Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

31 жовтня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому просить суд стягнути на її користь з [PERSON] 17 863 грн., боргу за письмовим зобов»язанням,і в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є фізичною особою-підприємцем і основним місцем провадження господарської діяльності є магазин «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Влітку 2013 року позивачка вирішила розширити свою діяльність і відкрити ще один магазин в торговому центрі м. Радомишль та взяти на роботу продавця. З цією метою взяла на роботу відповідачку [PERSON] продавцем в магазині « [INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 01 червня 2014 року в магазині « [INFO]» де торгувала відповідачка було проведено ревізію під час якої виявлено недостачу підзвітних їй товарно-матеріальних цінностей. 01 липня 2014 року була проведена повторна ревізія під час якої виявлено нестачу підзвітних відповідачці товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 31 133 гривень, з них: 1416 грн. борги станом на 01.07.2014 року та недостача станом на цю ж дату - в сумі 17 116 грн. Причини нестачі відповідачка в присутності свідків пояснила тим, що частину коштів роздала людям в борг, а щодо решти коштів в сумі 11716 грн. конкретної відповіді не надала, проте зобов»язалася повернути всі вищевказані кошти, про що власноруч написала боргову розписку 04 липня 2014 року. Згідно розписки відповідачка зобов»язалась повернути : суму за товар в розмірі 5 400 грн. до 01.09.2014 року, суму за товар боржників у розмірі 12 463 грн. до 05.10.2014 року та суму за товар в розмірі 11 716 грн. до 31.12.2016 року. Проте взяті на себе зобов»язання відповідачка не виконала і не повернула кошти в розмірі 17 863 грн., хоча повинна була його виконати до 05.10.2014 року. Враховуючи викладене позивачка вважає дії відповідачки незаконними, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України, а саме ст. ст. 509, 526, 610, 625 ЦК України, а також порушують права позивачки і дають їй право звернутися за захистом свої прав до суду. У судовому засіданні позивачка, заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які наведено у позовній заяві та просила позов задовольнити. В судовому засідання відповідачка [PERSON]та її представник позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на безгрошовість зобов'язання, відсутність між сторонами позикових правовідносин, недоведеність позивачкою належними доказами заподіяної їй шкоди. Відповідачка пояснила, що ніяких грошей від [PERSON] не отримувала. Зазначила, що з 01 липня 2013 року вона дійсно працювала продавцем в магазині «[INFO]» в [ADDRESS]. Магазин та товар від попереднього продавця вона не приймала, ключі від магазину знаходились у власника товару - [PERSON], а на рух коштів складались щотижневі звіти. Крім того зазначила, що всі підписи під актами ревізій та розписку писала під тиском як позивачки так і її родичів на початку липня 2014 року, тоді ж її заставили підписати деякі приходно-розрахункові документи. Стосовно актів ревізій , доданих до позову позивачкою на думку відповідачки вони є примітивними і не відображають суттєві питання, які мались би бути вияснені у випадку нестачі грошових коштів. Крім того, відповідачка зазначила, що подала заяву про притягнення групи осіб до кримінальної відповідальності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом, у судовому засіданні встановлено, що в період з липня 2013 року по липень 2014 року [PERSON] працювала продавцем в магазині « [INFO]» без укладання трудового договору. Дана обставина сторонами не заперечувалася. 01.06.2014року в магазині « [INFO]» було проведено ревізію під час якої виявлено нестачу на загальну суму 23 759 грн. 01.07. 2014 року була проведена повторна ревізія під час якої виявлено нестачу на загальну суму 31 133 грн. 4липня 2014 року [PERSON] написала [PERSON], боргову розписку , згідно якої зобов»язалась повернути [PERSON] суму за товар в розмірі 5400 грн. до 01.09.2014 року, суму за товар боржників у розмірі 12 463 грн. до 05.10.2014 року та суму за товар в розмірі 11 716 грн. до 31.12.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи 02 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з заявою до Радомишльського РВ УМВС України в Житомирській області, про те, що 04 липня 2014 року [PERSON] разом зі своїми родичами в приміщенні магазину « [INFO]» шляхом здійснення психологічного тиску примусили написати розписку про визнання боргу, яка не відповідає дійсності. Зазначену інформацію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно Постанови про закриття кримінального провадження від 26 грудня 2014 року в ході перевірки інформації викладеної в заяві [PERSON], не було добуто жодних доказів, крім показів самої заявниці, які б однозначно свідчили б про наявність будь-якого тиску на [PERSON] в момент написання нею розписки від 04 липня 2014 року. В ході судового розгляду, також не здобуто доказів про наявність психологічного тиску з боку позивачки при написанні боргової розписки від 04 липня 2014 року. Відповідно до статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Посилаючись на загальні умови виконання зобов'язання, визначені статтею 526 ЦК України, позивачка просить стягнути з [PERSON] заборгованість за розпискою від 04 липня 2014 рокув сумі 17 863,00 грн. Досліджуючи боргову розписку, потрібно виявляти справжню правову природу укладеного, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки, оскільки боргова розписка може слугувати підставою для інших зобов'язань, які виникають з інших правових підстав. Судом встановлено, що між сторонами існували правовідносини, які виникли з трудової діяльності, що не оспорювалося у суді. Відповідачка [PERSON] фактично не отримувала від позивачки [PERSON] грошові кошти у розмірі 17 863 грн. як позику, та в матеріалах справи відсутні підтвердження реальної передачі цих грошей. Вимагаючи стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості на підставі розписки у розмірі 17 863 грн., позивачка у судовому засіданні зазначила, що вказана шкода є результатом нестачі товарно - матеріальних цінностей в магазині, де без укладання трудового договору відповідачка працювала продавцем. Зазначена обставина підтверджується й самим текстом розписки від 04 липня 2014 року в якій [PERSON] зазначила, що вона зобов»язується повернути позивачці кошти за товар. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 нього Кодексу). В судовому засіданні сторони визнали, що боргове зобов'язання в сумі 17 863 грн. виникло на підставі результату ревізії, якою в магазині „[INFO]" була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей. Отже, боргове зобов'язання виникло з трудових правовідносин. Загальні підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків, визначені нормами Кодексу законів про працю України. Оскільки правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу законів про працю України, тому новація боргу у позикове зобов'язання при таких умовах застосовуватись не може. Позовних вимог, які б були пов'язані із правовідносинами, що виникли, позивачкою не заявлялося та відповідно судом не розглядалося. Таким чином, наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 17 863 грн. позивачка не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то і не підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 11, 16, 509, 526. 1046, 1047, 1053 ЦК України,

Outcome: dismissed