Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

19.01.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 жовтня 1994 року виданого представництвом Фонду державного майна України в м. Ізюм, власниками квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Слід зазначити, що в даному свідоцтві допущена технічна помилка в прізвищі [PERSON] , оскільки, відповідно до свідоцтва про народжження серія [NUMBER] від 08 жовтня 1987 року зазначено ім`я " [PERSON] " а не " [PERSON] " . Окрім того в свідоцтві про шлюб [NUMBER] від 05 червня 2013 року зазначено [PERSON] . Також після одруження та заміни паспорта в новому паспорті серія [NUMBER] , що був виданий 12 червня 2013 року Ізюмським РС ГУ ДМС України в Харківській області зазначеного [PERSON] . На теперішній час власники квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] не мають можливості продати квартиру, оскільки, в свідоцтві про право на власність допущена помилка. Просить суд встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло від 12 жовтня 1994 року видане представництвом Фонду державного майна України в місті Ізюмі на підставі розпорядження № 261 від 11 жовтня 1994 року про право власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1994 року Представництва Фонду держмайна України м. Ізюму [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 5) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] заявниця зазначена на мові оригіналу « [PERSON] » народилась [INFO] . (а.с.8) Відповідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 червня 2013 року після укладення шлюбу прізвище заявниці було змінено на « [PERSON] ». (а.с. 9) Відповідно паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого Ізюмським РС ГУ ДМС України в Харківській області 12 червня 2013 року заявник значиться як « [PERSON] », а згідно свідоцтва про право власності від 12.10.1994 року заявник зазначений як « [PERSON] ». (а.с.3,5). Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих ми майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved