Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04.05.2014 року відповідач [PERSON] позичив у нього гроші в сумі 7000 доларів США, про що власноручно написав розписку у якій вказав, що зобов'язується повертати позичені кошти із своєї зарплати щомісячно в сумі 800 гривень. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від повернення коштів, чим порушив взяті на себе зобов'язання, і до сьогоднішнього часу останній позичені гроші повністю так і не повернув. За вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути відповідача кошти в сумі 267696,07 гривень (з яких 184107,83 грн - борг за договором позики, 15468,35 грн - 3% річних від суми позики та 68119,89 грн - інфляційні втрати) та сплачений судовий збір в сумі 2676,96 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали до суду письмове клопотання в якому просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги змінили (зменшили, оскільки відповідачем добровільно повернуто 1000 доларів США) та просять стягувати із відповідача на користь позивача кошти в сумі 171057 гривень (з яких 157800 грн - борг за договором позики, 13257 грн - 3% річних) та сплачений судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, змінені (зменшені) позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів - договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується письмовою розпискою від 04.05.2014 року, згідно якої [PERSON] отримав гроші в сумі 7000 доларів США від [PERSON], які зобов'язувався повертати із своєї зарплати щомісячно в сумі 800 гривень. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Наявність у позивача [PERSON] оригіналу розписки свідчить про неповернення відповідачем [PERSON] позичених коштів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язався сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 частиною 1 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як убачається з письмової вимоги від 20.05.2015 року, [PERSON] листом звернувся до [PERSON] з проханням повернути повністю отримані ним кошти, однак його лист залишений відповідачем без виконання ( а.с.6). Згідно довідки Національного банку України від 21.03.2018 року курс долара США відносно гривні становить 2630,1118, а відтак, заборгованість за договором позики в сумі 6000 доларів США (1000 доларів США повернута відповідачем) складає 157800 гривень (а.с.7). Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення боргу в сумі 157800 гривень та 3% річних в сумі 13257 гривень, - з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому, враховуючи той факт, що подальше зволікання повернення грошей порушуватиме майнові права позивача, суд вважає, що заявлена останнім сума 171057 гривень (з яких 157800 грн - борг за договором позики та 13257 грн - 3% річних від суми позики), підлягає стягненню з відповідача в повному об'ємі. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved