Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON], проте за життя останній, 01 липня 2013 року, склав заповіт на випадок своєї смерті і зробив розпорядження, згідно з яким все майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалося та все те, що належатиме йому на день смерті, та на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. [PERSON], в установлений законом шестимісячний строк, звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю у спадкодавця необхідних документів та їй рекомендовано звернутися до суду. Як стало відомо [PERSON] за життя не отримав у ЖБК «Імпульс» реєстраційного посвідчення та не зареєстрував в Харківському міському БТІ своє право власності на вказану кооперативну квартиру. На даний час в спірній квартирі ніхто не зареєстрований. У зв'язку з чим позивачка звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі, просивши про його задоволення. Представник відповідача - Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, надав заперечення, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.12.1990 року [PERSON] був переселений до квартири [ADDRESS] з видачею йому обмінного ордеру. Проте посилання позивачки на вищевказане рішення як на підставу належності [PERSON] квартири є безпідставним. Обмінній ордер в матеріалах справи відсутній, також відсутні докази виконання вищевказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова. Вважала, що позивачка не довела внесення спадкодавцем пайового внеску в повному обсязі за квартиру [ADDRESS] або за квартиру [ADDRESS], з якої він був виселений за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що пайовий внесок в повному обсязі за квартиру [ADDRESS] був внесений іншою особою - [PERSON]. В матеріалах справи відсутня інформація нотаріальної контори щодо наявності заповітів та звернень будь - яких осіб із заявами про прийняття спадщини, докази відсутності спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. На підставі викладеного просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Голова Житлово-будівельного кооперативу „Імпульс" [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що згідно протоколу зборів уповноважених житлово-будівельного кооперативу «Імпульс» від 12 березня 1991 року [PERSON] був виключений з членів ЖБК та прийнято до членів ЖБК «Імпульс» [PERSON] та передане паєнагромадження на квартиру [ADDRESS] від [PERSON] до [PERSON]. Крім того, згідно типового уставу ЖБК «Імпульс» пай померлого члена кооперативу переходить до його спадкоємців. Суд, зі згоди позивачки та її представника, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, дослідивши письмові заперечення Харківської міської ради, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що 19.12.2013 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 423546, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - квартира [ADDRESS]. [PERSON] 01.07.2013 року склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження: все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, та все те, що належатиме йму на день смерті, та на що за законом матиме право, він заповів [PERSON], [INFO]. Перша Харківська державна нотаріальна контора повідомила, що після померлого [INFO] року [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS], до нотаріальної контори звернулася 19 квітня 2014 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченому Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою 01 липня 2013 року на її ім'я. Заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Тобто позивачка у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інші особи із відповідними заявами до нотаріальної контори не зверталися. Постановою нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Судом також встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету № 215/17 від 24.07.1990 року «Про затвердження рішення зборів уповноважених ЖБК «Імпульс»» член ЖБК «Імпульс» [PERSON] займав квартиру [ADDRESS] та у зв'язку з виїздом на інше постійне місце проживання, за своєю згодою, передав квартиру № 15 та повністю виплачений пай за даною квартирою [PERSON]. Згідно рішення Дзержинського народного суду м. Харкова від 14 грудня 1990 року [PERSON] через примусовий обмін був вселений в квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], а [PERSON] був вселений в квартиру [ADDRESS], замість [PERSON]. Відповідно до копії обмінного ордеру на житлове приміщення № 7679 серія С, [PERSON] в порядку обміну житлового приміщення був вселений до квартири [ADDRESS], орден виданий на підставі рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів від 14 грудня 1990 року за рішенням Дзержинського народного суду м. Харкова. Згідно протоколу № 1 зборів уповноважених житлово-будівельного кооперативу «Імпульс» від 12 березня 1991 року [PERSON] був виключений з членів ЖБК та прийнято до членів ЖБК «Імпульс» [PERSON] та йому передане паєнагромадження на квартиру [ADDRESS] від [PERSON]. Протокол підписаний головою ЖБК «Імпульс» [PERSON] та секретарем. Також суду представлена довідка про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, відповідно до якої керівником ЖБК «Імпульс» є [PERSON]. Також довідкою ЖБК «Імпульс» № 6 від 11 березня 2015 року підтверджено, що [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] та був членом кооперативу ЖБК «Імпульс», пай за який було повністю сплачено до 1990 року. За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, в тому числі до 1 липня 1990 року, набуває право власності на нього. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З огляду на викладене, суд вважає встановленим той факт, що квартира належала на праві власності [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню.

Outcome: approved