Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

в вересні 2016 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення боргу. Посилається на те, що 23.04.2013 року відповідач позичив у нього грошові кошти в розмірі 162940,00 грн, зі строком повернення до 23.09.2013 року, що підтверджується віданою відповідачем розпискою. 07.02.2014 року відповідач повернув частину боргу в розмірі 10 000 доларів США, що за курсом НБУ на день повернення становить 87 000,00 грн., про що є відмітка на розписці. На даний час відповідачем не повернута частина боргу в сумі 75 940,00 грн., добровільно відповідач грошові кошти не повертає, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 75 940,00 грн., а також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України три процента річних в розмірі 7820 грн. 49 коп., інфляційні втрати в розмірі 67905 грн. 03 коп., що в сумі становить 151 665 грн. 51 коп. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомлена. У зв'язку з цим суд, з урахуванням думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до ст.224 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повержути позикодавцеві таку ж сумугрошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 23.04.2013 року відповідач [PERSON] видав позивачу [PERSON]. розписку про отримання від нього грошових коштів у сумі 162 940 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 23.09.2013 року (а.с. 4). Позичальник [PERSON] 07.02.2014р. повернув частину боргу в розмірі 10000 доларів США, що за курсом НБУ на день повернення становило 87 000 грн., про що в позові зазначає позивач і свідчить напис на розписці (а.с. 4), при цьому прострочивши виконання грошового зобов'язання на 137днів, неповернутою залишилась частина боргу в сумі 75 940 грн. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оскільки відповідачем не виконано в повному обсязі зобов"язання щодо повернення позики у визначений укладеним сторонами договором час, то неповернута частина позики в сумі 75 940грн. підлягає стагненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Враховуючи несвоєчасне виконання [PERSON] грошового зобов'язання в сумі 87 000 грн. та не виконанням частини грошового зобов'язання в сумі боргу в розмірі 75 940 грн. та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за час прострочення (137 днів, виходячи із суми боргу 162 940,00 грн.) за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року в розмірі 2 128 грн. 02 коп., та за період з лютого 2014 року по серпень 2016 рік (959 днів, виходячи із суми 75 940,00 грн.) в розмірі 65 777,01 грн., що в сумі становить 67 905,03 грн., та взявши до уваги розрахунок викладений в додатку №3 до позовної заяви (а.с. 6). Крім цього підлягають стягненню з відповідача три проценти річних за час прострочення грошового зобов'язання за період з 23.09.2013 року по 07.02.2014 року (137 днів заборгованості) виходячи з суми основного боргу в розмірі 162 940,00 грн., що становить 1834,75 грн, а також три проценти річних за час прострочення грошового зобов'язання за період з 08.02.2014 року по 31.08.2016 рік (959 днів заборгованості) виходячи з суми залишку боргу в розмірі 75 940,00 грн., що становить 5 985,74 грн. Всього сума трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов'язання становить 7 820, 49 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 67 905,03 грн. та трьох процентів річних за час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 7 820,49 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить присудити на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, що становить 1516 грн. 66 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047 ЦК України,

Outcome: approved