Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

03.03.2014 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що 07.03.2007 р. між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 012/13/014-07 (із змінами, внесеними додатковими угодами від 12.12.2007 р., від 25.04.2009 р., від 31.08.2009 р., від 26.02.2010 р., від 30.06.2010 р., 09.03.2011 р., від 25.04.2012 р., від 23.05.2012 р.) про надання кредиту у сумі 990000 грн., строком до 06.03.2017 р., під 18 % річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договори поруки з [PERSON], [PERSON], ТОВ «ВЛД-Компані», [PERSON], [PERSON] Але [PERSON] свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконувала. Рішенням Ріпкинського районного суду від 08.05.2013 р., що набрало законної сили, з позичальника та поручителів: [PERSON], ТОВ «ВЛД- Компані», [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 745575,20 грн.; видані виконавчі листи. З часу постановлення судом рішення погашення боргу по кредиту здійснювалось один раз 17.09.2013 р. на суму 10000 грн. поручителем [PERSON] Станом на 28.02.2014 р. залишок боргу складає 668475 грн.; борг по відсотках - 203229,58 грн. Посилаючись на ст.ст. 16, 526, 530, 543, 554, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, просили стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернігівської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 012/13/014-07 від 07.03.2007 р. у розмірі 871704,58 грн. та судові витрати - 3654 грн. 18.03.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки недійсним(а.с.53-55), мотивуючи вимоги наступним. [PERSON] його колишня дружина. Договір поруки № 012/13/014-07-1 від 07.03.2007 р. він з банком не укладав, не надавав до банку жодних документів для укладання договору поруки, зазначений договір ніколи не підписував, а тому не брав на себе зобов'язання відповідати перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» по зобов'язаннях [PERSON] Посилаючись на ст.ст. 203, 207-208, 215, 236, 546-547 ЦК України, просив визнати договір поруки № 012/13/014-07-1 від 07.03.2007 р. недійсним з підстав його нікчемності. В ході розгляду справи було уточнено, що вказана в позовах третя особа [PERSON], є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - за первісним позовом на стороні відповідача [PERSON], а за зустрічним позовом - на стороні позивача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача-відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Адамчук І.В. первісний позов(а.с.2-4) підтримала з підстав та за вимогами, в ньому викладеними, а зустрічний позов не визнала повністю згідно письмових заперечень(а.с.63-64). Пояснила, що первісний позов підлягає задоволенню на підставі норм права, вказаних в ньому; при вирішенні зустрічного позову підлягають застосуванню ч. 2 ст. 1158 і ст. 241 ЦК України; про обставини підписання спірного правочину їй не відомо. Відповідач-позивач [PERSON] зустрічний позов підтримав з підстав та за вимогами, в ньому викладеними; первісний позов не визнав повністю згідно письмових заперечень(а.с.48-50). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час і місце судового розгляду повідомлялась у встановленому порядку. Суд визнав можливим розглянути справу у її відсутність. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити повністю, а зустрічний позов потрібно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») в особі першого заступника директора Чернігівської обласної дирекції [PERSON] і в особі заступника директора Чернігівської обласної дирекції з питань малого та середнього бізнесу [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 012/13/014-07, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 990000 грн., за умови сплати 18 % річних, строком повернення до 06.03.2017 р., а також додаткові угоди до нього(а.с.9-30). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором були укладені договори поруки між позивачем і [PERSON], ТОВ «ВЛД-Компані» 07.03.2007 р. та 12.12.2007 р. з [PERSON], [PERSON], а також 07.03.2007 р. було укладено договір поруки від імені [PERSON] № 012/13/014-07-1(а.с.31-32). Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.05.2013 р., що набрало законної сили, по цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «ВЛД-Компані» про стягнення заборгованості за кредитним договором позов був задоволений(а.с.6-8). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1552/1553/14-24 від 29.05.2014 р. Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, зокрема, в договорі поруки № 012/13/014-07-1 від 07.03.2007 р. підпис від імені [PERSON], який міститься на третьому аркуші документу в місці розташування реквізитів поручителя виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.100-106). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частинами 3, 4 цієї ж статті встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а сам правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порука згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання. Частинами 1 і 2 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі та що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Наведене положення ч. 2 ст. 215 ЦК України означає, що недійсність - це об'єктивна властивість нікчемного правочину, а тому він є недійсним з моменту його вчинення(ч. 1 ст. 236 ЦК України). Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. передбачено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема ст. 547 ЦК України. Враховуючи викладене, в тому числі і той факт, що підпис в договорі поруки від імені [PERSON] виконано не [PERSON], тому відсутні правові підстави для задоволення первісного позову, а договір поруки № 012/13/014-07-1 від 07.03.2007 р. підлягає визнанню недійсним з підстав його нікчемності. Необхідно: в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю; зустрічний позов [PERSON] задовольнити, визнати договір поруки № 012/13/014-07-1 від 07.03.2007 р., укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та від імені [PERSON] недійсним. [PERSON] понесені і документально підтверджені судові витрати в сумі 932,40 грн., з яких 243,60 грн. - судовий збір, сплачений при подачі зустрічного позову(а.с.51) та 688,80 грн. - витрати за проведення судової експертизи, тому згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь [PERSON].

Outcome: approved