Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом , який в подальшому був уточнений 29.07.2016р., до [PERSON] про визначення частки, та визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що18.10.1993 року Фондом державно - комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів видано Свідоцтво про право власності на житло [ADDRESS], загальною площею 42,2 кв.м. та житловою площею 28,2 кв.м., на праві спільної сумісної власності наступним особам - [PERSON], [PERSON]; [PERSON]. [INFO] року у віці 60 років померла його дружина [PERSON]. 17.09.2002 року державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини на 1/3 частини квартири, що в [ADDRESS]. [INFO] у віці 77 років померла його теща [PERSON]. Після смерті якої єдиним спадкоємцем першої черги залишалася її дочка [PERSON], яка проживає у [ADDRESS] Однак, [PERSON] у передбачений законодавством термін для прийняття спадщини з заявою не звернулася, а натомість, 05.08.2008 року до Другої Рівненської ДНК подала заяву, нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., з якої вбачається, що вона, усвідомлюючи значення своїх дій, за своєю справжньою волею відмовилася від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося їй після смерті матері [PERSON]. Крім того, у вказаній заяві зазначено, що спадщину після смерті матері вона не прийняла і в суд із заявою про продовження строку на прийняття спадщини звертатися не буде. Після смерті [PERSON] будь - які інші спадкоємці у передбачений законодавством термін про прийняття спадщини, а саме: 1/3 частини вищевказаної квартири, до нотаріальної контори не зверталися. На даний час 1/3 частини квартири, що в [ADDRESS], залишилась без власника. У вказаній квартирі він зареєстрований та безперервно проживає з 31.08.1993 року, тобто понад 22 роки. З [INFO] року у вищевказаній квартирі проживає один. Добросовісно та відкрито володіє всією квартирою, сплачує комунальні платежі за всю квартиру. Частки квартири , яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. залишились невизначеними, та є рівними по 1/3 за кожним. Просив визначити за [PERSON] та [PERSON], померлою [INFO], частки в квартирі, що знаходиться в [ADDRESS], та перебуває у їх спільній сумісній власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1993, виданого Фондом державного - комунального майна міської Ради народних депутатів, в розмірі по 1/3 за кожним, та припинити спільну сумісну власність на квартиру в [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], право власності на 1/3 частини квартири, що в [ADDRESS], за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Мороз Л.С. підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила позов задовольнити. Не заперечила проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася повторно. Про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Письмових заперечень на позовну заяву не подала, з заявою про розгляд справи в її відсутність не зверталася, причину неявки суду не помідомила. За наведених обставин, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача з постановленням заочного рішення на підставі наявних письмових матеріалів справи відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України, проти чого не заперечила представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від18.10.1993 р., виданого згідно з розпорядженням Фонду державно-комунального майна міської Ради народних депутатів від 18.10.1993р. № 658АБ , [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] про що в книзі реєстрації актів про смерть 13.12.2001р. зроблений відповідний запис № 2095, зареєстрований міськвідділом РАГС м.Рівне. [PERSON] померла [INFO]., про що в книзі реєстрації актів про смерть 10.05.2002р. зроблено запис № 805, зареєстрований міськвідділом РАГС м.Рівне. Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що [PERSON]перебував у шлюбі, зареєстрованому в с.Марянівка Волинської обл. 30.05.1959р. , актовий запис № 4, з [PERSON], якій після укладення шлюбу було присвоєно прізвище «[PERSON]». Після смерті дружини [PERSON] успадкував 1/3 частки [ADDRESS] , 2/3 частки квартири залишилася у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] З оглянутої судом нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., з якої вбачається, що [PERSON] , усвідомлюючи значення своїх дій, за своєю справжньою волею відмовилася від належної їй частки спадкового майна, яке залишилося їй після смерті матері [PERSON]. Крім того, у вказаній заяві зазначено, що спадщину після смерті матері вона не прийняла і в суд із заявою про продовження строку на прийняття спадщини звертатися не буде. З оглянутої судом довідки, виданої ЖКП «Галицьке» № 627 від 22.03.2016 вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], [PERSON] знята з реєстрації у зв'язку зі смертю. З оглянутих судом квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що оплата проводилася за одну особу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON], який є його батьком постійно проживає в [ADDRESS], після смерті дружини та бабусі проживає один, сплачує комунальні платежі, здійснює догляд за житлом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оцінивши в сукупності докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, підлягають до задоволення та визначення за [PERSON] та за [PERSON], померлою [INFO]., в розмірі по 1/3 частки квартири кожному, та припинити спільну сумісну власність на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 9, 11 та 13 Постанови № 5 від 7 лютого 2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу добросовісно, відкрито, безперервно володіє часткою в [ADDRESS], яка залишилася після смерті [PERSON], [PERSON], як спадкоємиця першої черги на спадкове майно не претендує, а тому позовна заява в частині визнання за ним права власності на зазначену частку підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved