Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

01 листопада 2021 року представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вище зазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла тітка позивачки - [PERSON] . Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.09.2018 у справі 365/232/18 встановлено, що [PERSON] проживала однією сім`єю не менше п`яти років з [PERSON] до часу її смерті - [INFO] та визнано за [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5500 га, що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала померлій згідно державного акта серії ІІ-КВ № 052176 виданого та зареєстрованого від 05 березня 2001 року № 445. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , поховала її за власні кошти. Окрім іншого майна до складу спадщини входять: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0126 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2700 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0125, які належали померлій згідно державного акта серії КВ від 02 липня 1996 року, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 115. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірні земельні ділянки у зв`язку із ненаданням доказів родинних відносин із померлою. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на спірні земельні ділянки. В разі задоволення позову не стягувати з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, уповноважені представники позивача та відповідача направили заяви, в яких просили суд проводити розгляд справи у їх відсутність. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. у своїй заяві позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача Згурівської селищної ради Броварського району Київської області - В. Мокронос, позов визнав в повному обсязі. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Державного акта серії КВ від 02 липня 1996 року, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 115, на праві приватної власності належали: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0126 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2700 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0125, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11, 12-16, 17-21 - копії державного акта, витягів з Державного земельного кадастру). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. У спадковому реєстрі наявні відомості про чинний заповіт від 06.03.1992, номер у спадковому реєстрі 37310773 (а.с 45-51 - інформація). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.09.2018 у справі № 365/232/18, номер провадження 2/365/208/18, за позовом [PERSON] до Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування встановлено наступні факти. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина за законом. Спадкоємцями за заповітом майна померлої у виді житлового будинку є її діти - третя особи [PERSON] та [PERSON] , також треті особи належать до кола спадкоємців першої черги за законом. [PERSON] та [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку не приймали, встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився. [PERSON] належить до кола спадкоємців четвертої черги за законом, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України вона не заявляла. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні. Згідно з рішенням суду від 03.09.2018 у справі № 365/232/18 встановлено, що [PERSON] проживала однією сім`єю не менше п`яти років з [PERSON] до часу її смерті - [INFO] та визнано за [PERSON] як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5500 га, що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала померлій згідно державного акта серії ІІ-КВ № 052176 виданого та зареєстрованого від 05 березня 2001 року № 445. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування. Позивач належить до спадкоємців четвертої черги за законом, що встановлено рішенням Згурівського районного суду Київської області від 03.09.2018 у справі № 365/232/18. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірні земельні ділянки у зв`язку із ненаданням доказів родинних відносин із померлою (а.с. 4 - лист-відмова нотаріуса). Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку, а тому її порушені права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне, визнати за [PERSON] , як спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0126 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2700 га, кадастровий номер 3221986401:01:008:0125, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка сплатила судовий збір за подання позову у розмірі 908,00 грн. За клопотанням позивачки, суд не застосовує до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишає за нею. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме грошові кошти у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок, що був сплачений нею 31.10.2021 згідно з квитанцією №32600 через портал http://court.gov.ua/.

Outcome: approved