Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] міської ради, в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивують тим, що [PERSON] являється [PERSON] матір"ю, а [PERSON] і [PERSON] бабою. За життя нею в 1986 році збудовано житловий будинок №31 по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області. 6 березня 2016 року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис №39 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Закарпатській області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №200016 від 7 березня 2016 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №31 по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області. При житті [PERSON], 17 червня 2003 року було складено заповіт, яким все її майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла їм [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON], в їхню, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], користь є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45046525 від 12 вересня 2016 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON], [PERSON] прийняв, подавши у встановлений ст.. 1270 ЦК України, строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, що стверджено заявою від 30 червня 2016 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли, проживаючи постійно зі спадкодавцем, аж по день її смерті, що стверджено довідками виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 4584 та №4585 від 14 вересня 2016 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45046536 від 12 вересня 2016 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері та баби вони не змогли, оскільки державним нотаріусом їм в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №77 від 12 вересня 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Саме не вчинення спадкодавцем [PERSON] відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ними як спадкоємцями за заповітом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вони не можуть. Спорів з приводу заявлених ними вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує. Судові витрати залишають за собою. На підставі викладеного, просили визнати за ними, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканцем м. Рахів, вул. Буркут, 31 Закарпатської області, [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], мешканцем м. Рахів, вул. Зелена, 2/5 Закарпатської області, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканцем м. Рахів, вул. Буркут, 31 Закарпатської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], в рівних частинах по 1/3 частині за кожним, право власності на житловий будинок №31, загальною площею 36,5 кв.м., житловою площею 24,7 кв.м, допоміжною площею 11,9 кв.м., разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по вул.. Буркут в м. Рахів Закарпатської області. \~ \~ \~ Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. На задоволенні позову наполягають. \~\~ \~ Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, міський голова [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 6 березня 2016 року померла громадянка [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №39 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Закарпатській області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №200016 від 7 березня 2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок №31 по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області. Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 6 березня 2016 рокуто дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON], 17 червня 2003 року було складено заповіт, якимя все її майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожному в рівних частинах. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON], є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45046525 від 12 вересня 2016 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45046536 від 12 вересня 2016 року. Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їхнього права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їхню користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідок №4828, №4829 від 03.10.2016 року, виданих виконавчим комітетом [PERSON] міської ради стверджується той факт, що [PERSON], являлася забудовником житлового будинку №31 по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, спірний будинок побудований у 1986 році. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ Судом встановлено, що спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON], позивач [PERSON] прийняв, подавши у встановлений ст.. 1270 ЦК України, строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, що стверджено заявою від 30 червня 2016 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину на вище вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON], теж, фактично прийняли, проживаючи постійно зі спадкодавцем, аж по день її смерті, що стверджено довідками виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 4584 та №4585 від 14 вересня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

Outcome: approved