Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

24.10.2016 року позивач [PERSON] завернувся до суду з дійсним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.05.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2444, про звернення стягнення на рухоме майно, стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2016 постановою заступника начальника Дзержинського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження №51513789. 24.06.2016 заступником начальника Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області [PERSON] було прийнято постанову про накладання арешту на автомобіль BMW, модель Х5. реєстраційний номер АХ 8884 AM, 2007 року випуску, номер шасі 4USFE43507LY78251, тип легковий універсал-В, зареєстрований РЕВ MB № 1 [PERSON] України в Харківській області 24.04.2007 року. У ВДВС він дізнався про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дзержинського ВДВС з заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №2444, виданого 30.05.2016 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] Цей виконавчий напис було вчинено на договорі застави №839/4/27/38/7-292, посвідченого 24.04.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріальною округу [PERSON] за реєстровим номером 678. Позивач [PERSON] вважає, що своїми діями відповідачі вишли за межі наданих їм прав, визначених чинним законодавством України та договором застави від 24.04.2007 року, положення Закону України "Про заставу" у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягає застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Крім того, вчинення виконавчого напису можливо, якщо сума є безспірною. Строк, за який маже проводитись стягнення, визначено у виконавчому написі з 12.07.2012 року по 15.01.2016 року. По-перше, цей строк є більшим, ніж строк позовної давності, по-друге, 03.06.2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків постановлено рішення по справі №846/14 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням з мене було стягнуто 589734 гривні 94 копійки заборгованості та 6297, 34 гривень витрат. Зазначена сума не відповідає сумі, вказаній у виконавчому написі та ніяк не враховується під час здійснення розрахунків Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без їх участі. (а.с. 66) Надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої Наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. передбачений безспірний порядок стягнення заборгованості, сутність якого полягає у можливості звернення кредитора (стягувача) до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, як альтернативі позовного (судового) порядку стягнення заборгованості чи добровільного порядку. Законом встановлюються вимоги виключно до документів на підставі яких вчиняється виконавчий напис, а не до якихось інших документів, дій чи подій. У статтях 87, 88 Закону «Про нотаріат» мова йде про документи що встановлюють заборгованість й підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника (іпотекодавця) перед стягувачем. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису 30.05.2016р. перевірив, що кредитор надав усі документи, передбачені чинним законодавством для вчинення виконавчого напису, які правильно оформлені. Отже заборгованість визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, коли подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені зазначеним Переліком. Саме таких правових позицій дотримуються судова практика. Крім того, у запереченнях вказано, щодо рішення Третейського суду від 03.06.2014, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Банк подав позовну заява до третейського суду 12.05.2014р., яка була розглянута 03.06.2014, на сьогоднішній день рішення не скасовано, отже виконавчий напис вчинено в межах строку позовної давності, тому виконавчий напис нотаріуса вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Дзержинський відділ державної виконавчої служби м. Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою заступника начальника Дзержинського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області [PERSON] від 24.06.2016 було відкрито виконавче провадження №51513789. (а.с. 6) Постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 24.06.2016 було накладено арешт на майно боржника, а саме автомобіль BMW, модель Х5. реєстраційний номер АХ 8884 AM, 2007 року випуску, номер шасі 4USFE43507LY78251, тип легковий універсал-В, зареєстрований РЕВ MB № 1 [PERSON] України в Харківській області 24.04.2007 року. Виконавчим написом приватного нотаріуса ХМНО [PERSON]О №2444, виданого 30.05.2016 звернуто стягнення на автомобіль BMW, модель Х5, реєстраційний номер АХ 8884 AM, 2007 року випуску, номер шасі 4USFE43507LY78251, тип легковий універсал-В, зареєстрований РЕВ MB № 1 [PERSON] України в Харківській області 24.04.2007 року, на підставі договору застави №839/4/27/38/7-292, посвідченого 24.04.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріальною округу [PERSON] за реєстровим номером 678 і за рахунок коштів від реалізації майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором на суму 1\~676\~249,44 грн. (а.с. 100) Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: - передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; - відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; - переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У справі, яка переглядається, судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (24 квітня 2007 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 9 липня 2014 року № 6-89цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування цього же виконавчого напису нотаріуса, оскільки виконавчий напис нотаріуса визнається судом таким, що не підлягає виконанню, а не скасовується судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн.

Outcome: partial