Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 03 жовтня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 8. Від шлюбу вони мають спільних дітей - дочку [PERSON] народжену [INFO] року та сина [PERSON] народженого [INFO] року. Одруження з відповідачем виявилось не вдалим. В зв'язку з тим, що в них були різні погляди на спільне проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства, між ними систематично виникали сварки та конфлікти. З вини чоловіка сім'я повністю розпалась, він фактично утворив іншу сім"ю має дитину. Вони проживають в різних населених пунктах. Спроби з її сторони зберегти сім'ю та примиритися з відповідачем результату не дали. На примирення вона не згодна, їхня сім'я фактично розпалась, а шлюб існує лише формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Спільне майно вони поділять добровільно. Діти, хочуть проживати разом з нею, проживають на даний час із нею та перебувають на її утриманні. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, пояснила, що у відповідача більше двох років інша сім"я, протягом року шлюбні стосунки не підтримують. В сім"ї постійно були скандали, просить їх розлучити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі (07.04.2017р. та 03.05.2017 р.) не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно, заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. 03 жовтня 1999 року між сторонами виконкомом Великовулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстровано шлюб, актовий запис № 8, (а.с. 5). Мають дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (6,7). Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed