Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої, відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) загальною площею 2,59 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 16.01.1997 за № 8. Вказаний сертифікат було зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса, від 18.02.1997 під №534. Заповіт від імені [PERSON] не складався. Також посилається на те, що її батько, [PERSON], є спадкоємцем за законом своєї матері, [PERSON]. Інших спадкоємців немає. [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON], так-як фактично втупив в управління та володіння спадковим майном у 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини після померлої, оскільки користувався земельною ділянкою та здійснював нагляд за будинком. [INFO] помер [PERSON] Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців немає. Вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. У березні 2019 року вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). У зв'язку з викладеним вона не має можливості оформити право власності на вказану земельну частку (пай), тому змушена звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, при цьому подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі. Враховуючи те, що позивач позов підтримала, відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області у віці 87 років померла [PERSON] (а.с.8). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.02.2019 за № 28/133-19 вбачається, що [PERSON], на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса за № 534 від 18.02.1997. розмір земельної частки складав 2,59 умовних кадастрових гектарів. Вартість даної земельної ділянки (паю) станом на 01.01.2019 складає 55811 грн. (а.с.17). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с.19-21). З довідки про склад сім'ї спадкодавця № 02-35/155 виданої 11.02.2019Дунаєцькою сільською радою Глухівського району вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], була зареєстрована і проживала одна за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені померлої сільською радою не посвідчувався. (а.с.13). Після смерті [PERSON], прийняв спадщину її син, [PERSON], оскільки втупив в управління та володіння спадковим майном у 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини після померлої матері, [PERSON] (користувався земельною ділянкою та здійснював нагляд за будинком), що посвідчується довідкою Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області № 02-39/176 від 13.02.2019 (а.с.15). У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] був сином [PERSON], що підтверджується Архівним витягом Державного Архіву Сумської області (а.с.12). Судом також встановлено, що [INFO] в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області у віці 72 роки помер [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дунаєцькою сільською радою Глухівського району Сумської області 23.02.1971, батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] (а.с.10). Факт зміни прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Виконкомом Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області від 07.03.1989 (а.с.11). Тобто, [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою [PERSON]. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що вона є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Державним нотаріусом Міхно Д.В. 15.04.2011 підтверджується, що позивач отримала спадщину після померлого [PERSON], яка складається із земельної ділянки площею 2,4607 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] (а.с.16). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.32). Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов'язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній перейшли до її сина, [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР, а після його смерті всі належні йому права та обов'язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до його спадкоємця за заповітом, якою є позивач. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), розташовану на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району Сумської області, площею 2,59 умовних кадастрових гектара, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved