Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] сільської ради Миргородського району, Аграрного орендно-приватного підприємства «Великосорочинське» про визнання права власності на майновий пай в пайовому фонді колишнього КСП імені Гоголя в розмірі 4395,00 грн. в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON]. У позові посилається на те, що 17 травня 1997 року померла її бабуся [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку розташовану на території [PERSON] сільської ради Миргородського району, що належала померлій на підставі сертифіката ПЛ №0055200 виданого Миргородською державною адміністрацією 02.07.1996 року. Мати позивача [PERSON], в установленому законом порядку прийняла спадщину [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого секретарем Великосорочинської сільської ради 09 жовтня 1985 року, та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААК № 177975 від 26 листопада 1997 року, але перехід права власності на майновий пай не переоформила, оскільки на день прийняття спадщини їй не було відомо про наявність у бабусі іншого спадкового майна, а саме частки пайового фонду майна Колективного сільськогосподарського підприємства імені Гоголя, правонаступником якого стало АОПП «Великосорочинське». Згідно довідки [PERSON] сільської ради її частка пайового фонду майна КСП імені Гоголя становила 4395,00 грн., що становить 0,0431 відсотка, в тім числі обігові засоби 1506,00 грн. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] за життя не отримувала. 05 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельні ділянки, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Миргородського району і належали померлій [PERSON] на підставі Державного акту направо власності на земельну ділянку серія ПЛ №239496 і Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №416321, та право на майновий пай частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Гоголя, яке матір фактично прийняла після смерті своєї матері [PERSON], але юридично не оформила. Позивач як єдина спадкоємиця за законом прийняла спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай нотаріус їй відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього і вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 27). Відповідач [PERSON] міська рада свого представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 34). Відповідач [PERSON] сільська рада Миргородського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву в якій проти позову не заперечувала, просила справу розглянути у відсутність її представника (а.с. 38). Відповідач [PERSON] орендно-приватне підприємство «Великосорочинське» в судове засідання свого представника не направило, до суду подало заяву в якій позовні вимоги [PERSON] не визнало вважаючи себе не належним відповідачем по справі, оскільки видача правовстановлюючих документів не належить до їх компетенції, справу просило справу розглянути у відсутність його представника (а.с. 37). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 17 травня 1997 року померла баба позивача [PERSON] (а.с. 5, 7, 8, 18, 19). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай), розташовану на території [PERSON] сільської ради Миргородського району, та майновий пай частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Гоголя (а.с.11-12, 16). Матір позивачки [PERSON], в установленому законом порядку прийняла спадщину, переоформивши по спадщині перехід права власності на земельний пай (а.с. 6). 05 квітня 2016 року [PERSON] померла (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 3,10га з кадастровим номером 5323281000:00:011:0085 та земельну ділянку площею 0,65га з кадастровим номером 5323281000:00:007:0174 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Миргородського району і належали померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №416321 і Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №239496 виданих Миргородською районною державною адміністрацією Полтавської області 02 червня 2006 року, які зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010654501806 та №010654501807, та права на майновий пай частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Гоголя, яке матір успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], але юридично не оформила (а.с.14-15). Згідно з довідкою [PERSON] сільської ради частка [PERSON] в пайовому фонді майна КСП імені Гоголя становила 4395,00 грн., що становить 0,0431 відсотка, в тім числі обігові засоби 1506,00 грн. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства [PERSON] за життя не отримувала (а.с.13). Після смерті матері позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла та отримала відповідне свідоцтво на її частину, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майновий сертифікат виданий АОПП «Великосорочинське», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу відмовив в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с. 17). [PERSON] відповідно до ст.534 ЦК України (1963р.) є спадкоємцем [PERSON], прийняла спадщину відповідно до ст. 549 цього Кодексу та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Згідно ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON] спадщина була прийнята [PERSON] (а.с. 6), суд вважає, що на день смерті 05 квітня 2016 року [PERSON] належало право на майновий пай частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Гоголя. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, отже до неї перейшло і право на майновий пай, яке належало померлій. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує майнове право спадкодавця, перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на частку пайового фонду майна колишнього КСП ім.Гоголя (с. В.Сорочинці Миргородського району) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. [PERSON] міська рада та [PERSON] сільська рада Миргородського району Полтавської області є належними відповідачами у справі, оскільки у відповідності з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громадив особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця [PERSON], яка на момент смерті була зареєстрована та проживала в м.Києві (а.с. 17). Крім того, згідно з ст. 335 ЦК України річ, яка не має власника, є безхазяйною і може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Щодо позовних вимог до АОПП «Великосорочинське» суд вважає наступне. Відповідно до ст. 7 ч. 2 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Статтею 9 ч. 2 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що кореспондується з ст. 7 ч. 2 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство». Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем суду не надано жодних належних і допустимих доказів того, що відповідач за її позовом АОПП „Великосорочинське" є співвласником часткової власності майнових паїв членів колишнього КСП ім. Гоголя чи на підставі відповідних документів уповноважений діяти від їх імені, а відтак оспорює право позивача на спадкування, не даючи на це своєї згоди. Таким чином, стороною позивача суду не надано доказів, які б достовірно підтверджували порушення, невизнання чи оспорювання його прав цим відповідачем, отже у позові до АОПП «Великосорочинське» слід відмовити.

Outcome: approved