Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

19.08.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про поділ спільного майна подружжя, просив суд визнати право власності на будинок [ADDRESS] у рівних частках по 1/2 за кожним, за [PERSON] та за [PERSON] . Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,1028 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер 5310136700:12:001:0162 у рівних частках по 1/2 за кожним, за [PERSON] та за [PERSON] . 21.08.2015 суддею Юхно С.П. відкрито провадження. 01.09.2015 [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог (Т.1 а.с.26-28) та просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та володінні будинком [ADDRESS] шляхом надання ключів [PERSON] та забезпечити [PERSON] вільний доступ до будинку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати у розмірі 3 534,58 грн. 11.09.2015 до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (Т.1 а.с.32-33), у якій [PERSON] просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та володінні будинком [ADDRESS] шляхом надання ключів [PERSON] та забезпечити [PERSON] вільний доступ до будинку [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати у розмірі 487,20 грн. Ухвалою суду від 11.09.2015 допущено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] та прийнято до провадження позовну заяву третьої особи. 24.09.2015 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (Т.1 а.с.43-45), у якій [PERSON] просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку на якій він розташований, збільшивши її частку у спільному подружньому майні з урахуванням інтересів трьох неповнолітніх дітей та проведених ремонтних робіт за власний кошт. Стягнути на її користь 1/2 вартості автомобіля «Форд» F-250, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, що становить 330 000,00 грн. Судові витрати пов`язані з розглядом даної справи покласти на відповідача. Ухвалою суду від 24.09.2015 замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного - [PERSON] . Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. 26.11.2015 [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог (Т.1 а.с.121-122), просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 ринкової вартості автомобіля Buick Enclave 3,6 2008 року випуску, що на час розгляд справи складає 424 950,5 грн. Ухвалою суду від 29.01.2016 призначено по справі судово будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження. 13.04.2016 - відновлено провадження. Ухвалою суду від 26.05.16 провадження зупинено, призначено повторну судово-будівельну експертизу. 13.10.2016 розпорядженням керівника апарату щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ справу передано судді Чистик І.О. 18.10.2016 - прийнято до провадження суддею Чистик І.О. 16.11.2016 - відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 21.11.2016 провадження зупинено, призначено повторну судово-будівельну експертизу. 16.01.2017 - відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 02.11.2017 року призначено комісійну судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 05.04.2018 поновлено провадження у справі. Згідно розпорядження № 46 від 02 липня 2018 року керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з закінченням повноважень судді Чистик І.О. щодо здійснення правосуддя, справу передано на розгляд судді Тимчуку Р.І. Ухвалою від 05.07.2018 відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 06.12.2018 - справу призначено до судового розгляду. 28.04.2021 - [PERSON] подала до суду уточнення зустрічної позовної заяви, якими збільшила свої позовні вимоги (Т.5 а.с.215-217). Враховуючи то факт, що дані уточнення подані [PERSON] з порушенням строків, а саме вже після того, як суд закрив судовий розгляд та перейшов до судових дебатів, суд не бере їх до уваги. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник адвокат Марченко А.О. первісний позов та позов третьої особи підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник адвокат Лучко Т.І. зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти позову третьої особи заперечували у повному обсязі та просили відмовити. Щодо первісного позову, то визнали його частково та не заперечували той факт, що будинок у недобудованому стані був придбаний за спільні кошти подружжя та категорично заперечили той факт, що в подальшому всі будівельно-ремонті роботи проводилися за спільні кошти. [PERSON] наполягала на тому, що всі ремонтні роботи проводилися її коштом. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] свій позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного заперечувала. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2003, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24.06.2014. (а.с.14) Перебуваючи у шлюбі, сторонами 23 листопада 2012 року було придбано житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.11.2012 (Т.1 а.с.4) покупцем виступила [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] (Т.1 а.с.46) Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №831139 також виданий на ім`я [PERSON] (Т.1 а.с.8-9) Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 Сімейного кодексу України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України). Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. З огляду на викладене вище, та враховуючи той факт, що [PERSON] не заперечувала факт придбання будинку та земельної ділянки у шлюбі, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] в частині визнання за ним та за [PERSON] права власності у рівних частках по 1/2 за кожним на спірний будинок та земельну ділянку підлягає задоволенню. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо поділу в рівних частках спірного будинку та земельної ділянки, то вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу [PERSON] і щодо зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди в користуванні та володінні будинком [ADDRESS] шляхом надання ключів [PERSON] та забезпечити [PERSON] вільний доступ до будинку [ADDRESS] . Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про поділ будинку та земельної ділянки та про усунення перешкоди в користуванні та володінні будинком [ADDRESS] , то з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті останнім судового збору у розмірі 3 534,20 грн (квитанція на суму 3047,00 грн. Т.1 а.с.1 та квитанція на суму 487,20 грн Т.1 а.с.25). Щодо зустрічного позову [PERSON] про збільшення частки у праві власності за рахунок проведених будівельно-ремонтних робіт та того факту, що з нею проживають троє спільних з [PERSON] дітей суд приходить до таких висновків. [PERSON] вказує, що за час шлюбу ними з [PERSON] був придбаний житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] , однак цей будинок на момент купівлі був без оздоблювальних робіт, його вартість складала 694 000,00 грн. Стверджує, що оздоблювальні роботи вона проводила самостійно, за власні кошти, вже після розірвання шлюбу, а саме в період з квітня по червень 2014 року. У будинок з дітьми вона переїхала [INFO] , до цього вони проживали в орендованій квартирі. У цей час [PERSON] проживав у м. Києві, а його мати [PERSON] взагалі з ними не проживала, ні в орендованій квартирі, ні в будинку після проведених у ньому ремонтних робіт. На підтвердження того, що саме вона оплачувала ремонтні роботи надає до суду копії квитанцій, талонів, накладних та рахунків (Т.1 а.с.75-83), акт звірки (Т.1 а.с.84), копію договору на виготовлення корпусних меблів. (Т.1 а.с.85-86) У свою чергу, [PERSON] , заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, пояснив суду, що він також приймав безпосередню участь у проведенні ремонтних робіт у спірному будинку, оскільки навіть після розірвання шлюбу проживав у ньому. Так, [PERSON] вказав, що у спірний будинок вони переїхали у травні 2015 року. Окрім нього та [PERSON] , у будинку також проживали їхні спільні троє дітей, його мати [PERSON] та батько [PERSON] , які переїхали із зони АТО і стали на облік за адресою: [ADDRESS] . З 1208.2015 по 24.08.2015 [PERSON] разом з [PERSON] та трьома дітьми відпочивали на морі, а по приїзду додому, вони вже не змогли потрапити до будинку адресою: [ADDRESS] , так як його колишня дружина [PERSON] змінила замки на воротах і він не зміг потрапити до будинку. З цього приводу [PERSON] був змушений викликати поліцію, що підтверджується повідомленням від 27.08.2015. (Т.1 а.с.29) На підтвердження того, що [PERSON] також приймав фінансову участь у ремонтних роботах у спірному будинку, останній надав до суду письмові пояснення та звіт про перелік виконаних робіт та їх кошторис від генерального підрядника. (Т.5 а.с.47-65) У висновку комісійної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та оціночно-земельної експертизи №1743/1744/1475 від 12.03.2018 (Т.4 а.с.2-17) вказано, що ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] без урахування невід`ємних поліпшень становить 2 137 208,00 грн. Вартість проведених будівельних робіт з матеріалами складає 274 206,00 грн. Вартість столярних виробів та їх монтажу - 147 126,00 грн. Ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд - 2 558 540,00 грн. Ринкова вартість будівель і споруд даного домоволодіння без врахування вартості земельної ділянки - 2 330 324,00 грн. Відповідно до Постанови Верховного суду від 12.05.2020 справа №243/5477/15-ц висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами (стаття 110 ЦПК України). У цій же Постанові Верховного суду від 12.05.2020 справа №243/5477/15-ц вказано, що грошові кошти за час спільного проживання подружжя були витрачені для ремонту та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї. Здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають. Щодо твердження [PERSON] про те, що її частка у спільній сумісній власності підлягає збільшенню і за рахунок проживання з нею трьох спільних з [PERSON] дітей, судом встановлено наступне. 24.06.2014 шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Полтави. Діти залишилися проживати з матір`ю. Однак [PERSON] сплачує аліменти на утримання дітей відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 05.08.2019 у твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину, всього 4500 грн до досягнення дітьми повноліття. Тому сам факт проживання дітей з [PERSON] не може бути підставою для збільшення її частки у спільному майні подружжя. У зв`язку з вищевказаним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову у частині збільшення частки у праві власності. Окрім того, сторони просили суд розподілити між ними придбані за час шлюбу транспортні засоби. Так, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 1/2 ринкової вартості автомобіля Buick Enclave 3,6 2008 року випуску, що на час розгляд справи складає 424 950,5 грн (Т.1 а.с.121-122), однак не надав до суду жодних документів на вказане авто, не вказав за ким зареєстрований даний транспортний засіб, а лише в заяві про збільшення позовних вимог вказав, що [PERSON] без його згоди продала вказаний автомобіль. У свою чергу [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 вартості автомобіля «Форд» F-250, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, що становить 330 000,00 грн. (Т.1 а.с.43) [PERSON] також не надала до суду жодних документів на вказаний транспортний засіб та не повідомила суд про те, за ким він зареєстрований та де знаходиться. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи той факт, що сторони ані [PERSON] , ані [PERSON] не надали до суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів та не довели обставини придбання спірних транспортних засобів за час шлюбу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь 1/2 ринкової вартості автомобіля Buick Enclave 3,6 2008 року випуску та про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 1/2 вартості автомобіля «Форд» F-250, державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску. Судові витрати в частині даних позовних вимог покласти на сторони. Щодо позову третьої особи про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , вказуючи про те, що вона як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, у червні 2015 року переїхала проживати до свого сина [PERSON] і була зареєстрована безстроково, як член його сім`ї за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок був придбаний її сином та невісткою у шлюбі в 2012 році, які після проведення ремонтних робіт заселилися туди у травні 2015 року, та проживали разом, незважаючи на те, що вони розлучилися у кінці червня 2014 року. [PERSON] пояснила суду, що проживала за вказаною адресою та доглядала трьох своїх внуків, у той час поки син працював у м. Києві та кожні вихідні приїздив додому. На початку серпня її колишня невістка [PERSON] повідомила, що виходить заміж та попросила її з сином приглянути за дітьми, поки вона буде у весільній подорожі. З 12.08.2015 по 24.08.2015 [PERSON] разом з сином та внуками відпочивали на морі, а коли 24.08.2015 повернулися додому, то потрапити до будинку уже не змогли, так як [PERSON] замінила замки на воротах. У проході до будинку їй та її сину було відмовлено і запропоновано знайти інше житло. Відповідно до адресної картки (Т.1 а.с.52) право на проживання у житлі мають [PERSON] , [PERSON] ) та їхні троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Прізвище позивача [PERSON] там немає. Однак, відповідно до листа Управління ДМС України в Полтавській області від 20.05.2016 (Т.2 а.с.132) [PERSON] має статус внутрішньопереміщеної особи, у довідці про взяття на облік проставлено відмітку про фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, та той факт, що [PERSON] є членом сім`ї співвласника будинку, суд вважає, що позов третьої особи підлягає задовленню. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову третьої особи, то на її користь підлягають стягненню з [PERSON] і понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн, які були сплачені [PERSON] (Т.1 а.с.31) На підставі викладеного,

Outcome: partial