Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.12.2013 року уклав з [PERSON] договір позики грошових коштів, згідно якого передав відповідачеві 7 000 доларів США в готівковій формі з кінцевим терміном повернення до 01.06.2014 року, про що було написано договір позики та розписку. На день укладання договору 1 долар США еквівалентний 8,75 грн. Станом на 03.11.2014 року боржник свої зобов"язання не виконав, внасліlок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 111 373 грн. 95 коп. згідно розрахунку, наведеного позивачем у тексті позовної заяви. Просить суд стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за договором позики в сумі 111 373 грн. 95 коп. з урахуванням 3% річних від простроченої суми та штрафу у розмірі 100 грн. за кожен день прострочки, індексу інфляції і судові витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задоволити, проти винесення заочного ріщення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики про передачу 7 000 доларів США [PERSON] строком до 01.06.2014 року, зі сплатою 3% річних та за кожен день затримки по сплаті боргу буде нараховуватись штраф в розмірі 100 грн. (а.с. 6). Згідно розписки вбачається, що грошові кошти в сумі 7 000 доларів США еквівалентно 87 500 гривень за офіційним курсом Національного банку України становить на день укладання договору за 1 долар США=12 грн. 50 коп. (а.с. 5). Станом на 28.10.2014 року, тобто на момент звернення позивача до суду, офіційний курс НБУ становить: 1 долар США = 12 грн. 95 коп., відповідачем було прострочено 149 дні. Отже станом на 28.10.2014 року заборгованість відповідача становить: основна сума боргу 7000 доларів США, що становить 90 650 грн.; 3 % річних від простроченої суми за 149 дні прострочення 1 110 грн. 15 коп. (90 650 грн. : 365: 100 % х 3% х 149); штраф (пеня) - 14 900 грн. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення суми інфляційних витрат, оскільки, на думку суму, вони можуть бути застосовані до розрахунків, які проведені в національній валюті України. Враховуючи, що в даному випадку розрахунки були проведені в доларах США, суд відмовляє в задоволенні цих вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за договором позики та судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial