Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

12 червня 2014 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 578 240,32 грн. боргу; 39 094,02 грн. інфляційних втрат; 8 930,83 грн. процентів. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що відповідач взяв в борг за двома розписками у позивача суму в розмірі 36 000,00 євро та зобов'язався повернути відповідно до 15 та 20 листопада 2013 року. В зазначений термін відповідач кошти не повернув. Оскільки відповідач не повернув кошти у встановлений строк, позивач на підставі ст.1048 ЦК України просить стягнути зазначену суму боргу в гривні за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2014 року; три відсотки річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 21.11.2013 року по 28.05.2013 року в сумі 8 930,83 грн. та індекс інфляції з грудня 2013 року по квітень 2014 року в сумі 39 094,02 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Так як сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечував представник позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму в розмірі, що еквівалентна 18 000 (вісімнадцять тисяч) Євро у гривні 198 720,00 грн. строком до 15.11.2013 року, про що написав розписку. Також в розписці зазначено, що сума на момент повернення повинна бути еквівалентна 18 000 (вісімнадцяти тисячам) Євро. Також 03.10.2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] суму в розмірі, що еквівалентна 18 000 (вісімнадцять тисяч) Євро у гривні 200 340,00 грн. строком до 20.11.2013 року, про що написав розписку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження повернення коштів не надав, як вбачається в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання в частині повернення коштів, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 36 000,00 Євро (18 000,00 + 18 000,00 Євро), що за курсом НБУ станом на 10.06.2014 року (як визначає позивач, 100 Євро = 1 606,2231 грн.) становить 578 240 (п'ятсот сімдесят вісім тисяч двісті сорок) гривень 32 копійки. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення індексу інфляції. Крім того, як вбачається з тексту розписки, в ній не визначено проценти за користування коштами, так як зобов'язання відповідача є грошовим, суд приходить до висновку, що сума боргу може бути стягнута з врахуванням трьох процентів річних, починаючи з 21.11.2013 року по 28.05.2014 року, як зазначає позивач в позовних вимогах, що становить 6 382,42 грн. із суми заборгованості в розмірі 36 000,00 Євро, яка станом на 21.11.2013 року в гривні становила 410 860,98 грн. (за офіційним курсом НБУ 100 Євро = 1 081,2131 грн.). Отже, всього до стягнення підлягає сума боргу в розмірі 578 240,32 грн. та 6 382,42 грн. річних. На підставі статті 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої постановлено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial