Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

В липні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який 26 лютого 2016 року був уточнений та просили суд стягнути з [PERSON]: на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 315\~347 гривень 13 копійок, моральну шкоду у розмірі 10000 гривень; на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, яка була заподіяна 26 червня 2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача посилається на те, що 26 червня 2014 року сталося ДТП за участю автомобілю марки «Тоуота Land Cruiser 200», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілю марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 221108, зазнав механічні ушкодження та вартість матеріальної шкоди складає 315347 гривень 13 копійок. Також в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: складна закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забій шийного відділу хребта, струс спинного мозку, що спричинило йому фізичні та моральні страждання, вимусило його проходити лікування, та витрачати час на покращення свого здоровя. Внаслідок дій відповідача позивачам заподіяна моральна шкода, а саме [PERSON] у розмірі 10000 гривень, [PERSON] у розмірі 30000 гривень. Представник відповідача позов визнав частково, а саме визнав вартість матеріальної шкоди у розмірі 207974 гривень 52 копійок. У судовому засіданні посилався на те, що відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5141 від 14 червня 2016 року, автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], який належав [PERSON] з 30 вересня 2014 року перереєстрований на іншого власника. Таким чином представник відповідача вважав, що [PERSON] не може вимагати відшкодувати їй вартість матеріальної шкоди, яка визначена станом на лютий 2016 року, оскільки з жовтня 2014 року не є власником пошкодженого автомобілю. Щодо моральної шкоди представник відповідача вважав, що не представлено жодного доказу її спричинення, а тому у даній частині позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників позивачів та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2014 року сталося ДТП за участю автомобілю марки «Тоуота Land Cruiser 200», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілю марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. 17 червня 2015 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч.3\~ст.61 ЦПК України\~обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26 червня 2014 року, доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст.\~1166, ч. 1 ст.\~1167 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Наявність у позивача [PERSON] матеріальної шкоди знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Автомобіль позивача внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди зазнав пошкоджень, які потребують ремонту, що також визнано представником відповідача у судовому засіданні. Згідно з наданим позивачами до суду звітом №84/14 про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, проведена ФОП [PERSON], вартість завданої матеріальної шкоди станом на 18.07.2014 року складає 207974 гривні 52 копійки (а.с.16-60). Надалі за клопотанням представника позивачів, 04 листопада 2015 року Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу суду про призначення по справі судової авто товарознавчої експертизи. Згідно з отриманим висновком №379/15 від 02.02.2016 року, вартість завданої матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на 02.02.2016 року складає 315347 гривень 13 копійок (а.с.132-162). Відповідно до\~ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що відповідно до листа Територіального сервісного центру № 5141 від 14 червня 2016 року, автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], який належав [PERSON] з 30 вересня 2014 року перереєстрований на іншого власника. У судовому засіданні дані обставини були підтвердженні представником позивачів. Судом встановлено, що [PERSON] було завдану матеріальну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 червня 2014 року, з вини [PERSON], яка була визначена в сумі 207974 гривні 52 копійки, після чого [PERSON] 30 вересня 2014 року було перереєстровано пошкоджений транспортний засіб на іншого власника. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь [PERSON] з [PERSON], у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 червня 2014 року, підлягає стягненню грошові кошти в сумі 207974 гривні 52 копійки, встановлені станом на 18.07.2014 року, коли [PERSON] була власником транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER]. Також суд зазначає, що [PERSON] не було заявлено вимогу про проведення індексації вказаної суми та її стягнення за період з часу встановлення матеріальної шкоди та по цей час. Щодо вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень викладених в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з\~ст.23 Цивільного кодексу України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. При зясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен зясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Вимоги позивача [PERSON] про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обґрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя. Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень. Щодо вимог позивача [PERSON] про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що водієм автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номер [NUMBER], під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2014 року, був [PERSON], під час якої він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: складна закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забій шийного відділу хребта, струс спинного мозку. Дані обставини підтверджуються викладеним у постанові прокуратури Київського району міста Одеси від 19.05.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014160480003382 від 21.08.2014 року, у звязку з встановленням відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Крім того, суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження понесених [PERSON] витрат понесених у звязку з лікуванням до суду не надано. Однак вищевказані встановлені тілесні ушкодження, які були завдані [PERSON], завдали душевні хвилювання, фізичну біль, зміну способу життя. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що визначений позивачем [PERSON] розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн. є завищеним. На переконання суду стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн. буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивач зазнав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають понесені останнім судові витрати з оплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2079 гривень 75 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial