overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

28.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейні цінності, що ганебно вплинуло на їхні стосунки як подружжя. Шлюб носить формальний характер. Від даного шлюбу є повнолітні діти. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, через що вона змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Терміну на примирення не потребує. У судове засідання позивач не з"явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить суд ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову йому зрозумілі. Крім цього просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 23 січня 1982 року, який зареєстрований Новопавлівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 3 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 23.01.1982 року Новопавлівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подружжя [PERSON] не підтримують сімейних відносин, понад три роки. З вказаного часу чоловік та дружина проживають окремо один від одного. Шлюб носить формальний характер. Встановивши вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу розірвання шлюбу, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При прийнятті рішення суд керується ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110, 112, 113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

28.05.2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу на тих підставах, що відношення у сім"ї не склалися, відсутнє порозуміння в сім"ї. Шлюб був укладений 06 грудня 2008року. У шлюбі народився син [PERSON] - [INFO] Також позивач просить вирішити питання про місце проживання дитини з нею, оскільки відповідач влаштовує вдома чвари, сварки, свідками яких стає дитина, також відповідач не працює і не може утримувати дитину. У судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву , в якій підтримала свій позов у повному обсязі і просить шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини та справу розглянути без неї. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково і пояснив, що на розірвання шлюбу він згодний, але не визнає вимоги про визначення місця проживання дитини, оскільки позивач з дитиною на теперішній час за його згодою проживають в Білорусії і спору немає. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав : Шлюб між сторонами укладений 06 грудня 2008року, актовий запис № 857, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. У шлюбі сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. З травня 2014року сторони остаточно припинили спільне проживання у зв"язку з тим, що не склалися сімейні стосунки, відсутня взаємоповага у сім"ї. Питання про поділ спільного майна та утримання дитини буде вирішено. Враховуючи, що при таких обставинах зберегти сім"ю неможливо, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Згідно ч.1 ст. 161 СК України - якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органами опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків , особиста прихильність дитини до кожного з них , вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини , що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач не надала доказів до своїх позовних вимог щодо вирішення питання про місце проживання дитини, суд вважає необхідним в цій частині позову відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

28.05.2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем, який є батьком неповнолітнього - [PERSON] [INFO], вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх спільна дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2000 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Хрестищенською сільською радою Слов"янського району Донецької області, актовий запис № 9 (а.с. 3), який на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обов'язків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на утримання дитини. Інших зобов'язань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

28.05.2015 року ПАТ « Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Посилався на те, що 30.08.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у банку отримав кредитну картку « Універсальна картка». 18.04.2012 року відповідач переоформив кредитну карту на престижну кредитну картку « Ініверсальна Голд 55 днів» відповідно до Тарифу якої відповідач отримав кредит у розмірі 19\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту на таких умовах, підписавши заяву разом з Умовами надання кредиту фізичним особам, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач порушує виконання зобов»язань, має кредитну заборгованість 14\~698.61 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 11\~727.80грн., заборгованість за пенею 1100 грн., 500 грн. штраф ( фіксована частина), 1376.17 грн. штраф ( процентна складова), а всього розмір боргу становить 29\~399.58 грн., який позивач просив стягнути з відповідача . а також стягнути витрати по справі. У судове засідання позивач свого представника не направив , надав заяву про розгляд справи у відсутність представника та просив задовольнити позовні вимоги повністю, а у разі неявки відповідача розглянути справу у порядку зачоного провадження. Відповідач у судове засідання не з»явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи письмове клопотання позивача суд ухвалив розглядати справу у заочного провадженні. Судом встановлено, що 30.08.2010 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у банку отримав кредитну картку « Універсальна картка». 18.04.2012 року відповідач переоформив кредитну карту на престижну кредитну картку "Ініверсальна Голд 55 днів» відповідно до Тарифу якої відповідач отримав кредит у розмірі 19 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує умови договору має заборгованість по кредиту у розмірі 14 698.61 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 11 727.80 грн., заборгованість за пенею 1100 грн., 500 грн. штраф ( фіксована частина), 1376.17 грн. штраф (процентна складова), а всього розмір боргу становить 29 399.58 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 20.05.2011 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 20.05.2011 року відділом РАЦС по місту Вознесенську Вознесенського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис №56, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьком вказаний - «[PERSON]" (а.с. 4). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини. За заявою позивача справу розглянуто без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітньої дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 10.05.2016 року зареєстрували шлюб, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач працездатний, не хворіє, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 17.01.2014 року він відповідно до кредитного договору № 290/14-Ф2 надав відповідачеві кредит в сумі 7 000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,13 % від залишку кредиту за кожен день користування. Відповідач зобовязання належним чином не виконав і станом на 06.07.2017 р. має заборгованість за кредитом 1363,88 грн., нараховані проценти за користуванням кредитом у розмірі 3027 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., які просив стягнути з відповідача на його користь. 30 жовтня 2017 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява від представника позивача про стягнення заборгованості за кредитом 1363,88 грн., нараховані проценти за користуванням кредитом за період з 12.12.2014 року по 30.10.2017 року у розмірі 1 868,79 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., а всього 4 832,67 грн. Представник позивача до судового засідання не зявився, але надала заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але була сповіщена належним чином про день та час слухання справи належним чином, але до суду не з"явився, причини неяки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 17.01.2014 року позивач відповідно до кредитного договору № 290/14-Ф2 надав [PERSON] кредит в сумі 7 000,00 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) кредитної спілки. Згідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно погашати кредит, сплачуючи кожні тридцять календарних днів плату за користування кредитом із розрахунку 0,13 % від залишку кредиту за кожен день користування. На 30.10.2017 року сума заборгованості складає 3 232,67 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1600грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

28.08.2012 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 22.02.1997 р. в якому у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, працює, отримує мінливі доходи, проживає окремо, участі в їх вихованні не приймає, добровільно домовитись про сплату аліментів не вдається чим ставить її та дитину в тяжке матеріальне становище. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. Позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За місцем проживання відповідача у Державі Ізраїль, направлялось судове доручення. Згідно даних компетентного суду Держави Ізраїль, відповідач не з'явився до суду для надання показань. Судовий розгляд проведено в заочному порядку. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : судом встановлено, що сторони з 22.02.1997 р. року перебували у шлюбі в якому мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю. Відповідач проживає окремо. Між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати неповнолітню дитину, який регулюється нормами сімейного законодавства. Відповідач [PERSON], [INFO], працездатного віку, постійного місця роботи не має, має тимчасовий нерегулярний дохід, інших утриманців не має, не інвалід. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач іншої сім"ї та інших утриманців не має, не має постійного місця роботи, має нерегулярний дохід, інвалідом не являється, має добрий стан здоров'я, має можливість та зобовязаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів суд враховує і ту обставину, що дитину зобов'язані утримувати як батько так і мати та прожитковий мінімум на дитину до 18 років, який становить 1689 гривень. Відповідно до ст. 79 ч.1 ЦПК України судовий збір відноситься до складу судових витрат в даній категорії справ від сплати якого позивача звільнено при подачі позовної заяви. Відповідно до ст.88 ЦК України з відповідача стягуються судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

28.08.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 24.10.2009 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 113. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені в серпні 2014 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачем і відповідачкою почуття взаємної поваги та любові. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена алежним чином, до судового засідання не з"явилась надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з»явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 24.10.2009 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 113 (а.с.6). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Outcome: approved