Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання неправомірними дій щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором та зобов»язання вчинити дії щодо її зниження. Мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2008 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/4006/81/71173, за умовами якого він отримав кредитні кошті в сумі 213 000 доларів 00 центів США на срок до 25 квітня 2019 року, зі сплатою відсотків та порушенням кредиту в строки та в порядку, визначеному кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань 25 квітня 2019 року між ними укладеного договір іпотеки. 07 квітня 2015 року була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої з 08 квітня 2015 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних. На виконання умов кредитного договору, а саме п.3.1 додаткової угоди від 07 квітня 2015 року ним укладені договори страхування майна, строк страхування якого закінчився 26 травня 2917 року, нові страхові угоди вступили в силу 27 травня 2017 року. Незважаючи на це банком прийнято рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором на 5% річних, тобто з 17% на 22%, про що він дізнався з інформаційної довідки. Вважає дії ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором в односторонньому порядку неправомірними, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судове засіданні позивач повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності із підтриманням позовних вимог з тих же підстав. В судове засіданні відповідач повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, надістав на адресу суду заперечення проти позову з можливим розглядом спави за відсутності його представника. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за їх погодження. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних (зобов»язальних) правовідносинах. Так, 25 квітня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/4006/81/71173, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошті в сумі 213 000 доларів 00 центів США на строк до 25 квітня 2019 року, зі сплатою відсотків та порушенням кредиту в строки та в порядку, визначеному кредитним договором (а.с.5-7). В забезпечення виконання зобов»язань 25 квітня 2019 року між сторонами укладеного договір іпотеки (а.с. 8-10), а 07 квітня 2015 року була укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до умов якої з 08 квітня 2015 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних (п.1.1), проте за певних умов, визначених у додатковій угоді, яка складає невід"ємну частини договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Позивач відповідно до оспорюваного кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору вцілому. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Так, п.3.1 додаткової угоди передбачено обов»язок позичальника здійснити на користь кредитора страхування майна та особисте страхування позичальника від нещасних випадків. Зокрема, сторони погодили, що зобов»язання позичальника щодо страхування вважатимуться виконаними належним чином за умови, що страховиком за відповідними договорами страхування є компанія, обрана позичальником самостійно з переліку страхових компаній, що відповідають вимогам кредитора. До укладення договорів страхування (продовження строку їх дії) позичальник зобов»язаний звернутись до кредитора для отримання інформації про перелік таких страхових компаній, звернувшись (в т.ч. письмово) до відділення кредитора або зателефонувавши до інформаційного центру кредитора, або ознайомившись із зазначеним переліком на сайті кредитора та забезпечиттии укладення договорів страхування (подовження їх дії) однією із них (п.3.2 угоди). За порушення позичальником своїх зобов»язань, встановлених п.3.1-3.2 розмір процентної ставки підвищується на 500 базисних пунктів. При цьому, така зміна процентної ставки не потребує укладення додаткової угоди до кредитного договору. Позичальник зобов»язаний сплачувати проценти відповідно до нової процентної ставки, причому не пізніше 30 днів з моменту підвищення з»явитись до кредитора з метою підписання нового графіку. У випадку невиконання позичальником такого обов»язку, строни домовились, що розрахований та підписаний кредитором самостійно новий графік вважається складеним належним чином та є підставою для визначення розміру зобв»язання позичальника за кредитним договором (п.3.3.-3.4 додаткової угоди). Позивачем вчасно укладено догвори страхування з урахуванням термінів закінчення дії попередніх, однак в порушення п. 3.3 додаткової угоди, оскільки укладено зі страховою компанією - ПрАТ «Київський страховий дім», яка не зазначена в переліку й не відноситься до перевірених та погоджених ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» страхових компаній, згідно умов п.3.2 додаткоовї угоди, а тому позичальником не було надано відповідачу належного підтвердження виконання зобов»язання, що стало правомірним наслідком застосування ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до позичальника положення п.3.3 додаткової угоди до кредитного договору (порушення зобов»язань), а тому підстави для задоволенні позову відсутні. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно, за відсутності доказів порушення прав позивача як споживача банківських послуг, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, а тому підстави для задоволення позову відсутні. За наслідками розгляду справи суд вважає за необхідне застосувати ч.6 ст. 141 ЦПК України. Так, позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закон України «Про судовий збір», ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому він має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 627, 628, 629 ЦК України,

Outcome: dismissed