Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про викуп у іншого власника незначної частки у квартирі, посилаючись на те, що він має у власності більшу частку - 7/12 квартири [ADDRESS]. 5/12 частки належить відповідачеві - його онуку. Квартира загальною площею 42,2 кв.м., житловою - 25,3 кв.м. і складається з 2 -х кімнат, кухні, вбиральної, ванної кімнати, коридору і балкону, вартісному вираженні складає 91 000 грн. станом на 28.10.2013 року. Враховуючи те, що сумісне проживання в спірній квартирі його і його онука неможливе, а також те, що онук влаштовує безлад в квартирі, не впускає його до квартири, не оплачує комунальні послуги і вирішити спір мирним шляхом не має можливості, просить суд усунути йому перешкоди в користуванні 7/12 часткою спірної квартири, замінивши виділ частки онука в розмірі 5/12 грошовою компенсацією з вирахуванням комунальних платежів в сумі 35 904,61 грн. Заперечуючи проти позову, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права на спадкування за заповітом, в обгрунтування якого посилався на те, що [PERSON] померла [INFO] року, однак за життя залишила на його ім»я заповіт 11 серпня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Вказаний заповіт є дійсним і не скасований. Вважає, що порушення його прав відбулось тоді, коли відповідач переконав нотаріуса [PERSON], що спірна квартира не є особистою власністю дружини, а заповіт - відповідно чи-то брехливим, чи-то недійсним. Таким чином нотаріус став на захист майнових прав відповідача, неправильно застосувавши ст.57 Сімейного кодексу України, а також перевищив свої повноваження щодо встановленого нотаріусом [PERSON] права приватної власності у заповіті на спірну квартиру, розповсюдивши на вказану квартиру статус права спільної сумісної власності подружжя. Просить суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 листопада 2013 року № 1258, свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2013 року № 1126, свідоцтво про право власності від 28 жовтня 2013 року № 1123 та визнати його право на спадкування за заповітом від 11 серпня 2009 року відповідно до його змісту. Представники позивача за первісним позовом [PERSON], що діють за довіреністю [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи по суті самовільно без дозволу суду залишили залу судового засідання, будучи не згодними з проведенням судового розгляду справи, тому ухвалою суду від 27 червня 2014 року первісний позов залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги зустрічного позову, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Третя особа - нотаріус [PERSON] на розгляд справи не з"явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суду приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO] року (а.с.9). 11 серпня 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] (а.с.8). 28 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за № 1126 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме - на 1/6 частку спадщини, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином це свідоцтво про право на спадщину видано на 1/12 частки. На підставі вказаного свідоцтва [PERSON] 28 жовтня 2013 року видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірної кавртири (а.с.14). 29 листопада 2013 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за №1258 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме - на 5/6 частки спадщини, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином це свідоцтво про право на спадщину видано на 5/12 частин . Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1222 -1223 ,1233 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Стаття 1301 визначає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки [PERSON] отримав 1/6 частку спадкового майна після смерті своєї дружини [PERSON] на підставі ст.1241 ЦК України, як обов»язкову частку у спадщині, після чого з урахуванням цього факту нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частин спірної квартири [PERSON], тому підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 листопада 2013 року № 1258, свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2013 року № 1126 та свідоцтва про право власності від 28 жовтня 2013 року № 1123, не має. Окрім того, суд не вбачає підстав для визнання права [PERSON] на спадкування за заповітом від 11 серпня 2009 року відповідно до його змісту, так як це право ніким не оспорюється і на підставі заповіту від 11 серпня 2009 року нотаріусом йому видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. На підставі ст.ст.1216-1301 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed