Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

13.03.2018 р. позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 22 980 грн. за період з 02.03.2016 р. по 31.03.2018 р., пені в розмірі 7 004 грн. за період з 02.03.2016 р. по 31.01.2018 р.; заборгованості по сплаті аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 22 980 грн. за період з 02.03.2016 р. по 31.03.2018 р., пені в розмірі 7 004 грн. за період з 02.03.2016 р. по 31.01.2018 р. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі по 1 000 грн. щомісячно на кожного. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, рішення суду не виконує, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість. На підставі вказаного позивач вимушена звертатись до суду за захистом прав своїх дітей. 15.03.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання останнього. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази та аргументи позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2015 р. шлюб між сторонами по справі розірвано. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2016 р. з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі по 1 000 грн., але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 02.03.2016 р. З наданих до суду матеріалів, а саме довідок Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, вбачається, що вказане вище рішення суду відповідачем не виконується, аліменти на утримання дітей не сплачуються. У відповідності до розрахунку заборгованості по аліментах, зробленого державним виконавцем, станом на 02.02.2018 р. заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає: на утримання сина [PERSON] - 22 980 грн. за період з 02.03.2016 р. по січень 2018 р. включно; на утримання сина [PERSON] - 22 980 грн. за період з 02.03.2016 р. по січень 2018 р. включно. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті аліментів на синів [PERSON] та [PERSON], оскільки повноваження щодо стягнення заборгованості за аліментами відноситься до компетенції органів державної виконавчої служби та таке право позивача реалізовується в межах виконавчого провадження, відкритого з приводу виконання рішення суду про стягнення аліментів. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15. Суд вважає вірним наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей та приймає його до уваги, оскільки наданий розрахунок жодним чином не спростований відповідачем. Таким чином сума неустойки (пені) по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] за період з 02.03.2016 року по 31.01.2018 року становить 7 004 грн., сума неустойки (пені) по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] за період з 02.03.2016 року по 31.01.2018 року становить 7 004 грн. Таким чином, загальний розмір пені від суми несплачених аліментів, що утворилась у період з 02.03.2016 року по 31.01.2018 року становить 14 008 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на двох дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки рішення суду відповідач належним чином не виконує та має борг по аліментам. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial