Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

07.08.2017 року представник Миргородської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що матір'ю малолітньої [PERSON],[INFO] є [PERSON], [INFO], батько [PERSON], записаний згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини [PERSON] не виконує батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дочки, а саме не приділяє належної уваги, не слідкує за її зовнішнім виглядом, байдуже відноситься до здоров'я дитини, постійно з дня народження дочки залишає дитину у діда та баби, [PERSON], [PERSON], постійно мігрує територією Миргородського району, міста Миргород. Станом на 03.08.2017 року дитина перебуває на повному утриманні діда та баби. Виконком Кибинської сільської ради, як орган опіки та піклування, систематично проводив бесіди із матір'ю, але [PERSON] не приймала до уваги рекомендації та поради, не стала на шлях виправлення. Вищевказане свідчить, що мати самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, матеріально дочку не утримує, разом з нею не проживає. Зважаючи, що дідусь та бабуся [PERSON], [PERSON] малолітньої [PERSON], на даний час займаються вихованням та матеріальним забезпеченням онуки, можуть бути опікунами і бажають опікуватися дитиною, тому позивач звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], призначення опікунами [PERSON], [PERSON] та стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача Миргородської районної ради, як органу опіки та піклування [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с. 43). Треті особи [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог та просили позбавити батьківських прав їх дочку по відношенню до їх онуки [PERSON] і призначити їх опікунами. Суд, заслухавши думку сторін, які не заперечували проти вирішення справи у відсутності відповідача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], уродженка села Кибинці Миргородського району Полтавської області є матір'ю малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 3). Батько [PERSON], [PERSON], записаний згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою Миргородського районного відділу державної актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 17.05.2017 року № 323/12.15-04-33 (а.с.7). Відповідно до інформації викладеної в довідці за місцем проживання дитини, довідки з дитячого садочку «Берізка» який відвідує [PERSON], мати дитини відповідач по справі, життям та здоров'ям, моральним і духовним розвитком дитини [PERSON] не займається (а.с. 5, 25). Наказом Служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 17.05.2017року [PERSON] взято на облік, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.6). Згідно з актом обстеження матеріально - побутових умов життя [PERSON] від 20.02.2017 року на час обстеження дитина проживає в [ADDRESS] у дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON], де створені належні умови для проживання та розвитку дитини (а.с. 9). Органом опіки та піклування Миргородської районної ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] являються дідусем та бабусею [PERSON]. [PERSON] працює трактористом в ТОВ «Агротех-Гарантія», отримує заробітну плату, характеризується позитивно, займається вихованням дитини, яка у даний час перебуває на його утриманні (а.с.13,15). За станом здоров'я [PERSON] та [PERSON] можуть бути опікунами [PERSON], що підтверджується висновком про їх стан здоров'я від 04.03.2017 року та 09.03.2017 року (а.с.10,11). Згідно довідки департаменту інформаційних технологій [PERSON] та [PERSON] не судимі та в розшуку не перебувають (а.с. 12). Відповідно до характеристики виданої сільським головою Кибинської сільської ради [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно (а.с.14). Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 СК України якою встановлено, що розмір аліментів не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того в супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надані будь-які об'єктивні докази, які б свідчили, що відповідач має щомісячний регулярний дохід в розмірі який після сплати 1/3 його частини на утримання дитини буде перевищувати суму прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік». Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] працездатна і спроможна надавати допомогу на утримання дочки, тому підлягають стягненню із [PERSON], аліменти на користь опікунів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2017 року, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідно до ч.1п.1 ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду підлягають стягненню з відповідача у випадку задоволення позову, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати на користь держави - 3200 гривень 00 коп. (судовий збір від сплати якого був звільнений позивач при зверненні з позовом до суду про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав).

Outcome: partial