Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

07.12.2016р. позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права в порядку ст.ст.3, 15 ЦПК України, посилаючись на те, що відповідач - [PERSON], на протязі останніх двох років працював в ТзОВ «КПП Центр» на посаді продавця непродовольчих товарів, проте його було звільнено з посади в кінці серпня 2016 року за прогули. Так як відповідач був працівником вказаного підприємства, вони були з ним знайомі та перебували лише у робочих відносинах. Наприкінці травня 2016р., коли він приходив на територію ТОВ «КПП Центр», до нього неодноразово підходив відповідач і просив позичити йому кошти в сумі 50000.00 (п'ятдесят тисяч доларів) США на його власні потреби. Вказував, що спочатку він не погоджувався, оскільки це велика сума коштів. Натомість [PERSON] знову підходив до нього з цим питанням і переконував його, що кошти потрібні йому на незначний час, лише на один місяць, що він кошти йому поверне та запевняв, що кошти потрібні йому для власних цілей. При цьому відповідач повідомляв, що в нього є впливові друзі, до яких він зможе звернутись, якщо йому буде бракувати коштів для вчасного їх повернення. Він запитував у відповідача чи часом він не хоче відкривати свій власний бізнес, на що останній його запевнив, що ні, що кошти йому потрібні лише на певний незначний час на власні потреби. За кілька днів після цієї розмови до нього знову підійшов [PERSON] зі своїм проханням позичити йому кошти і за його повторними проханнями він все-таки погодився позичити йому гроші. 15.06.2016р. в приміщенні ТОВ «КПП Центр» в кабінеті одного з працівників вказаного товариства він повідомив [PERSON] про те, що у нього є лише 48000.00 США різними купюрами, на що [PERSON] відповів, що йому буде достатньо вказаної суми грошей. Після цього він вийняв кошти в сумі 48000.00 (сорок вісім тисяч доларів) США, які передав [PERSON] у присутності [PERSON]. Позичені в нього кошти [PERSON] перерахував, сума отриманих ним коштів становила 48000.00 США, після чого відразу на його вимогу написав розписку, якою засвідчив те, що позичив у нього кошти в сумі 48000.00 США, які зобов'язується повернути протягом одного місяця. В розписці [PERSON] також вказав про те, що кошти позичив при здоровому глузді, ясній свідомості і зобов'язався йому їх повернути через місяць або при першій його вимозі. Зазначив, що через кілька тижнів він зустрів [PERSON] та спитав його, коли він віддасть йому позичені кошти. У відповідь на запитання [PERSON] запевнив його, що в нього все в порядку і що скоро віддасть гроші. Після даної розмови відповідач ще кілька днів виходив на роботу, а потім пішов на лікарняне, потім прийшов на роботу, будучи на лікарняному, та написав у відділ кадрів товариства заяву про те, щоб йому видали трудову книжку, яка йому потрібна для власних потреб і яку він зобов'язується одразу за кілька днів повернути товариству. Через декілька днів [PERSON] взагалі перестав виходити на роботу, що на той час йому здалося дуже дивним. Після цього він телефонував [PERSON] та запитував останнього, коли він збирається віддати позичені у нього кошти, оскільки вже минув той час, на який він позичав кошти. На запитання [PERSON] йому нічого конкретно не відповів, а лише повідомив, що поверне кошти. В подальшому йому стало відомо, що комісія ТОВ "КПП Центр" здійснювала виїзд за місцем проживання [PERSON] для того, щоб з'ясувати, чому він не виходить на роботу, і було зафіксовано прогули та згідно наказу від 31.08.2016р. ТОВ "КПП Центр" звільнило [PERSON] з роботи за прогули. Він знову телефонував до [PERSON], щоб обговорити питання повернення йому позичених коштів, однак [PERSON] на дзвінки із його мобільного номеру телефону вже не відповідав. Розуміючи, що щось не те, він 01.09.2016р. скерував на адресу [PERSON] письмову вимогу, якою просив останнього повернути йому до 13.09.2016р. усю суму позичених у нього 15.06.2016р. коштів в сумі - 48000.00 доларів США. Також він повідомляв відповідача, що в разі, якщо ним коштів у вищевказаний строк не буде повернуто, вимушений буде звернутися з цього приводу за захистом свого порушеного права до відповідних органів. Вказану письмову вимогу поштовим відправленням було доставлено [PERSON] 06.09.2016р.. Натомість і після отриманої 06.09.2016р. його письмової вимоги від 01.09.2016р. [PERSON] не повернув позичених грошей. На його неодноразові дзвінки [PERSON] не відповідає. 30.09.2016р. він звернувся із письмовою заявою про злочин на адресу Городоцького відділення поліції Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, проте листом-відповіддю від 03.11.2016р. йому повідомлено про те, що між ним та [PERSON] виник спір цивільно-правового характеру і що проведеною перевіркою не встановлено фактів будь-яких кримінальних чи адміністративних правопорушень. Як виявилося в подальшому, [PERSON] після отримання від нього 06.09.2016р. письмової вимоги від 01.09.2016р. про повернення йому позичених коштів, вирішив написати на нього заяву про те, що він начебто вимагає у нього свої кошти, і що він його залякує, і почав вигадувати що розписку він писав під тиском, що начебто позивач хоче повісити на нього якісь збитки, які начебто трапилися через збій в системі, в якій працював [PERSON], що взагалі не відповідає дійсності, оскільки жодних залякувань, погроз та ще й до того тиску та начебто примушування його до написання 15.06.2016р. боргової розписки, чи то якісь вигадані ним збитки підприємства не існують, так само, як не існує збою в системі, в якій працював [PERSON] З його сторони по відношенню до [PERSON] мова йшла лише про повернення позичених 15.06.2016р. коштів, які [PERSON] позичив у нього на власні потреби, тим самим просто ошукав його у шахрайський спосіб, скориставшись його довірою, ввівши його в оману, заволодівши його коштами в сумі 48000.00 доларів США, які, як вбачається з теперішньої позиції [PERSON], останній навіть не збирався йому повертати. Законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Облікову ставку НБУ він бере в розмірі 14% річних від суми боргу станом на день подання позову. Сума боргу на день подання позову згідно курсу НБУ становить: 1 228 320.00 грн. (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч триста двадцять грн. 00 коп.), 1228.320.00 грн. х 14% = 171964.80 грн. - річних. 171964.80 грн.: 12 міс = 14330.40 грн. в місяць. З 15.07.2016р. по 30.11.2016р. (14330.40 грн. х 4р.6 міс = 64 486.80 грн. Просив суд прийняти до розгляду позовну заяву, стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний [NUMBER], адреса місця реєстрації та проживання: [ADDRESS], на його користь кошти згідно договору позики в сумі 48 000.00 (сорок вісім тисяч) доларів США, що станом на день подання позову згідно курсу Нацбанку в еквіваленті до гривні становить 1 228 320.00 грн. (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч триста двадцять грн. 00 коп.), а також стягнути з відповідача на його користь за період з 15.07.2016р. по 30.11.2016р. відсотки згідно облікової ставки Національного банку України за користування грішми в сумі 64 486.80 грн. Всього разом до стягнення з відповідача підлягає 1 292 806.80 грн. (один мільйон двісті дев'яносто дві тисячі вісімсот шість грн. 80 коп.). Також просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на заочну форму рішення згідний. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Згідно ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В ч.2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч.1 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Зі змісту вищенаведених норм вбачається, що договір позики має ознаки реального правочину, виконання якого відбувається в момент його укладення, і сам договір є свідченням цього виконання, на відміну від консенсуальних правочинів, які виконуються сторонами після укладення самого правочину (в майбутньому). Таким чином письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошових коштів позичальнику. Як вбачається із матеріалів справи, 15.06.2016р. [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Городоцьким РВ УМВСУ у Львівській області 25.06.2003р., в присутності [PERSON] та [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 48000 (сорок вісім тисяч доларів) США та зобов'язувався повернути такі протягом одного місяця з дня позики або до першої вимоги [PERSON], про що подав [PERSON] розписку (а.с.6). Таким чином, беручи на себе зобов'язання щодо повернення позики до 15.07.2016р., [PERSON] визнав сам факт отримання позики. Із повідомлення заступника начальника Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 03.11.2016р. вбачається, що при проведенні перевірки не встановлено будь-яких кримінальних чи адміністративних порушень відносно [PERSON](а.с.10). Станом на момент подання позовної заяви [PERSON] свої договірні зобов'язання не виконав та не повернув надану йому грошову позику. Беручи до уваги те, що зі сторони [PERSON] порушилися умови виконання грошового зобов'язання і він не повернув [PERSON] суму позики у строки, встановлені договором, в установленому законом порядку договір позики недійсним не визнавався, є усі підстави для стягнення з відповідача усієї суми заборгованості за вказаним вище договором. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та той факт, що договором не встановлено розмір процентів за користування позикою, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 07.09.2016р. у цивільній справі № 6-1412цс16 і згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування. З огляду на те, що спірний договір позики не є безоплатним у розумінні норм частини другої статті 1048 ЦК України та що розмір процентів від суми позики ним не встановлений, суд приходить до висновку, що позивач має право на одержання від відповідача як позичальника процентів від суми позики за період, вказаний у позовній заяві, а саме з 15.07.2016р. до 30.11.2016р.. Згідно даних Національного банку облікова ставка за вищевказаний період була встановлена у наступних розмірах: з 15.07.2016 року до 16.09.2016 року у розмірі 15.5 %, з 17.09.2016 року до 28.10.2016 року у розмірі 15 %, з 29.10.2016 року до 30.11.2016 року у розмірі 14 %. Розмір процентів за користування позикою становить за періоди з 15.07.2016 року до 16.09.2016 року 2.66 % (15.5% : 365 днів * 63 дні); з 17.09.2016 року до 28.10.2016 року 1.73 % (15 % : 365 днів* 42 дні) та з 29.10.2016 року до 30.11.2016 року 1.27 % (14% : 365 днів * 33 дні). Загальний розмір процентів за користування позикою за період з 15.07.2016 року по 30.11.2016 року складає 5.66 %. Таким чином загальна сума процентів за користування позикою за період з 15.07.2016 року по 30.11.2016 року (за 4.6 місяців) складає 69522.91 грн. (1228320 * 5.66 %). Проте, з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування позикою у розмірі 64486.80 грн., оскільки позивачем було обраховано розмір таких по найнижчій за вказаний період обліковій ставці НБУ- 14 %. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачену ним та документально підтверджену суму судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 6890 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved