Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] обєднаної територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON], який помер 18 вересня 2016 року. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 квітня 2018 року до участі у справі залучено [PERSON] як співвідповідача. Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що 21 серпня 2013 року його мама [PERSON], склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, і на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що належну їй, на підставі державного акту І-ВЛ № 011400, земельну ділянку, площею 1.91 гектарів, яка розташована на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області , заповіла йому [PERSON]. 02 березня 2016 року його мама [PERSON] померла, і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно. Після смерті мами , спадщину у встановленому законом порядку прийняв її чоловік ,а його батько [PERSON] , який постійно проживав разом зі своєю дружиною до дня її смерті. 21 серпня 2013 року його батько [PERSON] склав заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, і на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження , що належну йому на підставі державного акту І-ВЛ № 011399, земельну ділянку , площею 1.91 гектарів , яка розташована на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області , заповідає йому [PERSON]. 18 вересня 2016 року його батько [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, та на майно яке він успадкував, після смерті дружини [PERSON], і на успадкування якого він має право. Після смерті батька , він у встановлений законом шестимісячний строк , не звернувся із заявою про прийняття спадщини до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори , у звязку з тим, що не знав про наявність вказаних вище заповітів , посвідчених на його імя, і ніхто йому про це не сказав і не повідомив. В кінці 2017 року, знаходячись по місцю проживання свого батька [PERSON], серед документів належних останньому, він виявив вказані вище заповіти, і лише тоді дізнався, що все належне батькам майно вони заповіли йому. Крім вищевказаного він не знав і не думав про те, що потрібно було подавати в шестимісячний термін після смерті його батька , заяву про прийняття спадщини. Окрім того, він важко пережив смерть своїх батьків , які померли один за одним , за якими до дня їх смерті він здійснював догляд, а після смерті батьків пережив значний стрес, значно погіршився його стан здоров'я, довго не міг прийти до нормального повсякденного життя. В зв'язку із вищевказаними обставинами , внаслідок не повідомлення його про час відкриття спадщини, інші вказані ним обставини , він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини . В судове засідання позивач не зявився, у позовній заяві свої вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву згідно якої заявлені позивачем позовні вимоги визнав повністю, просив суд слухати справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] обєднаної територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства та слухати справу в його відсутність . Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, повно та всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту\~ст.1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленомуст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5\~\~ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. У відповідності до державного акту на право власності на землю І-ВЛ № 011400 від 04 листопада 1998 року, [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинської районної ради народних депутатів від 25 вересня 1998 року № 4/9 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.91 гектарів , яка розташована на території Хмелівківської сільської ради передана для сільськогосподарського використання. Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, 21 серпня 2013 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що належну їй, на підставі державного акту І-ВЛ № 011400, земельну ділянку, площею 1.91 гектарів, яка розташована на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області , заповідає [PERSON]. 18 вересня 2016 року померла [PERSON]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть № І-ЕГ № 186532 від 04.03.2016 року, виданим виконавчим комітетом Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: земельної ділянки площею 1.91 гектарів, яка розташована на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Після смерті [PERSON], спадщину у встановленому законом порядку прийняв її чоловік,а позивача батько [PERSON] , який постійно проживав разом зі своєю дружиною до дня її смерті. Відповідно до державного акту на право власності на землю І-ВЛ № 011399 від 04 листопада 1998 року, [PERSON] на підставі рішення Володимир-Волинської районної ради народних депутатів від 25 вересня 1998 року № 4/9 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.91 гектарів , яка розташована на території Хмелівківської сільської ради передана для сільськогосподарського використання. 21 серпня 2013 року [PERSON] склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області, і на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження , що належну йому на підставі державного акту І-ВЛ № 011399, земельну ділянку , площею 1.91 гектарів , яка розташована на території Хмелівківської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області , заповідає йому [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 193513 від 19.09.2016 року вбачається, що 18 вересня 2016 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, і за законом на майно яке він прийняв , але не оформив на себе після смерті своєї дружини, а позивача матері [PERSON] Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги спадкового майна, яке належало [PERSON] є його діти позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], останній відмовився від своєї частки в спадковому майні на користь позивача . 08.02.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу щодо видачі свідоцтва про\~право на спадщину після смерті батька [PERSON], на що отримав відповідь № 33/01-16 від 08.02.2018 року, що відповідно до\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини і проте, що він пропустив встановлений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. З письмових пояснень позивача вбачається, що після смерті батька , він у встановлений законом шестимісячний строк, не звернувся із заявою про прийняття спадщини до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори , у звязку з тим, що не знав про наявність вказаних вище заповітів , посвідчених на його імя, і ніхто йому про це не сказав і не повідомив. В кінці 2017 року, знаходячись по місцю проживання свого батька [PERSON], серед документів належних останньому, він виявив вказані вище заповіти, і лише тоді дізнався, що все належне батькам майно вони заповіли йому. Окрім того, він важко пережив смерть своїх батьків , які померли один за одним , за якими до дня їх смерті він здійснював догляд, а після смерті батьків пережив значний стрес, значно погіршився його стан здоров'я, довго не міг прийти до нормального повсякденного життя. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оскільки суд вважає, що причини названі позивачем можна визнати поважними, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача та встановлює [PERSON] додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], що помер 18 вересня 2016 року

Outcome: approved