Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона з 1946 року по 1984 рік включно працювала в КСП ім.Шевченка с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області. Вийшовши на пенсію, змінила місце проживання і переїхала в [ADDRESS]. В 1996 році під час паювання землі була внесена в список громадян - членів КСП ім.Шевченка с.Пліщин, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, під [NUMBER]. Сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. За захистом свого права на земельну частку (пай) звернулась лише зараз тому, що вважала, що вже не має такого права. Про даний факт дізналася лише в вересні 2015 року, коли звернулася до Шепетівської РДА та управління Держземагентства у Шепетівському районі. А тому, просить суд поновити її право та визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 2,60 умовних кадастрових гектара на території Пліщинської сільської ради та виділити її із земель невитребуваних земельних часток (паїв) КСП ім.Шевченка, а у разі їх відсутності із земель державної власності на території Пліщинської сільської ради. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - голова Пліщинської сільської ради Квітніцька Т.В. в судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду письмову заяву, у якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Крім того, просила земельну частку (пай) виділити із земель не витребуваних земельних часток (паїв) КСП ім.Шевченка під № 286 згідно протоколу розподілу земельних часток (паїв) по Пліщинській сільській раді. Представник відповідача - Шепетівської райдержадміністрації Чинюк С.М. в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, подав до суду письмову заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, що суперечить нормам ЦК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши письмові позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як вбачається з трудової книжки колгоспника від 02.01.1961 року, виданої на ім'я позивача, та витягу із «Книги трудового стажу і заробітку колгоспника 402-511», наданого районним трудовим архівом Хмельницької області, [PERSON] в 1946 році була прийнята на роботу і у члени колгоспу імені Шевченка с.Пліщин, Шепетівського району Хмельницької області, та пропрацювала на даному підприємстві до березня 1983 року включно. Вийшовши на пенсію, [PERSON] змінила місце проживання і переїхала з с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області в с.Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України останньої. 26 січня 1996 року на підставі рішення Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 24 січня 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Т.Г.Шевченка с. Пліщин було видано Державний акт серії [NUMBER] на право колективної власності на земельну ділянку площею 1532,0 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додаток 1 до Державного акта містить список громадян - членів КСП ім.Т.Г.Шевченка с.Пліщин, які мають право на земельну частку (пай). Позивач був включений до цього списку під номером 343, однак відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я не видавався. Розмір земельної частки (паю) в КСП ім. Т.Г.Шевченка с.Пліщин Шепетівського району Хмельницької області становить 2,6 в умовних кадастрових гектарах, станом на 01.01.2015 року вартість земельної частки (паю) становить 55139,16 грн. Вказані обставини підтверджуються копіями: державного акту серії [NUMBER] від 26.01.1996 року, додатку 1 до Державного акта, списку власників земельних сертифікатів на земельну частку (пай), довідкою Управління Держземагентства у Шепетівському районі Хмельницької області від 10.09.2015 року № 31-2205-03-4882/2-15. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач [PERSON] була прийнята в члени КСП ім.Шевченка в 1946 році та пропрацювала на даному підприємстві до березня 1983 року включно. Після виходу на пенсію із членів колгоспу не виходила, а тому на час видачі КСП ім.Шевченка державного акта на право колективної власності на землю залишалася його членом та була включена в Додаток № 1 до Державного акту під [NUMBER]. Відомості про вихід позивача [PERSON] із членів КСП ім.Шевченка у матеріалах справи відсутні, не надано таких і представниками відповідачів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року та на час видачі Державного акту на право колективної власності на землю позивачу [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім'я безпідставно не видавався і тому її право підлягає захисту судом. Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача Шепетівської РДА Чинюка С.М. про відмову в позові у зв'язку із спливом строку позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач пропрацювала в КСП ім.Т.Г. Шевченка до березня 1983 року включно, після чого вийшла на пенсію та переїхала на постійне місце проживання до іншої місцевості в с.Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області. Рішення про паювання земель переданих у колективну власність даному сільськогосподарському підприємству у 1996 році було прийнято без відома позивача і їй не направлялось, як і не повідомлялось про видачу сертифікатів на земельну частку (пай). Враховуючи те, що [PERSON] про своє право на земельну частку (пай) дізналась у вересні 2015 року, суд приходить до висновку, що нею не був пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Більше того, представник відповідача Пліщинської сільської ради Квітніцька Т.В. в письмовій заяві до суду не заперечує проти задоволення повністю позову [PERSON] і вказує, що в наявності є землі невитребуваних земельних часток (паїв) на території Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Таким чином, можливість поновлення порушеного права позивача [PERSON] на отримання земельної ділянки, яке б вона мала реалізувавши своє право на земельну частку (пай), не втрачена. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, та за [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) в розмірі 2,6 умовних кадастрових га із земель колишнього КСП ім.Т.Г.Шевченка, виділивши її з земель невитребуваних земельних часток (паїв) на території Пліщинської сільської ради. На підставі п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям",

Outcome: approved