Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] 06.11.2014 року звернувся в суд із позовом, яким уточнивши свої вимоги , згідно поданої заяви 06 травня 2015 року, остаточно просить суд : зобов»язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні із сином [PERSON], [INFO]; визначити такі способи його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO]: один день на тиждень, в суботу або неділю з 9 до 20 години; необмежене спілкування з дитиною за допомогою засобів телефонного та електронного засобів зв"язку ( а.с. 2-4, 50 ). Вимоги мотивує тим , що від шлюбу із відповідачем у них [INFO] року народився син [PERSON] , який після його розірвання, проживає з матір»ю. Після того, як вони із відповідачем вирішили розлучитись, остання усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною. Всі його намагання мирним шляхом домовитись про зустрічі із сином приводять лише до конфліктів. Як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обов"язок приймати участь у вихованні дитини та має дуже велике бажання його виховувати, спілкуватися з ним, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вище вимоги підтримав, просив задовольнити. При цьому, додатково пояснив , що в зв"язку з тим, що його син перебуває у дитячому садку "Орлятко" до 17 години, а після цього , відвідує гуртки по вивченню англійської мови та спортивну секцію, вважає , що його спілкування з дитиною протягом буднів днів фактично є неможливим. Тому, з метою виключення надмірного фізичного та психологічного навантаження на організм сина, просить визначити часи спілкування з ним один день на тиждень, в суботу або неділю з 9 до 20 години. Відповідач та її представник в судовому засіданні у задоволенні заявлених вимог просили відмовити за безпідставності та необгрунтованості, через недостовірність викладених обставин справи ( а.с. 17). Третя особа- Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, її представник в суді підтримала наданий комісією 12.02.2015 року висновок щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача з його малолітньою дитиною та вказала, що саме такий висновок буде доцільним на даному періоді, зокрема це: спілкування батька із сином щопонеділка та щочетверга з 17.00 до 19.00 години, перший місяць в присутності матері дитини. Заслухавши пояснення сторін, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6 ). 14.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. При цьому, було встановлено, що сторони знаходяться в неприязнених стосунках, досягнути консенсусу у питанні способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею самостійно не бажають. Суд вважає, що позивач має право на звернення з позовом про усунення цих перешкод. Після розірвання шлюбу і припинення спільного проживання, подружжя не дійшло згоди щодо участі батька у вихованні сина. З пояснень позивача вбачається, що батько бажає приймати участь у вихованні дитини. Також з»ясовано, що позивач працює на будівельних роботах, здоровий, на обліку в психіатричній лікарні не значиться, проживає у двоповерховому будинку з усіма зручностями , є окрема кімната для дитини, разом із [PERSON] ( баба [PERSON]) ( а.с. 41,48-49). В суді відповідач заперечувала щодо заявлених вимог та визначеного як позивачем так і третьою особою часу спілкування дитини з батьком, посилаючись на те, що перешкоди не чиняться та неприязні стосунки між ними. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч.2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок, як і рекомендації психолога є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. В ході розгляду даної справи , комісія з питань захисту прав дитини надала висновок від 12.02.2015 року за №922/49-05/24, згідно якого при заслуховуванні батьків дитини та розглянувши надані ними документи, комісія прийшла до висновку вважати за доцільне визначити наступний час для спілкування [PERSON] з його малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], а саме: батько спілкується із сином щопонеділка та щочетверга з 17.00 до 19.00 години, перший місяць в присутності матері дитини ( а.с. 42) . Проте, в судовому засіданні позивач наголошував, що дитина перебуває у дитячому садочку до 17 години , а після відвідує гуртки, тому його спілкування у визначений час комісією та у його позовній заяві від 06.11.2014 року , буде психологічним навантаженням на організм сина, до того ж, часу який був відведений комісією , а це по дві години щопонеділка та щочетверга недостатньо для спілкування із сином та прийняття участі у його вихованні. Тому, суд вважає, що наданий висновок комісії не є достатньо обґрунтованим, та не містить мотивації щодо необхідної зустрічі батька з дитиною за місцем проживання когось із них чи іншої особи . Також з»ясовано, що визначення нейтральної території в м. Кіровограді для зустрічей батька та дитини є недоцільним, так як необхідно враховувати фактори сезонності, погодних умов, тому суд приходить до висновку щодо проведення таких зустрічей за адресою: [ADDRESS], тобто за місцем фактичного проживання [PERSON] та в загальних місцях проведення дозвілля і відпочинку дітей , без обов'язкової присутності матері - [PERSON]. Водночас, за місцем проживання позивача в квартирі [ADDRESS], власником якої є бабуся [PERSON] є умови для відпочинку та розвитку дитини позивача. Суд вважає, що конфліктні відносини сторін не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Враховуючи, що дитина на час розгляду справи має вік майже 5 років, вона може перебувати з позивачем без обов'язкової присутності матері, і зустрічі на одинці не будуть стресовими для дитини, а навпаки буде слугувати покращенню їх стосунків. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини Хант проти України, та Олссон проти Швеції: між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу із сином . Таким чином, суд вважає необхідним зобов»язати відповідача не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні із малолітнім сином - [PERSON] та надати можливість спілкуватися позивачу зі своєю дитиною кожної суботи щомісяця з 10 години до 19 години, за місцем проживання [PERSON] ( [ADDRESS]) та в загальних місцях проведення дозвілля і відпочинку дітей , без обов'язкової присутності матері - [PERSON] . В решті вимог відмовити із-за безпідставності та необгрунтованості. При цьому, визначений судом спосіб спілкування позивача з сином не перешкоджає сторонам звернутися до суду для встановлення іншого графіку зустрічей з дитиною в залежності від її віку та обставин, що зміняться. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial