Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача і просить стягнути заподіяну моральну шкоду на її користь в розмірі по 1 мільйону гривень кожному, яка заподіяна їм смертю їх батька. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони є рідними дітьми [PERSON]. Їх батько [INFO] року отримав смертельна травму на виробництві. Він працював робітником очисного вибою з повним робочим днем під землею по добутку дорогоцінних металів за контрактом на ТОВ «Артіль старателів «Полярна». 23.03.2005 року [PERSON] уклав письмовий строковий трудовий договір до 23.03.2006 року. Трудовий договір було розірвано у зв'язку з його смертю [INFO] року. Факт нещасного випадку, який стався з [PERSON], підтверджується актом за формою Н-1 від 14.11.2006 року та відповіддю на запит адвоката від 25.11.2009 №25 ж-07 прокуратурою Іультінського району Чукотського автономного округу Російської Федерації. У зв'язку із смертю батька позивачі понесли моральні та душевні страждання, порушився їх звичайний життєвий уклад, що призвело до негативних наслідків, вони втратили люблячого батька, який був для них опорою та підтримкою. Тому, на підставі ст.1168 ЦК України, просять стягнути з відповідача на їх користь - по 1 мільйону гривень моральної шкоди кожному. В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що свої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений (а.с.83). Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечували. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 1167, ст. 1168 ЦК України. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], остання є донькою [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], останній є сином [PERSON] (а.с.8). Смерть [PERSON] сталася на виробництві, внаслідок нещасного випадку. 08 березня 2006 року з [PERSON], під час виконання трудових обов'язків в шахті, трапився нещасний випадок. Самовільний обвал заколи на [PERSON], в результаті чого він помер, про що був складений акт №2/06-1 від 14.11.2006 року за формою Н-1 (а.с17-23). Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видано 27.03.2006 року (а.с.14). Відповідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичної особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1168 ЦПК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Згідно із вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. суди при розгляді цивільних справ про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинні керуватися наступним: п.4 - позивач повинен зазначити, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; п.5 ч.2 - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України „Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. Моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказом, наявності факту заподіяння позивачам моральної шкоди, є акт форми Н-1 №2/06-1 від 14.11.2006 року (а.с.17-23), яким підтверджується, що умови виробництва де працював [PERSON] були небезпечними і саме внаслідок не забезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці останній загинув. Так, з даного акта вбачається, що причиною смерті [PERSON] є політравма: численні перелами таза, стегнових кісток, нижніх кінцівок, пошкодження органів черевної порожнини, травма не сумісна з життям. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що смертю [PERSON] позивачам - [PERSON] та [PERSON] завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON] внаслідок чого останній був смертельно травмований. Внаслідок смерті [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] понесли моральні та душевні страждання, які пов'язані з безповоротною втратою близької їм людини, а саме батька, що потребує від них додаткових зусиль для організації свого життя. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, враховуючи глибину моральних страждань позивачів, безповоротність втраченого, вважає, що на користь позивачів з відповідача має бути стягнуто по 100 000 гривень кожному з позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову слід відмовити. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial