Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

29 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що 01 квітня 2008 року між нею та відповідачем як фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, укладений трудовий договір на виконання роботи бухгалтера. В цей же день трудовий договір було зареєстровано в Дружківському центрі зайнятості під № 05170800179. Згідно з договором , який був укладений безстроково, відповідач зобов'язався оплачувати її роботу в розмірі 525 грн. на місяць. З моменту укладання договору вона сумлінно виконувала свої трудові обов'язки і отримувала заробітну плату згідно з трудовим договором, але в грудні 2009 року відповідач припинив виплату їй заробітної плати, і в серпні 2010 року вона була вимушена його припинити трудову діяльність. В теперішній час вона не має можливості знайти собі роботу і вирішила стати на облік у центр зайнятості, але виявилось, що до теперішнього часу трудовий договір між нею та відповідачем не розірвано. В розірванні трудового договору їй було відмовлено через відсутність відповідача, тому що в односторонньому порядку розірвати цей договір не можливо. Вона неодноразово намагалась зв'язатися з відповідачем і відправляла за його адресою листи, але до теперішнього часу відповіді не отримала. Вважає, що відповідачем порушені умови укладеного трудового договору і трудовий договір має бути розірвано. Просить розірвати трудовий договір від 01 квітня 2008 року, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, а саме розірвати трудовий договір з 01 липня 2010 року на підставі ст.38 КЗпП України. Представник зацікавленої особи Дружківського міського центра зайнятості Щербак С.В. не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду надані конверти з судовими повістками з відміткою про неможливість вручення судової повістки відповідачу через його відсутність за відомим суду місцем проживання - [ADDRESS] Інше місце проживання відповідача суду не відоме. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] 01 квітня 2008 року укладений безстроковий трудовий договір, згідно з яким працівник [PERSON] зобов'язана виконувати обов'язки бухгалтера, а відповідач зобов'язаний оплачувати роботу позивача в розмірі 525 грн. на місяць. Статтею 24-1 КЗпП України в редакції, яка діяла на час укладення трудового договору між сторонами, передбачено, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Трудовий договір між сторонами був зареєстрований 01 квітня 2008 року за № 05170800179 Дружківським міським центром зайнятості. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Умовами трудового договору від 01 квітня 2008 року, укладеного між відповідачем та позивачем встановлено, що спори з виконання умов цього договору розглядаються судом. Частина 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов'язковому соціальному страхуванні. Судом встановлено, що через те, що місце знаходження відповідача позивачу не відомо, вона не може розірвати трудовий договір, зняти його з реєстрації в центрі зайнятості і, відповідно, працевлаштуватися на законних підставах. Таким чином, суд вважає, що право позивача на працю, на оплату праці, та здійснення обов'язкових соціальних внесків, порушено відповідачем, який не звільніє її у встановленому законом порядку, а тому підлягає захисту шляхом розірвання трудового договору в судовому порядку, що дає підстави для задоволення позовних вимог про розірвання трудового договору. Відносно дати розірвання трудового договору, суд зазначає наступне. В матеріалах справи є копія заяви позивача на ім'я відповідача про розірвання трудового договору, датована 12 серпня 2010 року, в якому вона просить розірвати трудовий договір з 15 серпня 2010 року. Також в матеріалах справи є копія конверту, в якому, зі слів позивача, вона направляла заяву відповідачу, і на рекомендованому повідомленні зазначена дата подання цього листа 26 липня 2012 року. Відповідно до вимог частини 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижня до цього. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Суд вважає, що позивачем не наведено доказів про порушення відповідачем законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору, тому трудовий договір між сторонами не може бути розірваний у визначений працівником строк. Суд вважає, що трудовий договір має бути розірваний у строк, встановлений ч.1 ст. 38 КЗпП України, а саме через два тижня після повідомлення роботодавця, тобто через два тижні з дати, вказаної на конверті, а саме з 10 серпня 2012 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 300 грн., та на користь державного бюджету м.Дружківки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved