Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

В березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з вищевказаним позовом. В своїй позовній заяві вказували, що [PERSON] разом з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 9346/2 від 20.08.2001 року. Зазначали, що 12 жовтня 2005 року вони уклали договір про встановлення ідеальних часток в квартирі і у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8919757 від 11.11.2005 року володіють по 1/4 частці цілої квартири кожна. Вказували, що разом з ними проживає [PERSON] та неповнолітній [PERSON] - невістка та онук [PERSON] без відповідної реєстрації. Зазначали, що у відповідача [PERSON] є квартира в м. Кременчуці та відповідна реєстрація в цій квартирі. Вказували, що проживаючи на житловій площі позивачів відповідачі в утриманні квартири її ремонті, оплаті послуг за використання комунальних послуг участі не приймають, чим завдають їм значних матеріальних збитків. Крім того зазначали, що у позивачів з відповідачами на вказаному ґрунті склалися неприязні відносини, що виражається у частому влаштуванні сварок, приниження їх перед сусідами та родичами та застосування фізичної сили, про що свідчать акти судово-медичних досліджень (обстежень), в яких зазначено, що позивач у [PERSON] у різний проміжок часу були нанесені легкі тілесні ушкодження., які спричинили короткочасний розлад здоров'я. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивачі просили суд зобов'язати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] не чинити перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO] з квартири [ADDRESS] без надання житлового приміщення. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, мотивуючи це тим, що в її квартирі, де вона зареєстрована, на даний час проживають інші особи, а в неї іншого житла не має. При ухваленні рішення покладалася на розсуд суду. Представники третьої особи Управління Державної Міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надали суду клопотання про слухання справи у їх відсутності. Представник третьої особи Управління праці та соціального захисту населення Автозаводської районної ради м. Кременчука Кутюжанська К.А. проти позову не заперечувала. Просила суд його задовольнити. Представники третьої особи Органу опіки та піклування Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області в судове засідання не прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надали суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, проти позову заперечували. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] разом з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 9346/2 від 20.08.2001 року. Встановлено, що 12 жовтня 2005 року вони уклали договір про встановлення ідеальних часток в квартирі і у відповідності до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8919757 від 11.11.2005 року володіють по 1/4 частці цілої квартири кожна. Встановлено, що разом з позивачами проживає [PERSON] та неповнолітній [PERSON] - невістка та онук [PERSON], без відповідної реєстрації. Встановлено, що у відповідача [PERSON] є житло в м. Кременчуці, що розташоване за адресою [ADDRESS] та відповідна реєстрація в цій квартирі. Встановлено, що проживаючи на житловій площі позивачів відповідачі в утриманні квартири її ремонті, оплаті послуг за використання комунальних послуг участі не приймають, чим завдають матеріальних збитків позивачам. Встановлено, що у позивачів з відповідачами на вказаному ґрунті склалися неприязні відносини, що виражається у частому влаштуванні сварок, приниження відповідачами позивачів перед сусідами і родичами та застосування фізичної сили до них, про що свідчать акти судово-медичних досліджень (обстежень), що долучені до матеріалів справи, в яких зазначено, що позивачу у [PERSON] у різний проміжок часу були нанесені легкі тілесні ушкодження., які спричинили короткочасний розлад здоров'я. Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного Кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири (будинку), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 157 Житлового кодексу України - членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст.116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судам Житлового кодексу України» від 12.05.1985 року .V» 2 передбачає, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України "Про усунення перешкод у користуванні власністю» від 16.01.2012 року, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного, суд приходить до переконливого висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачів в повному обсязі.

Outcome: approved