Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

24.01.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що у її власності перебуває квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косинською Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 139. Під час укладення цього ж договору дізналася, що у квартирі з 29.08.1998 року зареєстрована її внучка, яка фактично з моменту реєстрації не проживала у спірній квартирі, має інше місце проживання у м.Києві. [PERSON] фактично не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.12.2016 року, 02.02., 04.04.2017 року та 27.12.2018 року затверджені начальником «ЖЕД-102». Відповідачка не несе витрати по утриманню квартири, а тому [PERSON] , як власник житлового приміщення, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки [PERSON] створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачка не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховується плата за них, чим об`єктивно порушуються її права. Враховуючи той факт, що відповідачка добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні її особисті речі, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачка не з`явилася. Представник [PERSON] - адвокат Пшенична Л.І. повноваження якої належно підтверджені подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення особисто [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судовому засіданні відсутній, подав до суду клопотання про розгляд заявлених вимог за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. З огляду на викладене, врахувавши думку позивачки, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косинською Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 139 (а.с. 14-15). За даними довідки про реєстрацію місця проживання у квартирі [ADDRESS] виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 19.03.2019 року за № 2843320, у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] з 05.02.1999 року, по теперішній час (а.с. 28). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Верховний Суд, у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, вказав, що відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджує, що відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі, яка належить їй на праві власності, однак остання з моменту реєстрації фактично не проживає у квартирі без поважних причин, витрат на утримання житлового приміщення не несе. Зазначені позивачкою обставини, як підстави позову підтверджені актами, які затверджені начальником «ЖЕД-102» Суддею І.І. та членами комісії відповідно до яких [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 29.08.1998 року, однак за зазначеною адресою фактично не проживала. (а.с.22-25). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідачка у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, не є членом сім"ї власника цієї ж житлової площі, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідачки у належному на праві власності позивачці житловому приміщенні судом не встановлено, її місце реєстрації проживання створює перешкоди для використання власником зазначеного приміщення на власний розсуд, чим порушуються її ж законні права та інтереси, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог до відповідачки [PERSON] про визнання останньою такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved