Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

02 липня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1857 грн. 12 коп. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят сім гривень 12 копійок). Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з нею проживає неповнолітня дитина і знаходиться на її утриманні, дитина в період з 03 травня 2014 року по 16 травня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 2, у зв'язку із чим потребувала додаткових витрат. Відповідач добровільно участі у додаткових витратах на лікування неповнолітньої дитини не бере, що є підставою для судового захисту. У судове засідання позивач не з'явилася, в позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та погодився сплатити половину заявленої суми, оскільки позивач винна в несвоєчасному наданні дитині медичної допомоги, що потягло більші витрати. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). В період сумісного проживання у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Нікопольського районного суду Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується виконавчим листом від 17 грудня 2008 року (а.с.9-10). Неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 26 червня 2014 року № 904 (а.с.4). Дані обставини сторонами не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] в період з 03 травня 2014 року по 16 травня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 2, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9980 від 16 травня 2014 року (а.с.11). Згідно із лікувальними рекомендаціями, у зв'язку із захворюванням позивач за період з 04 травня 2014 року по 15 травня 2014 року на лікування [PERSON] витратила 3714 грн. 24 коп. (три тисячі сімсот чотирнадцять гривень 12 копійок), що підтверджується фіскальними чеками (а.с.12-14). З встановленого випливають наступні висновки. У відповідності до статті 3 „Конвенції про права дитини" від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина друга статті 150 СК України встановлює обов'язок батьків щодо піклування про здоров'я дитини. А, згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 185 СК України, той із батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що в даному випадку настали особливі обставини, що потребують додаткових витрат на неповнолітню дитину [PERSON], а саме хвороба дитини, яка підтверджується відповідною випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 9980 від 16 травня 2014 року (а.с.11). При цьому, розмір таких витрат стверджений фіскальними чеками (а.с.12-14), а їх необхідність підтверджується лікувальними рекомендаціями. Так, загальний розмір витрат понесених позивачем становить 3714 грн. 24 коп. (три тисячі сімсот чотирнадцять гривень 24 копійки), а тому враховуючи принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини та закріплення в нормах законодавства можливості разового покриття додаткових витрат з відповідача підлягає стягненню половина вказаної суми. Відповідно до статей 10, 60 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували оплату ним додаткових витрат на утримання дитини, які б спростовували суму потрачених позивачем коштів та позовні вимоги взагалі. В свою чергу надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність обставин, що викликають необхідність додаткових витрат на дитину. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved