Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

11.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме: - державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 24.06.2010 року Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області, на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області від 30.04.2009 року за № 148-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011048800079; - державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 24.06.2010 року Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області, на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області від 30.04.2009 року за № 148-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011048800078. В обґрунтування даної заяви зазначено, що заявник є власником двох земельних ділянок площею 5,3200 га та 1,8500 га, що розташовані за адресою: Миколаївська область Вознесенський район Воронівська сільська рада (за межами території населеного пункту), та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, обумовлені правовстановлюючі документи містять помилки в написанні по батькові [PERSON], що створює їй перешкоди в розпорядженні належним їй майном. Разом з тим, отримати нові документи для заявника в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, остання просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заявника не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив встановити факт належності [PERSON] вищевказаних правовстановлюючих документів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, просив розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти встановлення обумовленого факту. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.3, ч.1 ст.234 ЦПК України, п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області від 30.04.2009 року за № 148-р, Вознесенською райдержадміністрацією Миколаївської області 24.06.2010 року [PERSON] були видані державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER], які зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011048800079 та № 011048800078 відповідно. Проте, обумовлені правовстановлюючі документи містять помилки в написанні по батькові власника даних земельних ділянок. Разом з тим, відповідно до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43 (зі змінами), що була чинною до 03.07.2013 року (п.2.9), здійснення будь-яких виправлень в державний акт не допускалося. Але, з прийняттям та введенням в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» докорінно змінився порядок оформлення права власності на земельні ділянки, зокрема таких повноважень позбавлені органи, що здійснювали підготовку, видачу оспорюваних державних актів та їх реєстрацію. Вказане свідчить про відсутність об'єктивної можливості приведення оспорюваних документів у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів - державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с. 9, 25, 34,35). Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved