Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

12.12.2019 позивач звернулась до суду з зазначеним позов, в обґрунтування якого вказано, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований відповідач, проте в ній не проживає, будь- яких особистих речей або майна [PERSON] в квартирі не має, відповідач не несе фінансових затрат на ремонт та утримання квартири, комунальні послуги не сплачує. Реєстрації відповідача порушує право власності позивача. У зв`язку з чим позивач просить визнати відповідачів такими, що втрати право користування спірної квартироюта та зняти з реєстраційного обліку. Позивач у судове засідання не з`явилась, уповноважила адвоката Попенка Д.В. представляти її інтереси. Представник позивача Попенко Д.В. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому. При цьому представник позивача не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив, в відзиві просив суд у задоволенні позову в частині зобов"язання зняти з реєстраційного обліку відмовити. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] до шлюбу іменувалась прізвищем « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 04.12.2004. У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання позивача, що підтверджується довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0006295-2019 від 21.08.2019. Довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 31.01.2020 підтверджується, що у квартирі [ADDRESS] також зареєстрований [PERSON] , відповідач у справі. Звертаючись з позовом позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі кв. [ADDRESS] . Факт не проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] протягом більше одного року підтверджено актом від 05.11.2019, який складено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та з якого вбачається, що спірній квартирі окрім самої [PERSON] ніхто не проживає і не проживав. З наданих письмових заяв [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що у квартирі [ADDRESS] фактично проживає лише [PERSON] . З наданих позивачем [PERSON] копій квитанцій вбачається, що комунальні платежі за квартиру [ADDRESS] здійснюються [PERSON] . У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Нормами статтей 319, 321 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши надані докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача втратившим право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивач не може бути обмежений у правах щодо розпорядження своїм майном. Разом з тим, згідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні » від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, у вказаному випадку, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, обов`язку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено. Крім того, позивачем в своєї позовної заяві, Департамент реєстрації Харківської міської ради, визначений в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Відповідно до ст.ст. 42, 48, 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляє самостійних вимог, є особами, які беруть участь у справі, тому вони за процесуальним положенням, сторонами у цивільному процесі, а саме позивачем та відповідачем, не являються. Таким чином, процесуальним законодавством, покладення судовим рішення відповідних обов`язків, передбачено лише на відповідача по цивільній справі, а не на інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial