Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] 10.07.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про втрату права користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що 11.01.2005 року він став власником житлового будинку [ADDRESS] . В 1996 році відповідач, який є його племінником, перейшов жити до нього, а 14.08.1996 року був зареєстрований у його житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] здійснював догляд за його батьком [PERSON] , який був інвалідом війни, а відповідач був його опікуном. В 1997 році [PERSON] був призваний служити в армію і в жовтні 1997 року покинув його житловий будинок [ADDRESS] , забрав свої речі і більше не появлявся. В даний час відповідач не являється членом його сім`ї, не проживає з ним більше шести місяців і не веде з ним спільного господарства. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 05.11.2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання на 20.01.2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а також додатково пояснив, що будь- якої угоди з відповідачем про порядок користування житловим приміщенням не укладав, відповідач має квартиру, сім`ю, з якою постійно живе у м. Червонограді, добровільно виписатися з його будинку не бажає, відповідно він, тобто позивач, не може оформити субсидію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в тому числі його виклик здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заперечення чи відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав (а.с.50,53). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім"ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК УРСР - дружина наймача, їх діти і батьки, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч.1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК УРСР. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК УРСР вбачається, що член сім`ї втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5-6). З акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 05.07.2018 року, складеного по факту проживання [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації у [ADDRESS] (а.с.8), довідки адресно-довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області (а.с.16) та з копії будинкової книги (а.с.9-11), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає більше двадцяти років. Із пояснень свідка [PERSON] , сусідки позивача, відомо, що відповідач [PERSON] дуже тривалий час - більше 20-ти років не проживає в будинку позивача, одружений на жительці с. Тисовиця, має з нею діти, мають квартиру у м. Червонограді, де і проживають. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Наведені докази достовірно підтверджують відсутність відповідача без поважних причин понад шість місяців за місцем реєстрації, тобто в [ADDRESS] ,відповідач не веде спільного господарства з позивачем, будь-яку угоду з позивачем про порядок користування житловим приміщенням не укладав, отже, у відповідності зі ст.71 ЖК УРСР відповідач втратив право на користування жилим приміщенням у будинку позивача. Неявки відповідача у судове засідання суд розцінює як його байдуже ставлення до вирішення питання щодо користування спірним житловим приміщенням. Отже, факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі, оформлення субсидії та реалізації його майнових прав як власника будинку. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1).

Outcome: approved