Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності на нього, мотивуючи його тим, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.03.2010 року виконавчим комітетом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області Серія [NUMBER], а також Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП « Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», номер витягу: 25650460, дата 23.03.2010 року, позивачу, [PERSON], належить на праві власності житловий будинок загальною площею 84, 0 кв.м., житловою площею 58, 8 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку А-1, погребу В, прибудови до сараю б, сараю-літня кухня Б, сараю Г, сараю Д, убиральні Е, колодязя №1, огорожі №2, ями вигрібної №3. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає . У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], позивач, [PERSON], є власником земельної ділянки площею 0, 2500 га, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, с. Вишняки, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З довідки ТОВ « Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» від 08.06.2018 року № 3886 слідує, що вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку А-1, погребу В, прибудови до сараю б, сараю-літня кухня Б, сараю Г, сараю Д, убиральні Е, гаража Ж, колодязя №1, огорожі №2, ями вигрібної №3, становить 688 163 гривні. Самочинно збудований гараж вартістю 68 209 гривень, площею 26,1 кв.м. З технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 11 червня 2018 року ТОВ « Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», вбачається, що самочинно збудований гараж літера «Ж», що розташований за адресою: [ADDRESS], перебуває у задовільному технічному стані та придатний до подальшої експлуатації. З повідомлення начальника-державного реєстратора Комунальної установи « Реєстраційна Служба» О.І. Штомпель від 20.06.2018 року № 01-09/ 81 позивачу, [PERSON], відмовлено у державній реєстрації гаража у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та роз»яснено необхідність звернутись до суду з відповідною заявою. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення . Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved