Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком» про зобов»язання відновлення порушених прав споживача, який мотивує тим, що 22.04.2014 року між ним та ПАТ «Укртелеком» укладено договір № 2200 про надання послуги доступу до мережі Інтернету за технологією ADSL та додаткова угода до договору про надання послуги ADSL - підключення до мережі Інтернет. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов»язувався забезпечити доступ до мережі Інтернет з 22.04.2014 року, однак станом на 04.05.2014 року умови договору не виконав, чим завдав позивачу збитки в сумі 500 грн витрачені на поїздки та складання процесуальних документів, а тому просить суд задовольнити позов. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Просив суд задовольнити позов та зобов»язати відповідача поновити його порушені права споживача і стягнути на його користь нанесені збитки в сумі 500 грн. У судовому засіданні представник відповідача Меренич О.І. позовні вимоги не визнала, проти задоволення таких заперечила, пояснивши, що в день укладення договору про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL №2200 з метою виконання робіт для підключення послуги до абонента виїхав спеціаліст. Перевіривши тип сигналізації, яка встановлена на телефонній лінії споживача, він пояснив [PERSON], що доступ до Інтернет на одній лінії із «тривожною кнопкою» є несумісним і призводить до порушення роботи такого типу сигналізації. Для надання доступу до мережі Інтернет за цим же номером телефону, тобто з метою належного виконання договору, спеціаліст ПАТ «Укртелеком» запропонував абоненту організувати окрему лінію. Також абоненту було роз»яснено, що у випадку, якщо такий спосіб підключення йому не підходить, договір можна розірвати за згодою сторін, але при цьому він повинен повернути ADSL модем, який він одержав для організації послуги, згідно додаткової угоди. Станом на 02.06.2014 року [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» не звертався, не підтвердив ні свою згоду на організацію другої лінії, на ні розірвання договору за згодою сторін. Представник відповідача зауважила, що п. 6.15 договору № 2200 про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL від 22.04.2014р. визначає, що ПАТ «Укртелеком» не несе майнової відповідальності в разі неможливості надання послуги з вини абонента, ПАТ «Укртелеком» вжило всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов»язань і вини відповідача у ненаданні послуги [PERSON] немає. Крім того, зазначила, що збитками позивач називає витрати на поїздки та складання процесуальних документів, однак у відповідності до ч.3 ст. 79 ЦПК України ці витрати, за умови їх документального підтвердження можуть бути визнані лише судовими витратами, а не збитками. На підставі наведеного просила суд в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що приблизно 22.04.2014р. о 10 год. 00 хв. виїзджав згідно наряду на виконання робіт за адресою: [ADDRESS] для підключення послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL. На місці ним було встановлено, що на телефонній лінії споживача встановлена сигналізація - тривожна кнопка, при якій доступ до Інтернету з даної лінії є несумісним, оскільки призводить до порушення роботи такого типу сигналізації. Про виявлене ним було повідомлено [PERSON] і роз"яснено, що для підключення послуги доступу до мережі Інтернет необхідно встановити окрему лінію, на що останній погодився. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Меренич О.І., покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 22.04.2014 року між ПАТ Укртелеком» та [PERSON] було укладено договір № 2200 про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаного договору, з метою підключення послуги до позивача [PERSON] виїзджав спеціаліст ПАТ «Укртелеком», що підтверджується нарядом на виконання робіт № 244059150 від 22.04.2014 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов»язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов»язання. В судовому засіданні встановлено, що спеціалістом ПАТ «Укртелеком» було виявлено, що на телефонній лінії позивача встановлена сигналізація. При цьому ним було роз»яснено [PERSON], що доступ до Інтернет на одній лінії з «тривожною кнопкою» є несумісним і призводить до порушення роботи такого типу сигналізації, та запропоновано [PERSON] влаштувати окрему лінію, на що він погодився. В п. 6.15 договору № 2200 про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL від 22.04.2014р. зазначено, що Укртелеком не несе майнової відповідальності перед абонентом якщо неможливість надання послуг виникла з вини абонента. Відповідно до п.6.20 договору абонент несе відповідальність і ризики за користування кінцевим обладнанням, яке знаходиться у його власності або користуванні. Крім того, позивачем ні при подачі позовної заяви, ні під час розгляду справи в суді не надано будь-яких доказів завдання йому збитків в розмірі 500 грн. За таких обставин, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позову немає і в задоволенні такого слід відмовити.

Outcome: dismissed