overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

29.07.2014 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року. В даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги їй не надає. При цьому в неї відсутні кошти для забезпечення достатнього життєвого рівня сім ї, оскільки на даний час залишилась без роботи. В зв'язку з цим, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,0 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з явилася, надала заяву, в якій позовну заяву підтримує, просить її задовольнити в повному обсязі та слухати справу в свою відсутність. Відповідач до суду не з явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження. В даний час відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги їй не надає. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач на даний момент не має постійного місця роботи і має нерегулярний, мінливий дохід, а тому розмір аліментів необхідно встановити у твердій грошовій сумі. Обставин, які перешкоджали б виплаті аліментів відповідачем не встановлено. Розмір заявлених позивачем аліментів є розумним та достатнім. З відповідача на користь держави, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову, так як позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також необхідно допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України. З урахуванням зазначеного, відповідно до вимог ст.ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

29.07.2014 року позивач звернулась з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Від служби у справах дітей Ріпкинської РДА, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи без особистої участі представника, позовні вимоги при цьому орган опіки та піклування підтримав. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, судом встановлено, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям своїх дітей, ухиляється від їх виховання та матеріального утримання, не піклується про їх стан здоров'я, шлюб між батьками розірвано. Вихованням та забезпеченням дітей займається позивач. Ріпкинська районна державна адміністрація надала висновок № 280 від 28.04.2014 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача у відношенні його дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Зазначеним висновком, іншими матеріалами справи, викладені в позові обставини підтверджуються. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

29.07.2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що є матір ю дитини - дочки [PERSON], [INFO].нар.. Батьком дитини, відповідно до п.1 ч.2 ст.125 СК України, є відповідач. В даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в суді позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти в розмірі 1/6 від всіх видів свого заробітку щомісячно, оскільки вже сплачує аліменти на іншу дитину. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є матір ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].нар.. Батьком дитини на підставі п.1 ч.2 ст.125 СК України себе визнав відповідач. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). В даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В суді встановлено, що стан здоров я та матеріальне становище відповідача задовільні, непрацездатних дружини, батьків не має. Разом з тим з рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16.12.2013 року вбачається, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх його видів заробітку щомісячно на іншу дитину - [PERSON], [INFO].нар.. Інших обставин, які б впливали на можливість сплати аліментів та їх розмір, не встановлено. Позивач зазначила, що дитина [PERSON], [INFO].нар., потребує лікування в зв язку з хворобою опорно-рухового апарату, проте належних доказів на підтвердження цього, згідно з вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України, не надала. Надані позивачем акти виконаних робіт та результати дослідження суд критично оцінює, так як вони не мають ніякого відношення до лікування опорно-рухового апарату. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/5 частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач має можливість та зобов'язаний їх сплачувати. З відповідача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.180-184 СК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

29.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своєї дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 01.07.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Як убачається з пояснень позивача, починаючи з 01.07.2014 року він не надає позивачеві належної матеріальної допомоги на утримання дочки, що стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, і те, що позивач не надала доказів вжиття заходів, щодо стягнення з відповідача аліментів за попередній час, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, проте починаючи від дня пред'явлення нею позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, зазначивши, що згідно записів в трудовій книжці колгоспника та архівних довідок нарахувань заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського , він в період з 1977 рік по 2009 рік працював на різних посадах в колгоспі ім. Петровського, потім в ПСП "Василівське та ТОВ АФ"Василівське", ТОВ АФ "Добробут". Але згідно архівних довідок: №К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1979-1992 роки та за 1998-2000 роки; № К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1993-1997 роки, 1977-1978 роки , 2001-2002 роки, виданих Кобеляцьким районним трудовим архівом Полтавської області на ім'я [PERSON], помилково не розшифровано по батькові заявника, а лише вказано «[PERSON].» або «[PERSON].». Заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме архівних довідок: № К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1979-1992 роки та за 1998-2000 роки, видану Кобеляцьким районним трудовим архівом Полтавської області; №К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1993-1997 роки, 1977-1978 роки, 2001-2002 роки, видану Кобеляцьким районним трудовим архівом Полтавської області, що необхідні йому для призначення пенсії. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи - Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи в його відсутності. Суд, заслухавши заявника, розглянувши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючих документів, а саме архівних довідок: № К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1979-1992 роки та за 1998-2000 роки, видана Кобеляцьким районним трудовим архівом Полтавської області; № К-01-09/189 від 21.07.2016 року про відомості нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу ім. Петровського Кобеляцького району Полтавської області за 1993-1997 роки, 1977-1978 роки , 2001-2002 роки, видана Кобеляцьким районним трудовим архівом Полтавської області, в якій помилково не розшифровано по батькові «[PERSON].» підтверджується паспортом, трудовою книжкою, де по батькові заявника зазначене як «[PERSON]» (а.с.4-5,12-13). Враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, він підлягає встановленню судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

29.07.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 09.08.2019 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 09.08.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 21.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб - 28.04.2012 року у міському відділі державної реє\\страції актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 433. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, відповідач вчиняє постійні скандали, Більше року вони проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, зіславшись на обставини та факти, що вказані в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився, 02.09.2019 року подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, згідний на розірвання шлюбу, спору про майно не має. За таких обставин, суд вважає, що справу можна заслухати у відсутності відповідача згідно його заяви від 02.09.2019 року. Суд приймає визнання відповідачем позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони більше 1 року проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для справи. Оскільки, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

29.08.2014р. заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу : Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП №00027-02, а саме на земельну ділянку площею 0,0382га в межах згідно з планом, що розташована на території м. Бердянська Садівничого(садового) товариства «Ромашка», [NUMBER], виданого Бердянською міською радою 07 грудня 1994року( кадастровий номер 2310400000 : 01 : 008 : 0261), в якому помилково номер земельної ділянки було зазначено як « [NUMBER]» замість « [NUMBER]» . Також заявник просить встановити факт про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗП №00027-02 є правовстановлюючим документом на спірну земельну ділянку. Встановлення цього факту заявнику потрібно для вирішення питання з подальшим розпорядженням майном. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] - [PERSON] підтримала заяву у повному обсязі і зазначила, що заявнику належить земельна ділянка [NUMBER] у садовому товаристві « Ромашка», але при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП №00027-02 була допущена помилка у написанні номеру земельної ділянки і було зазначено [NUMBER] замість [NUMBER], що тепер заважає заявнику розпорядитися своїм майном. Зацікавлена особа - представник Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з"явився, в своїй заяві заперечень проти заяви не надав і просить справу розглянути без нього. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасника процесу, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав: Заявник [PERSON] є членом СОТ «Ромашка» і користується земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,0382га, яка розташована на території м. Бердянська. Заявник приватизував цю земельну ділянку і отримав Державний акт на право приватної власності на землю ЗП №00027-02 від 07.12.1994року, ( кадастровий номер 2310400000 : 01 : 008 : 0261), але в цьому акті була допущена помилка і номер земельної ділянки було зазначено як « [NUMBER]» замість « [NUMBER]», що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю від 07.12.1994року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією свідоцтва на нерухоме майно від 20.09.2013р., копією технічного паспорту на дачний будинок в Садівничому товаристві «Ромашка», копією матеріалів передачі земельної ділянки [NUMBER] СТ « Ромашка» у приватну власність заявнику. Розглянувши матеріали справи, враховуючи, що в судовому засіданні факт належності заявнику правовстановлюючого документу був доведений, суд вважає необхідним цей факт встановити. Вимога заявника про встановлення факту про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗП №00027-02 є правовстановлюючим документом на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає, оскільки цей факт ніхто не оспорює і такі факти не встановлюються.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

29.08. 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу , в якому зазначив, що просить розірвати шлюб з відповідачкою , зареєстрований 22.07.2007 року, оскільки сімейне життя не склалося через несумісність характерів та недопустимі стосунки відповідачки з іншими чоловіками. У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю і пояснив, що 22.07.2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу 15.10.2009 року народилася дочка [PERSON],яка на даний час проживає з відповідачкою. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через недопустимі стосунки відповідачки з іншими чоловіками.Шлюб припинено місяць тому.Миритися з відповідачкою не бажає. Просить винести рішення про розірвання шлюбу. Відповідачка позов визнала частково.Погоджується на розірвання шлюбу.Також вважає, що сім"я фактично розпалась, але не через її недопустимі стосунки з чоловіками, а тому,що вони різні люди з різними характерами, а тому примирення неможливе.Просить винести рішення про розірвання шлюбу.Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище [PERSON]. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.Шлюб між сторонами необхідно розірвати зі слідуючих підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ( а.с. 5) сторони зареєстрували шлюб 22.07.2007 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з показів сторін у суді збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам обох сторін,миритися сторони не бажають. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

29.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 30 липня 1992 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через зловживання спиртними напоями, прояв неповаги, сварки, спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Згідно поданої до суду заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивачки, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім"ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved