Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 12.02.1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Діти народжені у шлюбі на даний час вже є повнолітніми і проживають окремо. Протягом двох останніх років сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникали та виникають сварки. Відповідач не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач зазначає, що ведення між ним та відповідачкою спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення між ними неможливе. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Додав, що дружина залишила його і більше двох років вони проживають окремо. Строк на примирення просив не надавати. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причин неявки суд не повідомила, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 12.02.1988 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей сторони не мають. Як встановлено згідно пояснень позивача, та не спростовано відповідачем, внаслідок різних поглядів на сімейне життя, що призводило до постійних сварок шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved