Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

30.12.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом та 21.07.2017 року з заявою про уточнення позовних вимог, до [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, [PERSON], [PERSON] про зобовязання вчинити дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] здійснено самочинне будівництво паркану на відстані 40 мм від належної [PERSON] квартири [ADDRESS] та прибудови до квартири [ADDRESS] на відстані 1,2 м від стіни належної [PERSON] на праві спільної часткової власності квартири №1 по вул.. Гетьмана Мазепи (колишня Урицького), 17 в м. Ромни, з грубим порушенням вимог ст.319 Цивільного кодексу України, ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.16 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст.34, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності, пункту 3.25, Таблицю 1 Додатку 3.1. (обовязковий) «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затвердженого Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №44 від 17.04.1992 року, ст.ст.2, 21 Кодексу цивільного захисту України, чим порушено права [PERSON] на догляд за будинком і здійснення його поточного ремонту та на належні, безпечні і здорові умови проживання, гарантовані ст..48 Конституції України та ст.293 Цивільного кодексу України. У звязку з чим, позивачка просить зобовязати [PERSON] та [PERSON] знести самочинно збудовані паркан на відстані 40 мм від стіни належної [PERSON] квартири [ADDRESS] та прибудову до квартири [ADDRESS], розташовану на відстані 1,2 м. від стіни належної [PERSON] на праві спільної часткової власності квартири №1 по вул. Гетьмана Мазепи (колишня Урицького),17 в м. Ромни. 06.03.2017 року відповідачем подано до суду заперечення на позов в якому він зазначає, що паркан, про знесення якого заявлена позовна вимога, в цілому знаходиться в межах земельної ділянки площею 0,10 га кадастровий номер 5910700000:05:002:0143, власниками якої є співвласники жилого будинку №19 по вул.. Гетьмана Мазепи в м. Ромни. За межі вказаної земельної ділянки виходить лише хвіртка, яка була встановлена відповідачем за згодою позивача та її чоловіка з метою перекриття вільного доступу сторонніх осіб як до відповідача так і до їх квартир.Після встановлення хвіртки відповідач передав ключі від неї позивачу, внаслідок чого вона мала вільний доступ до своєї квартири для догляду за нею і здійснення поточного ремонту. Оскільки позивачем заявлено вимогу про знесення паркану, відповідач зобовязується демонтувати тільки хвіртку. Інші частини паркану жодним чином не порушують законних прав та інтересів позивача, знаходяться в межах земельної ділянки, співвласником якої є він сам. Щодо самочинного будівництва прибудови до квартири, відповідач зазначає, що рішення виконавчого комітету Роменської міської ради від 20.05.2009 року йому було дозволено будівництво прибудов до належної йому квартири за адресою м. Ромини вул.. Г. Мазепи, 19/6. В подальшому ним погоджено будівельний паспорт на будівництво прибудов, отримані дозволи на виконання будівельних робіт. Таким чином, посилання позивача на будівництво прибудов без належного дозволу вважає безпідставними. Щодо порушення законних прав та інтересів позивача відповідач зазначає, що будівництво прибудов жодним чином не порушує права позивача щодо користування та розпорядження належними їй на праві власності земельною ділянкою та розміщеним на ній нерухомим майном, оскільки прибудови до його квартири зведені в межах належної йому та іншим особам на праві спільної часткової власності земельної ділянки, з додержанням архітектурних, санітарних, протипожежних та інших вимог, відповідають вимогам щодо надійності, та безпечної експлуатації, а тому не підлягають знесенню. На підставі викладеного, відповідач просить залишити позов без задоволення за безпідставністю. 04.10.2018 року представником позивача подано суду заяву про відмову від позовних вимог в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] знести самочинно збудовану прибудову до квартири [ADDRESS] розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної [PERSON] на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 04.10.2018 року провадження у справі в цій частині закрито. В іншій частині позову розгляд справи продовжено. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі, та їх представник, кожен зокрема належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не зявилися, будь яких заяв чи клопотань суду не направляли. В раніше поданому суду заперечнні просили залишити позов [PERSON] без задоволення за безпідставністю. Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської областіта Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, повідомлені належним чином про розгляд справи, в судове засідання не зявилися, в заявах поданих раніше до суду, просили розглядати справу без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Треті особи [PERSON], [PERSON], повідомлені належним чином про розгляд справи, в судове засідання не зявилися, будь яких клопотань чи заяв суду не направляли. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.11.2000 року органом приватизації виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири №1 по вул.. Гетьмана Мазепи (колишня Урицького), 17 в м. Ромни Сумської області. Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно ст.16 Закону України «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджені Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №44 від 17.04.1992 року. Відповідно до преамбули ДБН 360-92, Державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми обов'язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень. Відповідно до пункту 3.25 ДБН 360-92 протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1). Таблицею 1 Додатку 3.1. (обовязковий) «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92 передбачено, що мінімальні протипожежні відстані між житловими будинками повинна бути не менше 6 метрів між будинками І і II ступенів вогнестійкості та не менше 8 метрів між будинками III ступеня вогнестійкості. Пунктом 3.25. 360-92 передбачено, що для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Згідно повідомлення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №03-26/3482 «Про розгляд звернення щодо незаконного встановлення паркану гр. [PERSON]В.» від 25.11.2014 року та Акту міжвідомчої комісії міськвиконкому №1364 від 14.11.2014 року встановлено, що гр. [PERSON]В, який мешкає в [ADDRESS], встановлено паркан майже впритул до будинку №17 по вул. Гетьмана Мазепи. Комісією рекомендовано [PERSON] встановити паркан у відповідності до встановлених меж земельної ділянки землеволодіння №19. Згідно повідомлення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №03-26/2969 "Про розгляд звернення щодо незаконного встановлення паркану гр. [PERSON]В." від 20.10.2015 року та Акту міжвідомчої комісії міськвиконкому №1478 від 09.10.2015 року встановлено, що [PERSON] на сьогодні не виконано рекомендації акту міжвідомчої комісії міськвиконкому від 14.11.2014 №1364 щодо демонтажу паркану. Висновком судової будівельно-технічної експертизи №963 від 25.04.2017 року встановлено, що паркан збудований зі сталевого профілю по стійках зі сталевих труб під кутом 90 град, на відстані 40 мм від належної [PERSON] квартири [ADDRESS]. Таким чином, встановлення відповідачами паркану на відстані 40 мм від належної [PERSON] квартири [ADDRESS] суперечить вимогам пункту 3.25. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та порушує право позивачки [PERSON] на догляд за будинком і здійснення його поточного ремонту. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила ('здійснює') самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 25 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що громадяни та громадські організації, які не беруть безпосередньої участі у створенні об'єктів архітектури, мають право, зокрема захищати свої інтереси під час проектування і будівництва нових та експлуатації існуючих об'єктів архітектури відповідно до законодавства. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 5, 17 Постанови №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 20.03.2012 року вказав, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Згідно висновку №963 проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи від 25.04.2017 року, встановлено що, паркан, збудований зі сталевого профнастілу по стійках зі сталевих труб під кутом 90°, на відстані 40 мм. до належної [PERSON] квартири №1, будинку №1 7 по вул. Гетьмана Мазепи, в м. Ромни, відповідає п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій», п. 3.4.1, 3.4.5 «Методичнірекомендації з питань проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. Затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 5 вересня 2003 р. №146», порушень нормативної інсоляції приміщень кв. №1 немає, доступ для догляду за будинком й здійснення їх поточного ремонту зі сторони буд. №19 є. Необхідність провести перебудову паркану встановленого від квартири [ADDRESS] до квартири №1, будинку №17 для приведення його у відповідність до вимог нормативно-правових актів, можливо визначити тільки після винесення межі ділянки, належної гр. [PERSON], у натуру. У випадку, якщо огородження встановлене не по межі ділянки, то його необхідно переставити або одержати дозвіл сусідів і погодити (одержати дозвіл) у відділі по благоустрою міста. Згідно висновку №1803/1804 проведеної по справі додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 22.12.2017 року, встановлено що, розташування паркану (хвіртки) не відповідає вимогам п.3.25 ДБН 360-92 щодо відстаней до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1,0 м для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту. Для приведення у відповідність розташування спірного паркану вимогам п.3.25 ДБН 360- 92 потрібно виконати винесення меж земельної ділянки з кадастровим номером 5910700000:05:002:0143 в натуру згідно положень «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками». Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 ст.103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організаціятериторій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. У зв'язку з викладеним, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та висновками експертів. Суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне позов задовольнити. Також, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з проведенням по справі експертиз та судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved