Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

4 листопада 2013 року [PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що вироком Апеляційного суду Волинської області [PERSON] було визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно вказаного вироку [PERSON] близько 3-ї години 30 вересня 2012 року в селі Четвертня Маневицького району, поблизу кафе «Ялинка», що по вул. Радянській, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], в порушення вимог пунктів 2.3 «б», «в», 2.9 «а», 10.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не переконався в безпечності руху та, що його маневр не створить перешкод або небезпеки учасникам дорожнього руху, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, розпочав рух прямо в напрямку вулиці Радянська, де здійснив на позивача наїзд, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток ноги зі зміщенням, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Внаслідок отриманих травм [PERSON] потрапив до лікарні, де тривалий час лікувався, був прооперованим і витратив чимало власних коштів на медикаменти, проте на даний час документи, які б могли підтвердити усю спричинену матеріальну шкоду не збереглися, тому матеріальну шкоду оцінює саме в розмірі 9866 гривень 85 копійок. Також зазнав моральної шкоди, яка виникла через сильний фізичний біль, перенесений під час ДТП і на даний час відчуває невпевненість в тому, що зможе колись повноцінно рухатись, та фізичні і душевні страждання, оскільки після ДТП не може повноцінно пересуватися, тривалий час взагалі ходив на милицях, а зараз накульгує на хвору ногу. Просив стягнути з відповідача в його користь матеріальну шкоду в сумі 9866 гривень 85 копійок, а також моральну шкоду в сумі 25000 гривень. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 21 листопада 2013 року до участі в розгляді даної справи в якості співвідповідача залучено ПАТ „Страхова компанія „ПЗУ Україна". В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], кожен зокрема, позов підтримали із наведених у ньому підстав, просили задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з його довірителя моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Матеріальні збитки, встановлені судом, та ще 5000 гривень у повноцінне відшкодування моральної шкоди просив стягнути зі страхової компанії. Співвідповідач ПАТ «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» в судове засідання свого представника не направили, хоча про місце та час розгляду справи належним чином були повідомлені. До суду подали пояснення відносно позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи належним чином був повідомлений. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Частинами 3 та 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому серед іншого і додаткові витрати, викликані необхідністю придбання ліків тощо. Статтями 23, 1167, 1168 цього ж Кодексу передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винним діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, і може відшкодовуватись грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1187 цього ж Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із роз»яснень, даних в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Також відповідно до ст.ст. 979, 988, 1194 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.ст. 6,9 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору. Статями 22-24, 26 цього ж Закону визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Вироком Апеляційного суду Волинської області від 4 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання в розмірі 6 000 гривень штрафу з позбавленням керувати транспортними засобами на 2 роки. При розгляді даної кримінальної справи судом установлено , що [PERSON] близько 3-ї години 30 вересня 2012 року в селі Четвертня Маневицького району, поблизу кафе «Ялинка», що по вул. Радянській, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольцваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], в порушення вимог пунктів 2.3 «б», «в», 2.9 «а», 10.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не переконався в безпечності руху та, що його маневр не створить перешкод або небезпеки учасникам дорожнього руху, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, розпочав рух прямо в напрямку вулиці Радянська, де здійснив наїзд [PERSON] Внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху позивач тримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток ноги зі зміщенням, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с.12-15). Згідно виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 16284/831 та № 20478/1019 та повідомлень Комунального закладу «Луцької міської клінічної лікарні» № 155/2-8.14 від 7 лютого 2014 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КЗ Луцької міської клінічної лікарні в період з 30 вересня 2012 року по 19 жовтня 2012 року з діагнозом: закритий перелом обох кісток лівої гомілки в н/3 зі зміщенням, а також в період з 3 грудня 2012 року по 13 грудня 2012 року з діагнозом: закритий консолідований перелом лівої великогомілкової кістки після БІОС. Згідно листа призначення [PERSON] був прооперований і придбавав медичні препарати за власні кошти (а.с. а.с. 3-6, 64, 65) . Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1692385 від 4 березня 2012 року [PERSON] було укладено з договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким забезпечено страхування автомобіля „Volkswagen Golf", реєстраційний номерний знак [NUMBER], та передбачено виплату страхового відшкодування в разі настання страхового випадку (а.с. 25). При визначенні суми матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача суд приймає до уваги лише ті подані позивачем розрахунки суми шкоди, пов»язаної з лікуванням та втратою працездатності, об»єктивність яких підтверджується відповідними фіскальними чеками та повідомленнями КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» № 155/2-8.14 від 7 лютого 2014 року про періоди лікування, перелік медикаментів, придбаних [PERSON] за власні кошти, а саме на суму 9592 гривні 01 копійка, які, на думку суду, підлягають стягненню з ПрАТ СК „ПЗУ Україна". Щодо відшкодування [PERSON] моральної шкоди, завданої [PERSON], то в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода завдана здоров»ю позивача в результаті неправомірних дій саме відповідача, який вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України і вина якого встановлена у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визначаючи розмір відшкодування моральної та матеріальної шкоди [PERSON] суд керується вимогами ч.1 ст. 11 ЦПК України, відповідно до яких розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому, враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння, а також те, що злочин вчинено з необережності, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача також моральної шкоди на загальну суму 8000 гривень, 5000 гривень з яких підлягають стягненню з ПрАТ СК „ПЗУ Україна" та 3000 гривень безпосередньо із відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 86 гривень 03 копійки, а з співвідповідача - ПАТ «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» 372 гривні 78 копійок судового збору, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Outcome: partial