Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В позові вказував, що згідно договору купівлі - продажу від 14 квітня 1987 року, посвідченого нотаріусом 3-ї Кременчуцької державної нотаріальної контори, йому належить жилий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Дане право власності зареєстровано у Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації Полтавської області, про що я отримав технічний паспорт на даний будинок за інвентарним номером 7770. Він зареєстрований та проживає у даному будинку. Окрім нього у будинку зареєстровані також відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Так, Відповідачі з січня 2007 року у його будинку не проживають без поважних причин, тут відсутнє їхнє майно. Крім того, вони не допомагають у оплаті комунальних послуг ані безпосередньо, ані шляхом часткового повернення йому оплачених сум платежів. На даний час Відповідачі постійно без реєстрації проживають за адресою [ADDRESS], однак відмовляються у добровільному порядку знятись з реєстрації. На даний час він має намір продати будинок, але через реєстрацію відповідачів не може цього зробити. Факт їх не проживання підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» №25 від 18.02.2014 року. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просив суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направив в судове засідання свого представника [PERSON], яка в судове засідання не прибула, надав суду заяву, в якій просила суд позовну заяву задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не прибули, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином - засобами рекомендованого почтового зв'язку, про причини неявки суд не повідомляли. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби у Полтавській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Суд за згодою позивача та враховуючи факт повторної неявки відповідачів в судове засідання та неповідомлення відповідачами про причини неявки на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що є всі підстави та докази для розгляду справи по суті, а позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1. ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо: свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, його діти та батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї" за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст. 72, ч. 2 ст.107 ЖК Кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщення з дня вибуття. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом достовірно встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 14 квітня 1987 року, посвідченого нотаріусом 3-ї Кременчуцької державної нотаріальної контори, йому належить жилий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. Дане право власності зареєстровано у Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації Полтавської області, про що я отримав технічний паспорт на даний будинок за інвентарним номером 7770. Він зареєстрований та проживає у даному будинку. Окрім нього у будинку зареєстровані також відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Так, відповідачі з січня 2007 року у його будинку не проживають без поважних причин, тут відсутнє їхнє майно. Крім того, вони не допомагають у оплаті комунальних послуг ані безпосередньо, ані шляхом часткового повернення йому оплачених сум платежів. На даний час Відповідачі постійно без реєстрації проживають за адресою [ADDRESS], однак відмовляються у добровільному порядку знятись з реєстрації. На даний час він має намір продати будинок, але через реєстрацію відповідачів не може цього зробити. Факт їх не проживання підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» №25 від 18.02.2014 року. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Вказані особи значаться зареєстрованою у вищевказаній квартирі внаслідок чого на нього нараховуються комунальні платежі, які він, як власник квартири вимушений сплачувати, чим останньому чиняться перешкоди в користуванні власністю.

Outcome: approved