Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

В квітні 2021 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Зазначала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо. Діти проживають з позивачем та перебуває на її утриманні. Просила стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи (про стягнення аліментів). Ч. 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей до їх повноліття. До суду надав відзив на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей, до їх повноліття. Просила врахувати, що відповідач надає матеріальну допомогу, не працевлаштований та не має постійного заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 28.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо. Діти проживають з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до положення статті 182 та 184 СК України під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить:: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; Суд бере до уваги, що відповідач має обов`язок утримувати дітей. Відповідач [PERSON] з 14.06.2021 року перебуває на обліку як безробітний у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості. У період з 14.06.2021 року по 30.06.2021 року його дохід склав 1020 грн. В той же час суд враховує, що відповідач не є інвалідом, працездатний, молодий за віком, має виробничу професію - бляхар та ізолювальник з термоізоляції. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. З липня 2015 року по грудень 2020 року працював за фахом у ТОВ «Виробниче комерційне підприємство «Котлогаз», звідки звільнився за власном бажанням. З квітня 2021 року по 01.06.2021 року працював у ТОВ «Укртатнафтасервіс», звідки також звільнився за власним бажанням. Відомості з сайту Кременчуцького міськарайонного центру зайнятості про наявність вакансій свідчать про те, що виробничі професії - бляхара та ізолювальника з термоізоляції користуються попитом у роботодавців. Станом на день розгляду справи наявні вакансії із пропозицією заробітної плати в сумі 10 000 грн. та 9 800 грн. на місяць відповідно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не знаходяться у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд вважає правильним орієнтуватись не на розмір допомоги по безробіттю, яку за половину червня 2021 року отримав відповідач, а на прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та рівень заробітку робітників відповідної професії. Враховуючи обставини справи, перебування дітей на утриманні позивача, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей, аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1800 грн., щомісячно, на кожну дитину, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє, оскільки доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в сумі 5 000 грн. на кожну дитину суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Outcome: partial