Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

В вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агенства резерву України про стягнення заборгованості по заробітній платі. В позовній заяві позивач вказав, що в період з 25 жовтня 2019 року по 21 липня 2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Згідно наказу про припинення трудового договору від 21 липня 2021 року № 71-К позивач [PERSON] був звільнений з посади машиніста зернових навантажо-розвантажувальних машин 3-го розряду у зв`язку із скороченням чисельності штату відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. Під час знаходження позивача у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, проте не виплачена заробітна плата в розмірі 40744 гривні 93 копійки, яку позивач просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення про виклик до суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з Державним підприємством "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, який є відповідачем в справі. Наказом № 239к від 24 жовтня 2019 року [PERSON] було прийнято на роботу в державне підприємство "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України на посаду апаратником борошномельного виробництва млина по 3-му розряду. Пізніше він переводився на інші посади. Наказом № 71-к від 21 липня 2021 року його звільнено з роботи з посади машиніста зернових навантажо-розвантажувальних машин по 3-му розряду у зв`язку з скороченням чисельності та штату згідно п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. Згідно довідки №160 від 27 липня 2021 року, виданої державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про те, що невиплачена заробітна плата [PERSON] становить: за травень 2020 року - 2623,96 грн., за червень 2020 року - 4144,95 грн., за липень 2020 року - 2877,15 грн., за серпень 2020 року - 4442, 11 грн., за вересень 2020 року - 4026,15 грн., за квітень 2021 року - 2964,10 грн., за травень 2021 року - 3655,73 грн., за червень 2021 року - 4061,92 грн., за липень 2021 року - 11948,86 грн. Разом - 40744,93 грн. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки відповідачем до часу звернення із позовною заявою не здійснено повного розрахунку з позивачем, то в даному випадку має місце факт порушення прав позивача,які підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень судового збору.

Outcome: approved