Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 29.01.2018 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області ухвалено заочне рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2018р. заочне рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2018 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. 04.04.2018 року через канцелярію суду від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» поступив відзив на заяву про перегляд заочного рішення. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.03.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Проте своїх зобов`язань згідно договору відповідач належним чином не виконував. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 13.09.2017 року має заборгованість - 104750 грн. 04 коп. Крім того, згідно виписки з основного карткового рахунку [PERSON] до певного часу належним чином винонував свої зобов"язання за кредитом, що свідчить про те що відповідач знав про умови кредитуванням та визнав свої зобов"язання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати в його відсутності. Крім того, на адресу суду поступив відзив від представника позивача в якому позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, вважають, що [PERSON] підписавши кредитний договір був ознайомлений з умовами надання кредитного договору, а також з умова погашення кредиту, а також визнав свої зобов"язання. На даний час кредитні зобов"язання [PERSON] перед банком не виконав. Просить стягнути в користь АТ КБ «Приватбанк» з відповідача заборгованість в сумі 104750 грн. 04 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Крім того, відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень в заяві про скасування заочного рішення від 13.02.2018 року (а.с. 61-62). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.03.2010 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 7-32). При підписанні 22.03.2010 року анкети-заяви, [PERSON] заповнено відповідні розділи вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та поставлено свій підпис про згоду на укладення договору. Справжність підпису, що міститься в анкеті-заяві, відповідачем не оскаржувалось. Таким чином, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «ТарифамиБанку», які викладені на банківському сайті http://рrivatbank/ua/terms/ раges/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. З матеріалів справи вбачається, що укладений кредитний договір за №б/н від 22 березня 2010р. складається з анкети-заяви позичальника, пам`ятки клієнта, якою є витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та тарифів банку. В анкеті-заяві відповідач своїм підписом засвідчив, що він ознайомився і погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг. Також згідно довідки про зміни умов кредитування, зміну кредитного ліміту, копії повідомення про зміну відсоткової ставки від 15.08.2014 року , копії повідомення про зміну відсоткової ставки від 15.03.2015 року [PERSON] було змінено відсоткову ставку по кредиту. Окрім цього, з розрахунку заборгованості (а.с.4-6) та виписок про рух коштів (а.с.91-102) вбачається, що отримавши кредит, відповідач тривалий час здійснював його часткове погашення. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, оскільки встановлено і це не заперечується сторонами, що відповідач підписав анкету-заяву, тобто прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві. Отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами доведений належним чином. З урахуванням наведеного, суд вважає , що між сторонами було укладено договір на отримання кредиту, що підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів, з яких вбачається, що отримавши кредит відповідач тривалий час користувався коштами, отримував їх через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, в касах магазинів та здійснював часткове погашення кредиту, що свідчить про визнання ним свого боргу та що відповідач є активним користувачем банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» та його було неодноразово ідентифіковано у програмних комплексах банку. Окрім цього, факт видачі кредитної картки відповідачу, що було зафіксовано фотографуванням. Таким чином, анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між відповідачем та банком договір, за яким [PERSON] отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима не виконав. При укладенні даного Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням за банку Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника на прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п.1.1.1.52 зазначених Умов) це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 1.1.3.2.4 зазначених Умов передбачено, що Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо на протязі 7 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про непогодження із змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього ж терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобов`язуєгься погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогубанку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку незгоди із зміною Правил та/або тарифів банку, позичальник зобов`язується звернутись до банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком. Відповідно до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банкоом частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Як вбачається із виписки про рух коштів по рахунку відповідача за період з 10.02.2014 по 29.01.2014 року, наданої позивачем, відповідачем із відкритого йому карткового рахунку знімались періодично кредитні кошти, він проводив ним розрахунки за придбані товари, а також здійснювалось погашення кредитної заборгованості. Як вбачається із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] . картковий рахунок [NUMBER] (а.с.149), відповідачу змінювався кредитний ліміт 22.03.2010 року та він був встановлений у розмірі 3000.00 грн.. З 10.07.2010 року по 29.12.2012 рік ліміт на картковому рахунку [PERSON] був збільшений до 8000,00 грн. Відповідач погодилась із встановленням зазначеного кредитного ліміту на кредитну карту, здійснював по ній зняття та поповнення коштів. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Таким чином, у силу статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Умови кредитного договору (а.с. 7-32), наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості (а.с. 6) та виписка про рух коштів на рахунку (а.с. 91-102) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідач не виконує належним чином узяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом 13.09.2017 року відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, в зв"язку із чим в нього виникла заборгованість в сумі 104750 грн. 04 коп., яка складається з: 7966,43 грн. заборгованості за кредитом; 88119,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 4964,29 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] не спростував заборгованість належними та допустимими доказами, тому її слід стягнути з останнього на користь позивача, в частині заборгованості за кредитом в сумі 7966,43 та 88119 грн. 32 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом. Щодо стягнення пені та шрафів суд виходить з наступного: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Вказане відповідає правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 4964,29 грн. штрафу (процентна складова) не підлягає до задоволення. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.03.2010р. у відповідача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 99285 грн. 75 коп., зокрема - 7966,43 грн. заборгованості за кредитом; 88119,32 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. заборгованості за пенею . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1600 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № PROM8B6О1Z від 18.09.2017 р. На підставі ст.ст.204,207,525,526,530,549,599,610,629,634,638,1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved