Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

07.07.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом, зазначивши, його батько [PERSON] мав у власності житловий будинок розташований м. Миргороді по вул.. Зеленій 25. Він із своєю сімєю проживав разом з батьком в будинку 25 по вул.. Зеленій м. Миргорода з 1985 року. З 1991 року в даному будинку став разом з ними проживати і його рідний брат [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON], оскільки після розірвання шлюбу йому були створені нестерпні умови для проживання. Брат мав двох дочок відповідачок [PERSON] та [PERSON]. 11 грудня 2008 року його брат [PERSON] помер. На протязі останніх років його життя він постійно хворів та за станом здоровя потребував стороннього догляду, який за ним здійснював він та його сімя. Відповідачки незважаючи на неодноразові прохання з боку батька [PERSON] матеріальної допомоги йому не надавали, маючи можливість її надати, його не відвідували, ним не опікувалися. Не приймали участі відповідачки і у похованні свого батька. Такою ж була поведінка відповідачок відносно свого діда [PERSON], який тяжко хворів останні пять років. 06.11.2016 року помер його батько [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв він син померлого та звернулися із заявами про прийняття спадщини за правом представлення діти його брата [PERSON] - відповідачки по справі. Вважає, що відповідачки ухилялися від надання допомоги своєму батькові [PERSON], який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував матеріальної допомоги та стороннього догляду та відповідно ухилялися від надання матеріальної допомоги, догляду своєму дідові [PERSON], який внаслідок похилого віку та стану здоровя потребував постійного стороннього догляду був у безпорадному стані. Просить суд відповідачок [PERSON] та [PERSON] усунути від права спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті їх діда [PERSON], померлого 06.11.2016 року та батька [PERSON], померлого 06.11.2008 року, до складу якої ввійшли всі його права та обовязки, що існували на момент смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи, направив на адресу суду заяву, з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності, але при участі його представника - адвоката [PERSON]В.(а.с.76). Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що вона та її сестра мали батька [PERSON], який помер 11 грудня 2008 року, а також діда [PERSON], який помер 06 листопада 2016 року. Спадщина на житловий будинок і земельну ділянку відкрилася після смерті діда і вона та її сестра є спадкоємцями за правом представлення на спадщину свого діда, а не на спадщину батька [PERSON], адже він не був спадкодавцем, а отже вважає що відсутні правові підстави для усунення її та сестри від права на спадкування після смерті батька. Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо перебування [PERSON] в безпорадному стані та того, що вони ухилялися від надання йому допомоги та мали для цього можливість. В задоволенні позову просила відмовити за недоведеністю позовних вимог. Крім того зазначає, що ні вона , ні її сестра не мали можливості надавати матеріальну допомогу своєму дідові, оскільки спочатку навчалися, потім мали виключно тимчасові заробітки, перебували на біржі та отримували допомогу по безробіттю. Також вважає, що дід не потребував від них матеріальної допомоги, оскільки отримував її від інших осіб, які проживали разом з ним, а саме від позивача та його сімї. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Направила на адресу суду заперечення проти позову з яких вбачається, що позов нею не визнається, оскільки вона вважає, що дід не потребував від неї матеріальної допомоги та в звязку з тим, що вона не мала можливості таку допомогу надавати. Крім того в запереченнях звертає увагу суду на те, що вона є спадкоємицею за правом представлення на спадщину, що відкрилася після смерті діда [PERSON] 06.11.2016 року. ЇЇ батько [PERSON] не є спадкодавцем, а тому відсутні правові підстави для усунення її від права на спадкування після смерті батька. В задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідачок [PERSON] та [PERSON] адвокат [PERSON] з задоволенні позову просив відмовити за недоведеністю позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що 11 грудня 2008 року помер [PERSON], батько відповідачок [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 45-46). 06 листопада 2016 року помер [PERSON] дід відповідачок [PERSON] і [PERSON] та батько позивача [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Батько позивачок [PERSON] помер у 2008 році, , а отже і не міг бути спадкоємцем після смерті [PERSON]. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] у відповідності до положень ст. 1266 ЦК України за правом представлення є спадкоємцями в спадщині, що відкрилася після смерті діда [PERSON] , в частині, що належала б за законом їхньому батькові [PERSON] , якби він був живим на час відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, відповідачок неможна в розглядуваному випадку усунути від спадкування після смерті батька [PERSON], оскільки ними успадкована спадщина після смерті [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивач [PERSON] та відповідачки [PERSON], [PERSON] , що вбачається із копії спадкової справи (а.с. 84-105). Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз'яснень, викладених у п.6 Постанови Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Тобто, при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона дружина позивача та проживає в [INFO]. Посвідчує, що до дня своєї смерті [PERSON] проживав в одному будинку з ними. Відповідачки не опікувалися батьком, не спілкувалися з ним, не надавали йому матеріальної допомоги, в той час як він її потребував, адже зловживав алкоголем, ніде не працював. Таку допомогу батькові позивачок надавала тільки її сімя. Відповідачки були відсутні на похованні. Стосовно [PERSON], то він помер в похилому віці і відповідний належний та достатній догляд за ним також здійснювала вона з чоловіком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що особисто була знайома з [PERSON] Може посвідчити, що він вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, офіційно ніде не працював. Поховання та догляд за ним здійснював позивач та його дружина. Відповідачки не відвідували батька та були відсутні на похованні. Догляд за [PERSON] також здійснювали позивач і його дружина. Свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідачки та їх батько проживали окремо, але вони бачили, що [PERSON] часто відвідував свою бувшу дружину, яка проживала разом з дітьми відповідачками по справі. Вони спілкувалися та відносини між ними були добрі. Знають, що [PERSON] неофіційно працював на базарі до дня смерті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мати відповідачок. Причиною розірвання шлюбу з [PERSON] було зловживання ним спиртними напоями та подружні зради. Проживав її бувший чоловік по вул.. Зеленій 25 в м. Миргороді, але незважаючи на це він постійно спілкувався з нею та дітьми. Вони були на похованні [PERSON] Також судом встановлено, що відповідачки навчалися, постійного заробітку не мали на час смерті батька [PERSON] та діда [PERSON] Позивач належними та допустимим доказами не довів, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України, то є його обов'язком, як того, що [PERSON] і спадкодавець [PERSON] потребували допомоги саме від відповідачок [PERSON], [PERSON], а останні умисно ухилялися від виконання свого обов'язку, мали можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних для цього дій, так і знаходження [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані при наявності допомоги з його ( позивача) боку, адже він стверджує, що проживав разом з [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] і здійснювала за ними необхідний догляд. Зважаючи на вище викладене, відсутні правові підстави, зазначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачок [PERSON], [PERSON] від права на спадкування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи покладаються в разі відмови в позові на позивача. Відповідачкам [PERSON], [PERSON] надавалася правова допомога адвокатом [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.63-64). Відповідачкою [PERSON] сплачено адвокату [PERSON] за отриману правову допомогу 3800 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та актом здачі-приймання виконаної роботи (а.с. 134-136) . Згідно з п. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах-субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що на користь відповідачки [PERSON] слід стягнути понесені нею витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3800 грн.

Outcome: approved