Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

[PERSON] (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] ), [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (прізвище якої в ході розгляду справи змінено на [PERSON] ) (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимогвказали, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, з-поміж іншого майна, увійшов автомобіль марки «VOLKSWAGEN» Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, спадщину вони прийняли. Окрім них, до числа спадкоємців за законом належить також відповідач по справі, яка спадщину прийняла, оскільки будучи донькою померлого подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Проте, оформити спадщину на своє ім`я позивачі не мають змоги, посилаючись на те, що між ними та відповідачкою існує спір щодо спадкового майна, яка не погоджується з оформленням спадщини у визначених нотаріусом частках. Оскільки нотаріус не має змоги оформити спадщину, тому позивачам рекомендовано звернутися для вирішення спору щодо спадщини до суду. Позивач просить: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/8 частину та в цілому на 5/8 частин автомобіля марки «VOLKSWAGEN", Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/8 частину автомобіля марки «VOLKSWAGEN", Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/8 частин автомобіля марки «VOLKSWAGEN", Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 03.06.2019 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.09.2019, яке в подальшому відкладено на 21.10.2019 р. встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду від 03.06.2019 р. в порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи померлого [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 13.08.2019 р. та приєднана до матеріалів справи. 09.10.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позов, який прийнято судом. Ухвалою суду від 21.10.2019 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Також вказаною ухвалою встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив - 5 днів з дня його отримання, а відповідачу строк для подачі заперечень щодо відповіді на відзив - 5 днів з дня її отримання. Відповідь на відзив до суду не надходила. Чергове судове засідання відкладено на 22.01.2020 р. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - адвокат Левочко Я.А. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на заперечення викладені у відзиві. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 362 за 2015 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] ,суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: -земельної ділянки площею 2,73, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області та була передана у власність на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації київської області від 02 лютого 2005 року за №72; -земельних ділянок площею 0.2745 га, 03142 га та 0.2962 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Наливайківка Макарівського району Київської області та були передані у власність на підставі рішення Наливайківської сільської ради від 17.07.2009 року №300-35-05; -права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Родина» розміром 3.98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії PH №335855, виданого на ім`я [PERSON] відповідно до рішення Макарівської районної державної адміністрації від 25 жовтня 2001 року за №211 та набутого в порядку спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом; -автомобіля марки «VOLKSWAGEN", Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] . З матеріалів спадкової справи № 362 за 2015 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] - дружина покійного та позивач у справі (а.с. 10, 34), а також [PERSON] - донька покійного та відповідач у справі (а.с. 47). Також з довідки Макарівської селищної ради Київської області № 7871 від 13.11.2015 р. (а.с. 35) встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12) та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Отже, судом встановлено, що вказані вище особи належать до спадкоємців першої черги за законом, та які спадщину прийняли після смерті [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 19), автомобіль марки «VOLKSWAGEN", Т.4, тип пасажирський - В, 2002 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] ,належить на праві власності [PERSON] . Оригінал вказаного свідоцтва було оглянуто у судовому засіданні. Як встановлено у судовому засіданні та із відзиву відповідача, остання позовні вимоги не визнає та заперечує викладені в позові обставини, зазначаючи, що спору щодо спадкового майна та спору з приводу оформлення спадщини у визначених нотаріусом частках з позивачами в неї не має. Позивачі зазначають, що нотаріус не має змоги оформити спадщину і з цих підстав просять суд визнати право власності в порядку спадкування на автомобіль, що не відповідає дійсності. Також відповідач вказала, що позивачі можуть оформити спадщину щодо автомобіля в позасудовому порядку, тобто у нотаріуса, а тому предмета спору не існує, і з цих підстав просила відмовити у задоволенні позову. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить також з наступного. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Так, матеріали цивільної справи не містять постанови нотаріуса про відмову у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину, а саме щодо автомобіля, що є предметом спору. З матеріалів справи встановлено, що у позивачів є всі підстави для оформлення спадщини на вказаний автомобіль у нотаріуса, окрім того, сама відповідач вказала, що вона не чинить жодних перешкод позивачам для оформлення належної їм частки вказаного спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача у разі відмови у позові стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed