Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 24291,63 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] , на підставі Договору найму житлового приміщення від 20.05.1968 року та ордеру № 570 від 20.05.1968 року. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] , не увійшов до статутного фонду ВАТ «ЗЗФ» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі. АТ «ЗЗФ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вказаного житлового будинку і відповідно до приписів нормативно-правових норм чинного законодавства забезпечує управління житловим будинком і забезпечує збереження такого майна, є виконавцем житлово-комунальних послуг. Починаючи з 20 травня 1968 року і до теперішнього часу АТ «ЗФЗ» надає житлово-комунальні послуги відповідачам на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів. Між АТ «ЗЗФ» та споживачами укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної воді та гарячої води і водовідведення № 583/2 від 15.06.2009 року і присвоєно обліковий код № 150201423 (особовий рахунок). Щомісяця з 01.07.2015 року по 31.12.2019 року АТ «ЗЗФ» нараховував відповідачам плату на надані послуги з теплопостачання, водопостачання, водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів та умов договору. Оскільки відповідачі не в повному обсязі сплачували за комунальні послуги, виникла заборгованість у розмірі 24291,63 грн. З урахуванням викладеного позивач росить стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за житлового комунальні послуги у розмірі 24291,63 грн. а також понесені судові витрати у розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань від відповідачів не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS] та зареєстрованій в ній. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] , не увійшов до статутного фонду ВАТ «ЗЗФ» у процесі приватизації, але перебуває на його балансі. АТ «ЗЗФ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вказаного житлового будинку і відповідно до приписів нормативно-правових норм чинного законодавства забезпечує управління житловим будинком і забезпечує збереження такого майна, є виконавцем житлово-комунальних послуг. Починаючи з 20 травня 1968 року і до теперішнього часу АТ «ЗФЗ» надає житлово-комунальні послуги відповідачам на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та інших нормативних актів. Відповідно до приписів нормативно-правових актів, між виконавцем - ВАТ «Запорізький завод феросплавів», правонаступником якого з 02.05.2018 року є АТ «ЗЗФ» та споживачем - наймачі квартири за адресою: [ADDRESS] , укладено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 583/2 від 15.06.2009 року, і присвоєно обліковий код споживача № 150201423 (особовий рахунок) . Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.10.2012р. № 6-110цс12, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, ст.ст. 627, 630 Цивільного кодексу України, cт.cт. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який діяв до 19.05.2019 року. Відповідно до п.1.1 Договору, виконавець зобов`язується своєчасно надати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної га гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно п.1.2 Договору, суб`єктом користування послугами є наймачі квартири та члени його сім`ї. Пунктом 3.1 Договору, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як вбачається з п.4.2 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (п.9.1. договору). За період з 1.07.2015 року по 31.08.2019 року AT «ЗФЗ» нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги були затверджені органами місцевого самоврядування, а саме: лист Запорізької міської ради за вих. №01921/06-19 від 23.04.2009р. з додатками встановлені тарифи у період з 23.04.2009р. по 30.04.2018р.; рішенням №125 від 23.03.2018 Запорізької міської ради. Однак відповідачі не здійснювали плату в повному обсязі за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 24291,63 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Стаття 509 Цивільний кодекс України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається зі ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 903 ЦК України передбачено що якщо договором передбачено надання " за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Як вбачається з п.п.2 п. 1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Згідно п.п. 5 п. 2 ст. 7 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.п. 10 п. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Пункт 1 ст. 9 Закону України передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (п.1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідачі не відмовлялась від вказаних послуг, а отримували їх щомісячно. Оскільки зобов`язання відповідачів сплатити борг за вказаний період не припинено, то існує заборгованість, яка підлягає стягненню. Відповідачі не спростували вказані обставини. У відповідності до ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Відповідачі своїх заперечень суду не надали, не заявляли про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідачі ухиляється від виконання своїх зобов`язань з оплати отриманих послуг. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved