Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] 16 листопада 2018 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з 30.10.2004 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час спільного проживання в них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Надвірнянського районного суду 17.07.2017 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти фактично є на її утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання дітей та не цікавиться їх фізичним і духовним розвитком. При спробах роз"яснити відповідачу про складність самостійно утримувати дітей та проханні брати участь в покритті витрат, відповідач ніяким чином не реагував та не вживав заходів для їх утримання. У зв"язку з вище зазначеним вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, однак не заперечує відносно зменшення суми аліментів до 1200 грн. на кожну дитину, просить справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] подав відзив на позововну заяву [PERSON], в якому він частково визнає позовні вимоги позивача і згідний платити аліменти на утримання дітей у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в решта позову просить відмовити. В судове засідання відповідач [PERSON] також подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність. Не заперечує щодо призначення аліментів у сумі 1200 грн. на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по даній справі з 30.10.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду за № 348/615/17 від 17.07.2017 року (а.с.8). За час спільного проживання в них народилися два сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі (а.с. 9-10). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають зі своєю матір'ю, і даний факт не заперечується сторонами та підтверджується актом обстеження умов проживання, виданим Надвірнянською міською радою (а.с. 42). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Як встановлено судом, відповідач не працює, з наданої копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що останній з 01.02.2017 року працював механіком по випуску автотранспорту Надвірнянського районного споживчого товариства, а 01.11.2018 року звільнений з роботи за угодою сторін (а.с. 24). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз"яснення, викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривні, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дітей, та матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням згоди відповідача з розміром аліментів, які визначила позивач, а також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved