Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] в грудні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на гараж літери «Ж», що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обгрунтування позову посилається на те, що нею та її покійним чоловіком було отримано від виконкому Житомирської міської ради дозвіл на оформлення права власності на вказаний гараж, ними було замовлено та виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 04.03.2012, включаючи і допоміжні будівлі, до яких входить гараж, але свідоцтво на право власності протягом одного року після надання дозволу ними не було отримано. Оскільки оформленням майна займався її покійний чоловік (який помер [INFO] року), про відсутність правовстановлюючих документів на гараж їй стало відомо після звернення до нотаріуса після подачі заяви на видачу свідоцтв про право на спадщину. Вказує, що цим гаражем вона користувалася понад 20 років, понад 15 років тому виконкомом Житомирської міської ради надано дозвіл на оформлення права власності на вказаний гараж, протягом цього часу на нього не претендувала жодна інша особа чи установа, включаючи і саму міську раду. Оскільки увесь цей час позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіла гаражем, просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно: об"єкт господарського призначення - гараж літери «Ж», зовнішніми розмірами 4,60 х 6,40, розташований на земельній ділянці у [ADDRESS], за набувальною давністю з правом подальшої державної реєстрації цього права у відповідності до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ухвалою суду від 29 грудня 2017 року відкрито провадження за вказаним позовом. В судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позов та просила його задовольнити (а.с. 27). Представник відповідача в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 лютого 2002 року [PERSON] та її чоловіком, [PERSON], як власниками частки домоволодіння, було отримано від виконкому Житомирської міської ради дозвіл на оформлення права власності на об'єкт господарського призначення - гараж літери «Ж», зовнішніми розмірами 4,60 х 6.40, розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с. 6, 7). У відповідності до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.02.2002 №76 було замовлено та виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 04.03.2002 року, включаючи і допоміжні будівлі, до яких відноситься вказаний вище гараж (інвент. справа №7199). Це зазначено на плані земельної ділянки та на експлікації до цього плану. Згідно характеристики будинку, допоміжних будівель та споруд, що входить до технічного паспорту, вартість будівлі становить 2899 грн. (а.с. 8-12). Як зазначає позивач, свідоцтво на право власності на протязі одного року після надання дозволу, визначеного рішенням виконкому міської ради від 14.02.2002 року №76, на її ім'я чи ім'я її чоловіка отримано не було. Оформленням майна займався її чоловік, [PERSON], їй про вказаний факт відомо не було, оскільки, з його слів, майно було оформлене повністю та з дотриманням усіх вимог. [INFO] року чоловік позивачки, [PERSON], помер (а.с. 14). Позивач, як спадкоємець за законом, подала 30 жовтня 2017 року нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15), але такого свідоцтва не отримала, оскільки право власності у встановленому законом порядку на гараж літери «Ж» не зареєстровано (а.с. 16). З підстав відсутності документа про право власності на гараж та документа, що посвідчує право на спадщину позивачки після померлого чоловіка, державним реєстратором було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №38722712 від 14 грудня 2017 року (а.с.18). Як вказує позивач, вона протягом більше, як 20 років безперервно, відкрито та добросовісно користується гаражем, утримує його, проводить ремонтні роботи та, довіряючи словам іншого добросовісного набувача - покійного чоловіка, вважала, що користується цим майном правомірно. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа об"єктом господарського призначення - гаражем літери «Ж», зовнішніми розмірами 4,60 х 6,40, що розташований на земельній ділянці у [ADDRESS], відкрито і безперервно володіє ним протягом тривалого часу, а саме більше, ніж двадцять років, що дає підстави зробити висновок про те, що вона набула право власності на це майно на підставі набувальної давності, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved