Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з вересня 2016 року навчається на денному відділенні Одеського політехнічного університету, крім того, є інвалідом третьої групи з дитинства, постійно лікується. Відповідач, який є батьком позивача, до 25 травня 2016 року сплачував позивачеві аліменти у мінімальному розмірі у звязку з навчанням у Новокаховському коледжі, але за два місяці до закінчення навчання виплату аліментів припинив. Участі у додаткових витратах, повязаних з лікуванням, навчанням, проїздом до лікарень та навчальних закладів, відповідач ніколи не ніс. Позивач зазначає, що у звязку з навчанням та щоденним лікуванням несе витрати на оплату гуртожитку, має необхідність у придбанні компютерної техніки, ліків, крім того, поніс витрати на придбання інгалятора, стаціонарне лікування та операцію. Доходів позивача, які складаються з пенсії у звязку з інвалідністю у розмірі 1275 грн. та стипендії у розмірі 1000 грн., на вказані витрати не вистачає. Мати позивача за станом здоровя не працює, має на утриманні ще одну дитину, тому допомагати позивачеві не має змоги. У звязку з цим просив стягнути з відповідача на його, позивача, користь аліменти у звязку з навчанням у розмірі 888,50 грн., одноразово розходи на лікування у сумі 8658,16 грн., а також вартість компютерної техніки в сумі 13152 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що має на утриманні ще трьох малолітніх дітей, які часто хворіють, дружина відповідача не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення пятирічного віку, сімя є малозабезпеченою. За таких обставин не має можливості надавати позивачеві допомогу у заявленому розмірі, але згоден виплачувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно та відшкодувати 1000 грн. витрат, повязаних з лікуванням. Вимоги про стягнення вартості компютерної техніки не визнав, вважаючи їх безпідставними. Представник відповідача зайняла аналогічну правову позицію, зазначила, що доходи сімї відповідача значно менше встановленого прожиткового мінімуму і стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі та додаткових витрат поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. \~198 СК України\~ батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON]С.(а.с.4). Позивач навчається у Одеському національному політехнічному університеті на денній формі навчання, закінчення навчання планується 31.07.2019 року(а.с. 28). Крім того, позивач є інвалідом третьої групи з дитинства (а.с.15). Розмір стипендія позивача \~станом на травень \~\~2017 року складав 1000 грн. Позивач зазначає, що отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1275 грн. Вказану обставину сторони не оспорюють. Згідно довідки директора студентського містечка Одеського національного політехнічного університету від 18.09.2017 року [PERSON] за проживання у гуртожитку за 2016-2017 рік навчання сплачено 3815,00 грн.(а.с.87). Відповідач [PERSON] отримує заробітну плату у розмірі 2592,10 грн. щомісячно (а.с.65), має на утриманні трьох малолітніх дітей 2003, 2012, [INFO] (а.с. 62). Діти відповідача часто хворіють, двоє з них перебувають на диспансерному обліку (а.с.57). Дружина відповідача [PERSON] не працює, перебуває у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною до 5-ти років згідно п.6 ст.179 КЗпП України (а.с.67, 68). Сімя відповідача перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та отримує допомогу як малозабезпечена сімя. Станом на жовтень 2017 року розмір такої допомоги складає 1958,30 грн. (а.с.63, 90). Свідок [PERSON], мати позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач протягом двох років добровільно виплачував аліменти на утримання сина, який навчався у технікумі, а в 2016 році виплати припинив. Жодних коштів на утримання сина, крім аліментів, відповідач не сплачував, хоча позивач має потребу у ліках, придбанні компютерної техніки, користуванні послугами пральні, тощо. Позивач,як інвалід третьої групи, користується певними пільгами, але на оплату гуртожитку ці пільги не розповсюджуються. Свідок також пояснила, що не має можливості надавати синові допомогу, так як хворіє, має ще одного неповнолітнього сина і лише недавно влаштувалася на роботу. Разом з тим, баба позивача (мати відповідача), висилала [PERSON] деякі суми коштів. Свідок [PERSON], баба позивача, у судовому засіданні пояснила, що протягом 2016 -2017 року посилала онукові гроші, близько 400 грн. щомісячно, коли хворів, їздила провідувати, допомагала матеріально. Відповідно до положень\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатної особи з травня 2017 року становить 1624 грн.; \~дітей віком до 6 років - 1426 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 1777 гривень;\~ для осіб, які втратили працездатність 1312 грн. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, розмір доходу відповідача та членів його сімї на одну особу становить близько 910 грн., що значно менше прожиткового мінімуму, встановленого законом, тоді як дохід позивача перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, відповідач не заперечує проти того, щоб надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Щодо вимог про стягнення витрат на лікування та вартості компютерної техніки, яку бажає придбати позивач, суд зазначає наступне. Статтею 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Положеннями ст. 185 СК України, яка до вказаного переліку не увійшла, визначено обовязок батьків щодо участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як розяснив Верховний Суд України у постанові №6-1296цс15 від 26.02.2016 року, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, позивач не має права на стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування та придбання компютерної техніки, однак, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача 1000 грн. у відшкодування витрат на лікування. Відповідно до частини 2\~статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. У звязку з вищенаведеним, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 640 грн. 00 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial