Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

12 травня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим будинком № 239 по вулиці Станіславського в місті Маріуполі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилаються на те, що їй на праві приватної власності, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року, належить жилий будинок № 239 по вулиці Станіславського в місті Маріуполі. Крім неї та її чоловіка, [PERSON], в будинку зареєстровані також відповідачі [PERSON]. [PERSON] Проте з моменту реєстрації відповідачі жодного дня не проживали в належному їй будинку, їх речі у житлі відсутні, місце їх проживання їй не відоме. У витратах по сплаті комунальних послуг та утриманні будинку вони участі не приймають, їх реєстрація в будинку порушує її право власника, вона позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатись своїм майном. За захистом своїх порушених прав звертається до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні наведеним у позовній заяві, додала, що за проханням відповідачів, які є її знайомими, зареєструвала їх у своєму будинку, оскільки реєстрація була потрібна їм для працевлаштування. Проте жодного дня вони в її будинку не проживали. Згодом їй стало відомо, що вони виїхали за межі України, та повертатись не збираються. Де вони перебувають наразі, їй не відомо. Просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі до суду не прибули, судові повістки про їх виклик до суду були направлені за зареєстрованою адресою їх проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Однак конверти були повернуті поштовим відділенням до суду із позначкою, що останні за вказаною адресою не проживають. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що будинок за адресою: місто Маріуполь, вулиця Станіславського, 239, належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер 1-3189 (а.с. 7,8). Як вбачається з свідоцтва про шлюб, виданого 24 квітня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 квітня 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 85. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають в [INFO] (нині Маріуполь), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за вказаною адресою з 15 травня 2013 року (а.с. 10,11). [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 15 травня 2013 року, що підтверджується актом, складеним 06 травня 2015 року представниками комітету самоорганізації населення «Новий Східний» (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 405 Цивільного Кодексу України\~членисім"ївласникажитла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника жилого будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України,\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сім'ї. Відповідачі не є членами власника майна (позивачки), були зареєстровані в будинку по вулиці Станіславського, 239 в місті Маріуполі, однак фактично у вказаному житловому приміщенні ніколи не мешкали, що підтверджується актом комітету самоорганізації населення «Новий Східний», який був досліджений вище. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Так, відповідно до\~ст. 391 Цивільного Кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідачів у належному їй будинку, порушує її право власника, та перешкоджає у повній мірі користуватись та розпоряджатись жилим приміщенням. Крім того, вона змушена нести тягар з утримання житла й за відповідачів. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі, будучи зареєстрованими в належному позивачці будинку, але з дня реєстрації не мешкаючи в ньому, втратили право користування цим житлом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у звязку з доведеністю обставин щодо втрати відповідачами права користування жилим приміщенням будинку 239 по вулиці Станіславського в місті Маріуполі, останні підлягають зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст.ст.\~391 ЦК України,

Outcome: approved