Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.09.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 7500,00 грн., відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. (а.с.22). Відповідач не виконав зобов`язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованістьв сумі 139380,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.09.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 7500,00 грн., відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. (а.с.22). Відповідач не виконав зобов`язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованістьв сумі 139380,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач при укладенні Договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно п.п. 1.6.1,1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесеню змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua; SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. Відповідно п. 1.1.49 Договору Мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань Відповідача, які щомісяця повинен "сплачувати Відповідач протягом терміну дії карти.; Мінімальна обов`язковий платіж розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта. Відповідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення Клієнтом борговий зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п:2.1.1.12.6 Договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26.06.2020 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 332960 грн. 26 коп. яка складається з наступного: 7481 грн. 65 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 324178 грн. 61 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 1300 грн. 00 коп. - нарахована пеня. Проте представник позивача в позовній заяві вказує, що у зв`язку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, сума заборгованості становить 139380,00 грн., яка складається з наступного: 7481,65 грн. - заборгованість за кредитом; 131898,35 заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.09.2012 року по 03.03.2019 року. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З наданих доказів вбачається, що в анкеті - заяві позичальника від від 13.09.2012 року, підписаної сторонамипроцентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 13.09.2012 року по 03.03.2019 рік в розмірі 131898 грн. 35 коп. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.09.2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» як невід 'ємні частин спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов 'язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифівта Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючизаяву -анкету про приєднання до умов та Правилі надання банківських послуг ПриватБанку, атакож те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштіввзагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитнимикоштами та зокрема саме у зазначеному в цихдокументах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретнізапропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків закористування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов неможуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановленадо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірноне підтверджують вказаних обставин. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що и буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 7481 грн. 65 коп. яка складається з тіла кредиту. Розмір вказаної заборгованості підтверджується належними та допустимим доказами, а саме: розрахунком заборгованості за договором та випискою за рахунком позичальника. В решті позовних вимог про слід відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в розмірі 5,37%, з відповідача підлягають стягненню витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам, що складає 112 грн. 82 коп. (5,37% від 2102 грн.).

Outcome: partial