overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони уклали шлюб 11.03.1994 року. Підчас шлюбу народився син який є повнолітнім. Позивач шлюб просить розірвати, оскільки їх відносини з відповідачем носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. З початку осени сімейні відносини припинили, проживають окремо. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач також в судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 19.10.2017 року. Позивач шлюб просить розірвати, оскільки його відносини з дружиною носять формальний характер, у них відсутнє взаємопорозуміння, внаслідок чого виникали сварки. Тривалий час вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач також в судове засідання не з`явилась, подала заяву про визнання позову та розгляду справи у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 06.12.1997 року, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, вказавши, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Сторони перебувають в шлюбі з 06.12.1997 року, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року - син [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини, яка, в свою чергу, також настоює на розлученні. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 07.03.1981 року, мотивуючи свої вимоги несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сімї, в звязку з чим сторони протягом шести місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судове засідання не з"явилася, направивши письмову заяву про згоду із розірванням шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням\~\~права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі 07.03.1981 року, але протягом останнього періоду часу вони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і між ними склалися відносини, які перешкоджають збереженню сімї, а позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини, яка у своїй письмовій заяві також вказує на неможливість продовження шлюбних відносин. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивача, судові витрати по справі слід покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 11.01.2003 року, під час якого у них [INFO] народилася донька [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом семи років не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини. При вказаних обставинах, а також враховуючи позицію відповідачки, яка не з"явилася у судове засідання, що розцінюється судом як байдуже її ставлення до проблеми збереження сім"ї, суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 16.05.1998 року, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя, в зв"язку з чим сторони на даний час не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що на даний час він проживає з іншою жінкою у фактичних шлюбних стосунках, де у нього народилася дитина. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що випливає з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 16.05.1998 року, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON]. З 2007 року сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо з того ж часу, а позивач фактично створив нову сім"ю. Отже, між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і сторони настоюють на розлученні, так як даний шлюб існує лише формально. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 18.09.2009 року, мотивуючи свої вимоги несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом п"яти років не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 18.09.2009 року, але протягом останніх п"яти років сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і сторони категорично настоюють на розлученні, втративши почуття поваги та любові одне до одного. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 23.05.2013 року, під час якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони на даний час не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 23.05.2013 року уклали шлюб, до укладення якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини. Відповідачка, в свою чергу, визнає вимоги щодо розірвання шлюбу обгрунтованими. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 24.04.2012 року, мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом трьох місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони 24.04.2012 року уклали шлюб. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, втративши почуття поваги та любові до дружини. Відповідачка, у свою чергу, також вказує на неможливість подальшого збереження шлюбних відносин із-за несумісності характерів подружжя. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід змінити на дошлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 24.10.2005 року, під час якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON], а [INFO] року народилася донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони з 3 січня 2014 року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідачка у судовому засіданні не заперечила проти розірвання шлюбу, вказавши, що чоловік її безпідставно ревнує та наносить побої, роблячи спільне життя неможливим. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і сторони настоюють на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 25.01.2014 року, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом трьох місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши, що сторони з листопада 2014 року проживають окремо і не підтримують шлюбні стосунки. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, вказавши на неможливість подальшого збереження шлюбних відносин. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 25.01.2014 року, під час якого у них [INFO] року народився син [PERSON]. Судом встановлено, що на даний час сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і позивач категорично настоює на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні стосунки. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 25.02.1989 року, мотивуючи свої вимоги несумісністю характерів подружжя та постійними сварками в сім"ї, в зв"язку з чим сторони протягом чотирьох місяців не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, вказавши на подружню зраду дружини. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Отже, відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що випливає з роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в шлюбі з 25.02.1989 року, але на даний час вони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Між позивачем та відповідачкою склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім"ї, і сторони настоюють на розлученні. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію відповідачки після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved