Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

22\~листопада 2016\~року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 44352\~грн.\~16\~коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 16\~квітня 2013\~року відповідачу було надано кредит у розмірі 15586\~грн.\~20\~коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18\~% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, станом на 08\~листопада 2016\~року заборгованість за кредитним договором склала 44352 грн. 16 коп., яка складається з 15103 грн. 74 коп. заборгованість за кредитом; 7687 грн. 59 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15103 грн. 50 коп. заборгованість за пенею та комісією, 6457 грн. 33 коп. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі № 185/9412/16-ц, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 44352 грн. 16 коп., стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 185/9412/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до розгляду у загальному порядку. Представник позивачав судовому засідані підтримав вимог, викладені у позовній заяв,і та просив стягнути з відповідача борг у сумі 44352,16 грн. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач має довести надання відповідачу кредиту, у судовому засіданні докази надані представником позивача не є належними документами, банк не надав суду оригінал кредитного договору, оригінал Генеральної угоди, виписки з особового рахунку відповідача, просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16\~квітня 2013\~року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15586 грн. 20 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом (п.2.1. Генеральної угоди). Відповідно до п.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився при підписанні Генеральної угоди від 16 квітня 2013 року, відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених дійсним договором. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобовязаннями, строк яких не настав. Сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 6457,33 грн. Зобовязання передбачені\~кредитним договором\~відповідач не\~виконала.\~Станом на\~08 листопада\~2016\~року заборгованість за кредитним договором склала 44352 грн. 16 коп., яка складається з 15103 грн. 74 коп. заборгованість за кредитом; 7687 грн. 59 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15103 грн. 50 коп. заборгованість за пенею та комісією, 6457 грн. 33 коп. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачена можливість сторони в договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати відносини на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до Генеральної угоди один з примірників було отримано відповідачем. Позичальником надано згоду на те, що дійсна Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами, складає укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір. Стаття 628 ЦК України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Так, відповідачем не заперечувався факт підписання Генеральної угоди. Крім того, встановлено, що відповідач, згідно розрахунку заборгованості, сплачувала кредит та проценти, що свідчить також про її згоду з даними умовами спірного договору та отримання нею кредитних коштів. Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав вважати, що права відповідача, були порушені при укладанні спірного договору. Представником відповідача заявлена вимога про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Згідно п.2.1. Генеральної угоди встановлено, що погашення заборгованості виконується у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 565,47 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2016 року. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Окрім того, п.п.1.1.3. Генеральної угоди встановлена дата остаточного погашення заборгованості за договором 1 (кредитний договір № DNH4KS040063 від 17.04.2006 року) 30.04.2016 року. Пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.(1050 ЦК України). Згідно п. 1.3. Генеральної угоди, у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених договорами та розділом 1 «реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більш ніж на 1 день, строком повернення кредиту, який вказаний у п.п. 1.1.3. Генеральної угоди, є 2 день з моменту такого порушення. Уся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (2-й день), вважається простроченою (п.п.1.3.2.). На наступний день після дня повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 6457,33 грн. по договору 1 (п.п.1.3.3.). Згідно графіку заборгованості останній платіж відповідачем було виконано 08 квітня 2014 року. Також, згідно вищевказаного графіку заборгованості, кредитором нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 7687,59 грн., з яких 7653,31 грн. нарахована на прострочену заборгованість., таким чином кредитор предявив вимогу про дострокове повернення кредиту. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. У звязку з предявленням вимоги про дострокове погашення заборгованості змінився строк виконання основного зобовязання та неустойки, отже банк мав право з 10 квітня 2014 року й протягом року від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву про стягнення неустойки подав до суду лише у листопаді 2016 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 6457,33грн. не підлягають задоволенню у зв"язку з пропуском строку позовної давності. Також, згідно вищевказаного графіку заборгованості, позивачем нарахована відповідачу комісія у розмірі 15103,50 грн., проте, представник позивача в судовому засфіданні не спромоглась надати суду ані письмових доказів, ані пояснень щодо законності такого нарахування. Таким чином, суд вважає безпідставним нарахування комісії у розмірі 15103,50 грн.( а.с.4 зворотна сторона). На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial