Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Ніжинської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], в період часу з жовтня 2005 року по [INFO] року. 17 липня 2009 року між нею та [PERSON] було офіційно зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №234 та видано свідоцтво про шлюб. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшло майно та майнові права спадкодавця, в тому числі набуті до моменту реєстрації їхнього шлюбу в період спільного проживання з 2006 року по 2009 рік. Оскільки в процесі спадкування між нею та іншими ймовірними спадкоємцями може виникнути майновий спір з приводу спадкового майна, яке належить спадкодавцю, але було набуте ним під час їх спільного проживання за рахунок спільних коштів в період з 2006 року по 2009 рік, а вирішення цього спору буде залежати від встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, вона і звернулася з даним позовом до суду. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03 січня 2013 року позов [PERSON] до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON], [INFO] (померлого [INFO] року) та [PERSON], [INFO], в період часу з жовтня 2005 року по 17 липня 2009 року. В апеляційній скарзі [PERSON], яка не була залучена до участі в справі, просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року як таке, що не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час розгляду справи суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства і не вирішив справу згідно з законом, а рішення ухвалено на основі неповного та не всебічного з'ясування обставин справи. Судом першої інстанції не враховано, що ст. 74 СК України поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. При розгляді справи судом першої інстанції не досліджувалося питання перебування померлого [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі в період з 2005 року по 2009 рік. [PERSON] зазначає, що перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі до 20 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Тому вона вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт спільного проживання позивачки з [PERSON] з жовтня 2005 року по [INFO] року, порушив її права як особи, яка перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі до 20 червня 2006 року, та має право на спільне майно, набуте подружжям за час законного шлюбу. Суд мав залучити її до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Також суд не з'ясовував наявність майна, яке нібито було набуте під час спільного проживання позивачки з [PERSON], та юридичну природу набуття такого майна. Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні суду відсутні будь-які посилання на фактичні допустимі і належні докази того, що позивачка мала відносини, що притаманні подружжю, з [PERSON] саме в той період, за який вона просила встановити факт їхнього спільного проживання. [PERSON] також зазначає, що розгляд справи відбувся без залучення до участі в справі спадкоємців [PERSON]: його доньок [PERSON] і [PERSON] та його матері, а також без залучення її в якості третьої особи без самостійних вимог - як колишньої дружини [PERSON], чим було порушено їхні права. Проте, суд не з'ясовував питання наявності спадкової справи та кола осіб, які прийняли спадщину, чим грубо порушив права спадкоємців, передбачені ст.ст.1223, 1261 ЦК України. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення [PERSON], адвоката Заболотного О.М., який представляв інтереси [PERSON], адвоката Васюка Д.Г., який представляв інтереси позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Пунктом 5 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що судом в окремому порядку розглядаються заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] в період часу з жовтня 2005 року по [INFO] року як жінки і чоловіка однією сім'єю без шлюбу знайшов підтвердження у ході розгляду справи, а тому відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України підлягає встановленню судовим порядком. При цьому суд визнав належними доказами обґрунтованості позову довідку вуличного комітету № 12 Ніжинської міської ради від 02.01.2013 року, в якій зазначено, що позивачка зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] з жовтня 2005 року разом з чоловіком [PERSON], який помер [INFO] року; копію гарантійного талону на побутову техніку від 03.08.2007 року та копію накладної № 26 від 16.03.2007 року на „[INFO]", з яких вбачається, що позивачка придбала товари для використання за спільною адресою проживання з [PERSON], що на думку суду першої інстанції вказує на систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї; письмові пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначили, що позивачка проживала однією сім'єю разом з [PERSON] з середини осені 2005 року як чоловік і жінка, інші докази. Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не було з'ясовано, чи перебував [PERSON] в період, який [PERSON] просила визнати періодом проживання її та [PERSON] однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, у будь-якому іншому шлюбі. З наданої [PERSON] апеляційному суду копії рішення Ніжинського міськрайонного суду від 31.03.2006 року вбачається, що цим рішенням було розірвано зареєстрований 18.07.1981 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Цей факт підтверджується і наданою нею копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 20.06.2006 року, з якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 20.06.2006 року. Таким чином період, який [PERSON] просила визнати періодом проживання її та [PERSON] однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, частково накладається на період перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що порушує права [PERSON] як законної дружини [PERSON] та унеможливлює встановлення факту спільного проживання [PERSON] в цей період однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з іншою особою. Також судом першої інстанції встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу без належної перевірки наданих позивачкою доказів на підтвердження цього факту. Зокрема, як на належний доказ факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу в період часу з жовтня 2005 року по [INFO] року суд першої інстанції послався на довідку вуличного комітету № 12 Ніжинської міської ради від 02.01.2013 року, в якій зазначено, що позивачка зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS] з жовтня 2005 року разом з чоловіком [PERSON], який помер [INFO] року. Проте, в наданій апеляційному суду [PERSON] відповіді виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.04.2017 року на адвокатський запит зазначено, що 02.01.2013 року виконавчий комітет Ніжинської міської ради не видавав довідку [PERSON] про реєстрацію та її фактичне проживання разом з чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Крім того, з наданого до позовної заяви [PERSON] копії її паспорта вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.09.2011 року (а.с.7). Пославшись як на належні та допустимі докази на письмові пояснення свідків, суд першої інстанції не дотримався вимог статей 63,64, 179-186 ЦПК України. Також судом не досліджувалися матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Тому поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що дочка померлого [PERSON] [PERSON] вчасно подала заяву про отримання спадщини і вступила в спадщину після смерті батька, що підтверджується наданим [PERSON] апеляційному суду Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] як спадкоємця померлого [INFO] року [PERSON] Таким чином, судом першої інстанції задоволено позов, заявлений до неналежного відповідача - Ніжинської міської ради. Зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до ухвалення незаконного рішення у справі. За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 січня 2013 року - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Ніжинської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у зв'язку з заявленням позову до неналежного відповідача - Чернігівської міської ради. Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково у зв'язку з тим, що [PERSON] діє лише у своїх власних інтересах та не надала доказів, що вона уповноважена представляти інтереси спадкоємців [PERSON] Відповідно до приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути понесені останньою та документально підтверджені (а.с.51) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Outcome: partial