Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], із зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, Харківської області Полторацькою Л.М., що зареєстрований в реєстрі за №552. В зазначеному житловому будинку зареєстрована колишня дружина попереднього власника будинку відповідач по справі [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 28 жовтня 2016 року. Позивач посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] за місцем реєстрації не проживає щонайменше з 08 серпня 2015 року, тобто більше року. Позивач зазначає, що вона у письмовій формі зверталася до відповідача по справі [PERSON] з проханням про зняття з реєстрації з належного їй на праві власності житлового будинку, проте відповідач не відреагували на зазначені прохання. Позивач посилається на те, що їй доводиться сплачувати за відповідача всі комунальні послуги. Наявність реєстрації [PERSON] у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право [PERSON] на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи /а.с. 63/, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала та просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати /а.с. 66/. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи /а.с. 40-41, 53-54, 60, 64/, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надала. Представник третьої особи Виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області - Дурнев Є.М. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує /а.с. 58/. Враховуючи умови ст.224 ЦПК України, судом розглянуто справу в заочному порядку. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, Харківської області Полторацькою Л.М., належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11, 12). В зазначеному житловому будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 25 листопада 2016 року (а.с. 23). Наявність реєстрації відповідача у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 3 ЦК України встановлено, що одними із основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом, складеним 16 листопада 2016 року депутатом округу № 18 Дурневою В.А., засвідченого головою Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Дурневим Є.М., з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає з в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). Право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Право власності на спірний житловий будинок [PERSON] було припинено 08 серпня 2015 року, в той день коли він продав зазначений житловий будинок позивачу по справі [PERSON] Отже, оскільки відповідач у розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України не була і не є членом сім'ї нового власника житлового будинку [PERSON], тому порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад рік судом не встановлено. Відповідач не надала суду доказів на право користування спірним житлом. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В частині вимог щодо зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою суд відмовляє, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим. Відповідно до ст. ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року, органом реєстрації, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради" є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Згідно квитанції позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. /а.с. 2/. Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial