Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] 27.10.2017 та уточнено 10.05.2018 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя кватиру [ADDRESS] та виділити кожному з них по Ѕ частині зазначеної квартири. В обґрунтування позову, зазначає, що 12.08.2006 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом із відповідачем, а донька разом із нею. Шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу вони з відповідачем за спільно нажиті грошові кошти придбали 04.12.2007 кватиру [ADDRESS] , яку вона вважає об`єктом спільною сумісної власності подружжя. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана за гроші, отримані від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була ним придбана 30.05.2005, а шлюб з позивачем було укладено лише 12.08.2006 р. Квартиру за адресою: [ADDRESS] було продано ним 01.11.2007 р. за 21750 грн. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбано 19.11.2007 р. за 31040 грн. Для придбання вищевказаної квартири він 15.11.2007 позичив гроші в сумі 2000 доларів США, (що станом на 15.11.2007 р. складала 10100 грн.), у [PERSON] , [INFO] . За період з грудня 2008 до лютого 2010 року він сплачував кредит в АКБ «ПРАВЕКС-БАНК». У своїй відповіді на відзив позивач [PERSON] зазначила, що вони проживали та вели спільне господарство з 2003 року, а отже квартиру у 2005 році придбали за спільні кошти. Також звертає увагу суду на те, що грошові кошти, якими була погашена позика в АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» була виплачена у 2010 році спільними коштами. Допитана у судовому засіданні [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матерію позивача. Зазначила, що її донька працювала і лише перебуваючи у декретній відпустці знаходилась на утриманні чоловіка, тому у 2007 році квартиру вони придбали за спільні гроші. Щодо придбання у 2005 році однокімнатної квартири їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона близька подруга позивача, їй відомо, що вони з відповідачем спільно проживали до реєстрації шлюбу. Також пояснила, що спірну квартиру вони придбали за спільні кошти під час офіційного шлюбу. Свідок [PERSON] в судовому пояснив, що відповідач [PERSON] позичав у нього 2000 доларів США для того, щоб придбати трикімнатну квартиру для своєї сім`ї. Позичені кошти він повернув під час того як сторони жили разом, а чи були вони у зареєстрованому шлюбі йому не відомо. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. \~ \~ \~ \~12 серпня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб а.с.8. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей а.с.12, 13. \~ \~ \~ \~Копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією договору купівлі- продажу від 30.05.2005 встановлено, що [PERSON] 30.05.2005 придбав і був власником квартири [ADDRESS] а.с.63,64. \~ \~ \~ \~01.11.2007, відповідно до довідки приватного нотаріуса Ставніченко О.П., [PERSON] продав квартиру [ADDRESS] за 21\~750 грн -а.с.65-66. \~ \~ \~ \~19.11.2007, відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] купив кватиру [ADDRESS] за 31\~040 грн а.с. 67, 68. \~ \~ \~ \~Відповідно до розписки 15 листопада 2007 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2000 доларів США, що станом на 15.11.2007 складає 10100 грн а.с.69, які 20.11.2008, відповідно до розписки, повернув [PERSON] а.с.70. \~ \~ \~ \~В період з грудня 2008 року до лютого 2010 року [PERSON] сплачував в АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», що підтверджується копіями квитанції № 98000016 від 09.12.2008, квитанції № 98000044 від 06.01.2009, квитанції № 98000025 від 09.02.2009, квитанції № 98000019 від 06.03.2009, квитанції № 98000012 від 10.04.2009, квитанції № 98000024 від 05.05.2009, квитанції № 98000029 від 11.06.2009, квитанції № 98000010 від 11.07.2009, квитанції № 98000025 від 05.08.2009, квитанції № 98000014 від 08.09.2009, квитанції № 98000020 від 07.10.2009, квитанції № 98000010 від 12.11.2009, квитанції № 98000018 від 08.12.2009, квитанції № 98000001"від 12.01.2010, квитанції № 98000001 від 09.02.2010 - а.с.71-78. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Так, за приписами\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2\~постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до\~статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до\~статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 12 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 3 даної норми зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). \~ \~ \~ \~При цьому, відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. \~ \~ \~ \~Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. \~ \~ \~ \~Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. \~ \~ \~ \~Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). \~ \~ \~ \~Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. \~ \~ \~ \~Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у Постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15., у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року (справа № 546/912/16-ц), постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року, (справа № 460/4991/15-ц). \~ \~ \~ \~Так в судовому засіданні було встановлено, та підтверджено належними та допустимими доказами, що спірна квартира була придбана за 31040 грн, з яких 21\~750 грн є особистими коштами відповідача [PERSON] отриманих ним від продажу його приватної особистої власності та 9290 грн спільних коштів, оскільки протягом 2009-2010 років сторони проживали разом і вели спільне господарство, які є 1/3 частиною від вартості квартири (9290*100)/31040 грн). \~ \~ \~ \~Таким чином, за [PERSON] необхідно визнати право власності на 5/6 частин квартири [ADDRESS] , а за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже з урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь держави підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 640 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial