Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] 11 липня 2013 року звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] з позовом до [PERSON], за яким просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] 13.06.2013 р. [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, перерозподілити спадщину [PERSON], померлого [INFO] р., і визнати за [PERSON], [INFO], право власності на половину спадкового майна. Овідіопольським районним судом Одеської області 12 липня 2013 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON], справу призначено до розгляду в судове засідання на 01.08.2013 року на 10:00. 18 липня 2013 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], за яким просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] 13.06.2013 р. [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, перерозподілити спадщину [PERSON], померлого [INFO] р., і визнати за [PERSON], [INFO], право власності на третину спадкового майна. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від22 жовтня 2013 року позови [PERSON] та [PERSON] об'єднані в одне провадження. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача спочатку заперечував проти задоволення позовних вимог, а потім позовні вимоги визнав, подавши заяву від 07.10.2014 р. Вислухавши представника позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено, що [PERSON] з 1989 року по 2006 рік перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від вищевказаного шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 11.04.2006 р. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності РСКП „Вітчизна" смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, розміром 0,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), належного спадкодавцю ([PERSON]) на підставі сертифікату на право на частку (пай) серії РН №738240, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією 18.08.2000 року згідно рішення Овідіопольської РДА від 14.07.2000 року за №439, зареєстрованого 18.08.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], зі змінами внесеними 04.09.2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1057 від 01.08.2007 року. Згідно зі ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Таким чином, як і відповідач, позивачі - сини померлого [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги померлого батька. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу опіки та піклування (встановлених частинами 2-4 ст. 1273 ЦК України). На момент відкриття спадщини [PERSON] його діти - [PERSON] був малолітнім, а [PERSON] неповнолітнім. Від спадщини ні позивачі, ні їхня мати - [PERSON] не відмовлялась, таким чином позивачі вважаються такими що прийняли спадщину, так як на момент відкриття спадщини і протягом строку для прийняття спадщини [PERSON] був малолітнім, а [PERSON] неповнолітнім. Після смерті [PERSON] приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу [PERSON] 13.06.2013 р. оформила свідоцтво про право на спадщину на [PERSON], яка скрила від нотаріуса наявність у покійного інших спадкоємців першої черги (дітей), про що свідчить її заява нотаріусу, яка надійшла 22.01.2012 р. за №2. Отже, видавши свідоцтво про право на спадщину за законом лише на відповідача нотаріус порушив вимоги статті 1261 ЦК України, п. 3.9 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5, та права позивачів (синів померлого), які відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються таким, що прийняли спадщину у встановлений законом строк. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], від імені якого діє [PERSON], та [PERSON] до [PERSON] доведені, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1301 ЦК України, якщо свідоцтво про право на спадщину на частку неповнолітнього спадкодавця було видано іншим особам (іншим спадкоємцям), то судовий захист їх прав можу здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково (або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна.

Outcome: approved