Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

24 грудня 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся В.о. прокурора Кременчуцького району Бровко Г.В. в інтересах держави: в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову В.о. прокурора Кременчуцького району Бровко Г.В. вказував, що близько 16 години 07 жовтня 2014 року [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, прибули до будинку [ADDRESS], який належить [PERSON]. Між особами, що прибули та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків сталась сварка. Під час сварки в [PERSON] та [PERSON] виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON]. Реалізуючи свій злочинний умисел [PERSON] наніс два удари кулаками в обличчя [PERSON], після чого останній упав на підлогу. Далі [PERSON] затягнув [PERSON] до кімнати та штовхнув його на диван, продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень . До кімнати зайшов [PERSON], який, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно разом з [PERSON] наносив [PERSON] чисельні удари кулаками та взутими ногами. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1315 від 17.11.2014 року потерпілому [PERSON] заподіянні тілесні ушкодження у вигляді: шкіряної рани голови; закритої травми грудної клітки у виді переломів 8-го, 10-11 ребер справа, яка супроводжувалась кровотечею у праву плевральну порожнину (гематорокс) та підшкірною емфіземою. По ступеню тяжкості виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до середнього, що спричинили довготривалий розлад здоров'я. З вказаними тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні 2-гої міської лікарні м. Кременчука з 10.10.2014 по 24.10.2014. При цьому, на його лікування згідно довідки головного лікаря 2-гої міської лікарні м. Кременчука витрачено кошти в сумі 4474 грн. 82 коп.. Зазначений заклад охорони здоров'я фінансується з місцевого бюджету. Органом досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частино 1 статті 122 Кримінального кодексу України. Дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частино 1 статті 122 Кримінального кодексу України. Вина [PERSON] та вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, повністю доведені, що підтверджується матеріалами кримінального провадження № 12014170220001084. Таким чином, між злочинними діями [PERSON] й [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у 2-гій міській лікарні м. Кременчука є причинний зв'язок. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.12.2014 у справі №536/2518/14 кримінальне провадження №12014170220001084 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України, та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, закрито у зв'язку з примиренням потерпілого з обвинуваченими. Заявлений в даному кримінальному провадженні позов прокурора прокуратури Кременчуцького району про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON], залишено без розгляду. На підставі вище викладеного В.о прокурора Кременчуцького району Полтавської області просив суд ухвалити рішення, яким : - Стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради ( площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, УК у м. Кременчу- ці 24060300, код ЄДРПОУ 37965850, р/р 31414544700008, банк - отримувач: ГУДКСУ в Полтавській області, МФО 831019) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи в сумі 4474 гривень 82 копійки; - Судові витрати у справі стягнути з відповідачів. Прокурор прокуратури Кременчуцького району Полтавської області Комарова Д.Ю. в судо - вому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволь - нити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник фінансового управління виконкому Кременчуцької міської ради в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав листа в якому просив справи слухати за його відсутності та при винесенні рішенні покладається на розсуду суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповід- ними рекомендованим повідомленнями. Письмово про причини неявки відповідачі суд не повідомляли та заяв про слухання справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішенні справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки у судове засідання всіх відповідачів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вини цією особою. У судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що близько 16 години 07 жовтня 2014 року [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, прибули до будинку [ADDRESS], який належить [PERSON]. Між особами, що прибули та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків сталась сварка. Під час сварки в [PERSON] та [PERSON] виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON]. Реалізуючи свій злочинний умисел [PERSON] наніс два удари кулаками в обличчя [PERSON], після чого останній упав на підлогу. Далі [PERSON] затягнув [PERSON] до кімнати та штовхнув його на диван, продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень . До кімнати зайшов [PERSON], який, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно разом з [PERSON] наносив [PERSON] чисельні удари кулаками та взутими ногами. Згідно висновку судово-медичної експертизи №1315 від 17.11.2014 року потерпілому [PERSON] заподіянні тілесні ушкодження у вигляді: шкіряної рани голови; закритої травми грудної клітки у виді переломів 8-го, 10-11 ребер справа, яка супроводжувалась кровотечею у праву плевральну порожнину (гематорокс) та підшкірною емфіземою. По ступеню тяжкості виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до середнього, що спричинили довготривалий розлад здоров'я. З вказаними тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні 2-гої міської лікарні м. Кременчука з 10.10.2014 по 24.10.2014. На його лікування витрачено кошти в сумі 4474 грн. 82 коп., що підтверджується листом головного лікаря 2-гої міської лікарні м. Кременчука Севастян В.П. від 19.11.2014 року за № 1138/01-17. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.12.2014 у справі №536/2518/14 кримінальне провадження №12014170220001084 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України, та [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, закрито у зв'язку з примиренням потерпілого з обвинуваченими. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання». Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні ухвали сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, органу Мінфіну або прокуратури. Тому з підстав ч.1 статті 1206 Цивільного кодексу України вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. несуть солідарну відповідальність. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на момент розгляду справи відповідачі не відшкодували кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги В.о прокурора Кременчуцького району в інтересах держави в особі Фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації є обґрунтованими та такими, що пілягають задоволенню Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 121,80 гривень з кожного.

Outcome: approved