Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області, [PERSON] управління Держгеокадастру у Полтавській області, ПСП «Лозоватка» про визнання права на земельну частку (пай). Позов мотивує тим, що він із 03.05.1994 р по 20.09.1996 р. працював у радгоспі «Лозоватка», після чого звільнився за власним бажанням. З 19.03.1999 р. був прийнятий на роботу в КСП «Лозоватка». Згідно рішення зборів від 01.04.2000 р. був переведений на роботу в ПСП «Лозоватка». 11.09.2000 р. звільнений з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України. Посилаючись на Указ Президента України від 08.08.1995р. №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств і організацій», вважає, що він має право на земельну частку, оскільки працював на даному підприємстві. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку частку (пай) в земельному фонді [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області.\~ Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити позов та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області до суду не зявилася, надала заяву в якій просила справу слухати без участі представника сільської ради, заперечувала проти задоволення позову. До суду надала відзив у якому зазначила, що відповідно до проекту розташування земельних часток (паїв) в межах ПСП «Лозуватка» на території [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області в списку членів КСП «Лозоватка», які мають право на земельну частку (пай), згідно рішення девятої сесії 22 скликання від 18.10.1997 та розпорядження Чутівської районної державної адміністрації від 14.11.1997 за № 551 відсутні дані про виділення земельної ділянки, як члену КСП [PERSON] Також відсутні дані про виділення земельної ділянки, як члену КСП [PERSON] у рішенні від 24.02.2000 восьмої сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради «Про переведення земельних ділянок з резервного фонду в колективну власність та затвердження списків". Таким чином у позивача відсутні правові підстави для визнання за ним права на земельну частку (пай) як члену КСП «Лозоватка». \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON]\~управління Держгеокадастру\~у Полтавській\~області,\~в судове\~засідання не\~з»явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на таке. Згідно ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», субєктами виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації. Вважають, що Головне управління не розпоряджається землями які знаходяться у колективній власності, а тому є неналежним відповідачем у даній справі. \~ \~ \~ \~Відповідач, ПСП «Лозоватка» в судове засідання не зявився, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, які не зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, встановив наступне. 27.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 27.08.2018 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, по 26.09.2018 включно. Ухвалою суду від 10.10.2018 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Витребувано з Архівного відділу Чутівської районної державної адміністрації інформацію з приводу того, чи являється позивач [PERSON] членом КСП «Лозоватка». Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці АТ-І №4695543 виданої на ім»я [PERSON], останній 03.05.1994 прийнятий в радгосп «Лозоватка» на роботу на посаду тракториста. 20.09.1996 розрахований з радгоспу «Лозоватка» за власним бажанням. 16.03.1999 прийнятий на роботу в КСП «Лозоватка» на посаду тракториста-машиніста ІІІ класу; 01.04.2000 звільнений по переводу в ПСП «Лозоватка» згідно ст.32 КЗпП України; 01.04.2000 прийнятий в ПСП «Лозоватка» на роботу по переводу з КСП «Лозоватка» на посаду тракториста-машиніста ІІІ класу. 11.09.2000 звільнений з роботи за прогули згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с. 8-9). Як вбачається з листа начальника архівного відділу Чутівської районної державної адміністрації у Полтавській області №01-12/В-37 від 21.03.2017, позивач [PERSON] не включений у список членів КСП «Лозоватка» Чутівського району Полтавської області, які мають право на земельну частку (а.с. 10). Із відомостей, що містяться в листі Чутівського районного трудового архіву Полтавської області від 22.10.2018 №01-8/372, вбачається, що згідно наказу №11 по Радгоспу «Лозоватка» від 24.05.1994 [PERSON] був прийнятий на роботу з 04.05.1994 року. Також зазначено, що в наказі відсутні відомості про членство [PERSON] в КСП «Лозоватка» (а.с.141-142). Рішенням девятої сесії двадцять другого скликання від 18.10.1997 [PERSON] сільської ради народних депутатів «Про розгляд та затвердження проекту роздержавлення І приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства «Лозоватка» в межах [PERSON] сільської ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області», зокрема було затверджено списки осіб, які мають право на одержання середньої земельної частки (а.с.11). Із даних, що містяться у списку, який є додатком до вищезазначеного рішення [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області, вбачається, що позивач [PERSON] не включений до членів КСП «Лозоватка», оскільки, на той момент він не перебував у трудових відносинах із КСП «Лозоватка» (а.с.66-71) 24.02.2000 [PERSON] сільською радою Чутівського району Полтавської області винесено рішення «Про переведення земельних ділянок з резервного фонду в колективну власність та затвердження списків», згідно якого було переведено з резервного воду у колективну власність КСП «Лозоватка» 104,5 га поле №1 та затверджено список осіб, що мають право на земельну частку (пай) відповідно. Як вбачається із списку членів КСП «Лозоватка», який є додатком до даного рішення позивач [PERSON]Б не включений до членів КСП «Лозоватка». (а.с.65,72). Головне управління Держгеокадастру у Полтаській області листом від 12.05.2017р. № 5621/6-17 повідомило позивача, що за інформацією відділу у Чутівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відповідно до проекту розташування земельних часток/паїв/ в межах ПСП «Лозоватка» на території [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області в списку членів КСП «Лозоватка», які мають право на земельну частку (пай) згідно рішення девятої сесії 22 скликання від 18.10.1997 року та Розпорядження Чутівської районної державної адміністрації від 14.11.1997 року за №551 відсутні дані про виділення земельної ділянки, як члену КСП, [PERSON] Також відсутня аналогічна інформація в рішенні від 24.02.2000 року восьмої сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області «Про переведення земельних ділянок з резервного фонду в колективну власність та затвердження списків» та Списку членів КСП «Лозоватка», які мають право на земельну частку пай згідно рішення загальних зборів від 08.02.2000 (а.с. 19). Предметом даного спору є визнання за позивачем права на земельну частку (пай). Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Способи захисту прав на земельні ділянки визначено Земельним кодексом України, зокрема, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Відповідно до\~ст. 4 Земельного кодексу України 1990 року\~(далі -\~ЗК України 1990 року) землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність. Відповідно до частини другої\~статті 20 Закону України «Про власність»\~суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших, державних сільськогосподарських підприємств. Постановою Верховної Ради УРСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ, землі Української PCP оголошені об'єктом земельної реформи. Преамбулою до постанови визначено, що завданням цієї реформи є перерозподіл земель з одночасною передачею їх у приватну та колективну власність. Пунктом 5 зазначеної постанови, передбачена передача земель у приватну та колективну власність. Згідно Постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» №2200-ХІІ від 13.03.1992 року роздержавлення та приватизація земельних ділянок недержавних сільськогосподарських підприємств в Україні розпочато з лютого 1992 року з врученням господарствам державних актів на право колективної власності на землю, до яких додавався список громадян-членів аграрних формувань, що надалі було підставою для складання уточнених списків на отримання цими громадянами земельних сертифікатів. Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994р. № 666/94\~доручено прискорити приватизацію земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, та передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95\~(далі - Указ № 720/95) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Пунктом 2 зазначеного Указу № 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року\~(у редакції Закону України від 13 березня 1992 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» №899-IV від 05.06.2003 року, вказується, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із змісту вищевказаних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не надав суду беззаперечних та переконливих доказів, що на час видачі Державного акту про право колективної власності на землю він був членом КСП «Лозоватка» та був включений до списку громадян членів КСП, які мали право на отримання земельних часток (паїв). При цьому не заслуговують на увагу посилання [PERSON] на записи у трудовій книжці, оскільки членство у КСП повинно засвідчуватися у належному порядку. Вище зазначені записи у трудовій книжці позивача вказують на його трудову участь в КСП «Лозоватка» і не містять вказівки про прийняття його у члени КСП. У члени КСП особи приймалися рішенням загальних зборів колгоспників, дана обставина може бути підтверджена безпосередньо протоколом зборів чи іншими належними та допустимими доказами в цій частині, позивач не надав суду доказів про те, що він був прийнятий у члени КСП «Лозоватка». Стосовно пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], суд зауважує, що вони містять загальну інформацію про те, що позивач [PERSON] працював спочатку у радгоспі «Лозоватка», а потім у КСП «Лозоватка». Достеменною інформацією щодо причин не включення позивача до списків осіб, членів КСП, що мають право на земельну частку (пай) дані свідки не володіють. Зазначили, що всі працівники господарства вважали себе членами КСП, але жодних підтверджуючих документів їм ніколи не видавали. Враховуючи, що [PERSON] не був включений до списку громадян - членів КСП «Лозоватка», що мають право на земельну частку (пай), то позивач не набув права на земельну частку (пай), розташовану на території [PERSON] сільської ради Чутівського району Полтавської області. Таким чином, із урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed