Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням -житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що вона є власником вказаного житлового будинку, у якому зареєстрований, але з 2013 року фактично не проживає без поважних причин її колишній чоловік - [PERSON] , який втратив будь-який зв`язок із будинком, жодних витрат по утриманню спірного житла, оплаті комунальних послуг, ремонту, тощо не несе, в будинку відсутні його особисті речі та документи,. З покликанням на порушення свої прав як власника, просить позов задовольнити. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, з мотивів, наведених у ньому, просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 43). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право на користування житлом, просив про розгляд справи без його участі (а.с. 44-46). У підготовче судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.383 ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. За положенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі; Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці - [PERSON] , що підтверджується копіями договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 05.03.1999 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96391103 від 05.09.2017 р., довідкою, виданою виконавчим комітетом Братковицької сільської ради Городоцького району Львівської області № 370 від 18.07.2019 р. та рішенням Братковицької сільської ради Городоцького району Львівської області № 200 від 24.10.2008 р. (а.с. 6-8, 10, 11-12). Із відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 22.08.2019 р., копії будинкової книги, вбачається, що у спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, крім позивачки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-24, 27). З позовної заяви, долученого до справи акту фактичного місця проживання № 288 від 15.07.2019 р., видно, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , однак, в ньому не проживає без поважних причин з 2013 року (а.с. 13). Як вбачається із копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18.08.2016 р., [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, зареєстрований 27.04.1991 р. у Галичанівській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 05., з серпня 2013 року разом не проживають (а.с. 14). Власник відповідно до положень ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про визнання його таким, що втратив право на користування спірним житлом, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, Оскільки, відповідач вибув із належного [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований, більше одного року без поважних причин у ньому не проживає у, не є членом її сім`ї, в будинок не навідується, витрат на утримання житла не несе, визнав позов, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивачка, як власник житла, вправі вимагати визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а отже, суд приходить переконання про задоволення позову. Крім того, суд в порядку ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача в користь позивача 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved