Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Виконуючий обов'язки головного лікаря КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричної лікарні, оскільки він проявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Представник заявника, лікар - психіатр КЗ ЧОПЛ Губар Н.П. в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром, являє безпосередню небезпеку для оточуючих, при цьому він вважає себе здоровою особою і не погоджується на лікування, перебуваючи в психіатричній лікарні веде себе агресивно, просила заяву задовольнити. Представник Гельмязівського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON] не заперечував проти госпіталізації [PERSON] до КЗ ЧОПЛ. Прокурор просила заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає заяву КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2008 року по справі №2-о-І-2008 [PERSON] визнано недієздатним, рішення суду вступило в законну силу. [PERSON] є підопічним Гельмязівського психоневрологічного інтернату Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з 29.11.2016 року. Судом встановлено, що [PERSON] був доставлений до комунального закладу ЧОПЛ згідно направлення лікаря - психіатра Золотоніської районної лікарні Черкаської області з Гельмязівського психоневрологічного інтернату в зв'язку із погіршенням психічного стану, що проявилося в агресивній поведінці до оточуючих. Згідно з висновком ЛКК КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» від 12 січня 2017 року, заступника головного лікаря по медчастині [PERSON], завідуючого відділенням Губар Н.П., лікаря - психіатра [PERSON] [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром, стан загострення, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих і потребує стаціонарного лікування. Відповідно до ч. 2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Відповідно до ч 4 ст. 280 ЦПК України у випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved