Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі 3/4 частин житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, про усунення перешкоди в користування житлом та вселення. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на ті обставини, що їй належить на праві власності 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, а 1/4 частина належить відповідачу [PERSON] Земельна ділянка на якій розташовано будинок належить Маріупольській міський раді. Оскільки вона є власником більшої частини будинку а відповідач не допускає її до будинку, вона просить суд вселити її до будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, усунути перешкоди в користуванні будинком зобовязав відповідача передати комплект ключів від будинку, Поділити будинок в натурі шляхом виділу їй 3/4 ідеальних частин будинку, та встановити порядок користування земельною ділянкою. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] помер, і було залучено в якості відповідачів його спадкоємців - [PERSON] та [PERSON]. Після проведення судово будівельної експертизи позивачкою було уточнено позовні вимоги. Так позивачка звертається до суду з позовом до [PERSON] М,В., [PERSON] про розділ в натурі житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, по вулиці Орджонікідзе, будинок 16 в місті Маріуполі Донецької області, який належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Просить визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку - квартиру №1: по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-3 (коридор) площею 7,5 кв.м., приміщення 1-4 (жилої кімнати) площею 7,2 кв.м.; по літ. А1-1 (житлова прибудова): приміщення 1-6 (їдальня) площею 17,9 кв.м., приміщення 1-7 (коридор) площею 1,4 кв.м., приміщення 1-8 (кухня) площею 8,0 кв.м., приміщення 1-9 площею 4,3 кв.м.; будівля літ АІ/п (погріб), будівля літ. а2 (вхід у підвал); 1А будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1, розташованих за адресою: вул. Орджонікідзе, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, як на окремий, виділений в натурі об'єкт нерухомого майна. Просить визнати за [PERSON] право власності на 2/3 ідеальної частки та [PERSON] право власності на 1/3 ідеальної частки житлового будинку - квартиру №1: по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-1 (передня) площею 10,9 кв.м., приміщення 1-2 (комора) площею 2,7 кв.м., приміщення 1-5 (жилої кімнати) площею 17,1 кв.м.; будівля літ. А/п (погріб), будівля літ. а-1 (ґанок) 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1, розташованих за адресою: вул. Орджонікідзе, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, як на окремий, виділений в натурі об'єкт нерухомого майна, відповідно до їх часток в спадковому майні. Зобов'язати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] закласти двірні прийоми між приміщеннями: 1-3 та 1-5; 1-3 та 1-1. Зобов'язати [PERSON] та [PERSON] виконати дверний прийом між приміщеннями: 1-1 та 1-5 та передбачити облаштування в приміщенні 1-1 - кухні, а в приміщенні 1-2 - санвузла, як вказано у Додатку 1 до висновку експертизи від 10 липня 2015 року. Роботи по переобладнанню приміщень, які потребують узгоджень або відповідний дозвіл місцевих органів влади, проводити після отримання узгодження або дозволу. Припинити право сумісної часткової власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вулиці Орджонікідзе, будинок 16 в місті Маріуполі Донецької області між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], з другого боку, припинити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 132,00 гривні, з урахуванням висновку експертизи від 10 липня 2015 року, судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 374,64 гривень, витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 2000 гривень, а всього 2506,64 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 66,00 гривень, з урахуванням висновку експертизи від 10 липня 2015 року судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 187,32 гривень, витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 1000 гривень, а всього 1253,32 гривні. В листопаді 2014 року до суду звернувся [PERSON] М,В. із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, третя особа [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилався на ті обставини, що в період шлюбу дідусь та бабуся позивача [PERSON] в 1961 році побудували будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, який став правом спільної сумісної власності подружжя. Від шлюбу подружжя мали сина [PERSON], який проживав з батьками в зазначеному будинку до своєї смерті. Позивач народився в спірному будинку та проживав в ньому разом з дідусем та батьками. Його батьки під час проживання ремонтували будинок, оплачували комунальні послуги. В 2000 році померла його бабуся [PERSON] і його батько прийняв спадщину після смерті бабусі. Його сестра [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися. В 2004 році помер дідусь, і в спірному будинку залишилися проживати позивач разом з батьками майже до літа 2013 року. В липні 2008 року батьку стало відомо, що дідусь подарував весь будинок своїй доньці [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року договір дарування було визнано частково не дійсним і за батьком [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. Після смерті батька він та його мати стали спадкоємцями, але оскільки його мати відмовилася від спадщини, на його користь то на даний час він є спадкоємцем 1/4 частини будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. З моменту як дідусь [PERSON] подарував спірний будинок [PERSON] т.т. з 9 жовтня 2001 року, він та його батьки продовжували проживати в спірному будинку, доглядати за ним, сплачувати комунальні послуги. [PERSON],І. та [PERSON] в спірному будинку не проживали майже 13 років, своєю власністю не володіли, утриманням будинку не займалися. А тому позивач вважає, що він придбав право власності за набувальною давністю на 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, яке просить суд за ним визнати. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування 3/4 частинами житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що в 2001 році її батько [PERSON]М, подарував їй будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. В 2004 році батько помер. Оскільки в неї було місце для проживання то вона не переїхала проживати в будинок, при цьому в будинку проживав її брат [PERSON], з яким вона домовилися, що він деякий час поживе в будинку. В 2009 році за позовом [PERSON] договір дарування було визнано частково не дійсним, а саме в 1/4 частині, та визнано право власності за [PERSON] Про судовий спір було відомо як відповідачу [PERSON] так і його матері [PERSON] Також пояснила, що [PERSON]В, та його мати [PERSON]А, в спірному будинку не проживають тривалий час, оскільки в них є квартира. Проти задоволення позовних вимог [PERSON]В, заперечує, оскільки вважає їх не обґрунтованими, просить суд задовольнити свої позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги позивачки та пояснив, що власник має право розпоряджатися своєю власністю на власний погляд, а тому позивачка [PERSON] і не проживала у спірному будинку, але завжди цікавилася його станом. Також пояснив, що усною домовленістю в будинку проживав [PERSON], який за домовленістю доглядав за будинком. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку як на окремий виділений в натурі обєкт нерухомості згідно висновків експерта. У задоволені зустрічних позовних вимог просить суд відмовити. Після смерті відповідача [PERSON] були залучені в якості відповідачів спадкоємці померлого - [PERSON] та [PERSON]. Хоча з цього приводу ухвала суду не виносилася, зазначені особи були присутні з першого судового засіданні, приймали участь під час допиту сторін та свідків, висловлювали свою думку з приводу позовних вимог, а тому суд вважає, що їх право як відповідачів порушено не було і вони є належними відповідачами. В подальшому уточнені позовні вимоги були заявлені саме до [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] оскільки вона на протязі 13 років не проживала в [INFO], не користувалася ним, не сплачувала комунальні послуги, не доглядала за будинком а тому вона взагалі втратила право користування цим будинком. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та задовольнити позовні вимоги [PERSON] М,В., оскільки він проживаючи зі своїми батьками на протязі 13 років придбав право власності за набувальною давністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважає, що її довіритель має право на спадщину, є законним спадкоємцем, і не заперечує проти грошової компенсації. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з чоловіком та сином в спірному будинку з моменту реєстрації шлюбу. Саме вона та її покійний чоловік [PERSON] доглядали за будинком. [PERSON] роками не зявлялася в будинок. Після смерті її чоловіка [PERSON] [PERSON] змінила замки та не впускає їх в будинок, хоча в цьому будинку знаходяться їхні особисті речі. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі за набувальною давністю. Представник третьої особи Маріупольської міської ради - [PERSON] заперечувала проти позову та посилалася на ті обставини, що земельна ділянка 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, на якій розташовано будинок. Зазначена земельна ділянка у власність не передавалася, а тому роз поряджатися нею, встановлювати межі . чи порядок користування сторони не мають права. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сином позивачки [PERSON] М,І.. а тому на даний час проживає в [INFO].. Доки ще був живий дідусь він проживав разом з ним в будинку в період з 2002 року по 2004 рік, при цьому [PERSON] в будинку не було. Після смерті дідуся [PERSON] попросив у [PERSON] щоб вона дозволила йому трохи пожити в будинку на що мати погодилася. [PERSON] він взагалі в будинку не бачив. Після смерті [PERSON] коли [PERSON] виявила бажання вселитися в будинок [PERSON] та його мати почали чинити перешкоди, змінили замки, повивозили з будинку всі речі, порозбивали в будинку все що можливо. Також пояснив, що завжди за комунальні послуги сплачувала його мати [PERSON] але квитанції були на імя [PERSON]М, оскільки в нього були пільги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона рідною сестрою [PERSON] Оскільки вона проживає та працює в місті Донецьку, то за батьками доглядала саме [PERSON] В 1998 році до неї в Донецьк приїздила її мати, та проживала в неї деякий час, оскільки згідно її слів, брат [PERSON] тиснув на неї щоб вони переписали на нього будинок, а мати не хотіла. Після смерті батька в 2004 році, ще під час похорон її брат [PERSON] сказав що він не бажає її бачити в цьому будинку, а тому вона рідко приїздила в Маріуполь. Після смерті батька вона ще декілька разів намагалася попасти в будинок, але все було замкнуто, а двері ніхто відчиняв. Коли помер її брат [PERSON] то вона була присутня на похоронах, навидь залишилася ночувати в спірному будинку. При цьому [PERSON] та [PERSON] було відомо, що 3/4 частини будинку належали [PERSON], оскільки [PERSON] висловлювала думку щодо сплати [PERSON] матеріальної компенсації за будинок, щоб в ньому залишився проживати [PERSON] Суд розглянув матеріали справи, вислухав пояснення сторін надійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Право власності позивачки [PERSON] на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі підтверджується договором дарування від 9 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], за яким [PERSON] подарував [PERSON] будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.5), та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року, за яким договір дарування , укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 9 жовтня 2001 року за реєстровим номером № 5304 було визнано частково не дійсним в частині дарування 1/4 частини домоволодіння № 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.6) Згідно витягу Маріупольського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 26807005 від 23 липня 2010 року, [PERSON] належить 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.8) Згідно листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] № 36/03-14 від 13 лютого 2014 року, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36615602 від 13 лютого 2014 року, 27 серпня 2013 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті його батько [PERSON], було заведено спадкову справу № 21/2013. Також за оформленням своїх спадкових справ після смерті [PERSON] звернувся син спадкодавця [PERSON]. Дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка на користь сина [PERSON] ( а.с.32,33) Згідно висновку експертизи № 7 від 10 липня 2015 року, існує варіант розподілу житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, а саме: Квартира 1 [PERSON] ( житловий будинок) по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-3 (коридор) площею 7,5 кв.м., приміщення 1-4 (жилої кімнати) площею 7,2 кв.м.; по літ. А1-1 (житлова прибудова): приміщення 1-6 (їдальня) площею 17,9 кв.м., приміщення 1-7 (коридор) площею 1,4 кв.м., приміщення 1-8 (кухня) площею 8,0 кв.м., приміщення 1-9 площею 4,3 кв.м.; будівля літ АІ/п (погріб), будівля літ. а 2 (вхід у підвал); 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1. Квартира 2 ([PERSON] і [PERSON]В.) по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-1 (передня) площею 10,9 кв.м., приміщення 1-2 (комора) площею 2,7 кв.м., приміщення 1-5 (жилої кімнати) площею 17,1 кв.м.; будівля літ. А/п (погріб), будівля літ. а-1 (ґанок) 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1. Вартість (квартири [PERSON]І.) господарських будівель дорівнює 222 427,27 гривень , що менше заведеного на 3/4 частини т.т. на 198 гривень. Вартість ( квартири [PERSON] і [PERSON]В.) в частині господарських будівель дорівнює 74 670 гривень , що більше заведеного на 1/4 частину т.т. на 198 гривень. Позивачка [PERSON] та її представник вважають експертизу зрозумілою, та такою за якою можливо розподілити жилий будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі поміж власниками. Частною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Як вбачається з висновку судової будівельно технічної експертизи № 7 від 10 липня 2015 року позивачці [PERSON] пропонується виділити ізольований житловий будинок, який містить в собі окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто може складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Щодо виділу відповідачам [PERSON] М,В, та [PERSON] житлової кімнати 1-5, комори 1-2, передньої 1-1, суд ставиться критично до такого розподілу, оскільки [PERSON] та [PERSON] є різними особами, чужими один для одного, при цьому зазначені кімнати які було виділено відповідачам не мають ознак самосійного обєкту нерухомого майна, в них є тільки окремий вхід, і одна жила кімната, при цьому взагалі не має окремої системи життєзабезпечення водопостачання, водовідведення, опалення тощо. Відповідно до ст.. 358 ч.2,3 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Установивши, що виділ частки будинку в натурі без переобладнання неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Однак під час судового розгляду, позивачем не було заявлено позовних вимог щодо встановлення порядку користування відособленими приміщеннями. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому суд звертає увагу, що згідно [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013, № 24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності. Пунктом 9 Постанови, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено що вдповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Таким чином суд вважає, що [PERSON] не набув права власності на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі за набувальною давністю, у звязку з тим, що власниками будинку до 2001 року був його дід [PERSON]М, потім на підставі договору дарування власником будинку стала [PERSON], і про цей факт позивачу було відомо. При цьому померлий [PERSON] в свій час звертався до суду із позовом щодо оспорювання цього права. Про існування рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року було відомо як [PERSON] так і [PERSON]. у звязку з чим між ними та [PERSON] постійно виникали суперечки, а позивач [PERSON]В, та його мати [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, то судом не розглядається питання щодо розподілення судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст.ст. 181,183,358 ч.2,3, 344, 364 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: dismissed