Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області і просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та належним йому будинком [ADDRESS] шляхом знесення самочинних тимчасових будівель [PERSON], [PERSON] та [PERSON], припинення користування [PERSON] земельною ділянкою розміром 0.21 га та [PERSON], [PERSON] земельною ділянкою розміром 0.22 га, які розташовані за адресою [ADDRESS], а також скасувати п.2 рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001 року в частині виділення земельної ділянки [PERSON] та виключи відповідні записи із кадастрової книги. Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок із надвірними будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлю від 20 вересня 1985 року. Раніше на цій земельній ділянці знаходився будинок його діда та за дідом числилась земельна ділянка площею 0.60 га. У подальшому [PERSON] самостійно, внаслідок розорювання, земельна ділянка , яка знаходиться біля його домоволодіння , була збільшена до 0.77 га. На теперішній час він користується земельною ділянкою розміром 0.34 га. Відповідачі, як односельці і сусіди безпідставно користуються належними йому земельними ділянками, загальною площею 0.43 га, яка ним була успадкована після смерті діда. На земельних ділянках відповідачі самовільно побудували тимчасові споруди, у зв»язку з чим він позбавлений можливості безперешкодно користуватись належною йому земельною ділянкою, як законний власник. Вважає незаконним п.2 рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області № 255 від 22.05.2001 року в частині виділення земельної ділянки розміром 0.15 га по [ADDRESS] [PERSON], оскільки вказана земельна ділянка у нього не вилучалась та перейшла у його власність після смерті його діда. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] чинять йому перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, не дають можливості виорати город, вчиняють сварки. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, також зауважила, що [PERSON] земельну ділянку розміром 0.60 га за адресою [ADDRESS] отримав не лише внаслідок спадкування після смерті свого діда, а також у зв»язку з тим, що він був членом колгоспного двору. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що користуються виділеними їм земельними ділянками з 1974 року, тому підстав для задоволення позову немає. Представник відповідача Смолінської селищної ради позов не визнала та пояснила, що [PERSON] та відповідачі раніше жили як одна родина, всі разом обробляли город, ніяких претензій один до одного не мали. Після виникнення сварки між ними [PERSON] почав вимагати щоб йому повернули город, з приводу того, що відповідачі йому не дають можливості виорати чи закультивувати город чи чинять якісь перешкоди до сільської ради [PERSON] не звертався . Також пояснила, що земельні ділянки і [PERSON] і [PERSON] були виділені у користування на підставі їхніх заяв , але при прийнятті Смолінською селищною радою рішення від 22.05.2001 року № 255 про виділення земельних ділянок в п.2 було зроблено описку та помилково ім»я [PERSON] зазначено як « [PERSON]» замість вірного « [PERSON]» . Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до записів у по господарській книзі №1 Березівської сільської ради в особистому користуванні [PERSON] у 1967-1970 роках знаходилась земельна ділянка площею 0.60 га. (а.с.16-18). Згідно довідки виконавчого комітету Березівської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області № 47 від 08.02.2013 року станом на 1970 рік власником будинку, що розташований в с.Березівка (колгосп ім..Ватутуна) після смерті [PERSON] став [PERSON] на той період за даною особою числилась земельна ділянка загальною площею 0.60 га. Відповідно записів у погосподарській книзі Березівської сілької ради (а.с.24-26, 80-82) з 1 червня 1974 року у користуванні [PERSON] знаходилась земельна ділянка площею 0.15 га. Відповідно до Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР [PERSON] була виділена із земель вільного присадибного фонду колгоспу ім. Ватутіна земельна ділянка під забудову площею 0.15 га. Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Маловисківської районної ради депутатів трудящих від 13.08.1974 року № 390.(а.с.09) Відповідно до свідоцтва про право власності від 20.09.1985 року [PERSON] являється власником домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS].(а.с.10) Рішенням Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровогрнадської області від 22.05.2001 року № 255 [PERSON] в зв»язку з перереєстрацією земельних ділянок було виділено у постійне користування земельну ділянку розміром 0.19 га по [ADDRESS] для городництва. Цим же рішенням [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0.15 га по [ADDRESS], в зв»язку з перереєстрацією земельної ділянки. (а.с.39-43). Відповідно до записів, що містяться у кадастровій книзі Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0.22га, яка розташована за адресою [ADDRESS], за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0.21 га , яка розташована за адресою [ADDRESS], а за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0.34 га , яка розташована за адресою [ADDRESS]. (а.с.19-21). Відповідно до ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з частинами 2 та 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі за рішенням суду. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виходячи з аналізу вищевказаних норм земельного законодавства та обставин справи, суд прийшов до висновку, що позивач не надав доказів належності йому земельної ділянки розміром 0.60 га. Посилання позивача на те, що він являється власником спірної земельної ділянки так як в погосподарській книзі про це наявний запис є безпідставними, оскільки правовстановлюючими документами , що підтверджують підставу набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є Свідоцтво про право на спадщину або рішення суду . Судом встановлено, що в позивача немає правовстановлюючого документу (державного акту на право власності на земельну ділянку) площею 0.60 га а йому надано право користування земельною ділянкою розміром 0.19 га на підставі рішення Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровогрнадської області від 22.05.2001 року № 255 . Крім того із Свідоцтва на забудову садиби в сільких населених пунктах Української РСР (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] також на підставі виписки з земельної шнурової книги колгоспу ім.Ватутіна була виділена земельна ділянка під забудову площею 0.15 га . Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є користувачем земельної ділянки загальним розміром 0.34 га по [ADDRESS]. Також позивачем не надано доказів того , що межі та площа земельної ділянки розміром 0.34 га по [ADDRESS] були порушені. Виходячи з вище наведеного суд вважає що позивач звернувся за захистом уявного права . Позивачем не доведено належним чином, а судом при розгляді справи не встановлено того, що наявність самочинних споруд відповідачів перешкоджає [PERSON] у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0.34 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вимога про зобов»язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні його земельною ділянкою позивачем не заявлялась. З огляду на те, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про порушення відповідачами права [PERSON] у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0.34 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], суд дійшов висновку про необхідність повної відмови в задоволенні позову. Питання судових витрат вирішується у відповідності із нормами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed