Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача коштів по борговій розписці від 17.12.2011р. в сумі 162 750 грн. основного боргу, 301 087 грн. 50 коп. процентів, 13 020 грн. 84 коп. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 3 653 грн. 54 коп. судових витрат, мотивуючи тим, що [PERSON] 17.12.2011р. позичив у нього кошти в сумі 6 250 дол. США, що стверджується розпискою, згідно якої останній зобов"язувався повернути отримані кошти до 01.06.2012р. На його неодноразові прохання про повернення боргу відповідач не реагує, тому змушений звернутись за захистом свого права до суду. Просить стягнути борг по борговому зобов'язанню, проценти, три відсотки від простроченої суми та судові витрати. В судовому засіданні 14.04.2015р. позивач [PERSON] позов підтримав з мотивів наведених у ньому, пояснив, що відповідач боргу не повернув, а тому просив стягнути з [PERSON] в його користь 476 858 грн. 30 коп. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] позов підтримав з мотивів наведених у ньому та уточнив, просить стягнути з відповідача 6 250 дол. США, що еквівалентно 133 875 грн., 247 668 грн. 70 коп. процентів, 10 710 грн. 08 коп. - 3 % річних та судові витрати. Відповідач позов заперечив, пояснив, що він дійсно 17.12.2011р. власноручно написав боргову розписку про позику у [PERSON] 6 250 дол. США, про що також свідчить його підпис та підписи свідків, в присутності яких даний правочин вчинявся, однак таку написав під примусом, вказаних коштів не отримував, довести в суді ті обставини, що коштів не отримав не може за відсутності доказів. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. За положеннями ст. 1046, ст. 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України за положеннями якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається із матеріалів справи, пояснень в суді позивача та його представника, [PERSON] 17.12.2011р. позичив у [PERSON] кошти в сумі 6 250 дол. США, які зобов'язувався повернути до 01.06.2012р. Оскільки строк виконання боргового зобов'язання сплив, на неодноразові прохання про повернення боргу відповідач не реагує, зобов'язання у встановлений строк відповідачем не виконано, позивач звернувся за захистом свого права до суду та просить стягнути суму по борговому зобов'язанню, проценти та 3% річних від простроченої суми за період з 01.06.2012р. по 01.02.2015р., а також судові витрати. Із пояснень відповідача, показів свідків [PERSON], [PERSON], копії боргової розписки (а.с. 4) вбачається, що 17.12.2011р. [PERSON] в присутності двох свідків позичив у [PERSON] 6 250 дол. США, про що власноручно написав розписку, обумовлений термін повернення грошей - до 01.06.2012р., зобов'язувався сплачувати 5% від суми позики щомісячно, починаючи з 01.01.2012р. Як убачається із наданого представником позивача розрахунку від 27.05.2015р. (а.с.40) заборгованість Адріїшина перед [PERSON] становить 392 253грн. 70 коп., з яких: 133 875грн. - основна сума боргу, 247 668грн. 70 коп. - заборгованість по процентах, 10 710грн. 08 коп. - 3% річних. Оскільки відповідач, отримавши позику, взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, позичені 6 250 дол. США, що еквівалентно 133 875 грн. та заборгованість по процентах позивачу до 01.06.2012р. не повернув, є підстави до стягнення таких у судовому порядку. Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про підставність вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми в розмірі 10 710грн. 08 коп. за період з 01.06.2012р. по 01.02.2015р. Покликання [PERSON] на ту обставину, що 17.12.2011р. написав розписку під примусом і коштів фактично не отримував, суд оцінює як необґрунтовані, доказів на підтвердження таких покликань відповідачем не надано, а судом не здобуто. Відповідач обґрунтованих заперечень щодо суми заборгованості суду не надав, а отже є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача - 3 653грн. 54 грн. судового збору.

Outcome: approved