Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Веряцької сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її тітка - [PERSON], останнім місцем проживання якої було [ADDRESS]. За час життя [PERSON] залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], сину позивачки. [PERSON] похоронила свою тітку - [PERSON] Після смерті тітки [PERSON] прийняв спадщину, яка складається з житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,9001 га, яка розташована на території Веряцької сільської ради. Однак зареєструвати за собою право власності на спадкове майно не встиг у зв'язку зі смертю. [PERSON] помер [INFO] року, заповіт не залишив. Позивачка похоронила свого сина і відразу після його смерті вступила в управління і володіння спадковим майном. 19.07.2016 року державним нотаріусом Виноградівського нотаріального округу було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,90001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веряцької сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд такі задовольнити. Пояснила, що її син [PERSON] проживав у її тітки [PERSON] і лище на вихідні приїздив додому. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] з підстав, наведених у позовній заяві. Додала, що позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті сина [PERSON], яке той отримав у спадщину згідно заповіту. Представник відповідача Веряцької сільської ради Виноградівського району в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечень щодо позовних вимог не має. Представник третьої особи - Виноградівської державної нотаріальної контори, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань не подавав. Розгляд справи проведено на підставі доказів, які подані. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що була сусідкою [PERSON], яка померла у 2014 році. Разом з останньою постійно проживав син її племінниці - [PERSON] Як їй відомо, на вихідні за сином приїздила [PERSON], позивачка по справі, і забирала його разом з тіткою до себе додому. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що дійсно проживала по сусідству з [PERSON] Остання була одинокою, але разом з нею проживав син її племінниці [PERSON], який здійснював догляд за [PERSON] Хлопець був дуже ввічливим та вихованим. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в с.Веряця Виноградівського району померла [PERSON]. Дана обставина стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,9001 га, яка розташована на території Веряцької сільської ради Виноградівського району. Так, згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 17.03.2004 року, [PERSON] мала у приватній власності будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Веряцької сільської ради №31 від 26.02.2004 року. Крім того, [PERSON] мала у власності земельну ділянку площею 0,9001 га на території Веряцької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана обставина підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 06.03.2006 року, виданого на підставі розпорядження РДА №418 від 28.11.2005 року. За життя [PERSON] було залишено заповіт від 23.12.2004 року, яким все своє майно остання заповідала [PERSON]. [INFO] року в с.Руська Долина помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2015 року. За життя [PERSON] не встиг оформити свої спадкові права після смерті [PERSON], якою було складено заповіт на його користь і заповідального розпорядження не залишив. З довідок Веряцької сільської ради Виноградівського району від 09.11.2016 року слідує, що тітка [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO] року дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] в даному будинку [PERSON] проживала одна; похорони [PERSON] організувала [PERSON] Крім того, як вбачається з довідки №797 від 08.11.2016 року Матіївської сільської ради Виноградівського району [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] дійсно організували і провели похорони свого сина [PERSON]. який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,9001 га, яка розташована на території Веряцької сільської ради Виноградівського району. Спадкоємцем до спадкового майна за законом першої черги є позивачка. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини. Однак листом №247/01-16 від 9.07.2016 р. нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] пропустив строк на прийняья спадщини після смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися в суд. Згідно інформаційної довідки інженера по технічній інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 02.11.2016 року житловий будинок в [ADDRESS] Виноградівського району будівництвом завершений та відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Веряцькою сільською радою 17.03.2004 року рахується за [PERSON], яка померла [INFO] року. Інвентаризаційна вартість будинку становить 18142,00 грн. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В свою чергу, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав, а згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України - виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України". Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обґрунтовані обставини, які є підставою для визнання за позивачкою права власності на вище вказане нерухоме майно.

Outcome: approved