Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

05 січня 2021 року АТ «Кредобанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 139004,41 гривні, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13900,41 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №CL-134445. Так, у відповідності до п. 2.1., 2 Договору Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100 000,00 грн. до 13.09.2023 на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Кредобанк», за процентною ставкою 52,99 % річних. АТ «КредоБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. У свою чергу, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору від 14 вересня 2018 року зі сторони [PERSON] перед АТ «Кредобанк» у відповідача станом на 05.11.2020 виникла заборгованість в розмірі 139004 гривні 41 копійка, яка складається зі заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) - 90080 гривень 39 копійок, заборгованості за відсотками - 46 775 гривень та заборговності за пенею по простроченному тілу кредиту - 2149 гривень 02 копійки. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просить стягнути заборгованість та судові витрати по справи. Ухвалою судді від 13 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача АТ «Кредобанк» адвокат С.В.Павленко в судове засідання не з`явився, однак пдав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направила. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити за результатами її розгляду заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.09.2018 між ПАТ «Кредобанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір CL-134445, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 100 000,00 грн. на строк до 13.09.2023 зі сплатою відсотків за процентною ставкою 52,99 % річних (а.с. 13-15). На виконання умов даного договору, позивач виконав свої зобов`язання та надав вказані кошти відповідачці (а.с. 7-9). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-134445 від 14.09.2018 станом на 05.11.2020 сума боргу становить 139004,41 грн. з яких: 90 080,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46 775,00 грн. - заборгованість за відсотками; 2149,02 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 5-6). За змістом ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Видача кредитних коштів відповідачці та користування ними, підтверджується випискою руху коштів по рахунку (а.с. 10-12). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Оскільки відповідачка не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, тому за таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути заборгованість за кредитним договором CL-13445 від 14.09.2018 станом на 05.11.2020 у розмірі 139004,41 грн. з яких: 90 080,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46 775,00 грн. - заборгованість за відсотками; 2149,02 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням від 22.12.2020 (а.с. 4). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 13 900,41 грн., суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст.15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Павленком С.В. було надано наступні документи: копію ордеру серія КС №573218, копію витягу із договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право»; довіреність № 11353 від 21 травня 2020 року, надана АТ «Кредобанк» адвокату Павленку С.В.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531, виданого Павленку С.В. 02 листопада 2018 року. В той же час документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), в матеріалах справи відсутні. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача адвоката Павленка С.В. про стягнення з відповідача по справі, витрат на професійну правову допомогу. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: partial