Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

18 червня 2014р. [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до Виконкому Дніпропетровської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, про встановлення додаткового строку про прийняття спадщини. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач посилалася на те, що [INFO] померла її бабуся, [PERSON], [INFO] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 3.04.1967р. Бабуся на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 13.07.2013р. за реєстровим номером №1157. Даний заповіт було складено на корить неї [PERSON], [INFO] На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO], а її єдиний син [PERSON] помер [INFO] Інших спадкоємців за законом та заповітом не має. Протягом встановленого законом строку прийняття спадщини вона неодноразово зверталася до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, але у зв'язку з тим, що спадковий реєстр тимчасово не працював, нотаріус не мав змоги прийняти заяву та відкрити спадкову справу. 5.05.2014р. в останній день 6-місячного строку прийняття спадщини, вона звернулася знову із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її бабусі, [PERSON], але їй було призначено іншу дату прийому у державного нотаріуса, оскільки час прийому було вже призначено іншим особам. Таким чином, вона пропустила строк прийняття спадщини. 4.06.2014р. державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. їй було відмовлено у посвідченні нотаріальної дії і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на належне їй домоволодіння [ADDRESS] у зв'язку з тим, що нею було пропущено строк прийняття спадщини. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила визначити їй додатковий строк прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON], [INFO], померлої [INFO] строком на три місяці. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просила задовольнити позов, пояснюючи тим, що строк пропустила з поважних причин, оскільки в неї хворіла матір, яку вона не могла залишати на довгий час, що підтверджується довідкою про хворобу матері, а також тим, що вона зверталася до нотаріуса, але вона це нічим не може підтвердити, оскільки сиділа до нотаріуса у черзі та черга до неї не дійшла. Бабуся проживала окремо, а вона зареєстрована та проживає у двокімнатній квартирі [ADDRESS]. Працювала вона на той час тимчасово та неофіційно. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, вважала заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому вона пояснила, що жодних доказів немає що реєстр у нотаріуса не працював і що взагалі позивач була у нотаріуса. Окрім того, позивач не була позбавлена можливості звернутися до іншого нотаріуса, або викликати нотаріуса додому. Хвороба матері позивача не є поважною причиною не своєчасного звернення до нотаріуса, оскільки вона не мала спеціального статусу особи, яка здійснює догляд за хворою людиною. Із показань свідка вбачається, що стан здоров»я матері позивача у 2013р. був кращий, ніж на теперішній час. Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову, вважав заявлені вимоги необґрунтованими та прохав відмовити у позові. Він наполягав, що у позивачки немає доказів поважності причин несвоєчасного звернення до нотаріуса, оскільки вона мала можливість направити заяву нотаріусу поштою або звернутися чи викликати іншого нотаріуса. А покази допитаних свідків не стосуються справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації смертей Відділу РАГСу Самарського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено запис за реєстровим №997 і підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], підтвердженням цього є заповіт та витяг про реєстрацію у спадковому майні (а.с.14-15). Житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 3.04.1967р. (а.с.9). [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 13.07.2013р. за реєстровим номером №1157. Даний заповіт було складено на корить позивача , онуки [PERSON], [INFO] (а.с.6). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одна, що підтверджується копією домової книги (а.с.10-13). Позивач на момент смерті із спадкодавцем не проживала і в 6-місячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася Суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] без поважних причин. 4.06.2014р. позивачка звернулася до державного нотаріусу Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її бабусі, [PERSON], яка народилася [INFO] Але державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у посвідченні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на належне їй домоволодіння [ADDRESS] у зв'язку з тим, що позивачкою було пропущено строк прийняття спадщини (а.с.58, 76). Звернувшись із позовом до суду, позивач в пакет документів не додала ніяких медичних документів щодо стану здоров"я матері, у зв"язку з чим як вона стверджує, не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Лише через декілька судових засідань були надані виписки із карт стаціонарного хворого станом на 2007р, червень 2014р. та лютий 2015р. Висновку про те, що позивач звільнена від роботи у зв"язку із доглядом за тяжко хворою матір"ю немає (а.с.111-114, 173). Встановлено, що дійсно матір позивача хворіє на цукровий діабет та інші хвороби і позивач доглядає за нею. Але її матір навіть на теперішній час не є особою прикованою до ліжка і це підтверджено медичними довідками та показами свідка [PERSON] Позивач не заперечувала, що у 2013р. та на початку 2014р. її матір краще себе почувала. В підтвердження позовних вимог позивач посилалася на покази свідків, допитаних в судовому засіданні - [PERSON] та [PERSON] Але зазначені покази суд не може прийняти до уваги, оскільки їм невідомі такі поважні обставини, із-за яких позивач не могла протягом шести місяців звернутися до нотаріуса та прийняти спадщину. Окрім того, вони є родичами позивача. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановлено, що на ім"я позивача спадкодавець залишила заповіт. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття ним спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд не приймає до уваги доводи позивача про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, так як такі обставини не підтверджено доказами. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем було пропущено без поважних причин строк для прийняття спадщини. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги і з тих причин, що вони є родичами позивача. При цьому суд вважає це недостатнім для вчинення відповідних дій для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивачу було неодноразово під час попереднього розгляду роз»яснено вимоги ст.60 та інших норм ЦПК України та наслідки їх невиконання.

Outcome: dismissed