Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

23.04.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь суму грошових коштів у розмірі 14 304 127 гривень, з яких 6 876 984 гривень - сума заборгованості за договором позики, 7 427 143 гривень - сума відсотків за користування позикою, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 гривень. При цьому посилається на те, що 26.05.2008 р. [PERSON] отримав від нього грошову суму у розмірі 200 000 доларів США. Договір позики був підтверджений письмовою розпискою, в якій було зазначено про повернення вказаної суми коштів у строк до 30.05.2008 р. За користування сумою 100 000 доларів США розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 24% річних та 36% річних за кожний день прострочення, за користування сумою 100 000 доларів США розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 36% річних та 36% річних за кожний день прострочення. 19.11.2009 р. відповідач отримав від нього суму у розмірі 70 250 доларів США, а 24.11.2008 р. відповідач також від нього отримав суму у розмірі 320 000 доларів США. Договір позики на отримання останніх двох сум був оформлений розпискою від 09.12.2008 р., в якій було зазначено про повернення вказаної суми коштів у строк до 31.01.2009 р. За користування сумою позики розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 3% у місяць. Сукупно за двома розписками відповідачу було передано суму у розмірі 590 250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.04.2014 р., який становить 1165,0969 гривень за 100 доларів США є еквівалентним 6 876 984 гривень. Обумовлена сума відсотків за отримання позики становить 637 470 доларів США, що є еквівалентним 7 427 143 гривень. Також вважає, що строк позовної давності підлягає відновленню у зв'язку з тим, що відповідач неодноразово визнавав наявність боргу та він неодноразово отримував від відповідача усні забезпечення повернення існуючого боргу. Так, вперше він підтвердив намір повернути суму позики на початку 2011 року та востаннє підтвердження боргу відбулось у 2013 році, у зв'язку з чим строк позовної давності є перерваним, та почав відраховуватись заново з 2013 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики від 26.05.2008 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 200 000 доларів США, про що видав відповідну розписку, в якій зобов'язався повернути вказану суму до 30.05.2008 р. За користування сумою 100 000 доларів США розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 24% річних та 36% річних за кожний день прострочення, за користування сумою 100 000 доларів США розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 36% річних. 19.11.2009 р. [PERSON] отримав від [PERSON] суму у розмірі 70 250 доларів США, та 24.11.2008 року відповідач також отримав від позивача суму у розмірі 320 000 доларів США. Договір позики на отримання останніх двох сум був оформлений розпискою від 09.12.2008 р., в якій було зазначено про повернення вказаної суми коштів у строк до 31.01.2009 р. За користування сумою позики розпискою була передбачена сума процентів у розмірі 3% у місяць. Як вбачається з позовної заяви відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобов'язальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з довідки ПАТ АБ „Південний" офіційний курс гривні до долара США станом на 08.04.2014 р. за 100 доларів США склав 1165,0969 гривень. Отже відповідно до ст. 612 ЦК України відповідач, що прострочив свої зобов'язання повинен повернути позивачу суму боргу за договором позики у розмірі 590 250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 6 876 984 гривень, а також обумовлену суму відсотків за отримання позики в розмірі 637 470 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 7 427 143 гривень, а всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 14 304 127 гривень. Оскільки відповідач зобов'язався повернути позивачу позику, а позивач, в свою чергу, сподівався, що відповідач поверне йому грошові кошти, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved