overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

06.05.2016 року заявниця [PERSON]звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити, що вона та померла [INFO] року [PERSON] являються рідними сестрами. Встановлення даного факту родинних відносин заявниці необхідне для того, щоб реалізувати своє спадкове право. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] повністю підтримав заяву [PERSON] і пояснив, що вона являється його рідною тіткою і являється рідною сестрою померлої [PERSON].Про це йому відомо з дитинства.Це можуть підтвердити свідки.Заявниця [PERSON] та померла [PERSON] від дня народження і до дня смерті [PERSON] проживали в одній хаті, вели спільне господарство, заміж не виходили, дітей у них немає. Встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання заявницею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої сестри. Предствник заявниці [PERSON] підтвердив, що будь-якого спору за спадкове майно, що залишилось після [PERSON], немає.Просить задоволити заяву. Представник заінтересованої особи Демівської сільської ради у судове засідання не з"явився. Сільський голова села Демівки Кифоренко П.Є. направив до суду письмову заяву, в якій просить задоволити заяву. Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. Відповідно ст. 256 ЦПК України суд може встановити юридичні факти, що мають юридичне значення. Як вбачається із заяви, пояснення представника заявниці [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] у суді заявниця [PERSON] та померла [PERSON] являються рідними сестрами. Як вбачається із витягу з погосподарської книги №4 за 1947-19490 роки виконкому Демівської сільської ради [PERSON] [INFO] та [PERSON],[INFO] являються дочками голови двору [PERSON]. На переконання суду, зазначені докази доводять факт ,що померла [PERSON] та заявниця [PERSON] являються рідними сестрами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

06.06.2014 року [PERSON], [INFO], звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що їй та [PERSON], [INFO], відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції Полтавської області відмовлено у реєстрації шлюбу у зв"язку з тим, що наречена не досягла шлюбного віку для жінок. Вона та [PERSON] мають дуже теплі, щирі стосунки, взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного, мають спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO], бажають проживати в зареєстрованому шлюбі єдиною сім'єю. Її батьки заперечень щодо укладення такого шлюбу не мають. Посилаючись на викладене, прохала суд надати їй право на шлюб з громадянином [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ній. Заінтересована особа [PERSON] заперечень щодо задоволення заяви [PERSON] не мав. Вказав, що він та заявниця мають намір виховувати сина в зареєстрованому шлюбі. Заінтересована особа - [PERSON], мати заявниці, вона ж законний представник неповнолітньої, у судовому засіданні заперечень щодо задоволення заяви не мала, вказала, що поважає вибір доньки і вважає, що в інтересах малолітньої дитини, щоб родина була оформлена юридично. Заінтересована особа - [PERSON], батько заявниці, у судове засідання не з»явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, прохав заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції, у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявник [PERSON], [INFO], на час звернення до суду має повних 16 років. Відповідно до довідки відділу РАЦС Глобинського районного управління юстиції в Полтавській області [PERSON] та [PERSON] відмовлено в прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу у зв'язку з недосягненням [PERSON] шлюбного віку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] перебувають у фактичних шлюбних відносинах та проживають однією сім'єю, мають взаємні міцні почуття любові, поваги один до одного та бажають юридично зареєструвати свій союз, що підтвердили у судовому засіданні. Відповідно до ст.22 СК України шлюбний вік для жінок та чоловіків встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

06.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своєї дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.08.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачеві належної матеріальної допомоги на утримання дочки, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

06.07.2016р. до Слов"янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання у м. Слов»янську в період часу з 6 вересня 1985року по 22 серпня 1989 року. Відповідно до вимог ч.3ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд повинен проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

06.08.2004 року мати позивача -[PERSON], як представник за законом, відповідно до положень ст.242 ЦПК України ([PERSON] - надалі покупець) - уклала з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку у вигляді розписки, домовившись з відповідачами про купівлю у них житлового будинку з надвірними побудовами, розташованих по вул.Молодіжна, 15 с.Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, в рахунок укладення договору купівлі-продажу зазначеного житла, уплатила відповідачу обумовлену за них суму 44.000 грн.,що було підтверджено простим письмовим договором у вигляді розписки.Сторони також домовились про посвідчення цієї угоди у нотаріуса. Однак після одержання грошей , відповідачі з різних причин почав ухилятися від нотаріального посвідчення вищезазначеної угоди, що спонукало позивача звернутися до суду з вимогами про визнання угоди дійсною ,а також визнання за ним права приватної власності на вищезазначене майно за цією угодою. Сторони надали суду письмові заяви, в яких: позивач, підтримуючи свої вимоги, а відповідачі , визнаючи їх, просять про розгляд справи за їх відсутності. Перевіривши матеріали справи,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Із простого письмового договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними побудовами(будинковолодіння) від 06.08.2004 року,укладеного між сторонами, вбачається, що позивач дійсно уплатила відповідачу 44000 грн. за вищезазначене будинковолодіння, розташоване по вул.Молодіжна, 15 с.Шевченко Великоновосілківського району Донецької області, а відповідачі, яким воно належить на праві спільної свумісної власності на підставі Договору міні житла, укладеного 03 серпня 2004 року та посвідченого 03.08.2004 року приватним нотаріусом Мар"їнського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1516., отримав за нього остаточно обумовлену між ними суму- 44000 грн. , домовившись при цьому і про нотаріальне посвідчення цього договору. В судове засідання не надійшло заперечення від відповідачів щодо домовленості між ним і позивачем усіх істотних умов, у тому числі і з приводу подальшого нотаріального оформлення угоди. І навпаки,в своєму письмовому зверненні до суду, відповідачі визнаєють обставини викладені позивачем в позовній заяві. Тобто,аналізуючи вищезазначену обставину,суд дійшов висновку,що між сторонами відбулося фактично повне виконання договору, але з вини відповідачів його нотаріальне посвідчення не відбулося, що у відповідності до ч.2 ст.220 ЦК України для суда є підставою для визнання такого договору дійсним і згідно ст.ст.328,334 ч.3,386 ЦК України, за відсутності вимог зі сторони інших заінтересованих осіб, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на майно за цим договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

06.08.2015р. до Слов"янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту народження дитини. Відповідно до вимог ч.3ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше ніж пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд повинен проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

06.08.2015 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 22.01.2003 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в 2009 році. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилась, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився надавши суду письмову заяву за якою позов визнав в повному обсязі та просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 22.01.2003 року укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01 (а.с.8). Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, та інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 04.08.2015 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

06.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, і уточнивши 24.09.2015 року раніше заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача збитки, що завдані простроченням виконання грошового зобовязання за період з 06.08.2012 року по 26.06.2015 року включно в сумі 4443 грн, а також три проценти річних за той же самий період в сумі 4486 грн, а всього 8929 грн. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх виконанні. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та цивільну справу № 2/2506/1056/12, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.03.2012 року, яке набрало законної сили 06.08.2012 року, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 25.02.2011 року в сумі 23960 грн. На теперішній час заочне рішення суду відповідачем в повному обсязі не виконано, в звязку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Необхідність стягнення з відповідача збитків позивач обґрунтовує знеціненням національної валюти гривні України по відношенню до долара США, який є валютою зобовязання за укладеним сторонами договором позики від 25.02.2011 року (цивільна справа № 2/2506/1056/12, а. 11, 12). Втім, як слідує з резолютивної частини заочного рішення суду, з яким позивач погодився (цивільна справа № 2/2506/1056/12, а. 18, 19), судом стягнуто з відповідача заборгованість не в валюті грошового зобовязання доларах США, а в національній валюті України. В силу положень статей 546, 547, 549, 625 ЦК України невиконання грошового зобовязання є підставою для стягнення з боржника неустойки, розмір якої визначається договором, а також трьох процентів річних та інфляційних. Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних ґрунтується на законі, а правильність визначеної ним до стягнення суми не спростовано відповідачем, що є підставою для її стягнення. Оскільки чинний ЦК України не передбачає можливість стягнення збитків в разі порушення грошового зобов"язання, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 4443 грн не підлягає задоволенню. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено на 50% [4486 : 8929 х 100], то виходячи з приписів частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина суми судових витрат в розмірі 121 грн 80 коп. [243.60 х 50%].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

06.08.2016 року позивач звернувся до суду (згідно із штампом на конверті) з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] та просила стягнути з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, починаючи з дня припинення спільного проживання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав та повідомив, що за його заявою аліменти стягуються в розмірі 25% бухгалтерією підприємства на якому він працює. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачем, що підтверджується оригіналом довідки КП «Деснянське» Чернігівської міської ради № 1534/В від 03.08.2016 року. Згідно із довідкою ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" № 15 від 01.09.2016 року, з серпня місяця 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 25% від заробітка на користь [PERSON] (а. с. 15) У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині розміру аліментів не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, суд враховує, що позивач зазначає, що відповідач має інші доходи, крім заробітної плати, а цей факт свідчить по те, що сторони не досягли угоди про сплату аліментів. Відповідно до частини 1 статті 191СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

06.09.2018 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 15 липня 2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сім'ю, спільного господарства не ведуть, проживають окремо вже два роки. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У підготовче судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка в наданій заяві просила розглянути справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги визнав. У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Згідно положень ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в підготовчому засіданні у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.07.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 357(а.с. 3). Сторони є батьками [PERSON], [INFO](а.с. 4). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позивачку ухвалою суду від 19.12.2018 у даній справі звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

06.10.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та відмовлася від надання судом строку на примирення з відповідачем з тих підстав, що останній вже створив іншу сім"ю. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2001 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З 2011 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved