Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 14.11.2009 р. вони з відповідачем уклали договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у нього 6000,00 дол. США, на строк один рік, зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 24% річних. Факт отримання грошей в розмірі 6000,00 дол. США підтверджується розпискою відповідача від 14.11.2009 р. До цього часу сума позики та проценти не повернуті. [PERSON] не виконує взяте зобов"язання, ігнорує його вимоги повернути кошти. Відповідно до курсу валют відповідач зобов"язаний повернути 69000,00 грн. боргу за договором позики, 16560,00 грн. відсотків. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №1 від 14.11.2009 р. відповідач [PERSON] позичив 6000,00 дол. США у позивача [PERSON], зі сплатою відсотків - 24% річних у сумі 1440 дол. США. Кошти зобов'язався повернути в повному обсязі до 14.11.2010 р. (а.с. 16, 17) До цього часу борг відповідачем позивачу не повернуто. Сума позики становить в еквіваленті 69000,00 грн., відсотки складають 16560,00 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Щодо права на одержання фізичними особами від позичальника процентів від суми позики Верховний Суд України прийшов до висновку, що Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не поширюється на фізичних осіб-суб"єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст.ст. 1046-1048 ЦК України (судова справа №6-79цс12, постанова від 18.07.2012 р.). (а.с.69-73) Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ст. 530 ч. 1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов'язань, зокрема, позики, визначив, якими нормами права вони регулюються, встановив, що права позивача відповідачем порушені, тому вони підлягають захисту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 855,60 грн. судового збору.

Outcome: approved