Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод, відшкодування майнової та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що її батько [PERSON] проживав у власному будинку за адресою : [ADDRESS]. Даний будинок належав двом співвласникам: батькові та його дочці, а її рідній сестрі [PERSON]. Будинок був поділений в натурі і кожний співвласник користувався своєю частиною окремо. Будинок складається із двох квартир і кожна з квартир має окреме газопостачання, окремі особові рахунки та лічильники газу. [INFO] її батько помер, але за життя склав заповіт, яким заповідав їй свою частину будинку. Здійснивши поховання батька, вона почала користуватися частиною будинку, яка належала йому. В першу чергу, 20.01.2016 року вона оплатила заборгованість померлого батька за газопостачання, яка виникла за час його хвороби за кілька місяців. У березні 2016 року вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Прийнявши спадщину, вона користувалася та здійснювала контроль за системою газопостачання. В травні 2016 року вона зверталася до абонентського відділу ПрАТ «Лубнигаз» для звірки щодо оплати наданих послуг з газопостачання а також щодо переоформлення на себе особового рахунку. При цьому вона продовжувала користуватися системою газопостачання та продовжувала оформляти спадщину. У кінці травня 2016 року вона виявила припинення подачі газу до квартири та звернулася за роз'ясненнями до ПрАТ «Лубнигаз», де їй повідомили, що квартиру №1 відрізали від газопостачання за заявою співвласника будинку [PERSON] у зв'язку із смертю власника квартири №1. Внаслідок довготривалих переписок та особистого спілкування з працівниками ПрАТ «Лубнигаз», вони прийшли до узгодженого рішення про безкоштовне підключення їй газу, але для цього вона повинна була закупити певні матеріали на суму 283 грн. 78 коп. 29 березня 2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на половину будинку з відповідною частиною господарських побудов по [ADDRESS]. На даний час вона являється повноправним власником квартири №1, частини господарських побудов та частини присадибної земельної ділянки розміром 0,0293 га. 04.04.2017 року бригада ПрАТ «Лубнигаз» прибула для виконання робіт по поновленню газопостачання до належної їй квартири №1, але відповідач [PERSON] не допустила працівників ПрАТ «Лубнигаз» до газового стояка повітряної магістралі, який знаходиться на частині присадибної земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні. Про факт перешкоди, яку чинила відповідач, був складений акт-претензія №0343 від 04.04.2017 року. Такі дії відповідач вчинила через давні неприязні стосунки, які склалися у неї з батьком ще за його життя. Через такі їх відносини вона також не спілкується із відповідачем. Вважає, що відповідач [PERSON] двічі скоїла умисні неправомірні дії, які призвели до порушення її прав, як власника щодо її майна і завдали їй майнової та моральної шкоди. Завдана їй майнова шкода полягає в тому, що для відновлення газопостачання вона вимушена була здійснити грошові витрати на суму 283 грн.78 коп., купивши необхідні матеріали для монтажу газової труби, бо трубу, по якій раніше здійснювалось газопостачання до її квартири, після її відключення від системи газопостачання, відповідач привласнила і поділа невідомо куди. Завдана ж їй моральна шкода полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача з травня 2016 року вона не може користуватися газом у належній їй квартирі. В квартирі є газовий котел і система водяного опалення приміщення. Але з настанням зимового періоду вона була змушена злити воду з опалювальної системи, щоб система не пошкодилась під час морозів, бо без газу вона не могла опалювати свою квартиру. Потім, після відновлення газопостачання, їй треба буде знову заповнити водою опалювальну систему, що також потребує великих трудових затрат. Усі ці обставини призводили до постійного нервування та душевних страждань. Отриману у спадщину квартиру вона мала намір здавати у найм, але через відсутність газопостачання та опалення вона не змогла цього зробити. Тобто, через неправомірні дії відповідача вона не могла використовувати своє майно за призначенням та на власний розсуд і отримувати від нього певний прибуток. Необхідність постійного вирішення проблем з ПрАТ «Лубнигаз» щодо відновлення газопостачання, неможливість користуватися приміщенням у зимовий час призвели до порушення її нормального життя, до постійного нервування, через що у неї загострилася хронічна хвороба - гіпертонія. Розмір завданої їй моральної шкоди вона оцінює в 10 000 грн. Прохала суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути будь-які перешкоди у проведенні робіт працівниками ПрАТ «Лубнигаз» по відновленню системи газопостачання квартини [ADDRESS] : допустити працівників ПрАТ «Лубнигаз» на частину території присадибної земельної ділянки садиби за адресою [ADDRESS], яка знаходиться у її користуванні; не чинити працівникам ПрАТ «Лубнигаз» ніяких перешкод у проведенні ними робіт на газовому стояку повітряної магістралі та інших об'єктах газопостачання садиби, в тому числі і у проведенні закріплення газової труби на зовнішній стіні житлового будинку садиби. Також прохала суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 283 грн. 78 коп. та моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 000 грн. Крім того, прохала стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що дійсно за її заявою було відключено газопостачання до квартири №1 і вона не бажає щоб воно було відновлене саме із газового стояка, який знаходиться на належній їй території домоволодіння, оскільки саме біля цього стояка іде тріщина в стіні будинку і їй треба здійснювати ремонт стіни, а тому вона має намір здійснити ввід газопостачання і до своєї частини будинку від газової опори, а існуючий газовий стояк взагалі прибрати. Вважає, що у позивача є можливість підключити газопостачання до належної їй частини будинку з вулиці, а не з належної їй території подвір'я. Представник ПрАТ «Лубнигаз» Гусаковська Н.С. в судовому засіданні підтвердила, що дійсно газопостачання до квартири [ADDRESS] було відрізане на підставі заяви [PERSON], в якій вона повідомляла, що власник вищевказаної квартири помер. Коли ж всі обставини були з'ясовані і 04.04.2017 року бригада ПрАТ «Лубнигаз» прибула на [ADDRESS] для відновлення газопостачання до квартири №1, то власник квартири №2 даного будинку [PERSON] відмовила працівникам ПрАТ «Лубнигаз» в доступі до зовнішнього газопроводу, про що майстром СГМГУ [PERSON] було складено відповідний акт. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що батько позивача по справі [PERSON] - [PERSON] проживав за адресою : [ADDRESS]. Вищевказаний будинок належав двом співвласникам: [PERSON] та його дочці, а рідній сестрі позивача по справі [PERSON] - [PERSON]. Будинок поділений в натурі і кожний співвласник користувався своєю частиною окремо. Будинок складається із двох квартир. Кожна квартира має окреме газопостачання, окремі особові рахунки та лічильники газу. [INFO] власник квартири №1 [PERSON] помер, склавши за життя заповіт, яким заповідав позивачу [PERSON] належну йому частину будинку (а.с.22). Як стверджує позивач, здійснивши поховання батька вона почала користуватися частиною будинку, яка йому належала. Так, 20.01.2016 року позивач [PERSON] оплатила заборгованість померлого батька за газопостачання, що підтверджується копією квитанції про оплату за природний газ(а.с.17). У березні 2016 року позивач [PERSON] подала до Другої лубенської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.24). Прийнявши спадщину, [PERSON] користувалася та здійснювала контроль за системою газопостачання. Як вбачається із матеріалів справи, в травні 2016 року позивач зверталася до абонентського відділу ПрАТ «Лубнигаз» для звірки щодо оплати наданих послуг з газопостачання(а.с.17). З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що в кінці травня 2016 року вона виявила припинення подачі газу до своєї квартири та звернулася за роз'ясненнями до ПрАТ «Лубнигаз», де їй повідомили, що квартиру №1 відрізали від газопостачання за заявою співвласника будинку [PERSON] у зв'язку із смертю власника квартири №1. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала той факт, що вона дійсно зверталася до ПрАТ «Лубнигаз» із заявою в якій прохала відрізати від газопостачання квартиру №1, яка належала її батькові. Крім того, факт відключення квартири позивача від газопостачання за заявою відповідача по справі [PERSON] підтверджується копією Акту прийомки в експлуатацію монтажу газового устаткування від 24.05.2016 року (а.с.26), з якого вбачається, що замовником відрізки газопроводу була саме відповідач [PERSON] На даний час позивачем [PERSON] вирішене питання з ПрАТ «Лубнигаз» щодо підключення належної їй квартири до газопостачання, але при виїзді бригади з метою відновлення газопостачання до квартири, відповідачем [PERSON] було відмовлено в доступі працівникам підприємства до стояка газопроводу для виконання відповідних робіт. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що такі дії відповідача [PERSON] є неправомірними. Крім того, до пояснень відповідача [PERSON] з приводу того, що вона має намір взагалі перенести існуючий газовий стояк згідно виготовленої в травні 2017 року технічної документації, суд ставиться критично, оскільки, як вбачається з цієї ж технічної документації, проект було виготовлено на замовлення відповідача по справі [PERSON] ще 30.05.2017 року, але до цього часу, тобто вже протягом чотирьох місяців нею не вжито жодних заходів щодо перенесення існуючого газового стояка і вона фактично користується старим стояком, а позивачу [PERSON] чинить перешкоди в підключенні газу до її квартири. Внаслідок довготривалих переписок та особистого спілкування з працівниками ПрАТ «Лубнигаз» та позивач [PERSON] прийшли до узгодженого рішення про безкоштовне підключення їй газу, але для цього, як стверджує позивач, вона повинна була закупити певні матеріали на суму 283 грн. 78 коп. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.03.2017 року державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] є власником ? частини будинку по [ADDRESS], частини господарських побудов та частини присадибної земельної ділянки розміром 0,0293 га. (а.с.27). З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2017 року бригада ПрАТ «Лубнигаз» прибула для виконання робіт по поновленню газопостачання до належної їй квартири №1, але відповідач [PERSON] не допустила працівників ПрАТ «Лубнигаз» до газового стояка повітряної магістралі, який знаходиться на частині присадибної земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні. Про факт перешкоди, яку вчинила відповідач, був складений акт-претензія №0343 від 04.04.2017 року (а.с.35). Також, як стверджує позивач, їй була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона з травня 2016 року не може користуватися газом у належній їй квартирі, на зимовий період вона була змушена злити воду із системи опалення і не могла опалювати квартиру. Злиття води із системи опалення було для неї важкою роботою. Крім того, після відновлення газопостачання їй доведеться заповнювати опалювальну систему водою, що також потребує великих трудових затрат. Усі ці негативні клопоти призводять до постійного нервування та душевних страждань. Необхідність довготривалого з'ясування обставин всіх проблем і питань з ПрАТ «Лубнигаз» для відновлення газопостачання, неможливість користуватися належною їй квартирою в зимовий період призвели до порушення її нормального життя, до постійного нервування, через що у неї загострилась хронічна хвороба - гіпертонія, що підтверджується копією медичної карти позивача та рецептом на придбання ліків (а.с.37, 38). Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як роз'яснено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" - відповідно до загальних підстав Цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв'язку з протиправними діями заподіювача і вини останнього. За правилами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Враховуючи викладене, суд, погоджується з доводами позивача, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у порушенні її нормального життя, що призводило до додаткових стресів і нервування, та, як наслідок, погіршення стану здоров'я. При цьому суд враховує протиправну поведінку відповідача, моральні страждання позивача та майновий стан відповідача. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial