Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є власником житлового будинку та господарських будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у даному будинку крім ньго зареєстровані також: брат - [PERSON] . Посилається на те, що він своєю працею та коштами підтримує господарство у належному стані, крім того, відповідач в спірному господарстві не проживає з 2000 року по даний час, а реєстрація відповідача перешкоджає йому належно користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З посиланням на відповідні норми закону, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований [ADDRESS] , так як у добровільному порядку він не бажає знятися з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за його відсутності. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 12.06.2009 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господаоськими будівлями та спорудами, що розташовний за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5) Згідно витягу № 23168886 від 01.07.2009 року житловий будинок, 1974 року побудови, що знаходиться в [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с. 6). Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання № 426/05 від 08.09.2021 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 228/05 від 08.09.2021 року комісією встановлено, що в господарстві в [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але не проживає з 2000 року (а.с.8). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з 2000 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved