Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

09 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), через ненадання батьком допомоги матеріального забезпечення дитини у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зменшивши вимогу стягнення аліментів до 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. Показала, що з чоловіком спільно не проживають з 14 грудня 2016 року. Питання утримання дитини у добровільному порядку не узгодили. Потреби сина вона забезпечує з власної заробітної плати у 2000грн. на місяць. Відповідач позовні вимоги у розмірі стягнення 1/6 частки заробітку визнав. Пояснив, що працює електрогазозварювальником на нафтоперекачувальній станції, його середньомісячний заробіток близько 3000грн. після відрахувань обов"язкових платежів та аліментів на утримання ще однієї дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданого на підставі актового запису №22 від 30 травня 2013 року в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.3). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], за записами у свідоцтві про його народження серії І-ФП №187431, виданому 30 вересня 2013 року за актовим записом №75, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.4). Дитина проживає з матір"ю в м.Снігурівка Миколаївської області, згідно довідки про склад сім'ї ОСББ "Інгулецький" за вих.№30 від 07 грудня 2016 року (а.с.5). Остання ствердила про не виконання відповідачем обов'язку утримання дитини. Вказані обставини відповідач не спростував. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, її матеріальне становище за отримання коштів на задоволення життєвих потреб лише від матері з її заробітної плати, відсутність у хлопчика власного майна, положення відповідача, який працевлаштований і має стабільний заробіток, задовільний стан його здоров"я і наявність другої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти за рішенням суду. Суд не встановив інших обставин, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/6 частки його заробітку (доходу), починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved