Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виноградівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку в с.Олешник, вул.П.Копчі, 4 Виноградівського району. У будинку прописана бувша жінка його сина [PERSON] 05.02.2015 року рішенням Виноградівського районного суду шлюб між сином позивача [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Двоє внуків позивача залишино проживати із своїм батьком [PERSON]Ю, у будинку позивача [PERSON] Позивачем зазначено, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, має легковажний характер. На його адресу постійно приходять повідомлення із банківських установ та ДВС про різного роду заборгованості. Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою с.Олешник, вул.П.Копчі, 4 Виноградівського району Закарпатської області та зобов'язати Виноградівський РВ ГУДМС України в Закарпатській області зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви підтримує повністю та просить такі задоволити Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, проте відповідно до Довідки форми-20 «Укрпошти», повістка з усіма доданими до неї матеріалами повернута суду у зв»язку з тим, що відповідач за зазначеною адресою «не має». Між тим, судом відповідно до вимог ст.122 ч.3 ЦПК України на стадії відкриття провадження у даній цивільній справі було зроблено запит \\а.с.21\\ до ВГІРФО Виноградівського РВ ГУМВС в Закарпатській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, і відповідно до листа якого за №25/2996 від 18.07.2015р. \\а.с.16\\ встановлено, що відповідач є зареєстрованим саме за адресою с.Олешник по вул.П.Копчі-4 (ця-ж адреса зазначена в позові та судовій повістці). Нормою ст.74 ч.5 абзац 4 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, якому суд роз»яснив порядок і умови заочного розгляду справи, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Представник третьої особи відділу ДМС, повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не подавав. Розглянувши доводи позову, дослідивши подані на їх підтвердження докази, суд встановив наступні обставини. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2005 року слідує, що позивач [PERSON] є власником жилого будинку в с.Олешник, вул.П.Копчі, 4 Виноградівського району. Ця обставина стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9220375 від 09.12.2005 року. 05.02.2015 року рішенням Виноградівського районного суду у справі №299/4684/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей в розмірі по 500,00 грн. щомісячно та визначено місце проживання дітей разом з батьком [PERSON], [INFO], мешканцем с.Олешник, вул.П.Копчі, 4 Виноградівського району. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Олешницької сільської ради Виноградівського району №605 від 19.06.2015 року, громадянка [PERSON] не проживає на території сільської ради більше року. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо. Згідно приписів ч.1 ст.163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст.72 Житлового кодексу України, провадиться в судовому порядку. Проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підлягає захисту обраним ними способом, оскільки факт реєстрації відповідача у житловому будинку, що належить їм, створює перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, розглядаючи вимогу позивачів про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд враховує, що питання зняття з реєстрації місця проживання/перебування вирішується та така процедура здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-1V "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Таким чином рішення суду щодо права користування особи житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для порушення питання зняття її з реєстрації пред органами ДМС. Відтак позов у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов до висновку, що позов є огрунтованим та підлягає задоволенню частково.

Outcome: dismissed