Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

02.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2017 року і стягувати з [PERSON], 1976 р.н. на користь [PERSON], 1976 р.н., аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/2 ідеальної частки від заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте менше гарантованого розміру аліментів на одну дитину, до досягнення найстаршою донькою повноліття. Позов заявлено з підстав порушення прав дітей та з метою захисту порушених їх прав в судовому порядку, оскільки таке право оспорюється та не визнається іншою особою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.04.2014 року вирішено стягувати з [PERSON], 1976 р.н. на користь [PERSON], 1976 р.н., аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.14. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 02.03.2017 року розмір аліментів, призначений рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.04.2014 року було змінено на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., починаючи з 16.12.2016 року. Однак з часу ухвалення рішення змінився матеріальний стан відповідача, збільшилися витрати на дітей, збільшилися ціни на продукти, товари та послуги, а розмір призначених аліментів є недостатнім тому просить суд збільшити їх розмір. Позивачеві стало відомо, що відповідач має достатній рівень доходу, оскільки офіційно працює та зареєстрований як фізична особа - підприємець у сфері послуг з оформлення проектної документації на обєкти будівництва. Вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6000 грн. Ухвалою від 14 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги № 13/12 від 13.12.2018 року /а.с.30/ підтримали позовні вимоги шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6000 грн., зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та письмовому запереченні на відзив, яке долучено до матеріалів справи /а.с.33/. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив частково, надавши пояснення аналогічні викладеним у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.24-26) та запереченні на відповідь на відзив, яке долучено до матеріалів справи /а.с.38,39/. Так , відповідач зазначив, що сплачує аліменти, визначені судом та додатково надає допомогу дітям, старшу доньку повністю одягає, вважає, що слід змінити аліменти у сторону збільшення максимум до 4,5 тис.грн., т.я. у нього на утриманні є ще батьки похилого віку. Автомобіль, яким він користується належить його мамі, яка придбала такий після відчуження квартири. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, з"ясувавши дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є батьками [PERSON], 1976 р.н. та [PERSON], 1976 р.н. /а.с.9-11/. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.03.2017 року з [PERSON], 1976 р.н. на користь [PERSON], 1976 р.н., стягувалися аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.14, а на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 02.03.2017 року розмір аліментів, призначений рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.04.2014 року було змінено на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., починаючи з 16.12.2016 року. Сторони також не заперечили, що заборгованості зі сплати аліментів немає /а.с.5-7/. Позивач підтвердила факт проживання дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] з матір'ю [PERSON] Даний факт не заперечувався відповідачем. У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Позивач посилається на те, що матеріальний стан відповідача покращився, оскільки ним придбано нерухомість, він часто перебуває за кордоном, має добре оплачувану роботу. Відповідач не заперечив того факту, що він має постінй роботу, отримує дохід. Маючи у користуванні автомобіль, він також періодично відвідує дітей, як то завозить або забирає зі школи. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність (а.с.12). У відповідності з підпунктом 16 пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Пунктом 13 згаданого Переліку передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку. Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку, то відповідно до норм Податкового кодексу України зазначені особи ведуть спрощений облік доходів і витрат, що не дає можливості визначити розмір частку від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити. Позивач не заперечувала, що батько надає додаткову допомогу, окрім аліментів для дітей, однак вважає, що має можливість більшу, оскільки доньки дорослішають та потребують більше коштів на їх утримання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів минуло неповних два роки до часу звернення до суду з даним позовом, однак змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача 6000 грн. щомісячно на дітей, однак суд приходить до висновку, що слід стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно на дітей, що відповідає можливостям батька та у сукупності з допомогою, яка надає мама є достатнім розміром на утримання дітей.

Outcome: partial