Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом, в якому просять: зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 345 кв.м. по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району Львівської області, яка знаходиться у спільному користуванні з ними, шляхом зобов'язання перенесення самовільно встановленої металевої клітки з кролями; заборонити [PERSON] вчиняти дії щодо встановлення будь-яких інших споруд та нагромаджувати будь-яке сміття на земельній ділянці площею 345 кв.м. по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району Львівської області, яка знаходиться у спільному користуванні з ними, шляхом постановлення ухвали про заборону [PERSON] на вчинення зазначених дій. В обґрунтування позову посилаються на те, що Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2008 року між ними та відповідачкою, як співвласниками будинковолодіння проведено розподіл земельної ділянки площею 0.2500 га. цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району, Львівської області зокрема, у спільне користування виділено земельну ділянку площею 345 кв.м.. на якій розташовано господарські будівлі, подвір'я та проходи. Дане рішення набуло законної сили. Але в подальшому вони не змогли реалізувати своє законне право на користування спільною земельною ділянкою, яка по рішенні суду виділена в спільне користування, оскільки відповідачка [PERSON] самовільно, без належної на те їхньої згоди, постійно чинила їм перешкоди в її користуванні. На їхні неодноразові прохання усунути перешкоди у добровільному порядку, відповідачка [PERSON] належно не реагувала, а постійно вчиняла скандали, вони вимушені були звернутися до суду і рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 13 квітня 2010р., їхній позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільним подвір'ям, що знаходиться у спільній власності - задоволено частково та додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 29 жовтня 2010р. зобов'язано відповідачку [PERSON] прибрати клітки із кролями, собаку та буду для нього, будівельні матеріали, забезпечити безперешкодний доступ до користування криницею, розташовані на земельній ділянці по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району, Львівської області. Дане рішення 1-ої інстанції відповідачкою [PERSON] було оскаржено і рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2010 року та додаткове рішення того ж суду від 29 жовтня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул. Миру, 11 в с. Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, яка знаходиться у спільному користуванні з позивачами, шляхом зобов'язання перенесення самовільно встановленого навісу із шиферу, дерев'яної клітки із кролями, дерев'яної буди і собаки, будівельні матеріали, прибрати із земельної ділянки гноєсховище та відходи від годування тварин. Дане рішення набуло законної сили. На даний час відповідачка [PERSON] знову чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою виділеною у спільне користування встановивши на ній клітку з кролями. Свої дії відповідачка пояснює тим, що суд Апеляційної інстанції зобов'язав її прибрати дерев'яну клітку з кролями, а у неї вона металева. Вказану клітку з кролями не змогла прибрати і державна виконавча служба мотивуючи свої дії тим, що вони керуються виконавчим листом у який вписується резолютивна частина рішення. В резолютивній частині рішення колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області клітка з кролями визначена дерев'яною. З такими доводами відповідачки [PERSON] та працівників державної виконавчої служби не погоджуються оскільки таке не відповідає нормі права та вимозі закону. Згідно постанови Пленуму Верховного Сулу України від 25 грудня 1996р. № 13 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зокрема про те, що у спільному користуванні сторін суд може залишити лише ділянку, роздільне користування якою встановити неможливо, і що у резолютивній частині він повинен вказати розміри і межі тих ділянок які виділено для спільного користування. Як вбачається із рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2008 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про розподіл земельної ділянки, у спільне користування всіх трьох співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку площею 345 м.кв., на якій розташовано господарські будівлі, подвір'я і проходи, позначені на плані порядку користування земельною ділянкою площею 2500 м.кв. співвласниками житлового будинку по вул.Миру, 11 с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, та вказано розміри і межі. Згідно ч.3 ст.89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, послалася на обставини, викладені у позовній заяві, яку просять задоволити. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами не погодилася з наступних підстав. Позивачі по справі, покликаючись на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 18.09.2008р. вірно зазначили, що у них трьох, як співвласників будинковолодіння № 11 по вул. Миру, в с.Рихтичі у спільному користуванні знаходиться земельна ділянка загальною площею 345 кв.м. При цьому, на зазначеній земельній ділянці розташовані господарські будівлі, подвір'я і проходи. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виданої Дрогобицьким МБТІ та ЕО, в будинковолодінні по вул. Миру, 11 в с. Рихтичі розташовані три сараї, з яких: [PERSON] належить сарай загальною площею 17,0 кв.м., [PERSON] належить сарай загальною площею 17,6 кв.м., а їй належить сарай розміром 8,7 кв.м. Окрім зазначеного, [PERSON] належить вбиральня загальною площею 1,0 кв.м. Виходячи з наведеного, позивачі по справі своїми господарськими спорудами в порівнянні з нею, більш ніж у двічі займають земельну ділянку, яка виділена їм у спільне користування. У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦК України «У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.» Згідно п.5 ст. 89 ЗК України, передбачено, що поділ земельної ділянки яка є у спільній сумісній власності може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Оскільки, жодної домовленості щодо користування спільною земельною ділянкою між нею та позивачами немає, згідно зазначених норм закону, кожен з них має право на рівні частини земельної ділянки, що є у спільному користуванню. Як зазначалось вище, її господарська споруда займає площу вдвічі меншу, ніж господарські споруди позивачів. Виходячи із рівності часток вона має право на зайняття ще 8,0 кв.м. земельної ділянки в будинковолодінні по вул. Миру, 11 в с. Рихтичі, що знаходиться у спільному користування. Оскільки, жодних господарських споруд на спільній земельній ділянці вона будувати не збирається, вважає, що належні їй 8,0 кв.м. земельної ділянки вона може зайняти чимось іншим, в тому числі клітками з кролями, тощо. Металева клітка, яку позивачі в судовому порядку хочуть зобов'язати її перенести, має розмір 3,4 кв.м., що є значно меншим, ніж площа земельної ділянки, яку вона може зайняти виходячи з рівності часток у спільному користуванні земельної ділянки, а тому вимога позивачів щодо перенесення металевої клітки з кролями є незаконною та необгрунтованою. Крім того, слід зазначити, що в будинковолодінні № 11 по вул. Миру в с.Рихтичі проживає лише вона, а позивачі бувають там іноді. У зв'язку із цим, у неї виникає необхідність використовувати подвір'я за його безпосереднім призначенням, а саме, на невеликий термін розгрузити на ньому будівельні матеріали, дрова, тощо. Однак, позивачі у справі чинять їй перешкоди у користуванні подвір'ям, забороняючи їй розміщувати на ньому будь що, навіть на незначний термін. Такі дії позивачів грубо порушують її конституційне право на власність, а саме користуватись та розпоряджатись, в даному випадку подвір'ям. Адже, у відповідності до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності... Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним». На підставі наведеного просить: відмовити [PERSON] та [PERSON] у задоволені позову за необґрунтованістю та незаконністю позовних вимог; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні подвір'ям будинковолодіння № 11 по вул. Миру в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, а саме, дозволити їй на строк до 3(трьох) днів розташовувати на подвір'ї будівельні матеріали, дрова, машину, тощо. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2008 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласниками будинковолодіння проведено розподіл земельної ділянки площею 0.2500 га. цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району, Львівської області зокрема, у спільне користування виділено земельну ділянку площею 345 кв.м.. на якій розташовано господарські будівлі, подвір'я та проходи. Дане рішення набуло законної сили. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 13 квітня 2010 року, позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні спільним подвір'ям, що знаходиться у спільній власності - задоволено частково та додатковим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 29 жовтня 2010р. зобов'язано [PERSON] прибрати клітки із кролями, собаку та буду для нього, будівельні матеріали, забезпечити безперешкодний доступ до користування криницею, що розташовані на земельній ділянці по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі, Дрогобицького району, Львівської області. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2010 року та додаткове рішення від 29 жовтня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по вул.Миру, 11 в с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, яка знаходиться у спільному користуванні з позивачами, шляхомзобов'язання перенесення самовільно встановленого навісу із шиферу, дерев'яної клітки із кролями, дерев'яної буди і собаки, будівельні матеріали, прибрати із земельної ділянки гноєсховище та відходи від годування тварин. Дане рішення набуло законної сили. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». В судовому засіданні встановлено, що після винесення вищевказаних рішень [PERSON] продовжує чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою виділеною у спільне користування встановивши на ній металеву клітку з кролями, мотивуючи тим, що суд Апеляційної інстанції зобов'язав її прибрати дерев'яну клітку з кролями, а у неї вона металева. Вказану клітку з кролями не змогла прибрати і державна виконавча служба мотивуючи свої дії тим, що вони керуються виконавчим листом у який вписується резолютивна частина рішення. Відповідно до ст.89 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Згідно ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається із рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2008 року, у спільне користування всіх трьох співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділено земельну ділянку площею 345 м.кв., на якій розташовано господарські будівлі, подвір'я і проходи, позначені на плані порядку користування земельною ділянкою площею 2500 м.кв. співвласниками житлового будинку по вул.Миру, 11 с.Рихтичі Дрогобицького району Львівської області, та вказано розміри і межі. Таким чином суд аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, дійшов переконання, що позов [PERSON], [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial