Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, яким просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] наймачем жилого приміщення, а саме: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в якій також зареєстрована його мати [PERSON]. Згідно ордеру №74 виданого СУ - 200 позивач має право на проживання в зазначеній квартирі. Згідно акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] від 28 березня 2014 року, [PERSON] з листопада 2012 року не проживає у квартирі [ADDRESS]. З огляду на те, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі, в добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку, внаслідок чого позивач несе матеріальні збитки у вигляді додаткових витрат по оплаті комунальних послуг, які нараховуються від кількості зареєстрованих осіб, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, просить визнати [PERSON] наймачем жилого приміщення, а саме: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Надали пояснення згідно яких відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає, витрати за комунальні послуги не сплачує, її речі у квартирі відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином шляхом оголошення в пресі (газета «Народне слово» №38 (3160) від 04 вересня 2014 року, а. 19), причини неявки суду невідомі. Представник відповідача Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд визнає причини неявки відповідача неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач та представник позивача не заперечили. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2013 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Житлово-експлуатаційна контора №10, Управління Державної міграційної служби України в області, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], Комунальне підприємство «Правник» про визнання недійсним розпорядження про приватизацію, недійсною приватизації квартири, визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено, визнано недійсною приватизацію квартири [ADDRESS], та визнано недійсним розпорядження №50448 від 21 вересня 2012 року органу приватизації - Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради щодо приватизації вказаної квартири на ім"я [PERSON]. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений 19 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 6644. Рішення набрало законної сили 05 квітня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач на підставі ордеру набув право на користування спірною квартирою та був зареєстрований в ній, що встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2013 року та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до довідки №776 від 28 лютого 2014 року, виданої Житлово-експлуатаційною конторою №10, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: [PERSON], [INFO] (наймач) та [PERSON], [INFO] (син наймача). Відповідач [PERSON] з листопада 2012 року не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актом від 28 березня 2014 року, складеним мешканцями будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5/. Згідно акту від 21 вересня 2014 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], гр. [PERSON] з листопада 2012 року не проживає в спірній квартирі, її особисті речі в квартирі відсутні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який являється сусідом та мешкає за адресою: [ADDRESS], пояснив, що відповідач не проживає у спірній квартирі з листопада 2012 року, її особисті речі у квартирі відсутні, витрати по оплаті комунальних послуг вона не несе, позивач не перешкоджає їй у користуванні квартирою. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Підставою припинення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 71 цього кодексу - є відсутність наймача, або члена його сім»ї у місці їх проживання понад шість місяців без поважних причин, тобто за тимчасової відсутності наймача, або члена його сім»ї за ним зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців і причини та мотиви відсутності протягом часу не мають правового значення. Таким чином, підставою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є її безперервна відсутність у місці проживання понад шість місяць без поважних причин. Встановлені обставини по справі доводять обґрунтованість заявленої вимоги, а саме те, що відповідач залишила спірне житло, та фактично не проживає в квартирі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житловим приміщенням, а відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Згідно ч. 2 ст. 106 ЖК України, у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, ч. 2 ст. 106 ЖК УРСР передбачено обов'язкове вирішення питання про визнання наймачем члена сім'ї наймача у досудовому порядку, а лише у разі відмови наймодавця у визнанні наймачем члена сім'ї попереднього наймача, даний спір може бути вирішений судом. Однак, в судовому засіданні сторонами не надано доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] звертався до наймодавця з зазначеним питаннями і отримав відмову у порядку, визначеному законодавством. У зв'язку з цим, суд вважає, що позовна вимога про визнання його наймачем зазначеної квартири заявлена передчасно, а між сторонами відсутній предмет спору. За вказаного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача. На підставі ст.ст.71-72 ЖК України та

Outcome: partial