Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

20 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку надалі, вточнила, та просить: визнати за нею майнове право на об`єкт незавершеного будівництва - квартиру [NUMBER], у буд. [ADDRESS] ; визнати за нею майнове право на об`єкт незавершеного будівництва - комори [NUMBER] та [NUMBER], у буд . [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати запис від 10 квітня 2019 року про визнання права власності на зазначену квартиру за ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС». В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначає, що 01 липня 2015 року між нею та відповідачем ОК «Набережний квартал- Жаботинського » укладено договір № 15.01.1.111 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського». За цим договором відповідач зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за рахунок внесків позивача та внесків інших асоційованих членів, здати його в експлуатацію, передати позивачу приміщення в об`єкті будівництва, а саме квартиру [NUMBER] на 6 поверсі загальної площею 40,73 кв. м., та всі документи необхідні для реєстрації права власності. Позивач в свою чергу зобов`язалась сплатити внески в розмірах та порядку передбачених в договорі. Підписання договору було спрямовано позивачем на набуття ним речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що вона належним чином виконав свої зобов`язання за договором, тому вважає, виник юридичний факт, необхідний і достатній для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Станом на сьогодні будівництво об`єкта не завершено. ТОВ «Олімпекс Транс» був орендатором землі, на якій проводиться зазначене будівництво. Строк дії оренди до 31 грудня 2015 року. 17 жовтня 2014 між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» було укладено договір співпраці № 14/10-17, предметом якого є діяльність сторін, спрямована на будівництво. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила. Представник відповідача ОК «Набережний квартал-Жаботинського» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив. Представник відповідача ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про перенесення розгляду справи, у з`язку з веденням карантину. Суд критично ставиться до цієї заяви, оскільки карантинні заходи носять лише рекомендований характер, зазначена справа розглядається у суді з 26 вересня 2019 року. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Також, представником відповідача ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до суду надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на її безпідставність. Представник третьої особи ДП «Агенція державної реєстрації» Одеської області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 01 липня 2015року між [PERSON] та ОК «Набережний Квартал Жаботинського» було укладено договір № 15.01.1.111 про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал Жаботинського». Згідно з п. 1.1 за цим договором ОК зобов`язався організувати будівництво житлового будинку у м. Одеса (у районі 6-ої станції Великого Фонтану ) за рахунок внесків Учасника та внесків інших асоційованих членів ОК , здати його в експлуатацію, передати Учаснику приміщення в Об`єкті будівництва, обумовлене цим Договором та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язався сплатити ОК внески у розмірах та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для Учасника. В пункті 1.2 зазначено, що даний Договір вважається заявою Учасника про вступ до асоційованих членів ОК. Після зарахування вступного та цільового внеску на рахунок ОК даний договір вважається рішенням голови ОК про прийняття Учасника до асоційованих членів ОК. Відповідно до п. 1.3 сторони домовились, що розмір внеску залежить від вартості будівництва одного квадратного метра площі Об`єкту нерухомості та остаточної загальної приведеної площі, яка фактично побудована. У відповідності до п. 2.1 даного договору вартість будівництва одного квадратного метра загальної приведеної площі Об`єкту нерухомості визначається ОК відповідно до проектно-кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладання цього Договору складає 13 500 гривень за один квадратний метр і може змінюватись у випадках передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України № 1087-IV від 10 липня 2003 року «Про кооперацію». Цим же законодавчим актом врегульовано основні принципи кооперації, порядок створення, набуття членства та управління кооперативом. Порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу визначається в статуті кооперативу (ст. 8 ЗУ «Про кооперацію»). Такими органами управління є загальні збори членів кооперативу, виконавчий орган, спостережна рада, ревізійна комісія (ст. ст. 15 - 18 ЗУ «Про кооперацію»). Законодавством про кооперацію не передбачена можливість створення та існування такого органу управління як збори асоційованих членів кооперативу, не передбачено такої форми (способу) розгляду і вирішення питань діяльності кооперативу. Більш того, відповідно до частини другої ст. 14 ЗУ «Про кооперацію» асоційований член кооперативу - цс фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. Отже, законодавство не передбачає права асоційованих членів на управління кооперативом та прийняття рішень від його імені. Таким чином, виникнення в особи майнового права на об`єкт незавершеного будівництва може бути підтверджено лише тими письмовими доказами, які згідно з чинним законодавством є підставою набуття відповідного права. Слід зазначити, що укладені між ОК «Набережний квартал-Жаботинського» та [PERSON] договори, що надані до позовної заяви, не передбачають перехід майнових прав до [PERSON] Проте, ОК «Набережний квартал- Жаботинського » не завершив будівництво зазначеного об`єкту та не ввів його в експлуатацію, що преюдиційно встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року та постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року у справі № 916/3315/16. Також, за своєю правовою природою зазначений договір про сплату внесків, в розмінні ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», не відноситься до договорів інвестування або спільної діяльності, оскільки останній в кінцевому результаті не має на меті отримання прибутку, що унеможливлює виникнення за ним майнових прав. Відповідно до ч. 3. Ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття право власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, s яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16 та від 23 березня 2016 року у справі № 6- 289цс16. Разом з тим, наданими позивачем до справи матеріалами не підтверджується набуття майнових прав на зазначену квартиру та комори, з передбачених законом підстав, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також судом встановлено, що TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» є орендарем земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка знаходиться в користуванні TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на підставі договору оренди земельної ділянки від 10 грудня 2008 року, укладеного з Одеською міською радою та зареєстрованого в Одеській регіональній філії ДП Центру ДЗК за №040950500020 від 23 березня 2009 року. 10 жовтня 2013 року Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради видані TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» містобудівні умови та обмеження № 01-06/119 забудови земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , які є чинними дотепер, що підтверджується листом Управління містобудування та архітектури за № 01-10/166г від 26 липня 2017 року. З метою здійснення будівництва, відповідно до законодавства, підприємство отримало дозвільні документи, зокрема, 02 грудня 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України на адресу TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» видано дозвіл №ІУ 115143360956 па виконання будівельних робіт зі здійснення нового будівництва за наведеною адресою. Таким чином, саме TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» є забудовником та замовником будівництва Житлового будинку. Відповідно до ст. 876 Цивільного кодексу України, власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник. Згідно зі ст. 331 ЦК України, право власності на новостворепе майно та об`єкти незавершеного будівництва реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію права на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення нерухомого майна. У свою чергу, відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю та визнаються речовими правами. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» надає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, - як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, тому що об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) ще не існує, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Вказане відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 12 листопада 2014 року № 6-129це14, від 16 березня 2016 року по справі № 6-290цс16 та від 18 листопада 2015 року по справі № 6-1858цс15. До завершення будівництва об`єкта нерухомого майна та прийняття його в експлуатацію замовнику будівництва належить не право власності па цей об`єкт, а майнові права на нього. Аналогічна позиція викладена у постанові ВГСУ від 27 серпня 2017 року по праві № 911/3676/ 13 . Вказане означає належність ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , замовником яких є Товариство. Також, суд бере до уваги, що 08 листопада 2017 року сесією Одеської міської ради прийнято рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного з Товариством, шляхом підписання додаткової угоди. Таким чином, Одеська міська рада, як орендодавець земельної ділянки, виразила власну волю на продовження орендних взаємовідносин з TOB «Олімпекс Транс». Крім того, судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та OK" «Набережний квартал- Жаботинського» було укладено договір про співпрацю №14/10-17, предметом якою є діяльність, спрямована на будівництво Житлового будинку, що далі іменується як «Договір співпраці №14/10-17» Умовами Договору співпраці №14/10-17 визначено, що після завершення будівництва об`єкту сторони повинні розподілити житлові та нежитлові приміщення між собою та набути на них право власності в порядку, визначеному угодою сторін та законодавством України в частині, що не врегульована укладеним договором. Згідно з пп. «а» п. 2.1.1 договору співпраці №14/10-17 відповідачу OK «Набережний квартал-Жаботинського» надано право на використання будівельного майданчику. 17 жовтня 2014 року TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» передав відповідачу OK «Набережний квартал-Жаботинського» будівельний майданчик за актом приймання - передачі. Також, згідно з актом прийому-передачі до Договору співпраці №14/10-17 TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» передано OK «Набережний квартал-Жаботинського» проектну документацію для здійснення запланованого будівництва. Положеннями Договору про співпрацю № 14/10-17 встановлений порядок розподілу між сторонами договору житлових та нежитлових приміщень в Житловому будинку та умови подальшого набуття на них права власності в порядку, визначеному угодою сторін та законодавством України в частині, що не врегульована укладеним договором. Згодом, 30 липня 2015 року між TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та OK «Набережний квартал-Жаботинського» укладено Додаткову угоду № 2 до Договору співпраці № 14/10-17, відповідно до якої сторони внесли доповнення до положень розділів 2 та 5 договору, а також змінили розподіл часток приміщень у завершеному будівництві. Так, між TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» та OK «Набережний квартал- Жаботинського » було письмово узгоджено, що частка TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» становить 3711,86 кв. м. житлових площ у першій секції об`єкту у вигляді 80 квартир (і, відповідно, майнових прав на них, до моменту завершення будівництва), перелічених в Акті розподілу площ (приміщень), який є додатком № 4 до договору про співпрацю № 14/10-17 від 17 жовтня 2014 року. Серед визначеного переліку квартир, які розподіляються на користь TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС», також вказана і спірна квартира. Отже, позивачем фактично оспорюються майнові права TOB «ОЛІМПЕКС ТРАНС» на зазначену квартиру. Окрім того, за умовами укладеного договору співпраці № 14/10-17 OK «Набережний квартал-Жаботинського» повинен був прийняти на себе функції замовника будівництва та виконати зобов`язання з фінансування будівництва в повному обсязі. Водночас такий статус (замовника) до OK «Набережний квартал- Жаботинського » не перейшов з огляду на істотні порушення та неналежне виконання умов договору співпраці № 14/10-17. Зокрема, OK «Набережний квартал-Жаботинського» не було вжито заходів до виконання вимог законодавства та не було подано до органів державної архітектурно- будівельної інспекції повідомлення про зміну замовника будівництва Житлового будинку. Вказані обставини преюдиційно встановлені в рамках судових (адміністративних) справ, рішення в яких набрали законної сили. Крім того, судом враховано, що Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал - Жаботинського» не набув майнові права на спірне будівництво, так як не виконав договір з товариством та не набув прав замовника. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року по справі №815/954/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 pоку, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОК «Набережний квартал - Жаботинського», про визнання неправомірним та скасування припису від 04 лютого 2016 року та постанови № 43 від 18 лютого 2016 року. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року по справі № 815/955/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 pоку, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОК «Набережний квартал - Жаботинського», про визнання неправомірним та скасування припису від 04 лютого 2016 року та постанови № 44 від 18 лютого 2016 року. Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі № 815/956/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 pоку, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору па стороні позивача: ОК «Набережний квартал -Жаботинського», про визнання неправомірним та скасування припису від 04 лютого 2016 року та постанови № 45 від 18 лютого 2016 року було відмовлено. Суди адміністративної юрисдикції відхилили доводи ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» в частині посилань на передання ОК «Набережний квартал- Жаботинського » функцій замовника будівництва, встановивши в рамках досліджуваної адміністративної справи факт відсутності переходу від товариства до кооперативу статусу замовника будівництва, а, отже, й відповідних прав та обов`язків, які випливають з даного статусу, зокрема щодо наявності майнових прав па всі приміщення в об`єкті будівництва. Таким чином, як забудовником, так і єдиним замовником будівництва Житлового будинку є саме ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС». Вказані обставини не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 ст. 61 ЦІІК України. Отже, відповідач ОК «Набережний квартал- Жаботинського » не виконав положень Договору про співпрацю № 14/10-17 в частині фінансування будівництва, об`єкт в експлуатацію не ввів, порушив інші численні домовленості сторін, що означає відсутність настання юридичного факту набуття цією особою частки на ті приміщення, які мали по завершенню будівництва передаватися від ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до ОК «Набережний квартал- Жаботинського ». Вказане також підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 pоку у справі № 916/3315/16, яким задоволений позов ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» до ОК «Набережний квартал- Жаботинського» про розірвання Договору про співпрацю №14/10-17 та підтверджено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року. Відповідно до п. 2.6. Договору про співпрацю №14/10-17 встановлено «порядок прийому - передачі сторонами часток в Об`єкті будівництва», відповідно до пп. 2.6.1. якого визначено: «оформлення та реєстрація прав власності на належні Сторонам частки Об 'єктсі здійснюється сторонами самостійно після приймання Об`єкту в експлуатацію ти підписання Сторонами Акту приймання-передачі побудованих Приміщень в завершеному будівництвом Об`єкті». Крім того, у пп. 2.6.2. договору про співпрацю №14/10-17 визначено: «Акт приймання - передачі побудованих Приміщень в завершеному будівництвом Об`єкті Сторони зобов`язуються підписати протягом 10 календарних днів після введення Об`єкту в експлуатацію, але в будь - якому випадку не пізніше 10 календарних днів з моменту спливу строку завершення Будівництва, вказаного в п. 1.4. цього Договору». Відповідно до п. 1.4. договору про співпрацю №14/10-17 таким пересічним строком є 01 травня 2016 року. Натомість, внаслідок допущених ОК «Набережний квартал- Жаботинського » порушень умов договору про співпрацю № 14/10-17 сторонами не було досягнуто відповідного результату угоди, а ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» не передавав ОК «Набережний квартал- Жаботинського » його частки за Договором. Таким чином, ОК «Набережний квартал- Жаботинського » у передбачений законом спосіб не набув жодних майнових прав на приміщення в Житловому будинку, його спорудження не завершив, в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт не ввів, що зумовлює відсутність у кооперативу набутих прав на майно. Виходячи з цього, у ОК «Набережний квартал- Жаботинського » не було та не існує правових підстав передавати майнові права на приміщення в Житловому будинку па користь позивача та інших третіх осіб та визнаватии позовні вимоги позивача. Вказане також свідчить про те, що позивач у передбачений законом спосіб не набула майнових прав на квартиру та комори, які належать ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС», що означає відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. У п. 36 рішення Європейського суду у справі Голдера проти Сполученого Королівства, вказано, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, вказано, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу неправомірності дій відповідача, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed