Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 1999 року, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, яке зареєстроване в реєстрі за № 2417, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С., яке зареєстроване в реєстрі за № 86, належить квартира [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі, крім позивачки, зареєстрований [PERSON] , який їй доводиться братом. При цьому, останній за адресою своєї реєстрації не проживає, оскільки мешкає за іншою адресою. Не неодноразові звернення до відповідача для вирішення даного питання в позасудовому порядку були проігноровані, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права. На підставі викладеного, просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.16-17). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження по справі. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався (а.с.20). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.18). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 1999 року, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою, яке зареєстроване в реєстрі за № 2417 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С., яке зареєстроване в реєстрі за № 86, належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-7). Відповідно до довідки № 24 від 21 липня 2020 року, виданої ОСББ «КУБА-14», у вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Однак, відповідач за адресою реєстрації не проживає з 05 серпня 2014 року. Факт його непроживання підтверджується актом № 25 від 21 липня 2020 року, складеного ОСББ «КУБА-14» (а.с.9). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] за адресою своєї реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та добровільно не усуває ці порушення, а тому, виходячи із вимог ст.71 ЖК України, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved