Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій, після уточнення позовних вимог, просить усунути перешкоди у користуванні та володінні нею земельними ділянками площами 0,03 га та 0,10 га, які знаходяться за адресою: вул. Південна, 13, с. Павлівка Чернігівського району Чернігівської області шляхом визнання погодженими меж вказаних земельних ділянок із власником суміжної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі [PERSON]. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що згідно Державних актів на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] вона є власником земельних ділянок, площами 0,03 га та 0,10 га, які їй були передані на підставі рішень виконкому Радянсько-Слобідської сільської ради від 29.03.2000 року № 22 та від 26.08.2000 року № 44, у приватну власність.Під час здійснення процедури приватизації даних ділянок та погодженні межі із суміжними власниками земельних ділянок, межові знаки вже були встановлені. Оскільки позивачем були втрачені правовстановлюючі документи та технічна документація на зазначені земельні ділянки, для поновлення документів, вона змушена була замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж. Одним із документів у технічній документації є акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, в якому повинні поставити підписи всі власники/користувачі суміжних земельних ділянок, одним з яких є відповідач. Так як відповідач відмовляється ставити свій підпис в даному Акті, позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала повноваження на представлення своїх інтересів представнику [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с. 78 зворот.). Представник позивача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на викладені в позовній та уточненій заяві, обставини. Додатково представник позивача пояснив, що позивач зверталася до сільської ради з приводу спору з відповідачем щодо меж земельних ділянок, але органом місцевого самоврядування спір не вирішувався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на письмові пояснення на а.с. 145-156. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Трисвятськослобідська сільска рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засіданя не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без участі її представника, вирішення даного спору відносить на розсуд суду ( а.с. 144). Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання меж погодженими із власником суміжної земельної ділянки, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі рішень Радянськослобіської сільської ради від 29.03.2000 №22 та від 26.08.2000 №44 передані у приватну власність земельна ділянка площею 0,03 га для ведення особистого підсобного господарства та земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. На дані земельні ділянки 30 листопада 2000 року позивач отримала Державні акти на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та серії [NUMBER], які були нею втрачені, про що свідчить оголошення у газеті на а.с.13. Як вбачається із наданих суду архівних копій втрачених Державних актів, в Плані зовнішніх меж зазначено, що земельні ділянки знаходяться в [ADDRESS] ( а.с.76-77). В зв"язку з втратою раніше виготовленої документація на ці земельні ділянки, позивач 19 квітня 2016 року звернулася до ТОВ «ДЗК ПЛЮС» із заявами про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, площею 0,03 га та 0,10 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. На підставі її заяв ТОВ «ДЗК ПЛЮС» виготовило технічну документацію ( а.с.24-55). Власником земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], яка межує із вказаними вище земельними ділянками позивача, є відповідач [PERSON], що не заперечується сторонами та підтверджуються копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ( а.с.122). Відповідно до ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 107 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Згідно п. п. 4.1, 4.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як встановлено судом, в процесі розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, суміжний землевласник [PERSON] відмовився від підписання акту прийомки-зберігання межових знаків, оскільки вважає, що [PERSON] збільшила розмір своєї земельної ділянки за рахунок його земельної ділянки. Спори щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян у межах населених пунктів, вирішують органи місцевого самоврядування. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом (ч. ч. 3, 4 ст. 158 ЗК України). Оскільки між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок, питання про відновлення (встановлення) спірної межі не вирішено в установленому законом порядку, рішення органів місцевого самоврядування про його вирішення не приймалось, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. До того ж, на думку суду, позивач, заявляючи вимоги про усунення перешкод шляхом визнання меж погодженими, не вірно обрала спосіб захисту. Частина 1 ст.106 ЗК України, на яку є посилання в уточненій позовній заяві, передбачає можливість захисту права у таких випадках шляхом звернення з позовом про відновлення меж земельної ділянки. Так як, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed