Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, у якому просить вста-новити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем - дідом - [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер дідусь позивачки - [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну ділянку (пай) в землях ім.. Генерала Карбишева, що знаходиться в с. Волинське Каховського району Херсонської області, розміром 12,1 ум. кадастрових га. без визначення меж цієї частки в натурі. В позовній заяві вказала, що враховуючи той факт, що її мати померла, то спадкоємцями на вказану спадщину на даний час є вона, як онука та відповідач по справі - [PERSON] , як дружина померлого, яка прийняла спадщину, оскільки на день смерті діда була зареєстрована з ним за однією адресою. Для оформлення спадщини у нотаріуса у позивача виникла необхідність підтвердити факт постійного проживання померлого діда [PERSON] разом з нею на час відкриття спадщини, оскільки без такого підтвердження вона не може оформити спадщину в нота-ріальній конторі. Позивач в судове засідання не з"явилася, представник позивача в судове засідання надав заяву, відповідно до змісту якої просить розгляд справи проводити у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву, у якій вказала, що з позовними вимогами згодна, просить розгляд справи проводити у її відсутність. Представник третьої особи - Волинської сільської ради Каховського району Херсон-ської області проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги позову підтримав. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від якихзалежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджу-ється довідкою Волинської сільської ради Каховського району Херсонської області №123 від 11 червня 2018 року, однак на момент смерті проживав в [ADDRESS] разом зі своєю онукою [PERSON] , що під-тверджується показами свідків, посвідченими секретарем Малокаховської сільської ради Ка-ховського району Херсонської області 19 червня 2018 року. Родинний зв"язок позивача [PERSON] , як онуки та діда підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народ-ження, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON]» (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ) та народила доньку [PERSON] - позивача по справі (свідоцтво про народження [NUMBER] ), яка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), [PERSON] належить пра-во на земельну частку (пай) у землі розміром 12,1 в умовних кадастрових гектарах, яка пере-буває у колективній власності КСП ім.Генерала Карбишева (сертифікат серії [NUMBER]). Мати позивачки (дочка [PERSON] ) померла [INFO] , на підтвер-дження чого надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки за наявними документами спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка на момент смерті останнього була зареєстрована з ним за однією адресою. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-екс-плуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про вста-новлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадко-ємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт по-стійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті діда в зв`язку з відсутністю доказів того, що спадкоємець проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазнчити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціа-лізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не під-тверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту по-стійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення фак ту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця про-живання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсут-ність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за ос-таннім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням об-ставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як-що обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і до-пустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду ци-вільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спе-ціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання за-явниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та не-майнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Ук-раїни "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виник-нення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверд-жено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спад-щини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона зверну-лася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Судом встановлено, що позивач проживала зі своїм дідусем [PERSON] на мо-мент його смерті, і здійснювала за ним догляд, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необ-хідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юри-дичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Також [PERSON] у позові ставиться питання щодо усунення від права на спад-кування за законом [PERSON] - дружину померлого [PERSON] . В даній частині позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] проживав з по-зивачкою, за місцем її проживання - в [ADDRESS] , що підтверджено показами свідків письмовими та в судовому засіданні. [PERSON] самостійно здійснювала догляд за [PERSON] , лікування, на підтвердження чого надано виписку з амбулаторної карти [PERSON] . При цьому відпо-відач [PERSON] допомоги в догляді та лікуванні [PERSON] не надавала. Відповідно до частини п`ятої статті 1224 Цивільного кодексу України (далі - ЦК Ук-раїни) особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде вста-новлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яс-нень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, до-помоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен вста-новити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, по-лягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забез-печити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною пове-дінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід ро-зуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомо-ги та піклування. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкуван-ня відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких об-ставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; пе-ребування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї осо-би. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності за-значених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 червня 2019 року справа № 185/3114/16-ц, провадження № 61-26187св18. Одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх су-купності підтверджено позивачем відповідними доказами про те, що за життя [PERSON] хворів і потребував сторонньої допомоги, яку йому змогла надати позивачка, а відповідачка ухилилася від надання допомоги, і не заперечувала даного факту в судовому засіданні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляд справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, відповідач не заперечує про-ти задоволення позовних вимог та визнає їх, суд вважає, що позов є обґрунтованим, закон-ним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved