Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] на період її навчання в Чернівецькому національному університеті ім.. [PERSON]. В суді зменшивши позовні вимоги вказує, що [PERSON] є донькою відповідача, студенткою 1 курсу філологічного факультету Чернівецького національного університету ім.. [PERSON], потребує сторонньої допомоги на оплату проживання, харчування, придбання навчальної літератури та навчального приладдя, переїзду до місця навчання. Відповідач є працездатним, тому в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання в Чернівецького національного університету ім.. [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення дитиною навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення, пояснила, що відповідач на даний час працює, стан здоров»я задовільний, інших утриманці немає. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в цілому, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею\~ст. 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Під час спільного проживання народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія 1-БВ № 043518. Повнолітня дитина навчається на 1 курсі філологічного факультету Чернівецького національного університету ім.. [PERSON], що підтверджується довідкою № 1927 від 20.02.2015 року. Стан здоров»я дитини та відповідача задовільний. Інших утриманців відповідач не має. Відповідно до ч.2 ст.199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ \~Згідно ст. 200 СК України, розмір аліментів на утримання повнолітніх, дочки, сина, суд визначає \~в твердій грошовій сумі або в частці від \~доходу \~платника аліментів з урахуванням обставин передбачених ст.182 Сімейного кодексу України . Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач працює офіційно, має стабільний дохід, стан здоров»я задовільний, інших утриманців немає, суд вважає, що з відповідача\~\~на користь позивача слід стягнути допомогу на утримання\~\~повнолітньої дитини на період навчання в Чернівецькому національному університеті ім.. [PERSON], починаючи з 06.03.2015 року до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. На підставі ст.ст. 182, 199-200 СК України, та

Outcome: approved