Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

22.02.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 03.03.2021 року мотивуючи тим, що 08.07.2008 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради йому було видано ордер № 0859 на право зайняття житлового приміщення площею 13,2 кв.м., що складається з однієї кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква за вказаною адресою за реєстровано 3 особи: він - [PERSON] та відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , які займали вказане житлове приміщення з 11.04.2001 року та у зв`язку із отриманням житлового приміщення більшою площею залишити спірне житлове приміщення та переїхали до кімнати [ADDRESS] . Відповідачі добровільно виселились і забрали усі належні їм речі з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , добровільно змінили своє місце проживання, за таких обставин, втратили право користування спірним житловим приміщенням із зазначеного часу, однак не знялись з реєстраційного обліку. Будь-які домовленості з відповідачами про збереження за ними житлового приміщення понад шість місяців відсутні. Факт їх реєстрації створює цілий ряд незручностей, а саме за них сплачуються комунальні послуги, неможливо оформити субсидію та приватизувати майно. Тому, просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати [ADDRESS] . 13.04.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 09.07.2021 року судом постановлено ухвалу, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнати [ADDRESS] , а судові витрати за лишити за ним без відповідного відшкодування. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Судової влади України, причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подавали. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1. Враховуючи, що відповідачі відповідно до ст. 130 ЦПК України вважаються таким, що повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надавали та не подавали відзив на позовну заяву, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка: [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 08.07.2008 року був виданий ордер на житлове приміщення № 0859, на право заняття житлового приміщення площею 13,2 кв.м. з однієї кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення Білоцерківського міськвиконкому від 08.07.2008 року № 288 (а.с.6). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква від 16.12.2020 року за № 15.2-03/21861 (а.с.5), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.08.2008 року. У вказаному житловому приміщенні також зареєстровані з 11.04.2001 року відповідачі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З акту № 175/5 від 27.01.2021 року, складеного у присутності наймача - [PERSON] та сусідів: [PERSON] , який проживає у квартирі [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] , посвідченого начальником Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 ( а.с.7), вбачається, що за адресою: [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , [INFO] , та відсутні за місцем реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . З копії ордеру на житлове приміщення № 0243 від 24.07.2003 року ( а.с.8), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , у складі сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] , було надано право на зайняття житлового приміщення площею 16,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що узгоджується із випискою з рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 222 від 24.07.2003 року ( а.с.62), відповідно до якого [PERSON] вирішено видати ордер на заселення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні спору суд виходить з наступного. В ч. 1 ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. За змістом положень ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців. При вирішенні питання про втрату наймачем або членами його сім`ї права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін їх відсутності та поважність причини такої відсутності. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , з 05.08.2008 року проживає позивач, а відповідачі за вказаною адресою не проживають, у зв`язку із тим, що у добровільному порядку виселилися зі спірного житлового приміщення та проживають за іншою адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № 0243 від 24.07.2003 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала покази про те, що вона проживає у будинку [ADDRESS] з 2000 року, відповідачі проживали у кімнаті № 54 до 2004 року та виселилися в добровільному порядку з даного приміщення, в подальшому у вказаній кімнаті проживала інша родина, а з 2008 року проживає позивач. З 2004 року по даний час вона жодного разу не бачила відповідачів у вказаному будинку, у житловому приміщенні кімнати № 54 їх речей немає. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, зазначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов`язки наймача жилого приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов`язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина 2 статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Встановлено, що відповідач [PERSON] була наймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , та була зареєстрована разом із дочкою - [PERSON] , [INFO] , у вказаному житловому приміщенні, однак, вони вибули з вказаного житла до іншого місця проживання. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідачі у даній справі відзив на позов із запереченнями та належними і допустимими доказами в їх підтвердження та спростування доводів позивача до суду не подали. Таким чином, дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд встановив, що відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, не цікавляться даним житлом, не несуть витрати по його утриманню та оплаті комунальних послуг, їх речей у кімнаті немає. Поважних причин, через які відповідачі відсутні у житловому приміщенні судом не встановлено, як і не встановлено, що позивач будь-яким чином чинив їм перешкоди у користуванні кімнатою, тому суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.1) та заявив клопотання про залишення судових витрат за ним без відповідного відшкодування.

Outcome: approved