Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

29.06.2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] 10.03.2011 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 10.03.2011 року. Позивач зазначає, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ними банківський договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначається у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 15 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу можливість розпоряджуватися кредитними коштами на умовах передбачених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти відповідно до умов договору. Однак [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 11.05.2021 року в нього виникла прострочена заборгованість у розмірі на загальну суму 13 874,44 гривень, яка складається з наступного: 10 990,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 10 990,66 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту та 2 883,78 грн., заборгованість за простроченими відсотками. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законодавства та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Підтримуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Згідно розпорядження Хотинського районного суду від 24.09.2021 року справу № 724/1365/21 було призначено до повторного автоматизованого розподілу судових справ у зв`язку із закінченням терміну повноважень із здійснення правосуддя судді Гураль Л.Л. Так, відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року вказану справу передано на розгляд судді Єфтеньєву О.Г. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд може розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву № б/н від 10.03.2011 року. В сою чергу, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що в подальшому розмір кредитного ліміту відповідачу було збільшено, а саме: 12.04.2016 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000 грн., та 06.02.2018 року було збільшено кредитний ліміт до 15 000 грн., що підтверджується довідкою яка міститься в матеріалах справи (а.с. 10) про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Крім того між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за якими було відкрито та надано відповідачу кредитні картки, що підтверджується довідкою у матеріалах справи (а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.03.2011 року укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] станом 11.05.2021 року загальна сума заборгованості становить 13 874,44 гривень, яка складається з наступного: 10 990,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 10 990,66 заборгованість за простроченим тілом кредиту та 2 883,78 грн., заборгованість за простроченими відсотками. Даний факт заборгованості відповідача підтверджується копією довідки розрахунком заборгованості за кредитом позичальника перед банком. Також судом встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Також, позивач зазначає, що відповідач підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», у зв`язку чим фактично уклав з Банком Договір. Відповідно АТ КБ „ПриватБанк" здійсню свою діяльність згідно ліцензій виданої Національним Банком України № 22 від 05 жовтня 2011 року та внесена до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за номером 92, що підтверджується копією банківської ліцензії. Крім того відповідно до договору відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до (п. 2.1.1,12.3.). Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само, шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно матеріалів справи, встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту та надав кредитні кошти відповідачу у вигляді встановленого ліміту на картку, в свою чергу відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути такі кошти, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі за користування кредитом, а саме 12.04.2016 року позивач надав кредитні кошти відповідачу у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого ліміту на картку у подальшому 06.02.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 15 000 грн., що підтверджується довідкою у матеріалах справи (а.с.10). Таким чином, позивачем повністю доведена заборгованість відповідача за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 10990,66 грн. Отже, позовні вимоги позивача в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування коштами судом враховується наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно до ч.1. ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином у разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановленні законом та договором. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовуваний лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Крім того, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Судом встановлено, що між банком та відповідачем (позичальником) не було досягнуто згоди про розмір процентів за користування кредитом оскільки в матеріалах справи не вбачається доказів, що підтверджують погодження нарахування процентів, які підписані відповідачем та які є актуальним та дійсними. З огляду на викладене право АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати проценти за договором кредиту який був укладений між позивачем та відповідачем 10.03.2011 року відсутні оскільки, в матеріалах справи відсутні відомості щодо погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом та їх терміни. Отже, суд вважає, що в цій частині позову про стягнення відсотків за кредитним договором позивачу слід відмовити. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial