Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення боргу в сумі 5 000 доларів США, а також 3% річних. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] згідно розписки від 24.04.2019 року отримав в позику від [PERSON] 5 000 доларів США, та зобов`язався повернути їх до 24.08.2019 року, чого зроблено не було, в результаті чого Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 24.04.2019 року [PERSON] передав у власність [PERSON] кошти в сумі 5 000 доларів США, про що Відповідач дав відповідну розписку, оригінал якої долучено до справи. Відповідно до розписки від 24.04.2019 року Відповідач зобов"язувався повернути отриману суму коштів до 24 серпня 2019 року. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики Відповідачем надано Позивачу письмову розписку від 24 квітня 2019 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. В силу ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач в позовній заяві зазначає, що з 24.04.2019 року Відповідач не вчинив дій щодо їх повернення, неодноразові усні звернення до відповідача з проханням виконати власні зобов`язання та повернути кошти залишились без уваги. Як випливає зі змісту позовної заяви, кошти в сумі 5 000 доларів США отримано [PERSON] 24.04.2019 року, що підтверджується розпискою. З огляду на прострочення відповідача, з Відповідача Позивач просить також стягнути 3% річних на підставі норми ст. 625 ЦК України. Розмір 3% річних станом на день написання позовної заяви становить 132,33 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 26,9335 грн., станом на 10.07.2020 року складає 3564,11 грн. Розрахунок 3% річних: 5000х3%:365х322=132,33 дол. США, де: 5000-5000 доларів США сума позики, 3% ставка 3-х% річних згідно ст. 625 ЦК України: 365-365 днів, що береться для розрахунку; 322-322 днів прострочення починаючи з 24 серпня 2019 року по 10 липня 2020 року. Таким чином, на день написання позовної заяви загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 5000+ 132,33+5132,33 дол. США. З вищенаведеного слідує, що загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 5132,33 дол. США (138231,61 грн.), з яких 5 000 дол. США сума основного боргу ( гривневий еквівалент згідно офіційного курсу НБУ становить 134667,5 грн. - 5 000х26,9335) та 132,33 дол. США 3 % річних - гривневий еквівалент згідно офіційного курсу НБУ становить 3564, 11 грн. 132,33 х 26, 9335). Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, Відповідачем суду надано не було, а Судом таких доказів не встановлено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Як зазначено в позовній заяві, Відповідач не повернув Позивачу борг за розпискою в розмірі 5 000 доларів США. На прохання Позивача повернути кошти в добровільному порядку Відповідач відмовлявся. Будь-яких доказів, які б спростовували вказану обставину та зокрема, надані Позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, Відповідачем не надано. Як зазначено в Постановах Верховного суду України щодо правової природи позики та доказів, які підтверджують факт його укладення, зокрема, в постанові ВСУ від 15.11.2015 року в справі №6-1967 цс 15, вказано, своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому Верховний суд вказав, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79 цс 14, в якій Верховний суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 5 000 доларів США є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком Позивача, вірність яких не спростовано Відповідачем, сума 3% річних складає 132,33 дол. США. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір слід розподілити згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 13, 81, 82, 280 ЦПК України,-

Outcome: approved