Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

02.04.2014 позивач звернувся до суду з названим позовом. Посилався на те, що він 03.07.2013 року звернувся до прокурора Волноваського району Донецької області з заявою про злочин відносно старшого інспектора з дізнання сектору НПД Волноваського РВ капітана міліції служби цивільного захисту [PERSON], який 08.11.2010 року виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, де в п.3 позивача визнав винним у виникненні пожежі та притягнуто до адміністративної відповідальності. 24.09.2013 року було винесено постанову про про закриття кримінального провадження слідчим Волноваського РВ Володарським О.В., яку, в свою чергу, постановою прокурора Волноваського району було скасовано 28.02.2014 року. Позивач вважає, що діями слідчого Володарського О.В. йому спричинено шкоду, тому просив суд стягнути з Державного казначейства України в Донецькій області матеріальні збитки в сумі 144417,87грн. та моральну шкоду в сумі 20000грн. У судове засідання позивач, який повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, показала, що позовні вимоги не грунтуються на законі та чинним законодавством не передбачено відшкодування шкоди у зазначеному позивачем випадку. Представники відповідачів в судове засідання не з"явилися, були належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. З наданих позивачем документів судом встановлено, що постановою прокурора Волноваського району Донецької області від 28.02.2014 року скасовано постанову слідчого СВ Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області Володарського О.В. від 24.09.2013 року про закриття кримінального провадження, матеріали досудового розслідування № 12013050630001438 спрямовано слідчому СВ Володарському О.В. для подальшого розслідування. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ним своїх повноважень. Згідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього ( досудового) слідства. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1 незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. За статтею 2 вказаного Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 11 встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2 закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; Тобто, законодавством чітко визначені підставі відшкодування шкоди, випадки виникнення права на відшкодування шкоди та не передбачено відшкодування шкоди у випадку, зазначеному позивачем. Крім того, на виконання вимог ст.60 ЦПК України позивачем не надано до суду доказів спричинення йому відповідачем матеріальної та моральної шкоди, позивач не зазначив, в чому полягає спричинена моральна шкода. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимогам ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідачів і шкодою, не довів належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди такими діями відповідачів, на які не поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що сам факт скасування постанови слідчого СВ Волноваського РВ не може свідчити про заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, доказів такому, як і доказів наявності причинного зв'язку між діями відповідача та негативними наслідками, позивач відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, не підтверджені матеріалами справи, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, тому в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільняються від сплати судового збору, вони компенсуються за рахунок держави. Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed