Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» (далі - ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС»), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №12061. Свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12061 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» загальної заборгованості в сумі 22579,27 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. 23.04.2021 було відкрито виконавче провадження № 65258766 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу не містить відомостей про дату виникнення у кредитора права вимоги щодо грошового зобов`язання позивача, при цьому вчинення виконавчого напису можливо лише за умови, що з дня виникнення такого права вимоги минуло не більше трьох років. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом свої порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Феняк О.Р. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.08.2021 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. пояснення до суду не надали, участь в судовому засіданні повноважних представників не забезпечили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені у встановленому діючим законодавством порядку. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). 15.03.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12061, про стягнення з [PERSON] загальної заборгованості у розмірі 22579,27 грн. за кредитним договором № 003-04550-170511 від 17.05.2011, укладеного між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк". З виконавчого напису вбачається, що право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» на підставі договору відступлення права вимоги №1-27/01 від 27.01.2021, укладеного між ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС», в свою чергу до ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» право вимоги перейшло на підставі договору факторингу №1-30/12 від 30.12.2020 укладеного між ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», в свою чергу до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» право вимоги перейшло на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №31/К від 06.10.2017 укладеному між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд доходить до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки заборгованість не є безспірною та з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису від 15.03.2021 року №12061 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 22579,27 грн., яка згідно зазначеної у виконавчому написі інформації є вимогами ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» до [PERSON] за період з 31.08.2018 по 27.01.2021 та складається з заборгованості за сумою кредиту в сумі 14900,50 грн., заборгованості за нарахованими та неоплаченим відсоткам в сумі 7303,77 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями в сумі 225,00 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у сумі 150,00 грн. Серед наданих учасниками справи до суду документів відсутні зазначені у виконавчому написі договір відступлення права вимоги №1-27/01 від 27.01.2021, договір факторингу №1-30/12 від 30.12.2020, договір відступлення права вимоги за кредитними договорами №31/К від 06.10.2017, через що не уявляється можливим встановити факт переходу права вимоги за кредитним договором № 003-04550-170511 від 17.05.2011 до ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС». Також сторонами у справі не надано належних доказів, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, якими можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Отже, відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та наявність у нього права вимоги такої заборгованості. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн., та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved