Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

23 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , 2001 року народження, в розмірі 4000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.05.2010. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.12.2011 відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1048,00 гривень кожного місяця, але цього недостатньо. На цей час донька навчається в Державному вищому навчальному закладі «Київський коледж легкої промисловості», за денною формою навчання. Загальний термін навчання доньки становить з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2022 року. Відповідно до договору № 42/18 від 20.08.2018 вартість навчання 27300,00 гривень, тобто 8000,00 гривень на рік. Позивач понесла витрати по оплаті освітніх послуг за 2018 навчальний рік в сумі 8000,00 гривень, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача 50% цих витрат (а.с. 3-6). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.08.2019 прийнято цю позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 25-26). 21 серпня 2029 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить залишити їх без задоволення, оскільки, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, норми ст. 185 СК України не застосовується. Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Також, відповідач працює в ТОВ «Колос» на посаді водія автотранспортних засобів та його заробітна плата є мінімальною. Крім того, 07.07.2017 відповідач уклав шлюб з [PERSON] і у них народився малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Оскільки на утриманні відповідача знаходиться малолітній син та дружина, яка не працює у зв`язку з знаходженням у відпустці по догляду за дитиною, він не має матеріальної можливості сплачувати додаткові витрати на утримання дитини (а.с. 33-35). 18 вересня 2019 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та зазначає, що їх спільна дочка досягла повноліття у червні 2019 року, тобто фактично після завершення першого курсу навчання у коледжі. Оскільки донька навчається за контрактною формою і вартість навчання на першому курсі становить 8000,00 гривень, які сплачені у повному обсязі особисто позивачем, вона просить стягнути з відповідача 1/2 частку цих витрат на підставі ст. 185 СК України. Стосовно того, що відповідач неспроможний брати участь у додаткових витратах на доньку, позивач вказує, що у власності відповідача є автомобіль «OPEL VIVARO», 2009 року випуску, який пристосований для перевезення пасажирів і саме здійснення пасажирських перевезень може бути додатковим джерелом доходу відповідача. Також, вартість утримання автомобіля, що належить відповідачу, значно перевищує розмір заявлених позивачем позовних вимог, Крім того, відповідач є власником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка ним може здаватися в оренду і це може бути додатковим джерелом доходу (а.с. 45-46). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06.11.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 82-83). У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі (а.с. 50, 73, 86). Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 21.08.2019 (а.с. 80). Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 19). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.12.2011 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж встановленого законом мінімуму, для дитини відповідного віку, з 02.11.2011 до досягнення повноліття (а.с. 9). [PERSON] навчається в Державному вищому навчальному закладі «Київський коледж легкої промисловості» І рівня акредитації на першому курсі денної форми навчання в групі М-18. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.01.2022 (довідка - а.с. 7). Згідно копії договору № 42/18, від 20 серпня 2018 року, загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 27300,00 гривень (а.с. 10), з яких позивач оплатила 7800,00 гривень (копії квитанцій - а.с. 11). З копії довідки № 27 від 12 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] працює на підприємстві ТОВ «Колос» місто Путивль Сумської області водієм автотранспортних засобів з 19 листопада 2015 року по теперішній час (а.с. 38). Згідно копії довідки про доходи № 25 від 23.07.2019 [PERSON] працює у ТОВ «Колос» та загальна сума доходу за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 без урахування аліментів становить 25650,48 гривень (а.с. 37). 07 липня 2017 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 39) та від даного шлюбу має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 40). З копії договору про стягнення аліментів на дитину від 15.08.2019, засвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач А.В. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 53, 63). Правовідносини, що є предметом спору у справі регулюються сімейним законодавством України. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність. Додаткові витрати, на які вказує позивач, пов`язані з оплатою 50% за навчання доньки. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15. З урахуванням наведеного,суд дійшов висновку,що оскільки [PERSON] є повнолітньою , відповідач не несе обов"язок, окремий від аліментних зобов`язань, брати участь у додаткових витратах на оплату її навчання . Крім того, з наданої позивачем копії квитанції № 129 від 22.01.2019, про сплату 3900,00 гривень (а.с. 11) вбачається, що [PERSON] проведено оплату за навчання відповідно договору № 5879/01/2010 від 26.01.2010, а згідно позовних вимог позивач просить стягнути 50% витрат понесених по договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою № 42/18 від 20.08.2018. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягає. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. Таким чином, оскільки судом не встановлено інших осіб, які понесли судові витрати, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed