Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

15.09.2017 [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, згідно вимог якої прохає суд призначити стягнення аліментів з [PERSON] на користь дочки [PERSON] , яка досягла повноліття та продовжує навчання, у фіксованому грошовому еквіваленті в розмірі одного прожиткового мінімуму на працюючу людину, а саме 3\~200 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.2016 з відповідача [PERSON] , починаючи з 06.02.2015 стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь матері [PERSON] . На виконання рішення суду виданий виконавчий лист від 22.04.2016. На даний час дочка [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання стаціонарно, що підтверджено довідкою з учбового закладу, інших доходів не має. Враховуючи те, що чинним законодавством України передбачено обов`язок утримування повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву згідно якої просить справу розглядати без її участі, але за участі її представника адвоката Васильєва О.Г. Представник позивача адвокат Васильєв О.Г. в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Зазначив, що [PERSON] з 01.09.2016 є студенткою денної форми навчання медичного факультету №1 Одеського медичного національного університету. Згідно норм СК України вбачається, що за будь-яких обставин суд покладає на того з батьків, з ким не проживає дитина (місце проживання визначено за домовленістю між батьками або рішенням суду, або рішенням органу опіки та піклування), обов`язок сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням до досягнення двадцяти трьох років, але за деяких умов. Так [INFO] [PERSON] досягла повноліття, 23 роки їй настане [INFO] , передбачуваний термін закінчення університету 30.06.2022. На даний час позивач отримує стипендію 1300,00 грн. щомісячно, проживає в гуртожитку університету за адресою: [ADDRESS] , за який сплачує 445,70 грн щомісячно. Якщо зі стипендії в 1300,00 грн вирахувати 445,70 грн витрат на гуртожиток та 370,00 грн на проїзд, то залишається 484,30 грн. Вартість харчування в м. Одеса [PERSON] становить приблизно в середньому 100,00 грн на день та 3000,00 грн на місяць відповідно. Отже, залишку стипендії в 484,30 грн не вистачає на придбання підручників, методичок, зошитів, канцтоварів, спецодягу (халати, бахіли, перчатки, інше), миючих засобів, засобів гігієни, одягу, оплати за мобільний зв`язок, Інтернет, харчування, інші повсякденні витрати, пов`язані з навчанням в м. Одеса. На даний час всі витрати, пов`язані з навчанням та які [PERSON] не може покрити самостійно, несе її мати [PERSON] . Так наведені обставини свідчать, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Виходячи з обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дочку на період навчання, вважає, що не тільки мати, але і батько (відповідач) повинен нести обов`язок з утримання дочки в період її навчання. Щодо посилання відповідача на договір дарування від 25.12.2014 та Мирову угоду, згідно якого відповідач подарив позивачу квартиру за рахунок аліментів, представник позивача зазначив, що дані докази не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки ці документи не містять предмет доказування та у відповідності до вимог ст. 77 ЦПК України є неналежними доказами та у відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України також є недостовірним доказом, оскільки договір дарування від 25.12.2014 не містить даних щодо виконання даної Мирової угоди. Окрім того, відповідач після, так званого, укладання мирової угоди, в подальших судових спорах ніколи на Мирову угоду не посилався. Також у відповідності до вимог ст. 207 ЦПК України Мирова угода не укладалась, оскільки судом не затверджувалась та в матеріалах справи відсутня будь-яка ухвала суду про затвердження вказаної Мирової угоди. Зазначив, що за виконавчим листом від 05.05.2016 №537/537/15-ц відповідач в період з травня 2016 року по червень 2020 року взагалі аліменти не сплачував, за період з липня по грудень 2020 року відповідачем сплачено аліментів на суму 5 400,00 грн. (900,00 грн. на місяць). Тобто з наведеного вбачається, що відповідач не бажає допомагати свої дочці та не бажає сплачувати аліменти на її утримання після досягнення повноліття у зв`язку з навчанням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Єрмоленко О.В. в судовому засідання просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Жодних квитанцій про конкретні витрати щодо навчання не були подані. Так само не подано належних та допустимих доказів про те, що [PERSON] несла будь-які витрати на навчання своєї доньки самостійно та взагалі нею не підтверджено свій матеріальний стан. Також не надано жодної довідки про матеріальний стан сім"ї [PERSON] (яка є матір`ю [PERSON] ) та перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Крім цього, [PERSON] та [PERSON] мають у власності дві квартири, в тому числі, одна з яких була подарована відповідачем в рахунок аліментів, що не позбавляє їх права здавати вищевказане житло в оренду та отримувати додаткові кошти щомісячно, які вони можуть витрачати в тому числі і на навчання [PERSON] . Просив звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] згідно довідки №ДП000000098 від 17.03.2021, яка видана ТОВ «Медичний центр «Добробут- Поліклініка» має середній заробіток 7020,35 грн. При цьому позивач просить стягнути суму яка перевищує прожитковий мінімум на одну особу, та не бере до уваги той факт, що при вирахуванні суми 3200 грн із заробітної плати відповідача у нього залишається лише 3820,35 коп., що перевищує норму стягнення та буде становити майже 40 % від заробітної плати. Окрім того відповідно до договору дарування [PERSON] подарував [PERSON] квартиру на виконанням мирової угоди від 14.09.2012, згідно умов даної мирової угоди відповідач відмовляється від права власності на квартиру на користь [PERSON] в рахунок аліментів на її утримання. Тобто відповідач вже виконав свій обов`язок щодо утримання дитини на період навчання в матеріальному вираженні - переоформлення права власності 2-х кімнатної квартири в рахунок аліментного зобов`язання. Тому, вважає, що позивачем не надано суду всіх юридичних фактів у своїй сукупності, які б надали право на стягнення аліментів на період навчання [PERSON] . Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.09.2012 [PERSON] , [INFO] визнано батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.2016 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач [PERSON] на даний час навчається в Одеському національному медичному університеті (ОНМедУ) на денній формі навчання (бюджетна основа), передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2022, що підтверджується довідкою від 29.01.2021 за №20.00239. З доповідної записки, виданої Одеським національним медичним університетом 13.05.2021 за вих. №02-07/39 вбачається, що позивач [PERSON] є студенткою 5 курсу 10 семестру денної форми навчання (бюджетна основа) спеціальності «медицина» медичного факультету № 1 Одеського національного медичного університету ІV рівня акредитації, наказ №378-о від 06.08.2016 (зарахування на курс), початок навчання 01.09.2016, передбачуваний термін закінчення 30.06.2022. Термін закінчення навчання являється передбачуваним, тому, що студентка має право на взяття академічної відпустки за станом здоров`я, за власним бажанням та по догляду за дитиною, згідно Закону України «Про вищу освіту». Згідно довідки, виданої за підписом коменданта гуртожитку №1/1 [PERSON] позивач [PERSON] проживає в гуртожитку Одеського національного медичного університету по [ADDRESS] , з 2016 року. Відповідно до заяви на переказ готівки та квитанції № 0.0.1811190710.1 [PERSON] 21.08.2020 здійснила оплату за мешкання у гуртожитку в сумі 3\~120,00 грн за період з 01.09.2020 по 01.03.2021. Згідно заяви на переказ готівки та квитанції № 0.0.2026787190.1 [PERSON] 22.02.2021 здійснила оплату за мешкання у гуртожитку в сумі 3\~120,00 грн за період з 01.03.2021 по 01.09.2021. Відповідно до довідки про доходи №43 від 13.05.2021, виданої Одеським національним медичним університетом позивач [PERSON] отримує стипендію в розмірі 1300 грн, загальна сума доходу за період з 01.05.2020 по 30.04.2021 складає 18\~461,30 грн. Мати позивача [PERSON] [PERSON] , згідно довідки про доходи, яка видана ТОВ «Ден Груп Компані» 12.05.2021 за вих. №12/05-3, працює прибиральником виробничих приміщень та загальна сума її доходу за період з 01.11.2020 по 30.04.2021 складає 34\~000,00 грн. Згідно довідки про доходи від 20.02.2020 №41 [PERSON] за січень 2020 року отримала заробітну плату в сумі 4740,00 грн. Відповідно довідки про доходи від 20.02.2020 №21 [PERSON] за серпень 2019 року по грудень 2019 року отримала заробітну плату в сумі 23 406,10 грн. Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» відповідач [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді сторожа, дохід за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 складає 72\~860,00 грн. У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з якими вони проживають. Ненадання матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка навчається і потребує в зв`язку з цим допомоги, за умови можливості надання такої допомоги є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201\~СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання, така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Так, судом не встановлена наявність істотних обставин, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у період її навчання. Твердження представника відповідача про те, що відповідач виконав свій обов`язок щодо утримання дитини на період навчання в матеріальному вираженні - переоформлення права власності 2-х кімнатної квартири в рахунок аліментного зобов`язання, відповідно до Мирової угоди, укладеної між [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (відповідач) 14.09.2012 суд не приймає до уваги, оскільки дана угода укладена не з позивачем [PERSON] та договір дарування від 25.12.2014 зареєстрований в реєстрі за №1-1566 не містить будь-яких відомостей про те, що він укладений на виконання зазначеної мирової угоди в рахунок аліментів. Окрім того, як вбачається рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.2016, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до її повноліття, представник відповідача позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав частково та зазначив, що відповідач має можливість сплачувати їх в розмірі 800,00 грн на місяць, при цьому на мирову угоду в суді не посилається. Відповідно ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 182 СК України, матеріальний стан сторін, стан їх здоров`я, враховуючи інтереси [PERSON] на утримання якої присуджуються аліменти, встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом обов`язок обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, виходячи з вимог виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1\~135,00 грн щомісячно починаючи з 15 вересня 2017 року та до 30 червня 2022 року, тобто до закінчення навчання. Суд вважає, що дана сума не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку та потреб [PERSON] , а також є достатньо збалансованою, щоб не завдати відповідачу додаткових труднощів матеріального характеру, і допомогти позивачці в період навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, обов`язок по їх сплаті, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача та стягнути з останнього судовий збір в розмірі пропорційно задоволених вимог в сумі 317 грн 80 коп. на користь держави.

Outcome: partial