Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

10.06.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23.04.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.03.2012 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . У добровільному порядку домовитись про спільне утримання дитини сторони не можуть. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 10.06.2020 року, до досягнення старшою дитиною повноліття. Сторони до судового засідання не з`явились, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач останні визнає, що відповідає положенням ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 02.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відновлено дошлюбне прізвище позивача " [PERSON] " (а.с.3). Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2003 року, де у графі батько записано [PERSON] , а у графі мати - [PERSON] (а.с.10). Крім цього, від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.08.2008 року, де у графі батько записано [PERSON] , а у графі мати - [PERSON] (а.с.8). Спільні діти сторін проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Житло-гарант" від 10.06.2020 року №1128 (а.с.5). Положенням ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначено зміст принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Зокрема, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, задовільний стан здоров`я обох батьків дитини, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, а також обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про її здоров`я і матеріальний добробут, виходячи із найкращих інтересів дитини. А тому, з огляду на вищевикладене,

Outcome: approved