Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та права власності на нерухомість. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено просту письмову угоду про купівлю-продаж 1/4 частки житлового будинку із господарськими спорудами, будівлями, огорожами та земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Братького районного суду Миколаївської області має право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, однак частину свою не зареєстрував. Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивач сплатив відповідачу оговорену суму 25 000 грн., а останній віддав документи від будинку, яким позивач користується на даний час. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв`язку з цим [PERSON] звернувся до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, але він ухиляється від нотаріального оформлення угоди, посилаючись на брак часу та складне матеріальне становище. До початку судового засідання позивач звернувся до суду з заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, також просив суд розглянути справу в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 10 серпня 2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено просту письмову угоду про купівлю-продаж 1/4 частки житлового будинку із господарськими спорудами, будівлями, огорожами та земельною ділянкою, що знаходиться по [ADDRESS]. [PERSON] на підставі рішення Братького районного суду Миколаївської області має право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку, однак частину свою не зареєстрував. Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивач сплатив відповідачу оговорену суму 25 000 грн., а останній віддав документи від будинку, яким позивач користується на даний час. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В зв`язку з цим [PERSON] звернувся до відповідача з проханням нотаріально посвідчити даний договір в Братській державній нотаріальній конторі, але він ухиляється від нотаріального оформлення угоди, посилаючись на брак часу та складне матеріальне становище. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма важливими умовами договору. Важливими умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як важливі або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, відносно яких за заявою хоч би однієї із сторін може бути досягнута угода. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги стосовно форми договору не встановлені законом.. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред"явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. В силу ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. В аспекті незаконної відмови відповідача у реєстрації права власності, а також цитованих норм цивільного законодавства, питання визнання права власності в даному випадку може бути, виключно, предметом судового розгляду. Інше в процесі судового розгляду не встановлено. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного і

Outcome: approved