Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.2015 року, виданого відповідачу державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик Н. О. (реєстровий № 4-703), та скасування державної реєстрації права власності відповідача на частину домоволодіння [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що оскаржуване свідоцтво видане державним нотаріусом на підставі довідок комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2015 року за №№ 1170, 1171, які в подальшому визнано недійсними. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і наполягали на задоволенні. Просили також відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати. Відповідач разом із представником позов не визнали, при цьому просили відмовити в його задоволенні. Представники третіх осіб не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Власником 2/5 частин домоволодіння [ADDRESS] (далі по тексту - домоволодіння) був [PERSON], який помер [INFO] року. Спадкоємцями майна [PERSON] є його сини: [PERSON] (відповідач) та [PERSON], який помер [INFO] року. У зв'язку з тим, що на момент смерті [PERSON] його син - [PERSON], був зареєстрований і постійно проживав разом із батьком, в силу положень статті 549 ЦК Української РСР, що діяв на час відкриття спадщини [PERSON], вважається, що [PERSON] прийняв спадщину батька. Втім, [PERSON] не отримував у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частину спірного домоволодіння. Спадкоємцями майна [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON], а також неповнолітні діти подружжя (на час відкриття спадщини): [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 26.05.2015 року відповідач отримав в Першій чернігівській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за законом (реєстровий № 4-703, спадкова справа № 191/2015), до складу якої увійшла 1/5 частина домоволодіння. Вказане свідоцтво видано на підставі інформаційної довідки комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2015 року № 1171, в якій зазначена наступна технічна характеристика домоволодіння: загальна площа - 212.7 м2, житлова площа - 141.2 м2, самовільне збільшення житлової площі - 23.5 м2 (а. с. 6). У червні 2015 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом, до якої вона додала довідку комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2015 року № 1740, в якій зазначена інша технічна характеристика домоволодіння, зокрема: загальна площа - 212.7 м2, загальна житлова площа - 141.2 м2, загальна площа спадкової частини будинку - 106.8 м2, житлова площа спадкової частини будинку - 62.3 м2, самовільне збільшення житлової площі - 23.5 м2. В цій довідці також зазначено про недійсність раніше виданих довідок від 20.04.2015 року за №№ 1170, 1171 (а. с. 6). У зв'язку з тим, що сторони надали державному нотаріусу довідки, які містять різні технічні характеристики одного й того самого об'єкту нерухомості, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом позивачеві було відмовлено. Відповідно до приписів статті 105 ЦК Української РСР, що діяв на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON], а також статті 376 ЦК України, що діє з 01.01.2004 року, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Як убачається з довідки комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.06.2015 року № 1740 (а. с. 7) домоволодіння має самовільне збільшення житлової площі на 23.5 м2, яке пов'язане з відхиленням від рішення Деснянського райвиконкому м. Чернігова від 09.03.1993 року № 56 про надання дозволу на будівництво прибудови літ. А-1 загальною площею 105.9 м2. Входячи з цього, спірне домоволодіння вважається об"єктом самочинного будівництва, що виключає можливість виникнення на нього права власності у [PERSON] і, як наслідок цього, - можливість його спадкування сторонами. За таких обставин, державний нотаріус не мала права видавати відповідачу свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за законом, що є підставою для визнання його недійсним. Згідно частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації. Отже, підставою для скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно в Державному реєстрі прав є скасування судом рішення державного реєстратора або особи, яка за Законом виконує його функції, про державну реєстрацію прав. Безпосереднє скасування судом державної реєстрації права власності на нерухоме майно, про що вимагає позивач, Законом не передбачено, оскільки суд не наділений повноваженнями по веденню Державного реєстру прав. Враховуючи те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, заявлена нею вимога про скасування реєстрації права власності відповідача на частину домоволодіння не підлягає задоволенню. За надання правової допомоги адвокатом позивач сплатила 3000 грн. Виходячи з того, що заявлений позов задоволено судом на 50%, відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає лише половина сплаченої нею суми витрат, а саме 1500 грн.

Outcome: partial