Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] ,\~в якому просить суд визнати [PERSON] ,\~ [INFO] \~ такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням квартирою\~ [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 4425. Відповідач зареєстрована у спірній квартирі, проте з 2005 року у квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, за житлово-комунальні послуги коштів не сплачує, у зв`язку з чим всі витрати по утриманню квартири несе позивач. Оскільки відповідач у квартирі не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються права позивача як власника житла. Ухвалою суду від 29 березня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10 годину 00 хвилин 06 травня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Позивач [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав. Розгляд справи просить провести у його відсутність за наявними матеріалами та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Відзиву на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 4425 (а.с.10). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин з 2005 року. Факт непроживання відповідача [PERSON] спірній квартирі підтверджується актами про відсутність (не проживання) [PERSON] за місцем реєстрації від 08 вересня 2006 року, 08 листопада 2006 року та 12 березня 2019 року, складеними комісією у складі сусідів позивача, та затверджених начальником ЖКП «Покровське» (а.с.7-9) Дійсність зазначених актів сумнівів у суду щодо їх об`єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що їх склали, є сусідами позивача, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належній позивачу квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ. Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов`язані із реєстрацією у квартирі відповідача. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги статей 317,319,391,405 ЦК України, частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», з метою захисту права власності позивача на квартиру, відповідач підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] № [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved