Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

29 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві покликається на ту обставину, що перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. 06.01.2006 шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу дітей він виховую сам, вони перебувають на його утриманні та проживають з ним. Тривалий час відповідач, проживаючи в житловому будинку [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності в порядку спадкування, ніде не працювала, провадила антисоціальний спосіб життя, зловживала алкоголем, систематично руйнувала та псувала житло, вчиняла адміністративні правопорушення (насильство в сім'ї щодо дітей, перебування в нетверезому стані в громадських місцях тощо), а з липня 2014 року відповідач не проживає у с. Березовичі, її постійне місце проживання - с. Губин, вул. Широка, буд. 15. Вона зареєстрована в будинку, що належить позивачу, однак фактично не проживає, не бере участі в утриманні будинку, не сплачує витрат на комунальні послуги. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Додатково пояснили, що відповідач забрала свої речі та не проживає у спірному будинку з 25 червня 2014 року. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Суду пояснила, що не проживає у спірному будинку з 03 липня 2014 року, оскільки після розірвання шлюбу внаслідок протиправної щодо неї поведінки позивача, який її просто вигнав з будинку, вона змушена була переїхати на інше місце проживання до своїх батьків в с.Губин, Локачинського району Волинської області, де і проживає у даний час. Просить визнати ці причини її тимчасової відсутності у спірному будинку поважними та відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. 06.01.2006 шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем, вони перебувають на його утриманні та проживають з ним. Дана обставина стверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу, про народження дітей та не заперечується відповідачем. Як вбачається з витягу про державну реєстрацію, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] Копіями паспортів позивача та відповідача, довідкою №1286 від 29.12.2014 року, виданою Березовичівською сільською радою стверджується, що сторони зареєстровані у спірному будинку, належному позивачу на праві власності, а вказаною довідкою також стверджується, що відповідач у цьому будинку не проживає з 25 червня 2014 року по даний час. Довідкою, виданою Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області від 02.06.2014 року стверджується що відповідач [PERSON] перебуває на профілактичному обліку з 17.02.2014 року, як сімейний дебошир. Вона 11.02.2014 року притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, 21.05.2014 року притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч.1 КУпАП і на неї були скарги від її чоловіка [PERSON] 31.12.2013 року, 11.02.2014 року та 05.04.2014 року. Як пояснили позивач та його представник, основною підставою для задоволення даного позову є відсутність відповідача без поважних причин у спірному будинку, а її протиправна поведінка є додатковими підставами. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що оскільки відповідач відсутня у спірному будинку, який належить позивачу на праві приватної власності строком до одного року, має у встановленому порядку зареєстроване право проживання у даному будинку, як колишня дружина є членом його сім"ї, то позовна вимога про визнання її такою, що втратила право користування вказаним житлом не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на законі. Інші доводи позивача, викладені у тексті позовної заяви, не є підставами для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а є підставами для виселення особи відповідно до вимог ЖК України. На підставі викладеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: dismissed