Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом , яким просить змінити розмір призначених раніше аліментів та щомісячно стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі -1000 грн., з моменту пред"явлення позову і до повноліття дитини. Вказувала , що на даний час сума аліментів , яка була визначена рішенням суду від 12.08.2008 року, а саме 1 / 4 частка всіх видів заробітку (доходу) відповідача є недостатньою для утримання дитини. Відповідач не працює, добровільної допомоги не надає , аліменти не сплачує , участі у додаткових витратах не бере. Дитина навчається у другому класі , витрати школи по ремонту, придбанню підручників та інші нагальні потреби лягають на її плечі. Вона , позивач, майже, щомісяця повинна здавати батьківські внески в фонд школи, купувати додаткові посібники. Для нормального фізичного розвитку дитини вказує, також необхідне харчування, яке включає в себе щоденне вживання свіжих овочів , фруктів та м»ясо-молочних продуктів, ціни на які підвищились. Крім того, зазначає, що синові для нормального фізичного та морального розвитку необхідні додаткові заняття в гуртках та спортивних секціях. Невідповідальне ставлення відповідача до виховання та утримання сина ставить її у скрутне становище . Тому, оскільки на сьогодні відповідач не отримує офіційного доходу, приховує дійсні свої заробітки, вважає, що є всі підстави для зміни розміру призначених раніше аліментів. Представник позивача в суді позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач , позов визнав частково, вказав, що дійсно він офіційно не працює, його щоденний заробіток може складати 50 грн. , він проживає з матір»ю , яка є інвалідом , та може надавати позивачу на утримання сина 400 грн., щомісячно. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково , із наступних підстав. З»ясовано, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2008 року стягнуто із [PERSON], [INFO], вродженця м. Кіровограда на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу) , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 липня 2008 року по [INFO]. Судом 10.09.2008 року було видано виконавчий лист №2-4915/08, який знаходиться на виконанні Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ( а.с. 4-5). Згідно пояснень відповідача, останній офіційно не працює, його дохід нерегулярний, за день може отримати 50 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів. Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із частки на тверду грошову суму , позивач вказувала на те, що на момент звернення до суду із позовом відповідач має нерегулярний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі . Крім того, судом також з»ясовано, що неповнолітній проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Відповідач зазначене не спростовував, а дійсно підтвердив, що офіційно він не працює, доходи його нерегулярні. Суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі при наявності нерегулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини, а також і сторін в справі. Таким чином, визначаючи аліменти у твердій грошовій сумі , з врахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає, що фактично не заперечував і сам відповідач, останній спроможний сплачувати їх в розмірі 400 грн. Доказів того, що відповідач може надавати аліменти в розмірі 1000 грн., як просить позивач , суду не подано, в судовому засіданні також не встановлено, а відтак вимоги позивача підлягають частковому задоволенню . Крім того, обґрунтування позовних вимог потребою у додаткових витратах на дитину не може бути підставою для зміни розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, а може свідчити лише про наявність додаткових витрат на дитину, відповідно до ст. 185 цього ж кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 статті 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред»явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача на користь держави 243, 60 грн, судового збору. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: partial