Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

09.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить вселити його в квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2003 року по 2008 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Під час шлюбу вони проживали в належній відповідачці квартирі [ADDRESS]. В червні 2003 року [PERSON] дала згоду на прописку в квартирі. Окрім них в спірній квартирі були і є зареєстровані донька та двоє онуків [PERSON] Після розлучення відповідачка переїхала жити до свого нового чоловіка та вивезла майже всі речі, а він залишився проживати в квартирі та самостійно сплачував комунальні послуги. В 2014 році [PERSON] двічі зверталась до міськради з заявою про усунення їй перешкод в користуванні квартирою, хоча ніяких перепон він їй не чинив. В підтвердження зазначеного, 20.05.2014 року депутатом Балаклійської міськради Харківської області було складено акт обстеження житлового приміщення з приводу не проживання в ньому відповідачів. 18.04.2015 року відповідачка [PERSON], відповідачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком, силоміць виштовхали позивача з квартири, коли той повернувся додому від сусідів. З того ж дня позивач мешкає у чужих людей, іншого житла він немає. Відповідачі до квартири його не впускають навіть забрати свої особисті речі. Звернення до міліції результатів не дали. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у суді. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позов в повному обсязі та просили суд задовольнити його, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились неодноразово (26.06.2015 року та 13.07.2015 року), про час і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, причина їх неявки суду не відома, письмових заперечень проти позовних вимог суду не надавали. На підставі ст.ст.224-226 ЦПК України, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2008 рік. \~Згідно ст. ст.\~64,\~156 ЖК України\~до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину ( чоловіка ) власника житла ( якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності ), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до вимог ч.ч.1,4\~ст.156 ЖК України\~члени сім"ї власника житлового будинку(квартири) , що проживають спільно з ним у належному йому будинку (квартирі) користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди щодо порядку користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Як вбачається з ксерокопії паспорта громадянина України, серії МН 088199, виданого 22.03.2006 року Балаклійським РВ УМВСУ в Харківській області, [PERSON], [INFO] з 18.06.2003 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.3-4). Згідно довідки №175 від 28.06.2014 року, виданої КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: винаймач квартири [PERSON], колишній чоловік [PERSON], донька винаймача [PERSON], онук винаймача [PERSON], онук винаймача [PERSON] (а.с.6). З акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.05.2014 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що в [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але фактично в квартирі не проживають (а.с.7). Повідомленням Балаклійського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 27.05.2011 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.05.2011 року підтверджено факт вивозу з квартири [PERSON] спільно-нажитого майна подружжя, а саме 25.05.2011 року холодильнику «Снайге». Зприводу спірних питань рекомендовано звернутись до суду в приватному порядку (а.с.65,66,67,68). Відповідно до повідомлення Балаклійського РВ ГУМВСУ в Харківській області від 05.05.2015 року, в ході розгляду заяви [PERSON] було встановлено, що останній не зміг зайти до квартири, де мешкає, так як колишня дружина [PERSON] зачинила двері та не впустила його в квартиру(а.с.23,64). Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача. З 2008 року її чоловік почав товаришувати з [PERSON], вони разом їздили на рибалку. 18.04.2015 року вони запросили [PERSON] до себе, щоб відсвяткувати день народження їхнього сина. Через деякий час [PERSON] покликали працівники міліції. Коли позивач повернувся до них, то пояснив, що його колишня дружина, її донька та зять змінили вхідні двері, встановили інші замки і з квартири його вигнали. Так як позивачу нікуди було йти, вона з чоловіком вирішили тимчасово надати [PERSON] для проживання одну з кімнат своєї квартири, де він проживає і по цей час. Ст. 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо вселення [PERSON] до спірної квартири підлягають задоволенню. Керуючис ь ст. ст.\~10,\~11,15,57,\~60,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.9,64,156 ЖК України, суд, -

Outcome: approved