Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

09.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві зазначила, що з 2010 року, за місцем реєстрації відповідача проживали однією сімєю, вели спільне господарство, фактично перебували у сімейних відносинах, але без юридичної реєстрації шлюбу. 17.02.2012 року народився син [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. У звязку з розбіжностями в поглядах на сімейне життя через деякий час після народження дитини з відповідачем стали мешкати окремо. Власними силами намагається матеріально забезпечити сина. З 2014 року відповідач перераховує грошові кошти, яких недостатньо для забезпечення рівня життя. Неодноразові прохання надати додаткову допомогу дитині були безрезультатні, у звязку з чим просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце слухання повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року народився [PERSON] батьками якого, згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). Дитина мешкає разом із матірю за адресою: м. Маріуполь, вул. Декабристів 14а та знаходиться на її утриманні ( а.с.6). Відповідач надає матеріальну допомогу згідно виписки з відділення №3 ПУМБ, але грошей, які він надає на утримання дитини недостатньо для забезпечення малолітньої дитини. (а.с. 7) Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. При цьому діючим законодавством не передбачено конкретних часток від доходу відповідно до кількості дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки. сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров`я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збір, він , у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved