Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У своїй заяві [PERSON] вказала , що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Майно мати заповідала в рівних частинах їй та брату [PERSON] .Брат переїхав мешкати в будинок матері , а вона відмовилася від своєї частки в спадщині на його користь. Згодом дізналася , що брат спадковим майном користується , не отримавши свідоцтво про право на спадщину. На даний час спадщина ні ким з спадкоємців не прийнята . В зв»язку з цим позивачка прохала суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до Краснокутської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В січні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем. В позові [PERSON] вказав , що у 1991 році переїхав до смт.Краснокутська на постійне проживання . Проживав він постійно в будинку матері , доглядав за нею. Після смерті матері , [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини та він сплатив їй половину вартості спадкового майна .На час відкриття спадщини він постійно проживав з матір»ю , про відмову не заявив та вважається таким , що прийняв спадщину. Прохав у позові [PERSON] відмовити , зустрічний позов задовольнити ,встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати факт прийняття ним спадщини. У судовому засіданні представник позивача підтримав первісний позов , прохав його задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнав частково, прохав в частині спільного проживання позивача зі спадкодавцем задовольнити , в іншій частині позову відмовити. Представник відповідача Краснокутської селищної ради у судове засідання не з»явився , подав заяву , в якій не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] , в задоволенні зустрічного позову [PERSON] прохав відмовити. Представник відповідача , відповідач у судовому засіданні первісний позов не визнали, прохали в позові відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримали , прохали їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін , показання свідків, дослідивши матеріали справи , прийшов до наступних висновків. Під час судового засідання було встановлено, що [PERSON]( дошлюбне прізвище -[PERSON]) та [PERSON] є дітьми [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності від 22.01.1986 року , державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] належали житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,33 га для ведення особистого підсобного господарства будівництва та обслуговування житлового будинку. [INFO] померла мати сторін - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського РУЮ Харківської області від 11.05.2006 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповідала належне їй майно в рівних частинах своїм дітям сину [PERSON] та дочці [PERSON] Заповіт посвідчений державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області 04.02.2000 року та зареєстрований в реєстрі за № 143. Як вбачається з відповіді завідуючої Краснокутською державною нотаріальною конторою від 02.10.2012 року за № 1526/02-14, позивачка має право на спадщину після смерті [PERSON], однак пропустила строк для її прийняття, в зв"язку з чим їй рекомендовано звернутися до суду. Крім того, як зазначила завідувач Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області вх.№15125 від 19.11.2013 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася , ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався , свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Свідок [PERSON] пояснила суду , що є подругою позивачки та що [PERSON] останні сім місяців доглядала за матір»ю до її смерті. Вона проживала разом з мамою та надавала їй допомогу. Після смерті матері вона своєчасно не звернулася до нотаріальної контори, так як хворіла та хворів її чоловік. Про те, що [PERSON] сплатив їй гроші за частину спадщини, їй невідомо нічого. Показаннями свідка [PERSON] підтверджується, що померла [PERSON] була її рідною тіткою та підтвердила факт , що за нею доглядала до моменту смерті її дочка [PERSON] . Коштів [PERSON] від свого брата за частину спадщини не отримувала. Свідок [PERSON] дав аналогічні показання. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується , що дійсно [PERSON] на протязі семи місяців доглядала за своєю матір»ю до дня її смерті, проживала разом з нею. Гроші від брата позивачка не отримувала. Крім того , з ними проживав і [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду , що є сусідом [PERSON] Йому відомо , що останній проживав з матір»ю та доглядав за нею до дня її смерті. Аналогічні показання надав свідок [PERSON], [PERSON] , [PERSON] Допитаний по справі в якості свідка [PERSON] пояснив суду , що продав квартиру в м.Харкові , гроші в нього були і тому він передав гроші своїй сестрі , яка відмовилася від частини спадщини. Однак, на думку суду , вказані показання свідка , не підтверджені матеріалами справи. Щодо позову [PERSON] щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини , яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою , для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини ( ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України ). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено , що спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов»язує спадкоємця , який постійно не проживав із спадкодавцем , у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини . Ураховуючи викладене , правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані , якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. При цьому слід врахувати , що поважними є причини , пов»язані з об»єктивними , непереборними , істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій із прийняття спадщини . Обгрунтовуючи свій позов [PERSON] вказала , що заяву про прийняття спадщини не подала через те, що не знала про необхідність вчинення таких дій , так як вважала що спадщину прийняв її брат. Зазначені обставини не свідчать про наявність в розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Жодних доказів на підтвердження існування причин , пов»язаних з об»єктивними , непереборними , істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини , позивачем не надано. Доказів на підтвердження тяжкої хвороби після смерті матері ,позивачкою до суду не надано. Оцінюючи показання свідків , інші матеріали справи, суд зазначає , що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна після смерті своєї матері [PERSON], вони прийняли спадщину , оскільки сумісно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , та вважаються такими , що автоматично прийняли спадщину та не пропустили строк. Однак причини пропуску строку , на який посилається [PERSON] при зверненні до суду , на думку суду , не є поважними. За таких підстав в позові [PERSON] необхідно відмовити. Щодо зустрічного позову [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та прийняття ним спадщини, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування «,якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину , якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні доведено, що [PERSON] є спадкоємцем майна , він постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та вважається таким , що прийняв спадщину. Вимоги [PERSON] про визнання факту прийняття спадщини судовому розглядові не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку , що зустрічні позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити частково, а саме встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини , в частині визнання факту прийняття ним спадщини - відмовити.

Outcome: partial