Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

\~\~\~\~ [PERSON] 03 червня 2015 року звернулася до суду з позовними вимогами, в обґрунтування яких посилається на те, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 14 липня 2009 року. Від цього шлюбу мають сина,- [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона має бажання вивезти його на оздоровлення за межі України до Російської Федерації, але відповідач не погоджується надати дозвіл, у зв'язку з чим просить дозволити виїзд дитини за межі України без згоди батька до досягнення нею шістнадцятилітнього віку, також допустити негайне виконання рішення. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд розглядає справу за його відсутності заочно. Представник третьої особи Служба у справах дітей Кремінської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позивачки частково із зменшенням строку виїзду дитини за межі України без згоди батька. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Згідно до п.2 ч.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» №3857-XІІ від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди\~одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути\~дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони перебували у шлюбі, який 14 липня 2009 року розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], уродженця [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач, який є батьком [PERSON], проживає окремо від нього, вихованням сина не займається, матеріальної допомоги не надає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її сина повідомлено про розгляд цієї справи у суді, він перебуває за межами України і не заперечує проти вимог позивачки. Мати бажає вивезти сина за межі України для його оздоровлення, тому з метою захисту прав останньго суд погоджується з вимогами позивачки. Але суд не погоджується з вимогою позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини до досягнення нею шістнадцятилітнього віку, оскільки багаторазове вивезення дитини без згоди батька чинним законодавством не передбачено. Крім того, надання дозволу на майбутнє на постійні виїзди дітей за кордон без згоди батька суперечать нормам ст.ст. 141,157 СК України, які визначають рівність прав та обов"язків батьків відносно виховання дітей, а тому суд вважає можливим надати дозвол на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон строком на три місяці. Цей строк є достатнім для здійснення тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон та відповідає встановленим часовим межам перебування грамадян України на теріторії Російської Федерації. Суд також не має законних підстав для допущення негайного виконання рішення, оскільки ст. 367 ЦПК України містить вичерпний перелік справ, які суд допускає до негайного виконання, справи про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон цим переліком не передбачено.

Outcome: partial