. Згідно Положенням про Державний реєстр патентів України, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту) в силу вказаного положення Держслужба публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів в частині зобов'язання відповідача-3 внести відомості до Державного реєстру патентів та деклараційних патентів України про визнання недійсним патенту України [NUMBER] та здійснити про це публікацію у офіційному бюлетені „Промислова власність". Враховуючи те, що на час видачі деклараційного патенту України [NUMBER] закладом Установи не було порушено вимог чинного законодавства, суд вважає, що понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів 1,2 в рівних долях.

Outcome: approved