Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка. Вказану спадщину прийняли його син - [PERSON] (відповідач) та його дружина - [PERSON] , яка [INFO] померла та не встигла при житті оформити свої спадкові права. Позивач прийняв спадщину [PERSON] , оскільки вчасно подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на будинок та земельну ділянку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. Відповідач на дану спадщину не претендує. У зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити (а.с. 40). Відповідач подав заяву відповідно до змісту якої на спадщину не претендує, розгляд справи просив проводити без його участі (с. 36). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28 жовтня 2013 року серії [NUMBER] (а.с. 11). Заповіту [PERSON] не складав. Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1044 від 16 травня 2019 року, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (особовий рахунок [NUMBER]), [PERSON] постійно проживав та був зареєстровний за адресою: [ADDRESS] В господарстві проживав з дружиною [PERSON] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 629188 від 22 листопада 2007 року [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2607 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7125182800:02:000:0209 (а.с. 15). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 липня 2019 року (вих. № 539/01-16) (а.с. 42), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 32), після смерті [PERSON] , подані заяви про прийняття спадщини від імені [PERSON] та [PERSON] (відповідач) (а.с. 43 і на звороті), свідоцтва про право на спадщину не видавалися. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 травня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 12). Позивач та відповідач є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 30 вересня 1972 року серії [NUMBER] та від 5 жовтня 1967 року серії [NUMBER] відповідно (а.с. 13, 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з довідкою Іркліїської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1045 від 16 травня 2019 року, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (особовий рахунок [NUMBER]), [PERSON] постійно проживала та була зареєстровна за адресою: [ADDRESS] . В господарстві проживала одна (а.с. 17). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 липня 2019 року (вих. № 539/01-16) (а.с. 42), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 33), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 44). Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 17 травня 2019 року (вих. № 468/02-16) позивачу повідомлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] ; спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , що в силу вимог ст. 1278 ЦПК України унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на одного спадкоємця, та роз"яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 18). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарста, розташованих за адресою: [ADDRESS] , оскільки видати свідоцтво про право на спадщину лише одному спадкоємцю неможливо. При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 22-26). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 5 травня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що сторони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На момент розгляду справи відповідач на вказане спадкове майно не претендує. Однак позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно лише на себе. Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved