Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він від 17.12.2007 року працював на підприємстві відповідача та був звільнена з роботи 28.01.2014 року у зв'язку з ліквідацією підприємства, однак остаточного розрахунку при звільненні з ним не провели, чим завдали йому моральну шкоду. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду позивач подав заяву з проханням розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнав частково. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що не з'явилися. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на Дочірньому підприємстві Національна акціонерна компанія "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на посаді електрозварника ручної зварки 4-го розряду в управлінні виробничо-технічного забезпечення та комплектації з 17.12.2007 року по 28.01.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 2-4 ). 28.01.2014 року позивач був звільнений з роботи згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні з позивачем розрахунку не було проведено. Відповідно до довідки №56 від 11.02.2014 року виданої Управлінням виробничо-технічного забезпечення та комплектації Дочірнього підприємства НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" позивач дійсно працював на підприємстві відповідача на посаді зварювальника і його заборгованість по заробітній платі станом на 28.01.2014 року складає 18450 грн. 57 коп. Відповідно до пояснень позивача з серпня місяця 2013 року заробітна плата йому не виплачувалася в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 18450 грн. 57 коп. При звільненні з позивачем не було проведено розрахунок. Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання з поясненнями, в якому повідомив що 20.08.2013 року було розірвано договори на оренду виробничого приміщення і обладнання за ініціативою ОАО "ЧЕЗАРА", в зв'язку з чим підприємство припинило свою діяльність на невизначений термін. Протягом вересня - жовтня місяця працівники були звільнені. На підприємстві була утворена ліквідаційна комісія. Власниками було прийняте рішення про порушення справи про банкрутство. Відповідач визнав заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в сумі 7717 грн. 68 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7717 грн. 68 коп. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи те, що позивачем не було доведено наявність моральної шкоди завданої йому підприємством відповідача, суд вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial