Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

11.06.2021 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" через свого представника Мєшніка К.І. звернулося до суду із указаним позовом, який мотивований тим, що ужовтні 2017 року позивач запустив новий проект monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 15.02.2018 [PERSON] звернувся до банку із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 15.02.2018. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У зв`язку із порушенням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 22.12.2020 утворилася заборгованість у сумі 38072,16 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 23045,15 грн., заборгованості за пенею та комісією - 15027,01 грн. Посилаючись на норми ст.ст.509,525-527,530,598-599, 610,615,629,1050,1054 ЦК України, просить стягнути із [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" б/н від 15.02.2018 станом на 22.12.2020 у розмірі 38072,16 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн. Провадження за даним позовом було відкрите 18.06.2021 за ухвалою судді та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом сторін) (а.с.40). Своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, на подання відзиву на позов відповідач не скористався. У судове засіданні представник позивача не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.34). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи у т.ч. на електронну адресу відповідача, указану позивачем у позові (а.с.43-44). Поштове відправлення, направлене за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулося на адресу суду без вручення відповідачеві з відміткою поштаря «адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.48). Ураховуючи, що відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.39), поштове відправлення направлялося за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання, а поштове відправлення таким, що доставлене 13.07.2021. Зважаючи на письмову згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Розділу ІІ Глави 11 ЦПК України та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 15.02.2018 між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 6000 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. Кредитний договір був укладений між сторонами у рамках проекту monobank, за яким відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Із даної Анкети-заяви убачається, що у ній розміщено дані його паспорта та фото, а також зазначений номер його мобільного телефону. Тобто, ідентифікація відповідача, як позичальника, відбувалася у порядку, визначеному Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб, діючими у банку. У зв`язку із невиконанням [PERSON] умов договору станом на 22.12.2020 позивачем нарахована заборгованість у розмірі 38072,16 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 23045,15 грн., заборгованості за пенею та комісією - 15027,01 грн. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.ч.1-3 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком,а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За правилами ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З цього випливає, що при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як зазначено вище, договір між сторонами був укладений у формі Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. В її змісті не передбачено таких умов договору, як відповідальність позичальника за неналежне виконання умов договору. Із наданого позивачем Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (а.с.8-22) вбачається, що у Додатку 8 визначено тарифи банку, у тому числі процентна ставка за користування кредитом, пільговий період, розмір відсотків, види та розміри комісій, а також відповідальність за порушення умов договору в вигляді штрафу. Дані Умови відповідачем, як клієнтом банку, не підписані. Суд вважає, що надана позивачем роздруківка вказаних документів із сайту банку,не підписана позичальником, не дає можливості ідентифікувати дані документи та їх редакцію станом на момент укладення договору, а тому не є достатніми для висновку про можливість стягнення із відповідача пені та комісії. Це ж підтверджується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17/ провадження № 14-131цс19/ і не спростовано позивачем при зверненні до суду. Верховний Суд зазначив, що норми ст.634 ЦК України при вирішенні такого спору застосовуватися не можуть, оскільки при зверненні до суду позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про те, що саме долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг, якими обґрунтовуються вимоги позивача з посиланням на дану норму закону, які розміщені на офіційному сайті позивача,діяли при укладенні договору з відповідачем. Виходячи із цього та викладеного вище, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за порушення умов договору, наданий банком Витяг не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджують зазначених обставин. Суд також вважає, що наданий позивачем Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, не підписаних позичальником, а також підписана ним анкета-заява позичальника, яка є єдиним свідченням прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, не можуть вважатися складовою кредитного договору в розумінні вимог Цивільного кодексу України. За таких обставин надані документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.02.2018 шляхом підписання Анкети-заяви. Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. Із Анкети-заяви [PERSON] , як позичальника, вбачається, що питання пені та комісій при її підписанні із відповідачем не узгоджувалося, як і не узгоджувалося питання відповідальності позичальника у разі порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів). Суд вважає, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати пені та комісій. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить ні строку дії такого договору, ні строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ст.530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи із цього, отримання відповідачем кредиту банку, використання кредитних коштів на власні потреби, невиконання відповідачем умов договору в частині повернення кредитних коштів, що призвело до прострочення тіла кредиту, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині стягнення із відповідача заборгованої суми тіла кредиту в розмірі 23045,15 грн. І урахуванням наведеного вище аналізу суд також приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення пені та комісії. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує із відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60,5%), що становить 1373,35 грн. (2270,00 х60,5%). На підставі викладеного та

Outcome: approved