Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

22.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Кредитної спілки «ІСТОК» заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКН-2064 від 31.01.2018 року, станом на 18.12.2018 року у розмірі 8 864,96 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі заяви на вступ до кредитної спілки «Істок» та рішення спостережної ради КС про прийом [PERSON] в члени кредитної спілки «Істок» та сплати обов`язкового пайового внеску, відповідач набув членства в КС «Істок». 31.01.2018 року [PERSON] подав до КС «Істок» заяву про отримання кредиту, на що кредитним комітетом позивача було прийнято рішення по надання члену КС «Істок» - відповідачу кредиту. Того ж дня, між позивачем та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № ДКН-2064, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 9500 грн. на умовах зворотності, строковості, платності, забезпеченості та цільового використання строком до 31.01.2019 року, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, та платою за надання кредиту у розмірі 12,23 грн. щоденно, яка згодом на підставі додаткового договору № 1, укладеного між сторонами 27.10.2018 року була змінена на 48,93 грн. щоденно. Позивач зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договору за споживчий кредит, систематично порушуючи його умови. У зв`язку із порушенням умов Договору про споживчий кредит, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання, відповідачу на адресу його місця проживання були направлені листи-попередження про наявність заборгованості та вимогою погашення заборгованості. Проте вказані звернення були залишені без відповіді та борг станом на день звернення до суду відповідачем не погашено, що зумовило звернення до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25.01.2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася (викликалася в судове засідання на 18.02.2019 року та 12.03.2019 року). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Арцизьким районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 31.01.2018 року [PERSON] звернувся до КС "Істок» із заявою про прийняття його до членів КС «Істок» (а.с. 6). Як вбачається з Витягу з протоколу засідання правління кредитної спілки «Істок» № 28 від 31.01.2018 року, прийнято в члени КС «Істок» - [PERSON] (а.с. 7 - 8). Того ж дня, а саме 31.01.2018 року, відповідач сплатив на рахунок позивача обов'язковий пайовий та вступний внески, що підтверджено прибутковим касовим ордером № 53 від 31.01.2018 року (а.с. 9). 31.01.2018 року [PERSON] надав до КС «Істок» заявку на отримання кредиту члена кредитної спілки «Істок», у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету Кредитної Спілки «Істок» прийнято рішення щодо надання кредиту, згідно поданої заяви (а.с. 10, 11). Так, 31.01.2018 року між Кредитною Спілкою «Істок» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № ДКН-2064, за умовами якого кредитор КС «Істок» надає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 9500 грн. строком на 12 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 31.01.2018 року і до 31.01.2019 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Кредит надавався позичальнику за цільовим призначенням споживчий кредит на лікування на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та платності (а.с. 12 - 13). У відповідності до п. 3.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом за даним Договором становить 0,001 % річних. П. 3.4., 3.5 Договору наголошує, що базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. Договору. Тип процентної ставки - фіксована. У відповідності до п.2.5.Договору, плата за надання кредиту становить 12,23 грн. щоденно. Матеріалами справи встановлено, що 27.10.2018 року, сторони уклали Додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКН-2064 від 31.01.2018 року, у зв`язку з чим дійшли згоди змінити п.2.5. договору про споживчий кредит № ДКН-2064 від 31.01.2018 року та викласти його у наступній редакції : «п.2.5. плата за надання кредиту становить 48,93 грн. щоденно» (а.с. 28). У відповідності до видаткового касового ордеру від 31.01.2018 року, КС «Істок» видало [PERSON] грошові кошти на суму 9500 грн. (а.с. 26). Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по договору за споживчий кредит, систематично порушуючи його умови. Досудовий порядок врегулювання спору сторони визначили у п.6.2.2. Договору про споживчий кредит № ДКН-2064, де зазначається, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор з урахуванням вимог ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов'язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Якщо протягом 30 календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду про стягнення в примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, листом - попередженням № 231 від 09.11.2018 року, [PERSON] повідомлений про наявність заборгованості та необхідність її сплати (а.с. 27). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи те, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, більш ніж на 30 календарних днів, то у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, а також на відповідача покладена відповідальність, визначена умовами договору. Так, у відповідності до п. 4.7.2 Договору, сплата позичальником штрафу у розмірі 1000 грн. за порушення сплати кожного платежу, згідно графіку платежів. П. 4.7.3. Договору сторони обумовили покладення на позичальника відповідальності за прострочення сплати чергового платежу, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів), з урахуванням встановленого індексу інфляції та 100 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов'язань за договором, згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що виникли за Договором про споживчий кредит № ДКН-2064 від 31.01.2018 року, та Додатковим договором № 1 від 27.10.2018 року, за ним утворилась кредитна заборгованість станом на 18.12.2018 рік на загальну суму 8 864,96 грн., яка складається з наступного: 3 111,64 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту, 2 837,19 грн. - заборгованість за платою; 0,08 грн. - заборгованість по відсотках, 101,13 грн. - інфляційні нарахування; 100 % річних, згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. договору про споживчий кредит - 814,92 грн.; штраф згідно п. 4.7.2 кредитного договору - 2 000 грн. (а.с. 29 - 30). Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 8 864,96 гривень. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним документом (а.с. 1).

Outcome: approved