Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

20.05.2017р. вона [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №161. Проте, 14.04.2021р. до Стрийського міськрайонного суду Львівської області подано позов до суду про розірвання даного шлюбу. За час шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином, та фактично вони з сином проживають на допомогу, яку держава платить їй по догляду за дитиною у розмірі 860 грн.. Відповідач на даний час працює у ТОВ «Українсько-британська клініка «Симбіотика» та отримує заробітню плату у розмірі 6000 грн. Відповідач по справі є фізично здоровим, працездатним, та може надавати таку допомогу. В зв"язку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду, та просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] віку трьох років. Крім того, просить стягнути з відповідача у її користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 3200 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позові та просила суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Проте подав до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити Згідно п.п. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , і його батьками є сторони по даній справі. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 11.10.2018р. позивач уклала шлюб з відповідачем у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та після реєстрації шлюбу перейшли на прізвище « [PERSON] ». Актовий запис №161. Згідно довідки КП «УК Надія» №1166 від 08.04.2021р. про реєстрацію місця проживання особи, позивач [PERSON] та її син [PERSON] , 2019 р.н., зареєстровані та проживають у [ADDRESS] . Вказане також підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №26590-2018р. від 22.11.2018р., а саме, що позивач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно Наказу фізичної особи - підприємця [PERSON] № 11 від 19.12.2019р. про надання відпустки по догляді за дитиною до 3-ох років, лікарю-стоматологу [PERSON] (позивач) надано відпустку по догляду за дитиною до 3-ох років з 18.12.2019р.. Крім того, згідно довідки начальника Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради №552 від 09.04.2021р. [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн., за період з жовтня 2020р. по березень 2021р. позивач отримала допомогу при народженні дитини у розмірі 5160 грн.. Як встановлено матеріалами справи, відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Українсько-британська клініка «Симбіотика» з 18.02.2020р.. Посадовий оклад становить 6000 грн.. Згідно матеріалів справи, позивач та відповідач на даний час проживають окремо. Дитина від шлюбу проживає з позивачем. Позивач на даний час офіційно не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дітьми. Відповідно до ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від доходу другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Оскільки, позивач заявила позов та просила стягувати з відповідача, аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, протягом судових засідань не змінила позовних вимог, а навпаки настоювала на їх задоволенні, а суд самостійно не вправі вийти за межі таких, тому вважає за необхідне присудити з відповідача в користь позивача аліменти у частці від заробітку. Аліменти - це грошове утримання у розмірі, встановленому законом, яке у визначених законом випадках одні особи зобов`язані надавати іншим (внаслідок непрацездатності, шлюбу, батьківства) у зв`язку з діючими між ними шлюбними або сімейними відносинами. А тому в даному випадку при визначенні їх розміру, суд враховує, що позивач не працює (оскільки не має такої змоги), так як перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітнім сином, немає інших засобів до існування, зі слів перебуває в скрутному матеріальному становищі, а також те, що відповідач має молодий вік, фізично здоровий, також з урахуванням матеріального становища відповідача, який, витрачає певні кошти для особистих потреб,суд визначає розмір аліментів на утримання дружини, з урахуванням того, що вона потребує такої допомоги, а відповідач спроможний надати таку в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 908,00 грн.. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. Згідно Постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: ордер на надання правничої допомоги між нею та адвокатом Поліщук І.М. (а.с.15), договір про надання правничої допомоги №10 від 08.04.2021 року (а.с.7) та квитанція до прибуткового касового ордеру № 008 від 04.06.2021р. (а.с.24). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею цих витрат в суді. Суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 3200,00 грн. є завищеними, тому до стягнення з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Outcome: partial