Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

21.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. Свої вимоги мотивує тим, що він [INFO] народився в м.Болград Одеської області. Закінчив 8 класів в Болградській ОШ №2, а в 1980 році отримав паспорт громадянина СРСР. В подальшому він працював перукарем в Болградському районному побутовому комбінаті та в Болградській заготівельній конторі. З 22.05.1983 року по 26.05.1985 року проходив військову службу в Курській області. Після цього з 12.07.1985 року по 13.12.1985 року працював в Курській області в ресторані «Росія» офіціантом, а після в 1986 році вогнеупорщиком 3 розряду в Донецькому спеціалізованому управління тресту «Донбассдомнаремонт» по ремонту металургійних печей та обладнань, а в 1987 році барменом в ресторані «Вогник» ОРС Красногоровського заводу ім.Леніна в Донецькій області. В кінці 1987 році він повернувся в м.Болград, де до 1994 року працював офіціантом в Болградському міському общепіті кафе «Юність». Але в 1995 році заявник втратив паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України. Без встановлення факту проживання на території України, він позбавлений можливості отримати підтвердження того, що він є громадянином України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов`язки громадянина України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Болградський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - головний спеціаліст відділу Каламанов В.С., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не прибув, в судовому засіданні 19.12.2019 року він не заперечував проти задоволення вимог. Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] у м. Болграді Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Болградським райбюро ЗАГС Одеської області, актовий запис №214 від 10.11.1964 року (а.с.6). З військового квітка серії [NUMBER], виданого 22 квітня 1983 року на ім`я [PERSON] вбачається, що 22.05.1983 року він був призваний на військову службу, а 24.05.1985 року наказом МО СССР № 72 від 28.03.1985 року був звільнений та направлений в запас в Болградський РВК Одеської області (а.с.7). Відповідно до записів в трудовій книжці [PERSON] , серії [NUMBER] , початок заповнення 23.09.1981 року, він з 12.07.1985 року по 13.12.1985 рік працював в Курській області в ресторані «Росія» офіціантом; з 13.02.1986 року по 20.10.1986 року працював вогнетривником 3 розряду в Донецькому спеціалізованому управлінні тресту «Донбассдомнаремонт» по ремонту металургійних печей та обладнань; з 30.12.1986 року по 25.05.1987 рік барменом в ресторані «Вогник» ОРС Красногоровського заводу ім.Леніна в Донецькій області; з 04.12.1987 року по 22.09.1990 року та з 15.10.1990 року по 18.04.1994 року працював офіціантом в Болградському міському общепіті кафе «Юність» (а.с.9-12). Окрім цього з домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] , [INFO] з 27.07.1987 року по теперішній час прописаний в цьому будинку, відміток про його зняття з обліку не має (а.с.13-15). Але з довідки № 058/09-09 від 30.04.2020 року, виданої виконавчим комітетом Болградської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться, ця інформація стосується тільки громадян України, а [PERSON] саме з метою встановлення громадянства звернувся до суду. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України Про громадянство України" (із змінами). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особи, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved