Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем вона проживала у фактичному шлюбі з 2011 року до червня місяця 2013 року. Від спільного проживання у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини та складову її виховання. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини хоча має реальну можливість надавати таку допомогу. Їй одній важко самостійно утримувати дитину, тому просить суд винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно. В судовому засіданні, позивачка [PERSON], позов підтримала, просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачкою Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснень сторін встановлено, що вони спільно проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року до червня місяця 2013 року. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], та згідно спільної заяви обох сторін, відповідач являється її батьком. Згідно положень ст. 125 СК України, походження дитини від батька у подружжя, яке не перебуває у шлюбі, визначається зокрема за заявою матері та батька дитини. Наразі дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, на порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка ніде не працює, з дитиною проживає в будинку батьків, сама виховує та утримує дитину. Вказані обставини підтверджується довідкою Богданської сільської ради № 878 від 03.03. 2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Про право суду при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, відповідачем позовні вимоги визнано, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, і матеріальне становище відповідача, який визнав факт наявності в нього реальної можливості надання коштів на утримання дитини, у зв"язку з чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в сумі по 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 17.03. 2015 року. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалюється рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 243.60 гривень судового збору. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved