Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування вимог позовної заяви про встановлення факту прийняття спадщини вказує, що 01.04.1990 року померла її тітка [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповітне розпорядження, яким заповіла все належне їй майно позивачу. На момент відкриття спадщини, позивач [PERSON] була неповнолітньою, тому не змогла реалізувати свої спадкові права шляхом звернення самостійно до нотаріуса. [PERSON] у позовній заяві вказує, що після смерті спадкодавця користувалась житловим будинком, речами домашнього вжитку, обробляла присадибну ділянку. Позивач покликається на те, що звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки, проте їй було відмовлено у його видачі, у звязку з необхідністю підтвердження факту прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не в змозі реалізувати належні їй спадкові права, тому просить встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 01.04.1990 року в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви, позов просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області в судове засідання не зявився; в.о. сільського голови надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав, просить розглядати справу без присутності представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження заявника серія І-ГЮ №348097 від 03.08.1974 року, [PERSON] народилась 16.07.1974 року в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області. Із свідоцтва про одруження серія І-ГЮ номер 031887, виданого 05.05.2000 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 05.05.2000 року, після чого подружжя отримало прізвище [PERSON]. Згідно паспорта громадянина України серія СР номер 740822, виданого 29.08.2000 року, [PERSON] народилась 16.07.1974 року в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області. Відповідно актового запису про смерть №5 від 02.04.1990 року, [PERSON] померла 01.04.1990 року в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області. Із довідки [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області від 20.09.2017 року за №1657 вбачається, що спадкодавець [PERSON], [INFO] до дня смерті 01.04.1990 року була зареєстрована та постійно проживала [INFO]. Крім неї на момент її смерті інші особи в будинку зареєстровані не були. Згідно виписки з погосподарської книги №2 с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області встановлено, що за особовим рахунком №132, житловий будинок по вул.Ковальська,25а в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області рахується за померлою [PERSON], яка померла 01.04.1960 року. Із довідки [PERSON] сільської ради Березнівського району Рівненської області від 07.03.2018 року за №581 вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 01.04.1990 року у фактичне володіння та управління спадковим майном вступила її племінниця [PERSON], яка проводила догляд за будинком, користувалась речами домашнього вжитку, присадибною ділянкою, закривала будинок на свій замок. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт прийняття спадщини [PERSON], оскільки позивач спільно з матір"ю доглядала за будинком тітки, обробляла присадибну земельну ділянку, ще за життя тітки вона близько двох років проживала із нею. Відповідно до розяснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON], так як вступила в оперативне управління спадковим майном, а тому позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини підлягають до задоволення.

Outcome: approved