Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON], 28.12.2017р. звернувся в суд з позовом, просить про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на його утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення ним навчання. Позов обгрунтовує тим, що 28.12.2017р. він досяг повноліття, навчається на 3 курсі денної форми навчання автомобільного відділення відокремленого структурного підрозділу Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету "Львівська політехніка", а тому йому важко себе матеріально забезпечувати. Ухвалою судді від 04.01.2018р. провадження у справі відкрито. [PERSON] в суді позов підтримав покликаючись на мотиви такого, окрім цього пояснив, що отримує стипендію, однак її не достатньо, щоб належно себе забезпечити, оскільки несе значні витрати на харчування, одяг, канцелярські прилади, транспорт. Просив позов задоволити. [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 16, 29), тому, згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. [PERSON] в суді висловилась на підтримку заявлених позивачем вимог, зазначила, що син протягом 16 років перебуває на її утриманні, через погіршення стану здоров»я їй важко самій утримувати дитину та забезпечувати її потреби, в тому числі пов"язані з навчанням. Просила позов задоволити. Заслухавши позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст.ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п. 20 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Із пояснень позивача в суді, із долучених до справи копій свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу убачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 28.12.1999р.н., що з 11.10.2002р. шлюб між ними розірвано (а.с.3,5). Згідно довідок відокремленого структурного підрозділу Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету "Львівська політехніка" № 02-30/282 від 08.12.2017р. та № 02-30/11 від 25.01.2018р. [PERSON] є студентом 3-го курсу означеного коледжу, кінець навчання - 30.06.2019р. (а.с. 4, 18). Із пояснень третьої особи в суді, із довідки №2 від 01.02.2018р. убачається, що [PERSON] працює в ПрАТ ПВНДКТІ «Укрзахіденергопроект» сторожем, загальна сума доходу за період 01.08.2016р. по 31.01.2018р. становить 25156 грн. 59 коп., що син [PERSON] проживає при ній та перебуває на її утриманні, а також син [PERSON], 14.05.1997р., який є курсантом 4 курсу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (а.с. 30, 32, 33). Із розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, [PERSON], станом на 08.02.2018р., має заборгованість по виконавчих листах №2-948 від 02.04.2002 та №2/441/377/2015 від 08.07.2015р. (а.с. 31, 34). За наведеного, враховуючи принципи справедливості та розумності, беручи до уваги матеріальне становище сторін, витрати про які заявив позивач у суді, те що останній продовжує навчання, не працює, розмір прожиткового мінімуму на одну особу згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018р.», інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про те, що стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання починаючи з 28.12.2017р. і до припинення навчання, буде достатнім вкладом відповідача в матеріальне утримання повнолітньої дитини. З огляду на вимоги\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved