Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

01 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що батько дитини мешкає окремо з вересня 2015 року, не цікавиться розвитком сина, не займається вихованням, матеріально не утримує. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без його участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без участі представника, та просила задовольнити позов. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 450 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно довідки №1482/12 від 23.11.2017 року, виданої Центральним відділом державної виконавчої служби м. Чернігова, відповідно до виконавчого провадження №52718164/12 заборгованість по аліментам станом на 23.11.2017 року складає 11850 грн. Згідно довідки №14-01/1185 від 23.11.2017 року, виданої дитячою поліклінікою №2 Чернігівської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в поліклініці з 13.04.2016 року. Опікується дитиною, приводить її до поліклініки, викликає лікаря в разі необхідності мати або бабуся хлопчика. Батько здоров'ям дитини не цікавиться. Згідно педагогічної характеристики, виданої дошкільним навчальним закладом №39, [PERSON] відвідує садочок з квітня 2015 року. Вихованням хлопчика займається мати, яка відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами сина, співпрацює з педагогічним колективом, вчасно сплачує за харчування. Батько не підтримує стосунків з [PERSON], не бере участі у вихованні дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При цьому, орган опіки та піклування встановив, що вихованням та матеріальним утриманням в повному обсязі [PERSON] займається його мати - [PERSON], яка піклується та створила необхідні умови для проживання та всебічного розвитку дитини. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надавалася матеріальна допомога на утримання дитини. Також відповідач не надає медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною. При цьому, як встановлено в судовому засіданні ухилення від виховання дитини з боку відповідача здійснюється за умови його винної поведінки та свідомого нехтування ним своїх обов'язків, оскільки відповідач не цікавиться матеріально-побутовими умовами дитини та не намагався вжити заходів до спілкування з дитиною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved