Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко», в якій просять суд визнати зобов`язання (іпотеку), що виникло з іпотечного договору, укладеного 16.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , [PERSON] стосовно предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] , зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. в реєстрі за №5067 припиненим; визнати договір про відступлення права вимоги № 22 від 27.02.2017 року, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , недійсним; визнати договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 27.02.2017 року, укладений між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л, реєстровий № 573 в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеним 16.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , [PERSON] стосовно предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] , недійсним; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815) права власності на квартиру [ADDRESS] , що здійснений державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем, номер запису про право власності: 20777755 від 02.06.2017 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 20777959 від 17.12.2014 року, зареєстрований державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем на підставі іпотечного договору серія та номер: 5067, виданий 16.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К.; договору про відступлення права вимоги серія та номер: 1451, виданий 22.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В.; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 20777896 від 16.07.2008 року, зареєстрований державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем на підставі іпотечного договору серія та номер: 5067, виданий 06.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1233/3-08 від 16.07.2008 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, як зазначають позивачі, 16.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким останні передали в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., житловою 27, 1 кв.м. Позивачі зазначають, що листом від 23.08.2014 року за № 89 ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» повідомило [PERSON] про те, що 22.08.2014 року між ПАТ АК «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» укладений договір факторингу № 2, за яким право вимоги за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. АБ «Порто-Франко» заперечував факт укладання зазначених договору факторингу № 2 та договору відступлення прав вимоги. У зв`язку з чим, рішенням господарського суду м. Києва від 09.07.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 року по справі № 910/10144/15 за позовом ПАТ АБ «Порто-Франко», визнано недійсними: договір факторингу № 2, укладений 22.08.2014 між ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та ПАТ АБ «Порто-Франко»; договір відступлення права вимоги, укладений 22.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та ПАТ АБ «Порто-Франко»; договір відступлення права вимоги, укладений 22.08.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та ПАТ АБ «Порто-Франко» про відступлення права вимоги за договорами застави. У подальшому, як стверджують позивачі, АБ «Порто-Франко» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором, та у зв`язку з повною сплатою відповідачами заборгованості в сумі 408164,09 гривень, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2015 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Порто-Франко» відмовлено. Як вказують позивачі, незважаючи на повне погашення заборгованості за кредитним договором, АБ «Порто-Франко» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сповістили [PERSON] про укладання між банком та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» договору про відступлення права вимоги № 22 від 27.02.2017 року за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року. Разом з тим, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало власником, іпотекодержателем та обтяжувачем нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . З урахуванням викладеного, [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.10.2019 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав було залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 2 305, 20 грн. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 2 305, 20 грн. Роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.11.2019 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.11.2019 року було задоволено клопотання представника позивачів - адвоката Слободяника Олексія Ігоровича про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни ( [ADDRESS] ) в строк до 05 грудня 2019 року належним чином завірену копію договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 27.02.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л., реєстровий № 573, та копії всіх документів, які стали підставою для його укладення та посвідчення. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, офіс 205) в строк до 05 грудня 2019 року належним чином завірену копію договору про відступлення права вимоги № 22 від 27.02.2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за яким банк відступив права вимоги за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 року було повернуто заяву представника позивачів - адвоката Рогаліної Ганни Василівни про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 рокубуло задоволено заяву представника позивачів про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). 11.01.2020 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна надіслала на адресу суду витребувані судом документи. У підготовчому засіданні 20.02.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.03.2020 року від представника позивачів до канцелярії суду надійшла заява про визначення порядку виконання рішення суду, в якій представник позивачів, в порядку ч. 1 ст. 267 ЦПК України, просила суд визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815) права власності на квартиру [ADDRESS] , що здійснений державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем, номер запису про право власності: 20777755 від 02.06.2017 року, є підставою для поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності, що існували до скасованого запису. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.04.2020 року було задоволено клопотання представника позивачів про закриття провадження у справі в частині позовних вимог. Провадження по цивільній справі №947/25766/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» було закрито. Продовжено розгляд справи №947/25766/19 в частині позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав. 14.09.2020 року на електронну адресу суду від представника позивачів надійшла заява про визначення порядку виконання рішення, в якій представник позивачів просить суд встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, рішення суду після набрання законної сили є підставою для поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності, а саме: приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, р.3-1541, 23.04.2008, Друга Одеська державна нотаріальна контора. У судове засідання 15.09.2020 року позивачі не з`явились, однак 15.09.2020 року їх представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 15.09.2020 року не з`явився, однак 15.09.2020 року надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито 01.11.2019року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже десять місяців, у зв`язку з чим, суд позбавлений процесуальної можливості відкладати судові засідання. Неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача розцінюється судом як зловживання процесуальними правами із наміром затягування розгляду справи. Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Приймаючи до уваги неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, з урахуванням положень 210 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості знову відкладати судове засідання, а тому у задоволенні заяви представника відповідача було відмовлено. Крім того, суд зазначає, що це вже третє клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, два попередніх клопотання були задоволені судом. Суд також зазначає, що інститут представництва юридичної особи не є безпосередньо пов`язаним з особистістю будь-якого окремого представника. Таким чином, відповідач, який є юридичною особою, мав можливість направити до суду іншого представника для забезпечення захисту своїх інтересів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1541. 16.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , як позичальником був укладений кредитний договір № 1233/3-08, за умовами якого банк видає позичальникові на поточні потреби кредит у розмірі 49 000 доларів США з 16.07.2008 року по 15.07.2013 рік зі сплатою 13,5% річних. У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 16.07.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] , [PERSON] був укладений іпотечний договір, за яким останні передали в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв.м., житловою 27, 1 кв.м. 12.08.2010 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №1233/3-08 від 16.07.2008 року, відповідно до якої сторони вирішили змінити п. 1.1 кредитного договору та викласти в наступній редакції:"п. 1.1. Банк видає позичальникові на поточні потреби кредит у розмірі 49 000 доларів США з 16.07.2008 року по 13.07.2018 рік зі сплатою 13,5% річних". [PERSON] отримала поштою лист від 23.08.2014 року за №89 ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС», у якому зазначалось про укладення 22.08.2014 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» договору факторингу № 2, згідно з якого право вимоги за кредитним договором №1233/3-08 від 16.07.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС» та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. Водночас, листами від 17.09.2014 року за №24/2500, від 06.10.2014 року за №24/2755 ПАТ АБ «Порто-Франко» повідомило [PERSON] , що банку про наявність договору факторингу відомо не було, будь-яких розпоряджень (рішень) на його укладання органами управління АБ «Порто-Франко» не приймалось, вказаний договір від імені банку був укладений представником [PERSON] без належних повноважень, що є підставою для його недійсності. Належним кредитором за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року є АБ «Порто-Франко». У подальшому, 29.07.2015 року ПАТ АБ «Порто-Франко» звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «ТОП ФІНАНС». Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.12.2015 року по справі № 235/5977/15-ц, яке набрало законної сили 15.02.2016 року, у задоволенні позовної заяви ПАТ АБ «Порто-Франко» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. В мотивувальній частині рішення зазначено, що відповідачкою [PERSON] на користь позивача сплачено 408 165,00 гривень, що підтверджується квитанціями №12953385 від 04.08.2015 року про сплату 100 000,00 гривень, № 13225536 від 27.08.2015 року про сплату 140 000,00 гривень, № 132552119 від 31.08.2015 року про сплату 6000,00 гривень, № 13745268 від 13.10.2015 року про сплату 108 165,00 гривень. Зазначені обставини підтверджено і листом позивача від 08.12.2015 року. Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що відповідачкою в повному обсязі виконані зобов`язання за кредитним договором, що підтверджено і позивачем, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених Законом. Таким чином, основне зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року припинилось шляхом його повного виконання, а тому похідне зобов`язання - іпотека, яке виникло з іпотечного договору від 16.07.2008 року, якою забезпечено виконання кредитного договору також припинилось відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про іпотеку». Надалі, 27.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко», як банком, та Товариством з обмеженою діяльністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як новим кредитором, укладений договір № 22 про відступлення прав вимоги, за яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців), зазначених у додатку № 1 до цього договору (п.1 договору). Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (додаток № 1 до договору № 22 про відступлення прав вимоги від 27.02.2017 року), новому кредитору передано, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 1233/3-08 від 16.07.2008 року, укладеним між ПАТ АБ «Порто-Франко», код ЄДРПОУ 13881479 та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 27.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Порто-Франко», як цедентом та Товариством з обмеженою діяльністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як цесіонарієм укладений договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, за умовами якого цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за іпотечними договорами, зокрема, договором іпотеки від 16.07.2008 року, іпотекодавцями якого є [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, договір № 22 про відступлення прав вимоги від 27.02.2017 року та договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 27.02.2017 року є недійсними, тобто такими, що порушують положення статей 512, 514 Цивільного кодексу України. Суд погоджується з позицією позивачів, що оскільки, кредитний договір № 1233/3-08 від 16.07.2008 року є виконаним, правочин про відступлення права вимоги за ним не створює правових наслідків ані у вигляді переходу до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги за кредитним договором, ані у вигляді виникнення у банку права відступити такі вимоги. Згідно з інформаційною довідкою № 182513907 від 26.09.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , у реєстрі відображено інформацію про власника (номер запису 20777755 від 02.06.2017 року), іпотекодержателя (номер запису 20777959 від 17.12.2014 року) та обтяжувача нерухомого майна (номер запису 20777896 від 16.07.2008 року) - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Підставою виникнення права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є: іпотечний договір (дублікат), серія та номер: 381, виданий 27.02.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюком В.К.; договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, серія та номер: 573, виданий 27.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. Підставою виникнення іпотеки є іпотечний договір, серія та номер 5067, виданий 16.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюком В.К.; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 1451, виданий 22.08.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. Підставою виникнення обтяження є іпотечний договір, серія та номер: 5067, виданий 06.07.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюком В.К. За змістом положень ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ототожнюється з правом на доступ до правосуддя, тобто кожна особа повинна мати можливість ініціювати судовий розгляд справи щодо свої цивільних прав і свобод та отримати справедливий і ефективний судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Суд зазначає, що вимоги про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав є взаємопов`язаними. Таким чином, після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд дійшо в висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання іпотеки припиненою, визнання договорів про відступлення прав вимоги частково недійсними та скасування записів з державному реєстрі речових прав, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 4 610,40 грн. Згідно з абз. 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначається у рішенні. Для ефективного захисту порушеного права позивачів, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, у разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815) права власності на квартиру [ADDRESS] , що здійснений державним реєстратором Іскровим Олегом Вікторовичем, номер запису про право власності: 20777755 від 02.06.2017 року, та для поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності попередніх власників, а саме: приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, р.3-1541, 23.04.2008, Друга Одеська державна нотаріальна контора.

Outcome: approved