Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

28.08.2018 до Городоцького районного суду надійшов цивільний позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до відповідачки [PERSON] , за яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 у сумі 115477.83 грн., та судових витрат по справі. 15.01.2019 Городоцьким районним судом ухвалено заочне рішення, яким вказані вище позовні вимоги задоволені повністю. 21.06.2019 відповідачка звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 15.01.2019. 27.06.2019 за ухвалою суду вищезазначене заочне рішення скасовано і справу призначено до розгляду. При зверненні до суду з заявою про скасування заочного рішення відповідачка вказала на те, що позов не визнає та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що кредитів не отримувала, підпис на заяві анкеті не її, крім того подала заяву, що позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення боргу за тілом кредиту і відсотками, ніякої картки «Універсальна» чи «Голд» вона не отримувала у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач жодного разу не вимагав від неї сплати коштів, не направляв претензії, не повідомляв про заборгованість, а звернувшись до суду з позовом\~\~ після закінчення дії кредитного договору, пропустив строк позовної давності. Також, на думку відповідачки та її представника, позивачем суду не було надано доказів отримання нею (відповідачкою) кредитних коштів, тіла кредиту, а тому позовні вимоги банку безпідставні та не підлягають задоволенню. Позивач, заперечуючи проти тверджень відповідача, подав до суду відзив, на заяву про скасування заочного рішення, вказавши, що в позовній заяві доведено факт укладання кредитного договору між сторонами, отримання нею кредитних коштів та користування кредитною карткою, ознайомлення з правилами та умовами кредитування. Щодо строків позовної давності зауважив, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією тобто це кредит що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та заперечення на неї, заслухавши представника відповідачки та відповідачку, дослідивши додані письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Позивачем не надано до суду на виконання ухвал, оригіналів анкети-заяви № б/н від 05.08.2010 для призначення почеркознавчої експертизи та встановлення істинності підпису відповідачкою, якого остання не визнає. 05.08.2010 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитку Універсальна "ГОЛД" в розмірі 4000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Заяви [PERSON] про приєднання до Правил надання банківських послуг остання отримала у позивача кредитну картку "Універсальна" "55 днів пільгового періоду" № [NUMBER] з кредитним лімітом 4000 гривень, зі сплатою відсотків 2.5 % на місяць. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог статей\~\~526\~і\~527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.08.2010, укладеного між позивачем та відповідачкою, станом на 06.05.2018, вона складає суму 115477.83 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом 15831.86 грн.; 2. заборгованість по відсоткам 99645.97 грн.; Крім того, як видно з наданих розрахунків станом на 06.05.2018 (а.с.6-9) остання сплата за кредитом у розмірі 100 грн. відповідачем була здійснена ще 12.03.2014 року, тобто відповідач припинив користуватися кредитною карткою 12.03. 2014 року. Інших дій за платіжною карткою відповідач не здійснював. Станом на 12.03.2014 року у [PERSON] утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 2046.73 гривень , за відсотками 1762 гривні 96 копійок. Між тим, як зазначав позивач у своєму відзиві на заяву про скасування заочного рішення, строк переоформленої кредитної картки 29.09.2013, тобто нарахування процентів за кредитом необхідно було здійснювати до 30.09.2013 року, що відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц, про те, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти не нараховуються. Отже розмір процентів станом на 30.09.2013 року становить 2046.73 х 30% : 360 днів х 162 дні) = 276.31 грн. ( де 2046.73 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 162 - кількість днів, за які нараховується заборгованість ( з 29.09.2013 року по 12.03.2014; - 276.31 грн . заборгованість по відсоткам станом на 12. 03.2014 року. Тобто факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу в сумі тіла кредиту 2046.73 грн та відсотків 276.31 грн у строки, передбачені договором № б/н від 29.09.2013 року, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Разом з тим, в заяві відповідачка просила про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог \~ст. 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно\~ ст..261 ЦК України\~України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини третьої та четвертої\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Частиною 1\~статті 259 ЦК України\~передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зважаючи на те, що строк дії кредитної картки сплив 12.03.2014, з наступної дати почав перебіг трирічний строк загальної позовної давності, який закінчився 12.03. 2017. Сам же позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явив до суду лише 28.08.2018, тобто поза межами строку, встановленого\~ ст.257 ЦК України. При цьому, при дослідженні в судовому засіданні копій Умов та правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позову, судом не встановлено погодження з відповідачкою, умови щодо збільшення строку позовної давності, про що свідчив би її підпис. Крім того, за заявою відповідачки порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.190 КК України, відомості позивачем не спростовано, на ухвали суду про витребування доказів, позивач не надав оригіналів документів. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати (судовий збір) у розмірі 1762 грн., понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed