Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

21.08.2015 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість у розмірі 151 157,99 гривень за кредитним договором №30/61/090811 від 09.08.2011 та судові витрати в розмірі 1 511,58 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що за договором №30/61/090811 від 09.08.2011 відповідач отримав на умовах, визначених Кредитним договором, грошові кошти у розмірі 140 276,00 гривень 00 копійок зі сплатою 16,49% річних на придбання автомобіля на первинному ринку, з терміном остаточного повернення Кредиту 08.08.2031р. В якості забезпечення виконання Відповідачем взятих на себе зобовязань за Кредитним договором між [PERSON] та Позивачем був укладений Договір поруки № 30/61/090811/1 від 09.08.2011, згідно з яким [PERSON] поручився перед Позивачем за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, а саме здійснити погашення Кредиту та сплатити Банку проценти за користування Кредитом у розмірі та на умовах, зазначених у Кредитному договору, штрафи, пені, комісійні винагороди в розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 виникла заборгованість у розмірі 151 157,99 грн., яка складається з такого: 135 596,32 грн. -заборгованість по кредиту; 13 415,51 грн. - заборгованість по процентам; 2 003,32 грн. - пеня за несвоєчасно погашені проценти; 142,84 грн. - пеня за несвоєчасно погашений кредит; Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, додатково просив стягнути з відповідача суму, витрачену на розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр про виклик відповідача до суду в сумі 420,00 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 24.10.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 27.10.2015 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «БМ БАНК» відповідно до довідки, є юридичною особою. (а.с. 14). 09.08.2011 між ПАТ «БМ БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №30/61/090811, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 140 276 гривень 00 копійок зі сплатою 16,49% річних на придбання автомобіля на первинному ринку, з терміном остаточного повернення Кредиту 08.08.2031р. Згідно п. 3.2 Договору, для видачі Кредиту Банк відкриває Позичальнику рахунок [NUMBER] та рахунок для нарахування процентів №[NUMBER]. Кредит надається безготівковим шляхом на поточний рахунок Позичальника [NUMBER] відкритий у АТ «БМ Банк». Погашення заборгованості за кредитним договором за кожний поточний кредитний місяць здійснюється рівними платежами згідно з Графіком погашення заборгованості. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися кредитні цивільно - правові правовідносини. Для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до з ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник умови договору порушив, зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед Банком станом на 06.08.2015 складає 151 157,99 грн. Таким чином позовні вимоги позивача до [PERSON] є такими що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів, суд визодить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. 09.08.2011, для забезпечення гарантії повернення кредиту, між [PERSON] та Позивачем був укладений Договір поруки № 30/61/090811/1 від 09.08.2011, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність по зобов'язанням відповідача в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно з п. 12 договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що [PERSON] своєчасно і у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а в силу положень ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає вимогу позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку такою, що підлягає задоволенню. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 10.08.2015 був сплачений судовий збір у сумі 1 511,58 гривень та здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача до суду в сумі грн. коп., а тому ці суми підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку то вони підлягають стягненню окремо в рівних частках з відповідачів, а саме по грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved