Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

30.11.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у шлюбі з 23.07.1994 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського РВК м.Кривого Рогу, актовий запис №328. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у червні 2017 року, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і бажання на примирення немає. Майнового спору не мають. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. Ухвалою суду від 29.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому провадженні. Ухвалою від 15.02.2018 року сторонам надано строк на примирення. У зв"язку із закінченням строку для примирення, провадження у данній справі було відновлено 15.08.2018 р. та призначено до розгляду. Сукупністю належних і допустимих доказів судом встановлено, що з 23.07.1994 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, - а.с. 5. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у червні 2017 року, спільне господарство вони не ведуть, взаємних інтересів не мають. Оцінка суду. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що порушено особисті немайнові права позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб у зв»язку із визнанням позову відповідачем, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved