Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

27 листопада 2017 року позивач [PERSON]»янова О.М. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]»янова В.В. про зміну розміру стягуваних аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 квітня 2006 року по 21 жовтня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 20 вересня 2006 року у них народився син [PERSON]»янов Д.В., на утримання якого, згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2016 року, відповідач сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно. На початку листопада 2017 року позивач звернулась до відповідача з проханням збільшити розмір аліментів, однак останній на пропозицію позивача не відреагував. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, позивач самостійно задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, відвідування необхідних гуртків, додаткових занять з репетитором не має можливості, оскільки має невеликий дохід, крім того, на утриманні позивача знаходиться непрацездатна матір. Відповідач мешкає сам, на його утриманні немає неповнолітніх та непрацездатних осіб, він працює та має постійний та стабільний дохід. Позивач вважає, що відповідач аліменти на утримання сина повинен сплачувати у частці від свого заробітку, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини по ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви про зміну розміру стягуваних аліментів. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]»янов В.В. в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 року, який був розірваний згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2015 року (а.с. 12). У шлюбі сторони мають сина - [PERSON]»янова Данііла [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який проживає з позивачем (а.с. 6). Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 січня 2016 року з [PERSON]»янова В.В. на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі сімсот гривень щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 8-9). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право\~кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому ч. 2 вказаної норми передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд бере до уваги те, що з 2016 року значно збільшились ціни на усі товари та послуги, дитина сторін потребує коштів на розвиток, навчання, лікування та харчування, відтак на сьогодні сума стягуваних аліментів у розмір 700 гривень є недостатньою для належного матеріального утримання дитини сторін, а також є значно нижчою, від передбаченого ч. 2 ст. 182\~СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину. При визначенні суми стягнення аліментів необхідних для належного утримання дитини суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини, звичайні потреби дитини, що у позивача невеликі доходи (а.с. 10-11), на її утриманні знаходиться матір пенсійного віку. Відповідач доказів, що він не може сплачувати аліменти у розмірі, на якому наполягає позивач, суду не надав. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial