Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] міська рада Полтавської області звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про\~ знесення самочинно побудованої капітальної огорожі, в обгрунтування якого вказали, що відповідач [PERSON] без дозволу та відповідного погодження побудувала на прибудинковій території земельної ділянки будинку по вулиці Шевченка 10 в місті Хоролі Полтавської області капітальну огорожу. Відповідач [PERSON] не має ніяких дозвільних та відповідних узгоджувальних документів на будівництво вказаної огорожі на прибудинковій території земельної ділянки, тобто, оскільки земельна ділянка, на якій розташована самовільно побудована огорожа, належить органу місцевого самоврядування, то відповідно всі дозвільні документи повинні бути видані [PERSON] міською радою. Відповідач не мала і не має дозволу на будівництво , а отже, провела його самовільно. Відповідно до листа начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від 12.08.2016 року №108 в дворах загального користування встановлення огорож біля окремих квартир не передбачається. [PERSON] комісії від 05.07.2016 року «Про розгляд звернення мешканців будинку по вулиці Шевченка 10» було визнано за доцільне: зобовязати громадянку [PERSON] демонтувати самовільно збудовану капітальну огорожу протягом 10 днів, про що повідомити міську раду та в у разі невиконання гр. [PERSON] зобовязання зазначеного в пункті 1 даного акту міській раді звернутися до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] міської ради Полтавської області [PERSON] підтримав позовні вимоги та прохав їх задоволити з підстав наведених в позові. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] заперечували проти позовних вимог, та прохали відмовити у задоволенні позову [PERSON] міської ради в зв"язку з тим, що рішення від 17.08.2016 року № 211 згідно якого [PERSON] міська Полтавської області зобов"язала громадянку [PERSON] за свій рахунок провести демонтаж самовільно збудованої огорожі є незаконним, а тому позовні вимоги не підлягать задоволенню. В судовому засіданні треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прохали суд задоволити позовні вимоги [PERSON] міської ради та зобов"язати [PERSON] за свій рахунок провести демонтаж самовільно збудованої огорожі. В судове засідання третя особа [PERSON] не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відстуність. Заслухавши представника позивача, відповідачку [PERSON] та її представника [PERSON], третіх осіб, свідків [PERSON] та [PERSON], повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст. 10, ст. 60 ЦПК України). Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету міської ради від 17.08.2016 року №211 «Про розгляд колективного звернення мешканців будинку по вул.Шевченка, 10» виконавчий комітет міської ради вирішив зобов"язати громадянкку [PERSON] в місячний термін провести демонтаж самовільно влаштованої огорожі поруч з квартирою №3 багатоквартирного житлового будинку по вул. Шевченка 10 в м. Хорол . 18.08.2016року [PERSON] міська рада листом №1355/02-28 звернулася до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області та листом від 23.09.2016 року №1016-18/1986 отримала відповідь . На даний час відповідачка нічого не зробила і не провела демонтажу самовільно збудованої огорожі, а тому є всі підстави звернутись до суду з відповідним позовом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, як на підставу своїх вимог [PERSON] міська рада Полтавської області вказувала той факт, що спірна огорожа побудована відповідачкою за відсутності згоди [PERSON] міської ради Полтавської області та погодження інших власників суміжних кваритир, без відповідного дозволу та з порушенням будівельних норм і правил, а отже є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦПК України та підлягає знесенню з цих підстав. На підтвердження свої доводів позивач посилається, зокрема, на те, що зі змісту вищевказаного акту від 05.09.2016 року «Про розгляд звернення мешканців будинку по вулиці Шевченка 10» було повторно з врахуванням [PERSON] комісії від 05.07.2016 року «Про розгляд звернення мешканців будинку по вулиці Шевченка 10», рішення виконавчого комітету міської ради від 17.08.2016 року №211 «Про розгляд колективного звернення мешканців будинку по вул.Шевченка, 10» повторно зобовязано громадянку [PERSON] провести роботи по демонтажу самовільно збудованого капітального паркану. Будучи допитаним в якості свідка спеціаліст першої категорії відділу містобудування, архітектури та земельних відносин [PERSON] міської ради Полтавської обалсті [PERSON] в судовому засіданні вищевказаний припис підтримав та пояснив, що він неодноразово приймав участь у роботі комісії щодо звернення мешканців будинку по вулиці Шевченка 10. Враховуючи, що Шевченка, 10 в м. Хорол офіційний заїзд до цього будинку з вулиці Шевченка то дійсно цей паркан заважає проїзду до цього будинку враховуючи розташування сумісних будинків,8,12 і наскільки йому відомо, що згідно технічної документації, що прибудинкова територія спільна на всі три будинки,8,10,12. Дана земельна ділянка на якій знаходяться будинки перебуває у комунальній власності м. Хорола, адже дана земельна ділянка не виділялася ані співвласникам, ані жодним із власників інших квартир, тобто прибудинкова територія являється землями спільного використання всіх мешканців та розпорядником якої є [PERSON] міська рада. Тобто буді-які забудови даної земельної ділянки, огорожі, які б вони не були капітальні чи тимчасові чи інші будівлі повинні будуватися тільки з дозволу [PERSON] міської ради та погодження мешканців. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] інженер з експлуатації водопроводів та каналізацій КП «Комунсервіс» пояснив, що до мереж де проходять каналізація повинен бути доступ, щоб машина чи екскаватор могли заїхати, але на даний час заїзду не має, так як він перегорожений огорожею, дані приписи міститься в Правил експлуатації водопровідних та каналізаційних мереж. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала, що спірна огорожа побудована без відповідного дозвільного документа на право виконання будівельних робіт на земельній ділянці, яка на момент будівництва не була відведена для цієї мети. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, враховуючи встановлені фактичні обставини, суд вважає, що спірна огорожа є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України. Разом з тим, частиною четвертою статті 376 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З урахуванням змісту вказаної статті в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦПК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15 , 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України. Захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння, передбачений статтею 391 ЦК України. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням володіння. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Будівництво огорожі відповідачка провела без дозволу землекористувача, тобто, без виділення земельної ділянки, без проекту та без дозволу, отже вона є самочинним будівництвом. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. Підставою для подання позову згідно з цією нормою є всі намагання міської ради вирішити всі спірні питання добровільного демонтажу самовільно збудованої огорожі. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Збудований обєкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови обєкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Вищевказана правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 19 квітня 2017 року у справі №6-129цс17, яка є обовязковою для виконання у розумінні ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування своїх позовних вимог, роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування. Пунктами 5, 17 Постанови роз'яснено, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого нерухомого майна належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376, ст. ст. 391, 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України). Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв'язку , розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] міської ради Полтавської області до [PERSON], за участю третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] про\~ знесення самочинно побудованої капітальної огорожі, підлягать до повного задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved