Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , 2011 року народження, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 серпня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1435. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , 2011 року народження. Вказує, що з квітня 2020 року вони з відповідачем проживають окремо, при цьому, дитина проживає разом із нею. Відповідач має задовільний стан здоров`я та офіційно працює на будівництві в Республіці Польща. Наголошує, що відповідач не в повному обсязі виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання сина, а згоди щодо добровільної сплати аліментів на утримання малолітньої дитини між сторонами не досягнуто, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. 16 листопада 2021 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача - адвоката Алейникової Т.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та призначити сплату аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , 2011 року народження, в гарантованому мінімальному розмірі аліментів, що становить 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування поданого відзиву зазначила, що твердження позивачки щодо працевлаштування відповідача в Республіці Польща не відповідає дійсності, оскільки останній перебуває там в гостях у близьких родичів, а не працює. Також в поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що відповідач не припиняє спілкування з сином, по мірі можливості брав участь у матеріальному його забезпеченні, здійснював перекази грошових коштів та купував одяг, разом з тим, розмір аліментів про стягнення яких просить позивачка, на її думку є непідтвердженим належними і допустимими доказами. В судове засідання, призначене на 24 листопада 2021 року о 10:00, сторони не прибули. Позивачкою до відділу документального забезпечення суду було подано заяву, відповідно до змісту якої вона просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Представником відповідача адвокатом Алейниковою Т.В. до відділу документального забезпечення суду було подано заяву, відповідно до змісту якої вона просить розгляд справи провести у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1435. Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження, виданого 29 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] , та його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01 липня 2021 року по цивільній справі №296/8394/20 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 17.08.2007 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1435. Відповідно до довідки, виданої Приватним підприємством "Управляюча компанія "Житлове експлуатаційне підприємство №1" від 13.05.2021 №431 та довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради, [PERSON] , проживає разом із матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 №2947-III (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною першою статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання його малолітнього сина, суд враховує наступне: - розмір фактичних щомісячних витрат на дитину у позовній заяві не вказано; - матеріальне становище дитини має характеризуватись також розміром доходу самої позивачки, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей; - відповідач є особою працездатного віку; - наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб на утриманні в ході розгляду справи не встановлено; - наявність у відповідача майнових прав, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав не встановлено. Інших обставин, що мають істотне значення судом не встановлено. З урахуванням всіх встановлених обставин, суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи встановлено, що позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів 23 липня 2021 року, що підтверджується вхідним штампом суду, а тому аліменти підлягають присудженню саме з цієї дати. Положеннями статті 430 ЦПК України закріплено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved