Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 25.06.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що під час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні погляди на життя, що відображалося, зокрема, у відсутності порозуміння між ними, недбайливим ставленням та неповагою з боку відповідача до неї, із-за чого між ними часто виникали конфліктні ситуації та сварки. З 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, примирення між ними неможливе. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Позивач в підготовче засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена. Від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог згідно якої позивач просила позовні вимоги про стягнення аліментів не розглядати. Позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити вказану позовну вимогу. Також просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що проти позовної вимоги про розірвання шлюбу не заперечує. Вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Що стосується стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої - [PERSON] , [INFO] , то він не являється її батьком, що підтверджено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2019 року. З огляду на те, що позовну вимогу про розірвання шлюбу відповідач визнає, а від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просила залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що зменшений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 25 червня 2009 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть. За твердженням позивачки між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, вони є людьми різних поглядів на життя, із-за чого між ними часто виникали конфліктні ситуації та сварки, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст її позовної заяви. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, та з огляду на положення ст. 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору, належного до сплати за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу, що становить 384,20 грн.

Outcome: approved