Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

24 червня 2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що вона разом із дітьми проживає окремо, діти переважно знаходяться на її утриманні. Старша донька є повнолітньою та продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач надає незначну фінансову допомогу для утримання дітей, яка є нерегулярною, хоча працює та має таку можливість, у звязку з цим позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 10% від усих його доходів, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] та [PERSON], аліменти в розмірі 40% від усих його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала заяву в якій уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню доньку та просила стягнути аліменти в розмірі 10% від доходів відповідача на користь повнолітньої [PERSON] Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 35% від його заробітку доходу. Мотивував свої заперечення тим, що він отримує заробітну плату в розмірі 3500 грн. на місяць, значні кошти витрачає на утримання будинку, який знаходиться у власності дочок. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних стосунків у сторін народилось троє дітей. З вересня 2015 року подружжя проживає окремо, діти проживають з матірю. Інших дітей чи утриманців він не має, стан здоровя задовільний. Наголосив, що він офіційно працює та отримує заробітну плату, яка становила близько 3500 грн. на місяць, однак в найближчій час повинна збільшитись, відповідно до ЗУ «Про державну службу». З січня 2016 року між ним та позивачем по справі досягнуто згоди, про порядок утримання дітей, відповідно до якої відповідач надавав позивачу 2000 грн. на місяць та допомагав старшій доньці за необхідності, однак домовленість іноді виконував не в обумовлені строки. Визнав той факт, що як неповнолітні діти так і повнолітня донька потребують з його боку матеріальної допомоги. В судове засідання 27.07.2016 року не зявився, надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день місце та час розгляду справи повідомлялась шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Проти позову не заперечувала та просила розглядати справу за її відсутності, про що повідомила у надісланій засобами електронного зв"язку заяві. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 червня 1995 року (а.с. 4). Від шлюбних стосунків у сторін народились троє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 7). Як зазначалось позивачем та не заперечувалось відповідачем неповнолітні [PERSON] та [PERSON] разом із своєю матірю [PERSON] - фактично проживають за адресою [INFO]. У відповідності до довідки, виданої виконкомом Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області зареєстрованим місцем проживання [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є смт.Варва, вул.\~Котляревського, 10/1 (а.с. 8). Аналогічні відомості підтверджуються копією домової книги (а.с. 28-30). Відповідачем в судовому засіданні визнано факт того, що його неповнолітні діти фактично проживають разом із матірю, за адресою: смт.Варва, вул.\~Злагоди, 30, та перебувають на її утриманні. Із довідки, виданої КЛПЗ Варвинська ЦРЛ (а.с. 12) [PERSON], [INFO] з 2009 року перебуває на диспансерному обліку у згадуваній установі з діагнозом «бронхіальна астма». Позивач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з ЄДРЮО (а.с. 9). У позовній заяві позивач вказувала, що розмір її щомісячного доходу становить близько 8000 грн., що не заперечувалось відповідачем по справі. Повнолітня [PERSON] є студенткою факультету мистецтвознавства у відділі філології Сілезького університету м.\~Катовіце. Навчається на стаціонарній формі навчання із плановим терміном закінчення 30 вересня 2017 року (а.с.10, 11). У власності [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] знаходиться будинок, розташований за адресою: смт.\~Варва, вул.\~Котляревського, 10/1 Відповідач [PERSON] працює на посаді першого заступника голови Варвинської районної державної адміністрації та його заробітна плата за період з січня по травень 2016 року складає 17606,10 грн. (а.с.27). Крім того, у відповідності до довідки, виданої 18.07.2016 року Варвинською РДА у звязку із введенням в дію з 01 травня 2016 року Закону України «Про державну службу» заробітна плата [PERSON] складається із посадового окладу в розмірі 7754,00 грн., надбавки за ранг державного службовця в розмірі 500,00 грн., надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 1163,10 грн. Загальна сума нарахованої заробітної плати становить 9417.10 грн. (а.с. 54). Як вбачається із копії декларації про майно, доходи, і зобовязання фінансового характеру за 2015 рік відповідачем задекларовано дохід у сумі 67966 гривень, та дохід членів його сім»ї у розмірі 104661 грн. Крім того, у відповідності до копії декларації відповідач не декларував наявність у нього нерухомого майна або автомобілів, вказавши лише витрати по утриманню майна в розмірі 7500 грн. та витрати на погашення суми позики та процентів у розмірі 10853 грн. та 1341 грн. відповідно. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У позовних вимогах позивач ставить питання про визначення розміру аліментів у відсотках. Зважаючи на дефініцію поняття відсотка як однієї сотої частини по відношенню до цілого, суд вважає за можливе, із врахуванням положень ч. 1 ст. 183 СК України оперувати саме поняттям відсотків при визначенні відповідної частки. Крім того, суд зважає на положення ч. 2 ст. 183 СК України відповідно до якої якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже вказана норма не передбачає визначення аліментів які будуть стягуватись як на повнолітню дитину так і неповнолітніх дітей. Означена позиція суду підтверджується й тим, що обовязки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначені іншою главою СК України, а саме главою 16, а в статті 201 згадуваного кодексу вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України, отже, норми ст. 183 СК до вимог про стягнення аліментів на декількох дітей, одна з яких є повнолітньою не застосовується. Зважаючи на наведене, беручи до уваги факт визнання позову відповідачем, стан здоровя та матеріальне становище неповнолітніх дітей і платника аліментів; відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, та наявність повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід задовольнити, та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 40% від його заробітку (доходу). Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання суд вказує наступне. Із приписів статті 199 СК України вбачається, що в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Крім того, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги по перше той факт, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, та має можливість отримувати певний заробіток під час навчання. По-друге, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків позивачем по справі. По третє, суд враховує стан здоровя дитини та платника аліментів, сімейний стан платника аліментів та наявність у нього двох неповнолітніх дітей, розмір доходів відповідача. Крім того суд зауважує, що розмір позовних вимоги визнаний відповідачем, наразі чого, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, у розмірі 10% від заробітку (доходу) відповідача щомісяця підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] є повнолітньою особою, тривалий час навчається за межами України та фактично проживає окремо від батьків, відвідуючи їх лише декілька разів на рік протягом нетривалого часу, потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, позивач уточнила позовні вимоги в цій частині, відповідач в судовому засіданні також вказував, що згоден сплачувати аліменти безпосередньо повнолітній доньці, а ст. 199 СК України передбачає можливість стягнення аліментів як на користь одного із батьків, так і на користь безпосередньо дитини, суд вважає за необхідне прийняти рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь повнолітньої дитини. Така можливість застосування норми ст. 199 СК України підтверджується зокрема практикою судів вищих інстанцій, зокрема рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2014 року у справі № 731/428/14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40471566), та рішенням ВССУ від 14 січня 2015 року у справі №6-38282св14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42520824 ). Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Розмір судового збору визначено судом з врахуванням положень постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» згідно до якого подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Враховуючи те, що позов містить дві позовні вимоги, які є окремими, оскільки правовідносини що склались у звязку із позовними вимогами врегульовані різними частина відповідного кодексу та виникли з різних підстав, суд вважає, що стягненню підлягає зазначена сума судового збору.

Outcome: approved