Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

03.05.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» \~ заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.11.2010 року у розмірі 34924,93 грн. та 1762 грн. судових витрат. Свій позов\~мотивує тим,\~що відповідно\~до укладеного\~договору \~ відповідачка\~отримала кредит\~в сумі\~4000\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~.\~При цьому\~сторони передбачили\~право банку\~у будь-який\~момент змінити\~(збільшити\~або зменшити)\~кредитний ліміт.\~Умов укладеного\~договору відповідач\~належним чином\~не виконала,\~у звязку\~із чим\~утворилася заборгованість,\~яка станом\~на 02.04.2018\~року становить\~ 2266,84 грн. - тіло кредиту, 1802,97 грн. відсотки за користування кредитом, 28715,84 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1639,28 грн. штраф (процентна складова). Просить позовні вимоги задовольнити. 18.05.2018\~року \~провадження у\~даній справі\~відкритоза правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не подала суду відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч.5\~ст.279 ЦПК України, у звязку\~з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.11.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно розрахунку, наданого представником позивача станом на 02.04.2018 року заборгованість за вище вказаним договором становить 34924,93\~грн,\~яка складається\~із наступного:\~ 2266,84 грн. - тіло кредиту, 1802,97 грн. відсотки за користування кредитом, 28715,84 грн. - пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1639,28 грн. штраф (процентна складова). Пунктом 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). \~ \~ \~ \~В силу приписів ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Оскільки відповідачем не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобовязання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, суд вважає, що з нього слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 2266,84 грн.. Що стосується вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, суд вважає, що таку слід задовольнити, виходячи із слідуючого. Із розрахунку, наданого позивачем видно, що відсоткова ставка за користування кредитом була 3,6% в місяць. В силу\~вимог ч.3\~ст.1056-1\~ЦК України\~ процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути 1802,97 грн. заборгованості за відсотками згідно наданого розрахунку. Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання та штрафів суд виходить\~з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та Правил, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору. П.1.1.5.25 цих же Умов і Правил визначено, що за несвоєчасну сплату послуг, передбачену цим договором, Умовами і Правилами, клієнт сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки. Також положенням п.2.1.1.7.6 зазначених Умов та Правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. Разом із тим, ч.3 ст.551\~ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року в справі №6-100цс14 висловив правову позицію, відповідно до якої частина третя статті 551\~ЦК України з урахуванням положень статті 3\~ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10\~ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що розмір пені за розрахунком позивача становить 28715,84 грн., що значно перевищує розмір збитків. Конституційний суду України звертає увагу на те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3 ЦК України, ч.3 ст.509\~ЦК України та ч.ч.1,2 ст.627\~ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013). Враховуючи зазначене,суд дійшов висновку, що обґрунтованою є сума пені не більша розміру тіла кредиту, тобто 2266,84 грн., відтак така підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 2266,84 грн. тіло кредиту, 1802,97 грн. - заборгованості за відсотками, та 2266,84 грн. - пеня. В решті вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивача слід стягнути 1762 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial