Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 15 вересня 2001 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У 2002 році у них народився син [PERSON] . Дитина проживає з нею, потребує постійної уваги лікарів, з дня народження стоїть на обліку в обласній дитячій і районній лікарнях, проходить кожен рік обстеження в Харківській лікарні, приймає ліки. За її розрахунками за проїзд до м. Харкова, придбання ліків за період 2010-2018 роки нею витрачено додаткових витрат на лікування сина не менше 20 000 грн. 00 коп. Шлюб між ними розірвано 27 липня 2004 року. 17 грудня 2003 року за рішенням суду з [PERSON] на утримання сина були стягнуті аліменти, починаючи з 26 листопада 2003 року. [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, станом на 01 квітня 2018 року заборгованість становить 64 551 грн. 26 коп. Розмір пені дорівнює 100 % розміру аліментів та становить 64 551 грн. 26 коп., оскільки затримка по сплаті аліментів досягла 100 днів. [PERSON] також повинен разово компенсувати половину додаткових витрат у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Також вважає, що розмір аліментів призначений судом не є достатнім для утримання дитини. Він є працездатним, здоровим та може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Просила стягнути з відповідача пеню у розмірі 100 % заборгованості у сумі 64 551 грн. 26 коп. за прострочений борг по сплаті аліментів протягом останніх 100 днів, стягнути частково за період з 2010-2018 роки додаткові витрати в сумі 10 000 грн. 00 коп., змінити розмір аліментів на утримання сина, збільшивши їх розмір до 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено державний виконавець Вовчанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Леснікова Є.М. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 64 551 грн. 26 коп. станом на 01 квітня 2018 року, стягнути додаткові витрати на дитину за період з 2010-2018 роки у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та збільшити розмір аліментів до 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Увідповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України відповідачем суду надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки вимога про стягнення пені у розмірі 100% в сумі 64 551 грн. 26 коп. за прострочений борг по оплаті аліментів незаконно заявлена, оскільки не існує норми права, яка надає можливість стягувати пеню в розмірі наявної заборгованості без здійснення належного розрахунку. З позовними вимогами про стягнення 10000 грн. 00 коп. додаткових витрат на дитину не згоден, оскільки сума витрат визначена позивачем без надання належних доказів. Витрати на лікування сина у розмірі 20000 грн. 00 коп. за період з 2010 року не підтверджені жодним доказом. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2003 року з нього аліменти були стягнуті у розмірі ј частини на утримання [PERSON] . З моменту ухвалення рішення час у нього змінився сімейний стан, у 2004 році створилася нова сім`я, [INFO] народився другий син [PERSON] , який перебуває на його утриманні. З 2010 року не мав можливості працевлаштуватися і не мав постійного доходу, задовольняючись періодичними незначними заробітками. Матеріальний стан позивача покращився, вона офіційно працевлаштувалася, має гарантований дохід. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Вовчанської РДА, позивач за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2015 року отримала 14 896 грн. 00 коп. державної допомоги на їх сина. Просив у задоволенні позову відмовити. Позивач у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України надала суду заперечення на відзив, згідно яких зазначила, що відповідач систематично, багато років не виконує рішення суду та не сплачує аліменти. Станом на 01 квітня 2018 року заборгованість становить 64 551 грн. 26 коп., яка на цей час ніким не скасована. Вказана сума заборгованості на той час була прострочена більше чим на 100 днів, що дає законні підстав для стягнення пені у розмірі 100 %. Сума заборгованості значно збільшилась, тому збільшилась і пеня, але позивач не уточнює та не змінює позовні вимоги. Щодо вимог про додаткові витрати, вона вимушена нести витрати на медичне обслідування та проведення необхідного лікування, що підтверджується наданими висновками медичних обслідувань. Зазначені нею додаткові витрати є мінімальними та не враховують половини всіх понесених нею витрат. Відповідач зазначає, що не сплачує аліменти з причини скромного матеріального становища, з причини періодичного незначного доходу. Але офіційне не працює, приховує доходи майно оформлює на родичів з метою невиконання рішення суду. Вона отримує мізерний дохід, держава надає допомогу їй як малозабезпеченій сім`ї, допомагає мати. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено під час судового розгляду, батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач та на підставі виконавчого листа Вовчанського районного суду Харківської області № 2/819 від 17 грудня 2003 року з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу, починаючи з 26 листопада 2003 року. Згідно даних довідки Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 24 квітня 2018 року № 3862, наданої позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 04 квітня 2018 року становить 64 551 грн. 26 коп. (а.с. 19). Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом 2-819 від 23 грудня 2003 року становить 67 850 грн. 68 коп. станом на 01 лютого 2019 року, відповідно до даних розрахунку, наданого державним виконавцем Вовчанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 80, 81). Постановою державного виконавця Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області від 27 квітня 2018 року ВП № 56251123, [PERSON] тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон, до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 58, 59). Вовчанським ВП ГУНП у Харківській області до ЄРДР за № 12018220260000451 внесені відомості за заявою позивача відносно [PERSON] за злісне невиконання рішення суду та несплати аліментів. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України (в редакції на момент виникнення правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд, вирішуючи спірні правовідносини, застосовує роз`яснення Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Обов`язок, щодо спростування своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (справа № 372/264/15-ц). Таким чином, суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, аліменти сплачувались ним не в повній мірі, що вбачається з розрахунку заборгованості, доказів існування поважних причин несплати аліментів відповідачем суду не надані, тому позивач має право на стягнення неустойки. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Як на підставу стягнення неустойки (пені) у розмірі 64551 грн. 26 коп., позивач посилалась на наявність заборгованості зі сплати аліментів більше 100 днів. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення від дня їх погашення або дня ухвалення судом рішення по сплаті пені. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Вовчанського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області станом на 01 жовтня 2011 року заборгованість [PERSON] відсутня згідно квитанції № 2279 від 26 вересня 2011 року. Враховуючи наведений розрахунок, суд вважає, що період за який підлягає розраховуватися пеня по сплаті аліментів, в межах позовних вимог, є період з часу прострочення сплати аліментів, тобто з 01 жовтня 2011 року по 31 березня 2018 року, скільки позивач у позовній заяві та під час розгляду справи просить стягнути неустойку (пеню) саме станом на 01 квітня 2018 року. Тобто, пеня за 2011 рік: 330 грн. 33 коп. х 1% х 31 день (жовтень) + 270 грн. 07 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 350 грн. 07 коп. х 1% х 31 день (грудень) = 291 грн. 94 коп.; За 2012 рік: 501 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (січень) + 501 грн. 50 коп. х 1% х 29 днів (лютий) + 501 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (березень) + 528 грн. 75 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 528 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (травень) + 528 грн. 75 коп х 1% х 30 днів (червень) + 539 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (липень) + 539 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (серпень) + 539 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 552 грн. 00 коп. х 1% х 31 день ( жовтень) + 552 грн. 00 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 552 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (грудень) = 1941 грн. 74 коп.; За 2013 рік: 546 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (січень) + 546 грн. 75 коп. х 1% х 28 днів (лютий) + 546 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (березень) + 577 грн. 25 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 577 грн. 25 коп. х 1% х 31 день (травень) + 577 грн. 25 коп. х 1% х 30 днів (червень) + 588 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (липень) + 588 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (серпень) + 588 грн. 75 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 583 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (жовтень) + 583 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 583 грн. 50 коп. х 1% х 31днів (грудень) = 2095 грн. 85 коп.; За 2014 рік: 550 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (січень) + 550 грн. 00 коп. х 1% х 28 днів (лютий) + 550 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (березень) + 582 грн. 80 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 582 грн. 80 коп. х 1% х 31 день (травень) + 582 грн. 80 коп. х 1% х 30 днів (червень) + 600 грн. 25 коп. х 1% х 31 день (липень) + 600 грн. 25 коп. х 1% х 31 день (серпень) + 600 грн. 25 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 616 грн. 50 коп. х 1% х 31 день ( жовтень) + 616 грн. 50 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 616 грн. 50 коп. х 1% х 31 день (грудень) = 2144 грн. 78 коп.; За 2015 рік: 641 грн. 08 коп. х 1% х 31 день (січень) + 641 грн. 08 коп. х 1% х 28 днів (лютий) + 641 грн. 08 коп. х 1% х 31 день (березень) + 717 грн. 65 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 717 грн. 65 коп. х 1% х 31 день (травень) + 717 грн. 65 коп. х 1% х 30 днів (червень) + 742 грн. 80 коп. х 1% х 31 день (липень) + 742 грн. 80 коп. х 1% х 31день (серпень) + 742 грн. 80 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 794 грн. 40 коп. х 1% х 31 день (жовтень) + 794 грн. 40 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 794 грн. 40 коп. х 1% х 31днів (грудень) = 2644 грн. 37 коп.; За 2016 рік: 802 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (січень) + 802 грн. 90 коп. х 1% х 29 днів (лютий) + 802 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (березень) + 873 грн. 90 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 873 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (травень) + 873 грн. 90 коп. х 1% х 30 днів (червень) + 909 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (липень) + 909 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (серпень) + 909 грн. 90 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 948 грн. 90 коп. х 1% х 31 день (жовтень) + 948 грн. 90 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 948 грн. 90 коп. х 1% х 31днів (грудень) = 3235 грн. 99 коп.; За 2017 рік: 1229 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (січень) + 1229 грн. 75 коп. х 1% х 28 днів (лютий) + 1229 грн. 75 коп. х 1% х 31 день (березень) + 1283 грн. 25 коп. х 1% х 30 днів (квітень) + 1283 грн. 25 коп. х 1% х 31 день (травень) + 1283 грн. 25 коп. х 1% х 30 днів (червень) + 1301 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (липень) + 1301 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (серпень) + 1301 грн. 00 коп. х 1% х 30 днів (вересень) + 1397 грн. 17 коп. х 1% х 31 день (жовтень) + 1397 грн. 17 коп. х 1% х 30 днів (листопад) + 1397 грн. 17 коп. х 1% х 31 днів (грудень) = 4756 грн. 85 коп.; За 2018 рік: 1484 грн. 28 коп. х 1% х 31 день (січень) + 1484 грн. 28 коп. х 1% х 28 днів (лютий) + 558 грн. 00 коп. х 1% х 31 день (березень) = 1048 грн. 71 коп. Так, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, неустойка (пеня) по сплаті аліментів за період з 01 жовтня 2011 року по 31 березня 2018 року становить 18 160 грн. 23 коп. та підлягає стягненню з відповідача, тому позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача частково (разово) за період з 2010-2018 роки додаткових витрат у розмірі 10 000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Стаття 185 СК України встановлює, що той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліменти не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Позивач вказує, що нею були понесені додаткові витрати, які викликані хворобою дитини, що становлять 20 000 грн. 00 коп. за період з 2010-2018 роки. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно має певні хвороби, встановлені консультативними висновками спеціалістів, йому рекомендовано лікування, також він проходив медичні обстеження, натомість належних та допустимих доказів, що підтверджують сплату позивачем понесених витрат суду не надано. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 10 000 грн. 00 коп., з підстав їх недовеності, тому вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні. Окрім цього, позивач зазначила, що вона не має змоги в повному обсязі забезпечувати дитину, відповідач є здоровим, працездатним, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, тому просить збільшити розмір аліментів, який стягується за рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2003 року до 1/3 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 грудня 2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2002 року народження стягуються аліменти у розмірі ј частини його доходу але не менше 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось з них. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, що передбачає ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача або відповідача змінився. Також суд враховує, що позивач працює, має постійне джерело доходу. Відповідач також має сина [PERSON] , [INFO] , не має постійного джерела доходу. Окрім цього, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%). Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Як зазначив Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснював, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Крім того, за приписами ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, державний виконавець, в провадженні якого перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дитини зобов`язаний стягувати з боржника щомісячно аліменти у розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, права дитини повністю захищені вказаними нормами законів. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 17 грудня 2003 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial