Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

15.06.2016року Прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради, КМК ЛШМД звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в розмірі 1583,28гривень та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30.06.2015 [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік. Вироком суду встановлено, що 06.02.2015 приблизно о 22 год. 45 хв., перебуваючи на подвірї між будинками №243, №241 та №245 по вул. Б. Хмельницького у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту, наніс [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Таким чином, своїми умисними протиправними діями [PERSON], заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження [PERSON], тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], [INFO], згідно довідки №53 від 12.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в 1-му хірургічному відділенні з 07.02.2015 до 16.02.2015 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдано збитків у сумі 1 583 грн. 28 коп. На даний час зазначені вище витрати КМК ЛШМД обвинуваченим [PERSON] не відшкодовані. В судовому засіданні представник [PERSON] місцевої прокуратури №2, представник позивача КМКЛШМД позов підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 30.06.2015 [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік. Вироком суду встановлено, що 06.02.2015 приблизно о 22 год. 45 хв., перебуваючи на подвірї між будинками №243, №241 та №245 по вул. Б. Хмельницького у м. Львові, на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту, наніс [PERSON] середньої тяжкості тілесне ушкодження. Таким чином, своїми умисними протиправними діями [PERSON], заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження [PERSON], тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON], [INFO], згідно довідки №53 від 12.05.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в 1-му хірургічному відділенні з 07.02.2015 до 16.02.2015 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги завдано збитків у сумі 1538,28гривень. На день ухвалення вироку судом та станом на день розгляду справи, зазначені вище витрати КМК ЛШМД обвинуваченим [PERSON] не відшкодовані. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова фінансується з місцевого бюджету, зазначені вище кошти витрачено на лікування потерпілого від злочину. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved