Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 12.03.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народилося двох дітей - син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона шлюб розірвано. Оскільки на теперішній час між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей, вважає за необхідне вирішити дане питання в судовому порядку. Крім того, позивач зазначає, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей. Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30,0% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що після остаточного припинення фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON], остання почала чинити позивачу за зустрічним позовом перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні спільних дітей. [PERSON] любить своїх дітей, має бажання приймати особисту участь у їх вихованні, навчанні та розвитку. Всі намагання позивача за зустрічним позовом врегулювати спір мирним шляхом призводять до ще більших конфліктів та сварок з [PERSON] В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги первісного позову підтримали в повному обсязі, а позовні вимоги зустрічного позову визнали частково, просили їх задовольнити відповідно до висновків органу опіки. Відповідач за первісним позовом та його представник позовні вимоги первісного позову визнали частково. Відповідач не погодився з розміром аліментів, який просила стягнути позивач, і зазначив, що згодний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно на обох дітей. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник третьої особи виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Дніпровського району м. Херсона в судовому засіданні підтримала вимоги первісного позову в частині визначення місця проживання дітей, а в частині вимог зустрічного позову просила задовольнити позов частково і підтримати висновок органу опіки. Представник третьої особи виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Корабельного району м. Херсона в судовому засіданні у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги за основним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження, сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст. 180 СК України, позивач та відповідач зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечити їм рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає, однак при вирішенні питання розміру аліментів суд враховував ту обставину, що відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 всіх різновидів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. Крім того, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.09.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], сторони проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти. Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною другою цієї статті передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі, якщо батьки проживають окремо, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їхнього здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 161 Сімейного кодексу України, суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 31.05.2016 року [PERSON] разом з дітьми проживає в двокімнатній квартирі, квартира прибрана, охайна, світла. Дитяча кімната окрема та обладнана побутовою технікою і меблями. Для дітей створені всі умови для розвитку та виховання. Згідно довідки наданої Херсонським яслами-садком №24 санаторного типу для дітей з туберкульозною інфекцією Херсонської міської ради зі слів вихователів груп, які відвідують діти, мати дітей завжди виконувала вимоги вихователів, опікувалась здоров'ям дітей, приймала активну участь у підготовці святкових заходів, постійно цікавиться успіхами дітей у навчанні, бере активну участь у батьківських зборах. Крім того, відповідно до висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 26.07.2017 р. зазначено про доцільність проживання дітей з матір'ю. З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] Щодо позовних вимог за зустрічним позовом суд дійшов висновку про їх часткове задоволення виходячи з наступного. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 26.07.2017 року, останній вважає доцільним визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні дітей: [PERSON] та [PERSON], кожної суботи місяця з 10:00 до 20:00, за згодою дітей. Відповідно до абз. 3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", батько, мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 15 вказаного закону передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Суд вважає, що [PERSON], як батько дітей [PERSON] та [PERSON],. не позбавлений прав та не звільнений від обов'язків щодо них. Як вбачається із довідки наданої Херсонським яслами-садком №24 санаторного типу для дітей з туберкульозною інфекцією Херсонської міської ради, зі слів вихователів груп, які відвідують діти, до дитячого садка дітей часто приводив і забирав із садочка батько. За період перебування дітей у закладі саме батько виконував вимоги вихователя, займався проходженням медичної комісії, опікувався здоров"ям дітей, плідно працював з батьківським комітетом груп, приймав участь у благоустрої груп та організації свят. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] за адресою мешкання характеризується позитивно. Таким чином, враховуючи інтереси дітей, висновок виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради суд вважає, що вимога про визначення способу участі у вихованні дітей підлягає задоволенню. Щодо вимоги за зустрічним позовом про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні [PERSON] з дітьми, суд дійшов висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, того, що відповідач за зустрічним позовом чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial