Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

12 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.03.2014 року по 25.09.2019 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] .. З січня 2019 року сторони стали проживати окремо, донька залишилась проживати разом з позивачем, а відповідач переїхали проживати у м. Шостку. В період шлюбу позивачем особисто, а також разом з [PERSON] були придбані транспортні засоби, які мають статус спільного майна подружжя. Зокрема, за позивачем зареєстровані: автомобіль марки SSANG YONG, модель Korado, вартість якого згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 98000 грн.; мотоцикл марки HONDA, модель VFR 1200X(L), вартість якого згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 68000 грн.; автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, вартість якого згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 148000 грн.. Вважає, що фактично спільним майном подружжя є мотоцикл марки HONDA, який був придбаний сторонами у червні 2018 року за спільні кошти подружжя, а інші транспортні засоби, а саме: автомобіль марки SSANG YONG, який було придбано позивачем фактично до укладення шлюбу за його власні кошти, хоча зареєстрований 29.11.214 року, тобто під час перебування у шлюбі, та автомобіль марки TOYOTA, який був придбаний ним 21.09.2019 року, в період окремого проживання з відповідачем, є його особистою власністю. Просить поділити спільне майно подружжя - мотоцикл марки HONDA, модель VFR 1200X(L), 2012 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом стягнення з позивача на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ частки у спільному майні у сумі 34000 грн, припинити право спільної сумісної власності на це майно та визнати автомобіль марки SSANG YONG, модель Korado, 2012 року випуску сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, 2017 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , особистою приватною власністю та припинити право спільної сумісної власності на це майно. Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 68). Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с. 65). Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстровали шлюб 29 березня 2014 року, про що 29.03.2014 року зроблено відповідний актовий запис за № 47 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25.09.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12-14). Автомобіль марки SSANG YONG, модель Korado, зареєстровано 29.11.2014 року на ім`я позивача, його вартість згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 98000 грн. (а.с. 18, 20-28); мотоцикл марки HONDA, модель VFR 1200X(L) зареєстровано 07.06.2018 року на ім`я позивача, його вартість згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 68000 грн. (а.с. 17, 29-37); автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4, зареєстровано 21.09.2019 року на ім`я позивача, його вартість згідно звіту оцінки від 30.10.2019 року становить 148000 грн. (а.с. 19, 38-46). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно п.п. 1-3 ч. 1, ч. 6 та ч. 7 ст. 57 Сімейного кодексу України (далі - СК України) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. За змістом ч. 1 ст. 69 та ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Так, позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсації у розмірі 34000 гривень. Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом . За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в пунктах 23-25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин та з урахуванням позиції відповідача, яка визнала позов, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3227,80 грн (а.с. 1-3). У зв`язку із визнанням позову відповідачем та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1613,90 грн. На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, решта сплаченого судового збору в сумі 1613,90 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved