Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 06 лютого 1971 року, про що у виконкомі Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за № 2. Від спільного подружнього життя у нас народилось, двоє дітей: син [PERSON], 1971 року народження та син [PERSON], 1974 року народження, які вже дорослі. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Між нами зовсім відсутнє порозуміння й повага один до одного. Відповідач п'є, б'ється, ображає позивачку різними нецензурними словами, виганяє її з будинку серед ночі, не дає їй спокою. [PERSON] неодноразово змушене, була ночувати у сусідів або знайомих. За таких обставин, позивач переконаний, що подальше збереження їхньої сім"ї є абсолютно неможливим, і це змушує її звернутися до Виноградівського районного суду з цим позовом про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд такі задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнає повністю та просить суд такі задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 06 лютого 1971 року, про що у виконкомі Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за № 2. Від спільного подружнього життя у нас народилось, двоє дітей: син [PERSON], 1971 року народження та син [PERSON], 1974 року народження, які вже дорослі. Позивачка з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. Між нами зовсім відсутнє порозуміння й повага один до одного. Відповідач п'є, б'ється, ображає позивачку різними нецензурними словами, виганяє її з будинку серед ночі, не дає їй спокою. [PERSON] неодноразово змушене, була ночувати у сусідів або знайомих. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дітей. Тому позов, заявлений [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved