Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

23.04.2018 року перший заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури [PERSON] в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області та [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області № 53-VI від 11.12.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу [PERSON] селищної ради в межах населеного пункту смт Савинці». Визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області № 242-VII від 07.07.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в смт Савинці». Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2016 року № 15438964 державного реєстратора БРДА [PERSON] про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320255700:00:002:0080. Судові витрати покласти на відповідачів. Обґрунтовує свої вимоги тим, що вказана земельна ділянка була виділена з порушенням законодавства. 17.05.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області селищного голови [PERSON], в якому вказано, що державний реєстратор, чиє рішення позивач просить скасувати не є стороною по справі та позбавлений позивачем права спростувати позовні вимоги або погодитися з ними. Рішення № 53 та 242 були прийняті у повній відповідності до вимог ЗК України. А факт притягнення невістки відповідача до адміністративної відповідальності не є законною підставою вважати оскаржувані рішення такими, що суперечать актам цивільного законодавства. Позивач не надав суду жодних доказів, що оскаржуване рішення порушило будь-чиї цивільні права або інтереси. 23.05.2018 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку ЗК України не передбачено. Землевпорядник [PERSON] понесла відповідне адміністративне покарання за вчинення правопорушення. Разом з цим, іншого додаткового покарання у виді конфіскації або іншого примусового відчуження земельної ділянки вказана постанова не містить, оскільки такого виду адміністративного стягнення ст. 172-7 КУпАП не передбачено. Згідно ст.62 Конституції України відповідач не повинна нести відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення [PERSON], хоча вона і є донькою відповідача. Крім того, ненормативні акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Вважає, що позовні вимоги прокурора не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають. 31.05.2018 року від першого заступника керівника Лозівської місцевої прокуратури [PERSON] надійшла відповідь на відзив та від представника відповідача в особі [PERSON] селищного голови [PERSON] надійшли заперечення на відповідь. Прокурор Левченко Г.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області судовому засіданні проти позову заперечували. Представник 2 відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 140 Конституції України\~встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно з частиною 1\~статті 1\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування» - правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради. Відповідно до частини 1, 2\~статті 2\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об»єднання у сільські громади жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституціїі законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до частини 4\~статті 45\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування» рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради. Згідно ч. 12ст. 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради. Частиною 2статті 59\~ЗУ «Про місцеве самоврядування»\~встановлено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 56 ч.4 ЦПК України\~прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»\~на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру»\~визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Як вбачається із тексту позовної заяви, на виконання вимог\~ст. 56 ч.4 ЦПК України\~прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, обґрунтував, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, послався визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив що позов виник у зв'язку з необхідністю визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого у зв'язку з порушенням ст.28 ЗУ Про запобігання корупції", уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Судом встановлено, що Балаклійським відділом Лозівської місцевої прокуратури забезпечено участь у судовому розгляді матеріалів про вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON]. Так, Балаклійським районним судом Харківської області встановлено, що як вбачається з протоколу №83 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 02.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду своєї заяви «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення Також, згідно протоколу №84 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 02.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду своєї заяви «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення Крім того,з протоколу №85 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 09.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви своєї матері [PERSON] «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №86 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 09.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви своєї матері [PERSON] «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №87 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 09.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви свого чоловіка [PERSON] «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №88 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 09.12.2015 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви свого чоловіка [PERSON] «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га із земель запасу [PERSON] селищної ради, яка розташована в межах населеного пункту смт Савинці з метою отримання її у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, згідно протоколу №89 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви свого чоловіка [PERSON] «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га з метою отримання її безкоштовно у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, згідно протоколу №90 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду своєї заяви «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га та отримання її безкоштовно в приватну власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №91 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви свого чоловіка [PERSON] «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га з метою отримання її безкоштовно у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №92 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви свого чоловіка [PERSON] «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га з метою отримання її безкоштовно у приватну власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №93 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви своєї матері [PERSON] «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га з метою отримання її безкоштовно у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №94 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 24.06.2016 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяви своєї матері [PERSON] «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га з метою отримання її безкоштовно у власність» при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії та [PERSON] селищної ради за вищевказане питання чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №95 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 04.01.2017 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяв вх. № 2 від 04.01.2017 року гр. [PERSON], вх. № 3 від 04.01.2017р. гр. [PERSON] та колективної заяви вх. № 15 від 19.01.2017р. від громадян, які мешкають в с. Довгалівка серед яких близькі особи [PERSON], при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів, про який [PERSON] у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила безпосереднього керівника в установлений законом порядку не пізніше наступного робочого дня, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, згідно протоколу №96 про вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією від 13.04.2017 року, [PERSON], займаючи посаду спеціаліста-землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області порушила вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме:\~протягом часу з 04.01.2017 року по теперішній час у землевпорядника [PERSON] селищної ради [PERSON], під час розгляду заяв вх. № 2 від 04.01.2017 року гр. [PERSON], вх. № 3 від 04.01.2017р. гр. [PERSON] та колективної заяви вх. № 15 від 19.01.2017р. від громадян, які мешкають в с. Довгалівка серед яких близькі особи [PERSON] (свекрухи) та [PERSON] брата чоловіка (дівер), при виконанні своїх посадових обовязків землевпорядника [PERSON] селищної ради (п.п. 2.6 п.2 готувати та виносити на розгляд ради пропозиції щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам після перевірки законності їх отримання), виник реальний конфлікт інтересів в умовах, якого [PERSON] у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії, а саме розглянула, перевірила законність отримання земельної ділянки та безпосередньо доповідала на засіданні земельної комісії, громадського слухання та сесіях [PERSON] селищної ради за вищевказаними питаннями, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП визнала та підтвердила обставини викладені вище, що підтверджується копією постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2017 року. Рішенням [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області № 53-VI від 11.12.2015 року, надано [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу [PERSON] селищної ради в межах населеного пункту смт Савинці орієнтовною площею 2,0 га з метою отримання земельної ділянки у власність. Рішенням [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області № 242-VII від 07.07.2016,затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в смт Савинці, який виготовлено ТОВ «Інженерний правовий центр «Гранд» на замовлення [PERSON] Кадастровий номер земельної ділянки: 6320255700:00:002:0079, площа 2,0 га. Надано [PERSON] у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 2,0 га. [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 6320255700:00:002:0079 площею 2 га, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2016 № 15436471. Також, судом встановлено, що [PERSON] (відповідачка) є матірю землевпорядника [PERSON] селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] Зазначені обставини не заперечуються учасниками справи та підтверджуються постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2017 року у справі № 610/979/17, згідно якої [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.\~172-7\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3502 грн. Відповідно до ч 4\~ст.82 ЦПК України\~«Обставини, встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі сторони або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом». Таким чином, суд не знаходить обґрунтованих підстав для висновку про істотний вплив землевпорядника [PERSON] на прийняття сесією спірних рішень, та про реально існуючу можливість прийняття іншого рішення, у разі повідомлення [PERSON] про конфлікт інтересів. Згідно із ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції»\~потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Відповідно до п.1 ч.1ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», депутати місцевих рад є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, й вони, серед інших осіб, є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону. Частиною 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції»\~передбачено, що особи, зазначені у п.п.1, 2 ч.1ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2)повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3)не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4)вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. При цьому, суд зазначає, що врегулювання конфлікту інтересів, який виникає в діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до норм ЗУ «Про запобігання корупції», має певні особливості. А саме, згідно з ч.1\~ст.35ЗУ «Про запобігання корупції», правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів. Так, відповідно до цих положень ч.ч. 1, 2\~ст.59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», який регулює засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування, передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання. Суд відзначає, що відповідно до ч.1ст.67 ЗУ «Про запобігання корупції», нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Системний аналіз вищезазначених норм\~Закону України «Про боротьбу з корупцією»\~дає підстави для висновків про те, що наявність потенційного або реального конфлікту інтересів не тягне за собою автоматичної недійсності прийнятих рішень колегіального органу та лише у визначених законом випадках може вплинути на втрату правомочності органу. Згідно з висновком Конституційного суду України викладеній у рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року потрібно розрізняти нормативні та ненормативні акти органу місцевого самоврядування. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальних характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (п.4 вказаного рішення). Оскаржувані Рішення [PERSON] селищної ради № 53-VI від 11.12.2015 року та № 242-VII від 07.07.2016 року є ненормативними актами, звернені конкретно до [PERSON], застосовані одноразово і після реалізації вичерпали свою дію. Відповідно до останнього абзацу п.5 цього рішення Конституційного суду, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Суд враховує, що рішення [PERSON] селищної ради № 53-VI від 11.12.2015 року та № 242-VII від 07.07.2016 року є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок їх виконання, а відтак їх скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки в неї виникло право володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі №916/876/13 та висновками Вищого господарського суду України, які наведені у постанові від 06.04.2017 р. справа №914/2304/16. За таких обставин, визнання недійсним та скасування рішень [PERSON] селищної ради № 53-VI від 11.12.2015 року та № 242-VII від 07.07.2016 року та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.07.2016 року № 15436471 суперечить вищезазначеним нормам Закону та принципам верховенства права (ст.8 Конституції України), статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право мирно володіти своїм майном) і є несправедливим відносно [PERSON] Окрім цього, суд відзначає, що відповідно до ч.1ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Цьому кореспондують норма ч.10ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», якою передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку та норма п.«г» ч.3ст.152 Земельного кодексу України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Отже, визнання незаконним чи протиправним відповідного рішення органу місцевого самоврядування (у даному випадку рішення зі земельних питань щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою) та його скасування чи визнання недійсним повинно обґрунтовуватися в першу чергу дійсно існуючою суперечністю між змістом такого оспорюваного рішення та нормами чинного законодавства України. Проте, заявляючи цей позов і підтримуючи його в суді, прокурор не наводить жодного доводу на засвідчення невідповідності прийнятих рішень певним конкретним приписам закону. Зокрема, позивач не наводить і не обґрунтовує яким чином надання громадянину України дозволу на розроблення проекту землеустрою суперечить нормам чинного законодавства України, чому відповідна заява (клопотання) [PERSON] була задоволена протиправно, яким повинно бути законне рішення селищної ради з цього питання, які положення нормативно-правових актів це підтверджують тощо. Відтак, суд, вирішуючи цей спір на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, не знаходить яких-небуть підстав для висновку про суперечність змісту прийнятого рішення сільської ради положенням чинного законодавства України, що повинно бути передумовою для визнання такого рішення протиправним і його скасування. Більш того, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, вони були прийняті в порядку реалізації права громадян України на безоплатне отримання земельних ділянок відповідно до граничних норм (розмірів) безоплатної приватизації. У цьому контексті суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.6ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. А частиною 7 цієї ж статті на такий орган покладено обов»язок провести розгляд клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову у його наданні. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У даному ж випадку з матеріалів справи не вбачається та не обґрунтовується стороною позивача факту існування підстав для відмови в задоволенні клопотання [PERSON], тобто не встановлено потенційної можливості прийняття [PERSON] селищною радою інших рішень, аніж ті, які було оформлено рішеннями селищної ради № 53-VI від 11.12.2015 року та № 242-VII від 07.07.2016 року. Отже, стверджуючи про незаконне надання органом місцевого самоврядування земельної ділянки в оренду фізичної особи, прокурор, водночас, не вказує на нормативне обґрунтування такого твердження, тобто не покладається на норми чинного законодавства, які забороняли би надавати землю [PERSON] або ж обумовлювали необхідність прийняття якогось іншого рішення зі сторони органу місцевого самоврядування. Окремо суд також звертає увагу й на те, що при прийнятті рішення в даній справі слід взяти до уваги та дати оцінку тому, що за спірним рішеннями у [PERSON] виникли права, які підпадають під правовий захист за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, у такому разі втручання в майнові права особи повинно відбуватися з дотриманням трьох критеріїв, за якими слід оцінювати захід втручання на предмет його сумісності з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Щокін проти України», «Сєрков проти України»). Більш того, у цьому контексті суд також звертає увагу на позицію Європейського Суду з прав людини, яку він виклав у рішенні в справі «Стретч проти Сполученого Королівства», де вказав на те, що особа суб`єкт приватного права, не повинен відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки». Як зазначено у статті 1 протоколу №1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на їх думку, є необхідними для здійснення контролю за користування майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У своєму тлумаченні фрази «мирне володіння» Комісія та Суд часто розрізняють поняття «позбавлення власності» і «»контроль за її використанням». Наприклад у відомій справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції (1982) заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу №1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватись та розпоряджатись своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном. Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, обмеження чи користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, контролю за її використанням та надання відшкодування. Однак, заявляючи даний позов прокурор жодним чином не обґрунтовує відповідність своїх вимог таким критеріям, які випливають з норм Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод її протоколів та визначені практикою Європейського Суду з прав людини, не обґрунтовує підставність, допустимість і законність втручання в право фізичної особи на мирне володіння майном, відповідно до цих критеріїв і принципів, не обґрунтовує правомірність покладення на фізичну особу відповідальності за дії органу влади, що не може визнаватися належним і достатнім для прийняття судом рішення, про яке просить прокурор, із урахуванням прав та інтересів усіх учасників спірних правовідносин. Також, як встановлено судом, [PERSON] за власні кошти виготовила проект землеустрою, а селищна рада не претендує на витребувані земельні ділянки. Окрім цього, суд зазначає, що метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однак, зі змісту даного позову, його обґрунтування та його вимог не вбачається яким чином задоволення відповідних позовних вимог забезпечить досягнення мети цивільного судочинства й яким чином воно може відновити порушені права й інтереси учасників спірних правовідносин, більш того порушення яких, як вже зазначено вище, не доведено належним чином. Резюмуючи суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим, заявляючи певні позовні вимоги особа повинна нести тягар їх доказування. Однак, у даному випадку позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог і ним не було доведено протиправності оспорюваних рішень з тих підстав, які заявлені за цим позовом. У зв'язку з чим, зважаючи на необґрунтованість доводів позивача, суд приходить до висновку про те, що у позові слід відмовити повністю. Судові витрати при вирішенні цивільного спору у відповідності до ч.2 п.2\~ст.141\~ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed