Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) площею 5,4 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала [PERSON], померлому 17.01.2003 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116 виданий Роздільнянською РДА 08.07.1998 року. Відповідач Роздільнянська РДА про час та місце слухання по справі були сповіщені належним чином рекомендованим листом, надали суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнали повністю та просили слухати справу у їх відсутність. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили справу розглянути у їх відсутність. В позові [PERSON] вказував, що 17.01.2003 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116 виданий Роздільнянською РДА 08.07.1998 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно своєму сину [PERSON] Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви була заведена спадкова справа №389/03. Однак в видачі свідоцтва про право спадщину на земельну частку (пай) йому було відмовлено у звязку з відсутністю оригінала сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116 від 08.07.1998 року, виданого на імя [PERSON], померлого 17.01.2003 року. Тому просив рішенням суду визнати за ним право власності по праву спадкування за заповітом на зазначену земельну частку (пай), яка належала [PERSON], який помер 17.01.2003 року. (а.с.2-4) В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.01.2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №321828, видане 20.01.2003 року Понятівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №2 (а.с.11). Померлому [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116, виданого 08.07.1998 року Роздільнянською районною державною адміністрацією, належала земельна ділянка площею 5,4 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначена земельна частка (пай). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. За життя [PERSON] склав заповіт від 16.02.1999 року, посвідчений секретарем Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №46, згідно якого заповів [PERSON], все своє майно. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] прийняв спадщину, своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса , на підставі якої була заведена спадкова справа №389/03. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання а судовому порядку. Згідно матеріалів спадкової справи, судом встановлено, що нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у звязку з тим, що у нього відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116, виданого 08.07.1998 року на імя [PERSON] (а.с.13) . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.3.1 листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України) Позивачем втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116, виданого 08.07.1998 року на імя [PERSON]. Однак належність померлому сертифіката і відповідно права на земельну частку (пай) підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Роздільнянському районі Головного управління Держгеокдастру в Одеській області, згідно якої в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) КСП «Понятівське» за громадянином [PERSON] зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116 від 08.07.1998 року, яка розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт належності права на земельну частку(пай) за померлим [PERSON] і це право успадковується після його смерті. В звязку з втратою зазначеного сертифікату позивач був вимушений надати до Роздільнянського районної газети «Вперед» (випуск №26 від 09.04.2016 року) оголошення про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0225116 від 08.07.1998 року загубленим та вважати його недійсним. (а.с.16) Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На час розгляду справи в суді право власності на землю ніким не оспорюється. Оскільки єдиним спадкоємцем померлого є його син [PERSON], то право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 17.01.2003 року, належить визнати за ним. Судові витрати позивачами сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.1216-1218, 1223, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved