Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

14 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що між відповідачем [PERSON] та ВАТ КБ „Надра" (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») 06.02.2008 року був укладений кредитний договір №7МЛ/2008/840-МК/21, за яким відповідач отримала кредит на споживчі потреби в сумі 18900,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17% річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням, з терміном до 15.02.2012 року. Згідно з умовами договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється за встановленим графіком, який є невід'ємною частиною договору. Сторонами погоджено, що: у разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, відповідач сплачує на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня; у разі порушення строків повернення кредиту, відповідач сплачує на користь банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня; за порушення строків сплати повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, відповідач сплачує банку штраф в розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у визначених на дату прострочення. Відповідач згідно умов договору взяла на себе зобов'язання повертати кредит та сплачувати відсотки за встановленим графіком, однак їх належним чином не виконала, в зв'язку із чим її було повідомлено про необхідність погашення чергових платежів (претензія банку за вих.№843 від 12.06.2012 року), яку остання проігнорувала. Термін дії кредитного договору закінчився 15.02.2012 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, позивач, уточнивши згідно заяви від 22.05.2014 року за №02-01/799 розмір позовних вимог, вказав, що станом на 14.04.2014 року заборгованість відповідача перед ПАТ «КБ «Надра» становить 10184,38 доларів США, що еквівалентно 128008,49 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 6390,60 доларів США, що еквівалентно 80324,09 грн., заборгованість по відсотках кредиту - 2176,71 доларів США (27359,29 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту - 1188,70 доларів США (14940,89 грн.), штраф за порушення вимог кредитного договору - 428,37 доларів США (5384,22 грн.). З викладених підстав позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором №7МЛ/2008/840-МК/21 від 06.02.2008 року, а також понесені судові витрати по справі. До проведення судового засідання представник позивача Борщ Н.М. подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника банку, позовні вимоги підтримав повністю та повідомив, що додаткових заяв і клопотань заявлено не буде. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак 05.06.2014 року в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У заявах від 20.05.2014 року та від 27.05.2014 року просила суд зменшити суму штрафних санкцій з тих підстав, що вона є одинокою матір'ю та виховує трьох малолітніх дітей, а також застосувати річний строк позовної давності до позовних вимог в частині штрафних санкцій. За викладених обставин розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Статтями 1050 та 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи встановлено, що 06.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №7МЛ/2008/840-МК/21, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 18900 доларів США на споживчі потреби строком по 15.02.2012 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 17% річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році (а.с.3). Укладеним між сторонами кредитним договором передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною договору (п.п.4.1.1 договору). [PERSON], як позичальник, ознайомилась з графіком погашення кредиту, про що свідчить її власноручний підпис (а.с.4). У випадку прострочення виконання зобов'язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений в графіку, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини, (якщо зобов'язання частково виконані позичальником) у розмірі 34% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів (п.п.4.1.1, 4.1.2.2 договору). Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках передбачених договором, також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки (п.6.1.2 договору). Умовами вищезазначеного договору (п.п.9.1, 9.2) також передбачена відповідальність у вигляді сплати штрафу та пені. Так, у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.9.1 договору). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.9.2 договору). За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення (п.9.2. договору). Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.1054, 1055 ЦК України, між сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду, договір підписаний сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки, відповідач був ознайомлений з умовами договору, особисто підписав його, то зобов'язання є таким, що має виконуватись. Позивач умови кредитного договору виконав повністю та видав [PERSON] обумовлену договором суму кредиту - 18900 доларів США, що об'єктивно підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви [PERSON] від 06.02.2008 року №1 на видачу готівки в зазначеній сумі (а.с.5). [PERSON] зі своєї сторони взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку із чим ПАТ «КБ «Надра» 12.06.2012 року за вих.№843 надіслало на адресу останньої письмову претензію про погашення заборгованості за укладеним договором кредиту №7МЛ/2008/840-МК/21 від 06.02.2008 року, яка станом на 01.06.2012 року становила 8646,40 доларів США та одночасно попередило про звернення до суду з позовом у випадку несплати суми заборгованості у повному обсязі протягом п'яти днів з дня надіслання цієї претензії (а.с.9). Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] зазначену письмову претензію залишила поза увагою, оскільки протилежного останньою не доведено. Невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором підтверджується наданими позивачем розрахунками, зокрема, станом на 14.04.2014 року заборгованість по тілу кредиту становить - 6390,60 доларів США, заборгованість по відсотках кредиту - 2176,71 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 1188,70 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору - 428,37 доларів США (а.с.40-41). Позивач просила застосувати річний строк позовної давності до позовних вимог в частині штрафних санкцій у відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Однак із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 14.04.2014 року, тобто складеного на день звернення до суду з даним позовом, вбачається, що пеня за прострочення сплати кредиту обрахована з дотриманням вимог ч.2 ст.258 ЦК України в межах річного строку позовної давності, а саме, з 14.04.2013 року по 13.04.2014 року. Щодо обчислення штрафу за порушення вимог кредитного договору, то згідно п.9.2. договору, даний вид неустойки передбачає фіксовану ставку, а саме, у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. Так, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 8567,31 доларів США, яка складається з 6390,60 доларів США заборгованості по тілу кредиту та 2176,71 доларів США заборгованості по відсотках кредиту, від якої 5% становить 428,37 доларів США. Відповідач документально підтвердила ті обставини, що вона розлучена та має троє неповнолітніх дітей (а.с.31-34). З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір основного боргу за договором кредиту значно перевищує розмір пені, а тому посилання відповідача на вищевказані обставини не є достатніми підставами для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України. Таким чином, зазначений розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного між сторонами договору, не суперечить цивільному законодавству та суд в повному обсязі погоджується з його правильністю. Всього до стягнення на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6390,60 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 2176,71 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту в розмірі 1188,70 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору в розмірі 428,37 доларів США, а всього 10 184,38 доларів США. На час ухвалення рішення вказана сума еквівалентна 119770,96 грн. (виходячи з курсу НБУ 11,760260 грн. за 1 долар США). Оскільки позов підлягає до задоволення, тому згідно вимог ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

Outcome: approved