Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку [NUMBER], площею 2,43 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області. Позивач та її рідна сестра, відповідач по справі, [PERSON] є спадкоємцями даного майна за заповітом. Позивач та її сестра [PERSON] прийняли спадщину та звернулися до Гайворонської нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак оформити спадщину позивач не має можливості, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з розбіжностями у тексті заповіту та правовстановлюючому документі на земельну ділянку, а саме в заповіті вказано - земельну ділянку (пай), в той час як в Державному акті зазначено - земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та попросила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заперечень з приводу задоволення позову не має та на вказане спадкове майно не претендує. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка [NUMBER], площею 2,43 га, яка розташована на території Бандурівської сільської ради, Гайворонського району, належить[PERSON] якийпомер [INFO] р. (а.с.3). Зазначене підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого 22.05.2002 року Гайворонською райдержадміністрацією на земельну ділянку, розташовану на території Бандурівської сільської ради [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5). Постановою від 24 березня 2015 року державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з розбіжностями у тексті заповіту та правовстановлюючому документі на земельну ділянку, а саме в заповіті вказано - земельну ділянку (пай), в той час як в Державному акті зазначено - земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.6). Ця постанова є обґрунтованою, тому відповідно до роз'яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що покійний [PERSON] залишив заповіт від 13.06.2006 р. яким серед іншого, позивачу заповів земельну ділянку (пай), (а.с.7). Наявність та чинність вказаного заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти та спадкові договори). Позивач та відповідач прийняли спадщину, після смерті [PERSON] шляхом подання 10.04.2014 року відповідної заяви до Гайворонської державної нотаріальної контори, що вбачається з огляду спадкової справи до майна померлого [PERSON] Відповідач позовні вимоги визнала повністю та не претендує на вищевказане спадкове майно. Інших спадкоємців судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved