Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні. При цьому він посилався на те, що сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Так відповідачам належать частки, що на думку позивача є незначними, не можуть бути виділені в натурі та спільне користування по факту з цими співвласниками. Тому позивач звернувся до суду з позовом про припинення часток цих осіб. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі по справі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позовної заяви визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачі [PERSON] й [PERSON] є співвласниками на праві спільної часткової власності частини квартири [ADDRESS]. Відповідні частки сторін були встановлені та зареєстровані на праві власності за наслідком тривалих судових процесів, щодо вирішення спору по спадкоємству часток квартири після смерті батьків. А саме, обставини що мають значення по справі вже були встановлені за двома рішеннями Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2013 року та від 27.06.2014 року, яки набули законної сили та мають преюдиціальне значення по цієї справі. Згідно витягів з державного реєстру речових справ на підставі зазначеного рішення суду від 27.06.2014 року за позивачем зареєстроване 644/6000 і часток спірної квартири, за [PERSON] також 644/6000 часток та за [PERSON] зареєстровано 2576/6000 часток. Відповідно рішення суду від 27 06.2014 р. та ухвали суду про його роз'яснення від 14.07.2014 р. визнане право власності в порядку спадкуванні: - за позивачем [PERSON] визнане право власності на 644/6000 часток у зазначеній квартирі, загальною площею 9, 30 кв.м,, житловою 6, 20 кв.м., підсобної 3,10 кв.м.; - за відповідачем [PERSON] визнане право власності на 644/6000 часток у зазначеній квартирі, загальною площею 9, 30 кв.м., житловою 6, 20 кв.м., підсобної 3,10 кв.м.; - за відповідачем [PERSON] визнане право власності на 2576/6000 кв.м. квартири, загальною площею 37, 20 кв.м. житловою площею, 24, 80 кв.м., підсобною 12,40 кв м. Згідно даних технічної інвентаризації квартири № 4 вона має загальну площу 86,7 кв.м., житлову 58, 2 кв.м. підсобну 27,5 кв.м., та складається з трьох житлових кімнат відповідно 21,0 кв.м., 22, 4 кв.м. та 14, 8 кв.м. Між співвласниками фактично існує порядок користування даною «комунальною" квартирою щодо житлових кімнат, а саме кімнатою площею 22,14 кв.м. користується [PERSON], кімнатою 14, 8 кв.м. користується [PERSON], а кімнатою 21.0 кв.м. користується інших співвласник з яким не має спору. Також усі підсобні приміщення квартири знаходяться у загальному користуванні . Виходячи з наведеного, рішенням суду від 27.06.2014 року визначені ідеальні частки у квадратних метрах квартири, яки відповідають часткам у квартирі, що належать сторонам спору на праві власності. Вказані квадратні метри у сторін визначені рішенням суду від 27.07.2014 року висновку спеціаліста № 28-14 від 25.06.2014 року за відповідною формулою. У зв'язку з тим, що в порядку спадкоємства сторонами прийняти у власність частки квартири, яки по фактичному користуванню розподіляються тільки на дві кімнати між сторонами виник спір, щодо користування ідеальними частками та нарахуванням комунальний платежів. Так, у житловій кімнаті площею 14, 8 кв.м., якою повністю фактично користується позивач, є частка відповідача [PERSON] площею 6,2 кв.м. та частка відповідача [PERSON] площею 2, 4 кв.м. Частка [PERSON] 644/6000 є незначною і не може бути виділена йому у натурі як з житлової кімнати 14, 8 кв.м. так ї з підсобних приміщень, тому як в цьому випадку квартира є неподільною, а спільне володіння та користування між позивачем та [PERSON] частками є неможливими. Тому позивач,

Outcome: approved