Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

В квітні 2019 року АТ КБ „Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.10.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії «Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з «Тарифів банку» додаються до позовної заяви. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 06.03.2019 р., за договором № б/н від 31.10.2013 року, має заборгованість у розмірі 318761,14 грн., з яких: 4410,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 23071,28 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2400 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень: 500,00грн. штраф (фіксована частина); 1494,10грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором у сумі 318761,14 грн., а також судові витрати у розмірі 1921 грн. 03.05.2019\~року ухвалою\~судді прийнятодо\~розгляду позовну\~заяву Публічного\~акціонерного товариства\~комерційний банк\~«Приватбанк» до\~318761,14\~про стягнення\~заборгованості та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2019 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромзадоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.10.2013 року у розмірі 31876 гривень 14 копійок та судовий збір у розмірі 1921 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~09.06.2020\~року заяву\~представника відповідача [PERSON] адвоката Біленко Олексія Валерійовича про перегляд заочного рішення від 12 серпня 2019 року, ухваленого по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2019 року по цивільній справі №335/4337/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 29.07.2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що відповідно до підписаної ним анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 31.10.2013 року він виявив бажання оформити кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що йому не були надані для ознайомлення Умови та Правила надання банківських послуг при підписанні даної анкети. Банк не ознайомив його з їх змістом, чим порушив права споживача фінансових послуг. Також, відповідач зазначає, що у долученій до позовної заяви анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 20.12.2012 року, не вказано процентну ставку, яку саме суму коштів банк надає Клієнту, а також відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання. При цьому, відривна частина пам`ятки Клієнта, яка повинна була бути вручена відповідачу, залишилась в банку, що також підтверджує факт не ознайомлення з умовами співробітництва Клієнта з Банком. Крім того, відповідач зазначає, що правовідносини з банком, є для відповідача новиною оскільки банк не погоджував з ним, як зі стороною договірних відносин такі положення та навіть не повідомляв його про їх наявність будь де, чи то в Умовах, чи то в Тарифах. Щодо кінцевого терміну повернення заборгованості, який нібито відповідає строку дії картки, до вивчення позовної заяви він не був обізнаний. При цьому, строк дії картки ніде не зазначено. Матеріали справи не містять даних, що саме з цими витягами він ознайомлювався та погодився, підписуючи анкету заяву. Вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки він повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, у позивача відсутні будь-які підстави для стягнення боргу, пені, іншого виду неустойки, а також процентів за користування коштами. На підставі вказаної анкети-заяви відповідач користувався карткою „Універсальна та в період з 25.12.2012 року по липень 2013 року, відповідач знімав та повертав кошти, що сторонами не оспорюється. Позов банком про стягнення заборгованості предявлений по вказаній картці, з 20.12.2012 року по 30.09.2017 рік, без зазначених даних про строк дії підписаної заяви - анкети. Також, позивач зазначає що, строк дії договору, який нібито підписав відповідач, закінчується днем закінчення дії виданої картки, але не вказує строк дії ні картки, ні зазначає даних, які підтверджують, що термін дії картки закінчився саме 30.09.2017 р., окрім того, взагалі відсутні докази, чому саме 30.09.2017 року, є кінцевий строк. Разом з тим, будь-які дані про картку, строк їх дії, розміри бажаного кредитного ліміту та відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні. Визначено лише анкетні дані Відповідача та бажання отримати платіжну картку Кредитка «Універсальна», дата підписання заяви. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт „Універсальна,Універсальна,30 днів пільгового періоду,Універсальна,55 днів пільгового періоду, „Універсальна контракт, „Універсальна голд та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://рrivatbаnk.ua/tеrms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.10.2013 року, шляхом підписання анкети-заяви. Отже,\~відсутні підстави\~вважати,\~що сторони\~обумовили у\~письмовому вигляді\~ціну договору,\~яка встановлена\~у формі\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами,\~а також\~відповідальність у\~вигляді неустойки\~(пені,\~штрафів)\~за порушення\~термінів виконання\~договірних зобов`язань.\~Щодо кінцевого\~терміну повернення\~заборгованості,\~який нібито\~відповідає строку\~дії картки,\~до вивчення\~позовної заяви\~я не\~був обізнаний.\~При цьому,\~строк дії\~картки ніде\~не зазначено.\~Матеріали справи\~не містять\~даних,\~що саме\~з цими\~витягами позивач ознайомлювався та погодився, підписуючи анкету - заяву. Вважаю, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Таким чином, у позивача відсутні будь - які підстави для стягнення боргу, пені, іншого виду неустойки, а також процентів за користування коштами. Крім того, кошти, які повертались позивачем в рахунок погашення тіла кредиту, неправомірно були зараховані банком в рахунок погашення процентів на поточну заборгованість та процентів на прострочену заборгованість, пені, комісії. На підставі викладеного позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 31.10.2013 року у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, одночасно з позовом суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи , що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , шляхом підписання заяви № б/н від 31.10.2013 р., отримав від АТ КБ «Приват Банк» кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.у вигляді. Проте, відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 31.10.2013 р. процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по пені і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.10.2013 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23 жовтня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (лютий 2007 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) за розглядом аналогічних спорів). При цьому, згідно з частиною ч.1, ч. 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Крім того, у своїх правових висновках Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Враховуючи викладене Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31.10.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК\~України позивач не пред`явив. Крім того, заслуговують на увагу положення пункту 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», яка прийнята 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН де зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також\~вимоги ч.\~2\~ст.\~530\~ЦК України\~за змістом\~якої,\~якщо строк\~(термін)\~виконання боржником\~обов`язку\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги\~,\~кредитор має\~право вимагати\~його виконання\~в будь-який\~час,\~що свідчить\~про порушення\~його прав,\~суд встановив,\~що Банк\~вправі вимагати\~захисту своїх\~прав через\~суд \~шляхом зобов`язання\~виконати боржником\~обов`язку\~з повернення\~фактично\~отриманої суми\~кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4410, 76 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Суд при ухваленні рішення у справі враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17, яким договори приєднання Приватбанку про надання кредиту визнала такими, що порушують законодавство, так як правила надання банківських послуг не є складовою кредитного договору. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. При вирішенні питання про судові витрати у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача судовий збір, у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог в сумі 265,81 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial