Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (надалі - «Позивачі») звернулись до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської територіальної громади в особі Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області («Відповідач») про визнання права власності у порядку спадкування на 1/4 земельної ділянки із загальної площі площею 0, 1100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер : 33987050 від 23.02.2015 року. Позивачами та їх представником подано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов до суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [INFO] померла мати позивачів, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] ) яка проживала в с. Березівка. Факт того, що [PERSON] була матір`ю позивачів підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] серія [NUMBER] , [PERSON] серія [NUMBER] , [PERSON] серія [NUMBER] . ( а.с. 10-12). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається у тому числі із частини земельної ділянки, яка на праві спільної сумісної власності належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку індексний номер №33987050, яка розташована на території с. Березівка, Івано-Франківського (Тисменицького) району Івано-Франківської області площею 0, 1100 га, кадастровий номер земельної ділянки 2625880101:01:001:0679, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 51719,32 грн. Вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності позивачів та їх покійної матері. Позивачі прийняли спадщину після смерті матері, продовжуючи проживати за вказаною адресою, спільно ведуть господарство, що підтверджується довідкою Івано-Франківської ради. Мати за свого життя заповіт не складала, позивачі єдині спадкоємці після смерті матері, [PERSON] . Для оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки матері Позивачі звернулися до державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В., але відповідно до Постанови від 03.09.2021 року Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Підставою відмови, зазначено, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 23.02.2015 року за індексним номером 33987050 не зазначена частка спадкодавця ( [PERSON] ). Факт належності частини земельної ділянки померлій [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 33987050 від 23.02.2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 33987204 від 23.02. 2015 року. Загальна площа земельної ділянки становить 0, 1100 га. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). ( а.с.13-17). Відповідно до листа Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 26.10.2021 року №2643/01-16 згідно проведеної перевірки та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66981475 від 25.10.2021 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1268 визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в пункті 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду Ураїни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз"яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Отже, враховуючи наведене, слід дійти висновку, що за Позивачами є можливим визнати право власності у порядку спадкування на 1/4 земельної ділянки із загальної площі площею 0,1100 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 33987050 від 23.02.2015 року. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved