Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. З 09.02.2001 року по 08.09.2015 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживаю разом з нею. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 643,00 грн. До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання. Проте, після досягнення повноліття сина, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти нічим не коментуючи свою відмову. Син на даний час навчається на першому курсі Університету митної справи та фінансів. Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, її прохання про виплату аліментів на період навчання сина - ігнорує. Тому батько, який здоровий та працездатний, інших утриманців немає, має нерухоме майно, транспортні засоби, стан здоров`я позволяє працювати, а тому вважає, що він зможе сплачувати аліменти на рівні 25% зі свого заробітку, оскільки працює на ПАТ "Північний ГЗК" водієм БЕЛАЗа з 08.08.2017 року та має постійний, гідний дохід. Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року прийнято до розгляду справу, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач скористався своїм процесуальним право та в порядку статті 178 Цивільного процесуального кодексу України подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки на підтвердження зазначених в позові обставин позивачка [PERSON] не надала жодного належного та допустимого доказу. Докази навчання [PERSON] на час звернення позивачки з позовом суду не надано, а в наявній у справі, не посвідченій належним чином копії витягу з наказу №292 від 03 серпня 2019 року, відсутній підпис ректора. Тобто зазначений доказ є недопустимим. Крім того, розмір аліментів є необґрунтовано завищеним, доказів на необхідність утримання аліментів саме в розмірі 1/4 частини від усіх доходів нічим не обґрунтований та не відповідає єдиній судовій практиці, яка вироблена судами касаційної інстанції у аналогічних справах. У разі якщо суд не погодиться з тим, що підстави для задоволення позову відсутні в зв`язку з його недоведеністю, то сума аліментів не може бути більшою ніж 1551 грн. ураховуючи надані позивачем докази, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи та вартості оплати навчання за рік виходячи з наступного розрахунку: (12000/12)/2+(2102/2)=1551 грн., де 12000 грн. - вартість навчання за рік, 12-кількість місяців в році, 2 - кількість батьків, які зобов`язані утримувати повнолітнього сина до закінчення навчання, 2102 грн. прожитковий мінімум для працездатної особи з 01.12.2019 року. 16 грудня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що з відзивом на позов вона не згодна та вважає доводи, викладені в ньому необґрунтованими, абсурдними та такими, що не заслуговують на увагу. На підтвердження навчання сина надала суду довідку, в якій чітко вказано, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу факультету управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, яка підписана деканом факультету [PERSON] . Крім того, просить суд надані в відзиві розрахунки стягувань аліментів у розмірі 1551 грн. не брати до уваги, так як вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а є тільки бажанням відповідача. Просить задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2020 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просила його задовольнити посилаючись на обставини, що в ньому викладені. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того зазначив, що не що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/14 частки від його доходу, враховуючи, що обов`язок щодо утримання повнолітніх дітей які продовжують навчання до 23-річного віку несуть обоє з батьків, тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з мене слід виходити з Ѕ розміру витрат понесених позивачем в зв`язку з навчанням сина та з Ѕ частини прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також слід враховувати матеріальне становище позивача. Тобто, позивачка повинна також сплачувати Ѕ частину зазначених витрат. Суд, заслухавши позивача та її представника, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень та поданих стороною відповідача доказів, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, батьками [PERSON] , [INFO] , є мати [PERSON] , батько [PERSON] . [PERSON] навчається на денному відділені факультету управління Університету митної справи та фінансів. Навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт). Термін навчання в Університеті за освітнім рівнем "Бакалавр" до 01.07.2023 року. Згідно копії договору №1306 від 03.08.2019 року про оплату навчання [PERSON] вартість навчання за кожен рік становить 12000 грн. Згідно довідки наданої начальником Криворізького північного управління Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Державної податкової служби (ДПС) України Ситнік О. дохід позивача [PERSON] за 3-4 квартал 2019 року складає 70382,36 грн., відповідача - 131517,51 грн. Як встановлено судом відповідач\~є особою працездатного віку, у нього немає інших неповнолітніх дітей, яких він повинен утримувати, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Частиною першою та другою ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня 2027,00 грн. Отже, з урахуванням всіх обставин встановлених судом щодо матеріального становища сторін, дослідивши можливості надання утримання батьком, матір`ю, відсутність доходів у повнолітнього сина у зв`язку із навчанням, а отже він потребує матеріальної допомоги не тільки матері, а й батька, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 1/13 частина від заробітку та доходів відповідача щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: partial