Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

02.04.2013 року позивач звернулася до суду з вище зазначеними вимогами та просить витребувати ? частину квартири [ADDRESS] із володіння відповідача [PERSON] та скасувати державну правову реєстрацію 1/2 частини вказаної квартири за відповідачем. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.06.2010 року. Вказаним рішенням суд визнав недійсним договір Дарування від 05.10.2002 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. Вказане рішення суду не було оскаржене і набрало чинності. 12.02.13 року вона звернулася до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області з заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на частину спірної квартири, на що рішенням даної служби від 27.02.2013 року їй було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень з тих підстав, що спірна частина квартири зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування від 13.04.2010 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за № 1466. Таким чином вважає, що [PERSON] під час розгляду справи судом № 2-1746/09, а саме 13.04.2010 року на підставі договору дарування передала відповідачу ? частину спірної квартири. Оскільки договір Дарування між [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2002 року був визнаний судом недійсним, вважає, що [PERSON] є набувачем, яка набула майно за недійсним правочином і надалі відчужила таке майно іншій особі- відповідачу. Вважає, що є всі правові підстави витребувати ? частину квартири [ADDRESS] із володіння відповідача [PERSON] та скасувати державну правову реєстрацію спірної частини вказаної квартири за відповідачем. На цей час її права як власника обмежені та порушені, вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спірною частиною квартири, оскільки нею незаконно володіє відповідач, який на підставі бузвідплатного правочину, а саме на підставі договору дарування від 13.04.2010 року отримав частину спірної квартири від [PERSON]. Оскільки відповідач є добросовісним набувачем за безвідплатним правочином, то вона як позивач має право витребувати у відповідача ? частину спірної квартири у всіх випадках. На підставі викладеного позивач просить вимоги задовольнити. а.с. 2-3 Представник позивача повністю підтримав вимоги, вказавши, що доповнень до викладеного в позові не має. Відповідач та його представник вимоги позивача не визнали з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову. а.с. 112-113 Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS] на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.06.2010 року. а.с.4-5 Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 01.06.2010 року визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 25.03.1996 року на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в частині зазначення покупцем [PERSON]; визнано недійсним договір Дарування квартири [ADDRESS] від 05.10.2002 року укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку набуття права власності за договором купівлі-продажу; визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку набуття права власності за договором купівлі-продажу від 25.03.1996 року, укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна». Вказане рішення набрало чинності. а.с. 4-5 12.02.13 року позивач звернулася до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області з заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на частину спірної квартири, на що рішенням даної служби від 27.02.2013 року їй було відмовлено у державній реєстрації прав та обтяжень з тих підстав, що спірна частина квартири зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування від 13.04.2010 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за № 1466. а.с.6,39,120 Судом також встановлено, що [PERSON], під час розгляду судом справи за позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири , до ухвалення Московським районним судом м.Харкова рішення по справі від 01.06.2010 року, а саме 13.04.2010 року на підставі договору Дарування передала відповідачу безоплатно ? частину квартири [ADDRESS]. Вказана частина спірної квартири зареєстрована за відповідачем на підставі зазначеного договору дарування. а.с. 127, 128 Оскільки договір Дарування між [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2002 року був визнаний рішенням Московського районного суду від 01.06.2010 року недійсним, [PERSON] є набувачем, яка набула майно за недійсним правочином і надалі відчужила таке майно іншій особі- відповідачу, який зареєстрований та проживає у зазначений частині спірної квартири. Суд вважає доведеним, що права позивача як власника обмежені та порушені, вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися частиною спірної квартири,яка належить їй на праві власності, оскільки нею незаконно володіє відповідач, який на підставі бузвідплатного правочину, а саме на підставі договору дарування від 13.04.2010 року отримав частину спірної квартири від [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати , власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки відповідач є добросовісним набувачем за безвідплатним правочином, то позивач, право власності якої порушені, має право витребувати у відповідача ? частину спірної квартири у всіх випадках. Відповідно до вимог ч.4 ст.13, ч.4 ст.41 Конституції України Держава забезпечує захист усіх суб"єктів права власності. Згідно зі ст.1 протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених Законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню.

Outcome: approved