overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

06 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила продовжити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року її діда [PERSON], мотивуючи свій позов тим, що після смерті останнього відкрилась спадщина за законом, а його рідний син [PERSON], батько позивача, спадщину не прийняв. Вказувала, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори через відсутність коштів та незнання про необхідність звернення у шестимісячний термін після смерті спадкодавця. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] року, про що Левковицькою сільською радою Чернігівського району Чернігівської області [INFO] року зроблено актовий запис за № 6. Після його смерті відкрилась спадщина на майно. (а.с.14) [PERSON], що є сином померлого [PERSON], прийняв спадщину у встановленому законом порядку за заповітом, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Зазначені обставини встановлені з копії спадкової справи № 627/1999, що була заведена після померлого [INFO] року [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 14 травня 2012 року зроблено актовий запис № 1304 (а.с.13) Як слідує з повідомлення Чернігівської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась. Відповідно до п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та роз"яснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилась після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. У відповідності до ст. 534 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, [PERSON] прийняв спадщину за заповітом від 22 травня 1993 року, у відповідності до якого [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON]. Таким чином, посилання позивача на положення ст. 529 ЦК УРСР є безпідставними. Крім того, на час відкриття спадщини спадкоємець [PERSON] був живий. За встановлених обставин, відсутні відповідні правові підстави для продовження строку [PERSON], як онуці померлого [PERSON], на прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON]. Також слід зазначити, що позивач обрала невірний спосіб захисту своїх порушених прав. За таких підстав заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

06 квітня 2015 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою. В якій зазначила, що з вересня 2004 року [PERSON] та [PERSON] проживали, як чоловік і дружина, в [ADDRESS]. Під час сумісного проживання вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, але нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав через відсутність підтвердження факту проживання разом з померлим, а тому просила встановити факт постійного проживання однією сім"єю [PERSON] з померлим [PERSON] В судовому засіданні заявниця заяву підтримала повністю. Представник Краснознам"янської сільської ради Снігурівського району та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проти заяви не заперечували та просили суд розглядати справу за їх відсутності. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як свідчать копія свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] помер [INFO] року в с.Красне Знамя Снігурівського району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №4 у Книзі реєстрації смертей. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку розміром 14,58га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Краснознам"янської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.9), довідкою Краснознам"янської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.8) та копією спадкової справи (а.с.28-34). У вказаному будинку [PERSON] проживав разом з [PERSON], як чоловік і дружина, вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного. [PERSON] та її представник після смерті спадкодавця 01 квітня 2015 року звернулися з заявою до Снігурівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але їм було відмовлено та запропоновано встановити факт проживання [PERSON] однією сім"єю з [PERSON] (а.с.6). Таким чином, заявницею надано достатньо доказів того, що [PERSON], починаючи з вересня 2004 року і до дня смерті [PERSON], постійно проживала з ним однією сім'єю, тобто як чоловік і дружина, а тому заява [PERSON] є обґрунтованою, знайшла своє підтвердження та підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд встановлює факт проживання [PERSON] сумісно з [PERSON] з вересня 2004 року по день його смерті [INFO] року в с.Красне Знамя Снігурівського району Миколаївської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

06 квітня 2015 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вирішено стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрованого та проживаючого за адресою [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1,/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, на користь [PERSON], починаючи з 30 березня 2015 року. Проте, при ухваленні даного судового рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов"язковою. У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. у цивільному провадженні №2/742/602/15 (єдиний унікальний №742/1274/15-ц) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

\~ 06 квітня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 26 травня 1990 року виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Відповідач\~ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений\~ судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 17 червня 1980 року\~ перебувають у шлюбі ( а.с.4). \~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640\~ грн.\~\~ \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

06 липня 2015 року Нікопольське комунальне підприємство „Нікопольтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 19 858 грн. 55 коп. (дев»янадцять тисяч вісімсот п»ятдесят вісім грн.. 55 коп.), яка виникла з жовтня 1996 року по березень 2015 року включно. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та користується послугами централізованого теплопостачання. Між сторонами утворилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово - комунальних послуг. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується ЗУ « Про житлово - комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року, ЗУ «Про теплопостачання» № 2633- ІV від 02.06.2005 року, Постановою КМУ «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року №630 та іншими законами та підзаконними актами. Відповідач по справі своєчасно не сплачує надані позивачем послуги згідно встановлених тарифів, у зв'язку з чим станом на 02.07.2015 року утворилася заборгованість за теплову енергію у розмірі 19 858 грн. 55 коп. (дев»ятнадцять тисяч вісімсот п»ятдесят вісім грн.. 55 коп., які позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.(двісті сорок три грн.. 60 коп.). Представник позивача, Довга А.І. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с.14-15). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.п. 23,33 Правил надання населенню послуг з водо -, теплопостачання та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов'язаний щомісяця сплачувати рахунки на пізніше 20 числа наступного місяця. Як встановлено судом, відповідачка є споживачем теплової енергії. Проте, своєчасно не сплачує надані позивачем послуги згідно встановлених тарифів. Так, відповідно до розрахунку за відповідачем станом на 02.07.2015 року значиться заборгованість у сумі 19 858 грн. 55 коп. (дев»ятнадцять тисяч вісімсот п»ятдесят вісім грн. 55 коп.) (а.с. 4-5). Враховуючи наданий суду розрахунок заборгованості відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача повинно бути стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

\~ 06 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. \~ В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 22 грудня 2007 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ \~ Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. \~ Відповідач\~ в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. \~ Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ \~ Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 22 грудня 2007 року\~\~ перебувають у шлюбі ( а.с.5). \~У сторін є дитина [PERSON] [INFO]. ( а.с.6). \~\~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ \~\~ Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача. \~\~ \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

06 липня 2021 року представник комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м. Маріуполь» (надалі - психіатрична лікарня) звернувся до суду із вказаною заявою. Обгрунтовуючи подану заяву посилався на те, що за направленням дільничного лікаря психіатра до лікарні госпіталізована [PERSON] , яка надійшла на стаціонарне лікування, в зв`язку з погіршенням психічного стану. У психіатра спостерігається з 1990 року з приводу важкої розумної відсталості до ступеня вираженої імбецильності. Є інвалідом 1 А групи дитинства. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05 грудня 2007 року визнана недієздатною. Опікуном призначено мати [PERSON] , яка померла у 2011 року та батько [PERSON] . Стан погіршився протягом останніх днів, стала забіякуватої, конфліктна, на місці не утримується, не дає за собою доглядати, не спить ночами, не приймає медикаменти. Комісія-лікарів прийшла до висновку про те, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричної лікарні. З урахуванням наведеного просить суд госпіталізувати до психіатричної лікарні [PERSON] у примусовому порядку. Представник психіатричної лікарні Ларіонова Л.В. підтримала доводи, викладені в заяві та просила суд її задовольнити. Прокурор не заперечував проти цього. Заінтересована особа [PERSON] підтримав заяву, не заперечував проти госпіталізації його доньки до психіатричної лікарні. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2007 року [PERSON] визнана недієздатною. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів № 02-17/35-1-21 від 06 липня 2021 року у [PERSON] виявлено важку розумну відсталість до ступеня вираженої імбецильності, на підставі чого комісія прийшла до висновку про те, що її необхідно госпіталізувати до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, так як вона нездатна і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби. Врахувавши наведені вище обставини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для госпіталізації [PERSON] до психіатричної лікарні для надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

\~ 06 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. \~ В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначила, що 23 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ \~ Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище набуте у шлюбі. \~ Відповідач\~ в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. \~ Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ \~ Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 23 лютого 2013 року\~\~ перебувають у шлюбі ( а.с.6 ). \~У сторін є дитина [PERSON] [INFO]. ( а.с.7 ). \~\~ Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ \~\~ З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640 грн. \~\~ \~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06 лютого 2014 року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Також у вказаній квартирі перебуває на реєстраційному обліку відповідач, який є колишнім чоловіком [PERSON] В 2010 році відповідач забравши свої особисті речі виїхав з квартири до своїх батьків де і проживає на теперішній час. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку у квартирі перешкоджає вільному здійсненню права власності, зокрема вони несуть затрати по сплаті комунальних платежів за відповідача. В зв"язку з чим позивачі просили усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з зазначеної адреси. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з вище викладених обставин. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми заявами просять розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно Свідоцтва № 15546 про право власності на житло виданого Фондом комунального майна м. Херсона 23.08.1994 року [PERSON] та членам її родини [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у Херсонському ОБТІ 27.12.1994 року за реєстровим номером 22748. Також у вказаній квартирі згідно довідки ТОВ «Україна» від 24.01.2014 року зареєстрований [PERSON], [INFO], колишній чоловік [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Члени сім»ї втрачають право користування жилим приміщенням зокрема у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2010 року, добровільно виїхавши з неї та забравши свої особисті речі. Вказаний факт підтверджується матеріалами справи, зокрема Актом обстеження від 30.01.2014 року, складеного лінейним мастером ТОВ «Україна» в присутності жильців квартир [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим, що відповідач , на час звернення позивачів з позовом, не проживає у спірній квартирі понад рік, добровільно її залишив, перешкод у користуванні житловою площею йому не чинили, витрат на її утримання не несе, майнових прав на неї не має, у зв'язку з чим втратив право користування квартирою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved