Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

19 червня 2015 році позивач звернулась до Вінницького районного суду до відповідача із позовом про поділ спільної сумісної власності подружжя. Свій позов, після його останнього уточнення 17 лютого 2016 року, обґрунтувала тим, що 19 вересня 1993 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Вказує, що за час шлюбу вона із відповідачем придбали цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Пушкіна в с. Медвідка Вінницького району Вінницької області, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,4351 га., тобто 0,2500 га. цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,1851 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Саме в зв'язку з набуттям ними будинку у спільну сумісну власність, відповідач приватизував земельні ділянки, на яких розташований даний будинок. Відповідач [PERSON] оформив право власності на земельні ділянки, як власник житлового будинку, який вони придбали під час шлюбу, а тому , вважає , що належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, зазначає , що під час шлюбу вони розпочали будівництво нового житлового будинку за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Медвідка, вул. Пушкіна, 18, дане будинковолодіння складається з: житлового будинку під літерою «А»; житлового будинку, незавершеного будівництвом під літерою «В» готовністю 42% (розпочатий будівництвом в 2009 році); погребу з шиєю під літерою «Б»; убиральні під літерою «Г»; гаражу під літерою «Д»; колодязю І. В даний час, між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільно нажитого майна подружжя, тому просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею:- право власності на 1/2 ідеальних частин земельних ділянок площею 0,2500 га., та 0,1851 га., розташованих за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Медвідка, вул. Пушкіна, 18, залишивши іншу 1/2 ідеальних часток даних земельних ділянок у власності відповідача [PERSON], а також - право власності на 1/2 ідеальну частину будинку з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Пушкіна в с. Медвідка Вінницького району Вінницької області та на 1/2 ідеальну частину будівельних матеріалів з яких складається незавершений будівництвом житлового будинку під літерою « В» , а іншу ? ідеальну частку даного нерухомого майна залишити у власності відповідача [PERSON]Також вирішити питання про судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак через канцелярію суду подали заяву про розгляд даної цивільної справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали , просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, тому, суд 03.11.15 р. виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. На підставі ст.197 ЦПК суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов частково обґрунтованим та такий, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Так, судом встановлено, що сторони у справі 19 вересня 1993 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Кудлаївської сільської ради Немирівського району Вінницької області,що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а/з № 5 від 19.09. 1993 року (а.с.7). Рішенням Вінницького міського суду від 03.07.2015 р. шлюб сторін розірваний. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12). Під час шлюбу позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] придбали цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Пушкіна в с. Медвідка Вінницького району, що розташований на земельній ділянці загальною площею 0,4351 га, що підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при ПУМТБ від 08 жовтня 2007 року справа № 7/93-07(а.с.13-14),реєстраційним посвідченням КП «ВООБТІ» від 29 жовтня 2007 року, згідно якого записано в реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 238 (а.с.15) та технічним паспортом виготовленим 25 травня 2015 року (а.с.18-22). Також відповідач ,шляхом приватизації , отримав земельну ділянку, площею 0,2500 га,цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарськихбудівель і споруд, земельна ділянка розташована за адресою: Вінницька область,Вінницький район, с. Медвідка, вул. Пушкіна, 18, кадастровий номер земельної ділянки:0520682600:03:001:0136,державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 513073, виданий 30 листопад 2011 року та земельну ділянку, площею 0,1851 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Медвідка, вул. Пушкіна, 18, кадастровий номер земельної ділянки: 0520682600:03:001:0137, - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 513074, виданий 30 листопад 2011 року (а.с.17-17; 23). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України в редакції Закону від 11 січня 2011 р. № 2913-VІ «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 р. визначалося, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації". Законом України від 17 травня 2012 р. № 4766-VІ «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», згідно до якого режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, знову змінено. Спірні земельні ділянки були приватизовані відповідачем у період шлюбу, згідно державних актів, виданих 30 листопада 2011 року, на час дії положень ч. 5 ст. 61 Сімейного кодексу України в редакції Закону від 11 січня 2011 р. № 2913-VІ «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 р., тому вони є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Пушкіна,18 с. Медвідка, Вінницького району Вінницької області, який складається з житлового будинку під літерою «А»; житлового будинку , незавершеного будівництвом , готовністю 42 % під літерою « В», погребу з шиєю під літерою «Б»; убиральні під літерою «Г»; гаражу під літерою «Д»; колодязю І., та земельні ділянки, площею 0,2500 га. та 0, 1851 га, які розташовані за адресою: вул. Пушкіна,18 с. Медвідка, Вінницького району Вінницької області, є спільною власністю сторін по справі, як подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7) за позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Згідно п. 15 , постанови ВССУ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У звязку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Тому підлягає до задоволенню позовні вимоги позивача про визнання за нею права на 1/2 ідеальних частин земельних ділянок площею 0,2500 га., та 0,1851 га., розташованих за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Медвідка, вул. Пушкіна, 18; права власності на 1/2 ідеальну частину будинку з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Пушкіна в с. Медвідка Вінницького району Вінницької області та на 1/2 ідеальну частину будівельних матеріалів, з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок під літерою « В» , готовністю 42 %. У задоволені позовних вимог позивача про залишення у власності відповідачу 1\\2 частини вищевказаного нерухомого майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне відмовити , так як відповідно до положень ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно , на власний розсуд та згідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою для звернення до суду позивача , згідно до позовних вимог , стала неможливість вирішити добровільно спір про право власності на спільне сумісне майно подружжя, тому її невизнане право і підлягає захисту судом , шляхом винесення даного рішення. В своє чергу, відповідач не скористатися своїм правом на подачу у даній справі зустрічної позовної заяви. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі по оплаті судового збору у сумі 1407 грн. 18 коп. (а.с.1), так як ціна задоволених судом позовних вимог позивача складає 140718грн. (140718 грн.х1%).

Outcome: partial