Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

04 вересня 2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина відповідачки [PERSON], [INFO], у розмірі, визначеному судом, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. 02 жовтня 2017 року позивач подав заяву, якою конкретизував позовні вимоги в частині розміру відшукуваних ним аліментів та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частки з усіх видів її заробітку. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач є матірю малолітнього [PERSON], [INFO], та на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Рішеннями колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 квітня 2017 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 26 липня 2017 року його призначено опікуном над малолітнім. Звертається до суду з даним позовом за захистом прав підопічної дитини та просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання її сина. Позивач до зали судових засідань не прибув, через канцелярію суду надав заяву, якою просить позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] 04 жовтня 2017 року вибула з Державної установи «Приазовська виправна колонія (№107)» до адреси: [ADDRESS], у звязку зі звільненням від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році». Судові повістки про виклик її до суду надсилались за вказаною адресою рекомендованою поштою, проте конверти були повернуті без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 25 березня 2017 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився 03 квітня 2016 року, про що складено відповідний актовий запис № 930. Батьками дитини зазначені: [PERSON], [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за № 00017832495 від 25 березня 2017 року, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 січня 2017 року, яка набрала законної сили 27 січня 2017 року, встановлено, що [PERSON] була засуджена 04 грудня 2015 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк один рік з іспитовим строком на два роки. У звязку з тим, що остання в період іспитового строку не виконувала обовязки, покладені на неї вказаним вироком, звільнення її від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено для відбування покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, призначеного цим вироком. Рішенням колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 26 квітня 2017 року № 56 малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням колегії Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області від 26 липня 2017 року № 152 над малолітнім [PERSON] встановлено опіку; [PERSON] (позивач у справі) призначено його опікуном. Як вбачається з довідки Комітету самоорганізації населення «Таганрозький» від 02 жовтня 2017 року, виданої на імя позивача [PERSON], малолітній [PERSON], [INFO], проживає з позивачем за адресою: місто Маріуполь, вулиця Лівобережна, 24. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого\~1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обовязком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на одну дитину є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову (04 вересня 2017 року), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved