Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2012 р. У відповідності до п.5 зазначеного договору продавець - [PERSON] зобов»язалась знятись з реєстрації зі всіма зареєстрованими в квартирі особами. Відповідач зареєстрована у вищезазначеній квартирі, але в ній не проживає, комунальних послуг не сплачує. За позовом [PERSON], посилаючись на ст..ст.319, 321, 391 ЦК України, просить усунути перешкоди в користуванні власністю - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини не явки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 395, на праві власності належить квартира [ADDRESS], про що надано копію договору. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.06.2012 р., номер запису про право власності 5066646, про що надано витяг з Державного реєстру правочинів. П.5 договору купівлі-продажу передбачає зобов»язання продавця [PERSON] виписатися з усіма зареєстрованими у відчужуваній квартирі особами в строк до 29.06.2012 р. Після укладення договору купівлі-продажу, в квартирі залишилась зареєстрованою колишній власник - [PERSON], що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки, припинення права власності на квартиру попереднього власника за відсутності відповідного договору з новими власниками, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє його право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved