Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

27.10.2020 Комунальне підприємство «Наше місто» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання/перебування її за адресою: [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачкою було укладено договір № 2 від 30.04.2017 на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги. Згідно п.1.1 договору предметом договору є відшкодування витрат виконавця за комунальні послуги, пов`язані із тимчасовим перебуванням замовника у кімнаті [ADDRESS] . Відповідно п. 2.1 договору замовник здійснює розрахунки з виконавцем протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку на розрахунковий рахунок виконавця. Відповідно до п. 7.1 Договору № 2 умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладання. Договір № 2 діє до 31.06.2017, а у частині розрахунків до повного виконання. У зв`язку з тим, що фактично правовідносини між сторонами тривали, 01.01.2018 був укладений Договір № 44. Предметом Договору № 44 є тимчасове поселення відповідача у гуртожитку та відшкодування витрат позивача за комунальні послуги, пов`язаних із тимчасовим перебуванням Замовника за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п. 2.1 Договору №44 відповідач здійснює розрахунки з позивачем щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставлених позивачем рахунків на розрахунковий рахунок позивача. Згідно п. 8.1 Договору № 44 умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладання. Договір № 44 діє до 31.12.2018. У період з листопада 2016 року по липень 2020 рік позивач надав відповідачці житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 13640 грн. 27 коп., яку відповідачкою сплачено не було. Також зазначено, що на адресу відповідачки було направлено претензію стосовно вказаної заборгованості, однак, відповідачка заборгованість не сплатила, договір реструктуризації з позивачем не уклала. У зв`язку з чим просить суд, стягнути з [PERSON] борг у розмірі 13640 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 04 листопада 2020 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача, надала заяву про розгляд справи за її відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву або про розгляд справи за її відсутності не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 03.08.2020 року (а.с. 13), є особою, перемішеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 27.04.2015 за № 2304007210 (а.с. 15). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 390 від 19.07.2017 року «Про вжиття заходів щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони проведення АТО» комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради доручено здійснювати заходи щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони АТО, видачі талону (направлення) на тимчасове поселення, укладати договір на тимчасове проживання з внутрішньо переміщеними особами. 30.04.2017 року між КП «Наше місто» та [PERSON] було укладено договір № 2 на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги та договір № 44 від 01.01.2018, предметом якого є тимчасове поселення Замовника (Відповідача) у гуртожиток та відшкодування витрат Виконавця (Позивача) за комунальні послуги, пов`язаних із тимчасовим перебуванням Замовника за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п. 2.1 Договору № 44, Замовник (Відповідач) здійснює розрахунки з Виконавцем щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставлених Виконавцем рахунків на розрахунковий рахунок Виконавця. Згідно з п. 8.1 Договору № 44, умови договору застосовуються до правовідносин, які виникли до його укладання. Договір № 44 діє до 31.12.2018. Відповідно до п. 8.3 Договору № 44, договір продовжується на той самий же строк, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення дії Договору письмово не заявить про його розірвання. Договір № 44 є дійсним, угода про розірвання Договору між сторонами не укладався. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно наданого позивачем розрахунком заборгованості, за період з листопада 2016 року по липень 2020 року, відповідачка має заборгованість за отримані житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 13 640,27 гривень. (а.с. 4-5). Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті за надані послуги, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 9 Закону України, „Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за надані позивачем послуги відповідачкою не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою було вжито заходи по погашенню заборгованості, або заперечень щодо їх якості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 13 640,27 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 102 гривень.

Outcome: approved