Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.08.2001 року до 07.02.2011 року перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: дочку [PERSON], 2002р.н., та сина [PERSON], 2008р.н. З вересня 2011 року до 23 листопада 2013 року вони спільно проживали однієї сім`єю без реєстрації шлюбу в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка,2, Кіцманського району Чернівецької області. Станом на лютий 2016 року їх діти та колишня дружина зареєстровані за вказаною адресою. З 01ю02.2012 року по 02.01.2014 року син [PERSON] відвідував Верхньостановецьке ДНЗ. З 16.01.2012 року по 15.01.2014 року дочка [PERSON] відвідувала Верхньостановецьке ЗНЗ І-ІІІ ступенів. Проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу 25.06.2012 року за результатами проведення аукціону вони придбали будівлю магазину-кафе, загальною площею 119,40кв.м., а також сарай, вбиральню, огорожу та підвал, що розташовані в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка, 1Б, Кіцманського району. 10.10.2013 року було оформлено договір купівлі-продажу та складено акт прийому-передачі майна. У всіх документах значиться відповідач [PERSON], хоча він був ініціатором, організатором придбання цієї будівлі, він вів перемовини та сплачував кошти за придбаний магазин-кафе. У «ВТБ-Банку» ними було оформлено кредит на ім`я [PERSON] на суму 100\~000 гривень, 10\~000 доларів США він позичив у [PERSON], про що свідчить розписка від 03.06.2012 року. [PERSON] з часу одруження у 2001 році до часу взяття ними в оренду магазину-кафе у жовтні 2011 року ніде не працювала та відповідно доходу не отримувала, а він з 12.01.2001 року являється підприємцем. На отримання кредиту він надавав письмову згоду і сплачував відсотки за користування кредитом, проте у нього збереглася лише одна квитанція від 21.-08.2013 року. Він також сплачував податки та штрафи за відповідачку. Оформивши 20.10.2013 року право власності на магазин-кафе, відповідачка 23.11.2013 року припинила проживати із ним. Просив встановити факт проживання його та відповідачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.09.2011 року по 23.11.2013 року, визнати спільною сумісною власністю будівлю магазину-кафе та визнати на ним право власності на 1/2 частину вказаного майна. Позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав. Позивач [PERSON] також пояснив, що зареєстрований як приватний підприємець, але доходів не мав і не має, на час придбання магазину також доходів не мав, ціна магазину 168000 гривень, тому оформили кредит та він позичив у [PERSON] 10000 доларів США, і кошти за магазин сплачував він. Відповідач [PERSON] та її представник позову не визнали, заперечуючи тим, що дійсно діти навчались в с. Верхні [PERSON], але вона возила їх, проживаючи в [INFO] у своїх батьків. Більше 5 років вона проживає з іншим чоловіком. Позивач ніяких доходів не мав. [PERSON] придбаний за її кошти, за 157600 гривень. Для придбання магазину вона отримала кредит в сумі 100000 гривень, також мала страхове відшкодування в розмірі 35000 гривень та авто, яке дали їй батьки, за їх згодою, вона продала, оскільки не вистачало всієї суми. [PERSON] вона орендувала з грудня 2010 року, з 2007 року зареєстрована як приватний підприємець, вона декларувала свої доходи. Спільного бюджету із відповідачем після розірвання шлюбу вони не мали. Території магазину та будинку позивача зєднані, прохід на територію господарства позивача через територію магазину, із колодязя, який знаходиться на території господарства позивача, вона брала воду, тому, можливо, склалось враження спільного проживання. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, \~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення\~ глави 8 цього Кодексу. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 11 від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За змістом\~статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлено, що сторони з 16.08.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 07.02.2011 року. [PERSON] з 12.01.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Зміни до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця було внесено 02.07.2007 року. Згідно протоколу № 1 від 25.06.2012 року засідання аукціонної комісії Кіцманської районної спілки споживчих товариств з продажу основних засобів Брусницького сільського споживчого товариства переможцем аукціону щодо придбання лоту № 1 (будівлі магазину-кафе, загальною площею 119,40кв.м., а також сарай, вбиральню, огорожу та підвал, що розташовані в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка, 1Б, Кіцманського району) стала [PERSON]. 31.05.2013 року [PERSON] отримала суму страхового відшкодування у розмірі 35000 гривень. 26.06.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким останній надано кредит у розмірі 100000 гривень. 10.10.2013 року між Брусницьким ССТ (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу будівлі магазину-кафе в с.Брусниця, вул. Шевченка, 1Б, Кіцманського району Чернівецької області. 10.10.2013 року складено Акт приймання-передачі Брусницьким ССТ будівлі магазину-кафе [PERSON] Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] 10.10.2013 року. [PERSON] задекларовані доходи: за 2012 рік в сумі 194617 гривень, за 2013 рік в сумі 217020 гривень. Станом на 19.04.2016 року [PERSON] заборгованості за кредитним договором не має. Свідок [PERSON] показав, що позивач є його однокласником та кумом, у 2011 році він проживав із [PERSON] до 2013 року. Стосовно магазину йому нічого не відомо, знає, що коли зійшлися, то придбали магазин. Згідно показань свідка [PERSON] вони з позивачем куми, дружать з дитинства. Він також приймав участь в аукціоні, позичив Володі 10000 доларів США, які йому ще не повернуті. Знає, що взяли кредит. [PERSON] з [PERSON] разом працювали, вели разом бізнес. Вони розлучились. Потім жили разом. Коли купили магазин робили застілля. Як показала свідок [PERSON], у лютому 2011 року шлюб між її дочкою [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] із дітьми проживали у них. [PERSON] спочатку взяли в оренду з правом викупу. Вони з чоловіком дали [PERSON] авто (бус), який вона, за їх згодою продала, оформила кредит на 100000 гривень, який допоміг погасити теперішній чоловік [PERSON] [PERSON]. [PERSON] придбала за 156\~000 гривень. Спільно із [PERSON] не проживала. Після розлучення вона проживає з [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що приблизно 6 років тому [PERSON] та Володя розлучилися і [PERSON] з дітьми перейшла проживати до матері в с. Брусниця. Дітей ще трохи [PERSON] возила до школи в с. Верхні [PERSON]. Інколи вона бачила Володю, але мабуть він приходив до дітей. В с. Верхні [PERSON] придбала магазин. [PERSON] дала їй бус, яким вона возила дітей, а потім продала. У [PERSON] є інший чоловік. З показань свідка [PERSON] вбачається, що останніх 5-6 років [PERSON] живе в с. Брусниця. [PERSON] з ними не жив. Зі слів [PERSON] (брата [PERSON]) батьки [PERSON] дали їй авто, яке вона продала і купила магазин в с. Верхні [PERSON]. Відповідно до показань свідка [PERSON] вже біля 4-5 років [PERSON] з дітьми проживає у батьків в с. Брусниця. Біля 4 років тому [PERSON] купила магазин в [PERSON]. [PERSON] не раз підвозила його, коли їхала з дітьми бусом, а потім він бачив, як вона добиралася маршруткою, оскільки авто продала, бо не вистачало коштів на придбання магазину. Свідок [PERSON] показав, що з першого місяця літа 2011 року проживає з [PERSON], яка працювала у магазині і який потім придбала, взявши кредит у 2012 році. Вони спільно повертали кредит, особисто він закрив кредит, сплативши 45000 гривень. Згідно довідки № 3 від 08.02.2016 року. Виданої Верхньостановецьким ДНЗ, [PERSON], [INFO], дійсно відвідував дошкільний заклад з 01.02.2012 року по 02.01.2014 року. Відповідно до змісту довідки № 19 від 09.02.2016 року, виданої Верхньостановецьким ЗНЗ І-ІІ ступенів, [PERSON] дійсно навчалась в даному закладі з 16.01.2012 року по 15.01.2014 року. Як вбачається із змісту довідки № 220 від 11.02.2016 року, виданої виконкомом Верхньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON] Павляна Михайлівна, 1984р.н., проживала із [PERSON], 1978р.н., в житловому будинку по вул. Т.Шевченка,2, з вересня 2011 року по 23 листопада 2013 року. Проте, даний документ викликає сумнів у достовірності, оскільки в ньому не зазначено джерел, з яких отримані такі відомості. Згідно довідки № 726 від 28.03.2013 року, виданої виконкомом Верхньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, [PERSON], 12.07.1984р.н., зареєстрована та проживає [INFO]. Склад сім`ї: [PERSON], 08.08.2002р.н., дочка, [PERSON], 28.03.2008р.н., син, [PERSON], 15.08.1978р.н., співмешканець. Посилання на джерела отриманих відомостей про фактичне проживання зазначених в наведеній довідці осіб відсутнє. Аналогічно не міститься посилання на джерела отримання інформації і у наданій відповідачкою [PERSON] довідці № 1066 від 15.04.2016 року про фактичне її з дітьми проживання (без реєстрації) у господарстві матері [PERSON] я.Д. в с. Брусниця, вул.Молодіжна,4а. Відомості про реєстрацію позивача, відповідачки та їх дітей в с. Верхні Станівці, вул. Т.Шевченка,2, Кіцманського району, відображена і у довідці № 221 від 11.02.2016 року виконкому Верхньостановецької сільської ради. Місце реєстрації фізичної особи та місце фактичного проживання є відмінними поняттями і не свідчать про факт спільного проживання, ведення спільного побуту та наявність спільного бюджету. Надані позивачем та його представником фотографії з дня народження дочки не свідчать про те, що сторони спільно проживали, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки. Згідно копії наданої позивачем розписки він позичив у [PERSON] 10000 доларів США. Розписка датована 03.06.2012 року. Засідання аукціонної комісії відбулось 25.06.2012 року. Договір купівлі-продажу магазину кафе та Акт приймання-передачі даного майна оформлені 10.10.2013 року. Судом не встановлено, що отримані позивачем у позику кошти були спрямовані на придбання саме магазину-кафе, не встановлено і отримання відповідачем у зазначений період відповідних доходів. Верховний суд України у постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-612цс15 висловив наступну правову позицію. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту його спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.09.2011 року по 23.11.2013 року. Відносини, які склалися між сторонами не можна вважати такими, що притаманні подружжю. За наведених та встановлених судом обставин підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 74 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed