Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом в 1/2 частині спадщину прийняла його дружина - [PERSON]. При житті [PERSON], 03 червня 2009 року було складено заповіт, яким належний їй житловий будинок [ADDRESS], заповіла їй, [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в її, користь є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі спадкового реєстру заповітів. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується заявою гр. [PERSON], відповідно до якої вона відмовилася від прийняття спадщини [PERSON] на користь позивачки. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона як спадкоємець за заповітом звернулася до Рахівської ДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Однак з цим вона не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності вказаного житлового будинку спадкодавцю стверджено договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки. На підставі наведеного просила визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 56,04 кв.м., з надвірними та господарськими спорудами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, однак її представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Представник відповідача виконавчого комітету Ясінянської селищної ради в судове засідання не з"явився. Селищний голова Зелінський Е.Ф. направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами [PERSON] та [PERSON] побудовано житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 09 березня 1996 року виконкомом Ясінянської селищної ради. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки спадщина за померлим [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем майна нині померлого [PERSON] стала його дружина, [PERSON], яка в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку [ADDRESS], та ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку. Судом встановлено, що [INFO] померла громадянка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2014 року. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] з прилеглими до нього надвірними спорудами. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася [INFO] то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті [PERSON], 03 червня 2009 року було складено заповіт, згідно якого вона заповіла позивачу [PERSON], належне їй на праві власності житло, яке знаходиться в [ADDRESS]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивача, [PERSON], є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №43905352 від 19.05.2016 року. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлнено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, після смерті [PERSON], що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43905494 від 19.05.2016 року. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1967 році. Також у матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21581373 від 16.01.2009 року. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Судом встановлено, що спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині не має, оскільки мама позивача, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки [PERSON], що стверджується її нотаріально посвідченою заявою. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині не має, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. На підставі наведеного,

Outcome: approved