Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання заповіту недійсним та встановлення родинних відносин. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] у селі Новосілки-Опарські Миколаївського району Львівської області померла їх тітка [PERSON] [INFO] , рідна сестра [PERSON] (батька позивачів, померлого [INFO] ), внаслідок смерті якої, у відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на належне їй майно. [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, батьками яких були: [PERSON] та [PERSON] . Матір " ю їхнього батька, тобто бабою по батьківській лінії, була [PERSON] , цей факт родинних відносин стверджується відомостями про батьків, наявними у свідоцтві про народження [PERSON] . [PERSON] , що померла [INFO] у селі Новосілка-Опарська Миколаївського району Львівської області, була також матір"ю [PERSON] [INFO] , уродженки та жительки села Новосілки-Опарські Миколаївського району Львівської області, яка доводилася їм рідною тіткою по батьковій лінії (рідна сестра батька). 30 червня 2017 року секретарем Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за реєстраційним № 28 був посвідчений заповіт [PERSON] , яким вона зробила таке розпорядження щодо свого майна на випадок своєї смерті: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 0,2819га; 0,0737га; 0,3011га спадкодавець заповіла відповідачу [PERSON] , все інше своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати спадкодавцю на день її смерті -відповідачу [PERSON] . З вказаним заповітом, позивачі по справі не згідні, оскільки їхні права і законні інтереси порушено у цьому документі як спадкоємців за законом, і посвідчення заповіту відбувалося з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: ст. 56 ЗУ «Про нотаріат» ст.ст. 1247,1251,1257 ЦК України, вимог Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 (далі-Порядок). Окрім того, вважаємо, що спірний заповіт не відображав дійсної волі тітки, тому що у неї не було жодних мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь відповідачів, особливо відповідача [PERSON] , якого вона майже не знала, який був для неї зовсім чужою людиною, ніколи її не доглядав, з нею не проживав, нічим не допомагав, матеріально не підтримував, вважаємо, що оспорюваний заповіт був складений за наполяганням відповідача [PERSON] , під його впливом та за його участі. У тексті заповіту відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податку та адреса місця проживання [PERSON] - особи, що приймала участь в нотаріальній дії і вчиняла на заповіті підпис від імені заповідача [PERSON] , а також відсутні дані про особи свідків, а саме про: дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Окрім того, в порушення вимог ч. З ст. 45 Закону України «Про нотаріат» та абзацу 8 п. 1.4. розділу ІІІ Порядку, якими передбачена вимога зазначення причин з яких фізична особа, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії не могла сама підписати документ, в посвідчувальному написі особою, що вчиняла нотаріальну дію зазначено лише слово «хвороба», однак заповідач, яка померла, як вбачається із лікарського заключення від хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, могла сама підписати даний заповіт, оскільки не мала ані фізичних вад, а ні захворювання, пов"язаного з неможливістю вчинити підпис на заповіті. В оспорюваному заповіті не зазначено, внаслідок якої саме фізичної вади заповідач не могла ознайомитись із заповітом особисто, а також відсутні відомостей про роз"яснення свідкам, присутнім при посвідченні заповіту та особі, яка підписала заповіт замість заповідача, вимог ст. 1255 Цивільного кодексу України про те, що вони не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту та його змісту, а також про те, що заповіт відповідає внутрішній волі заповідача та його волевиявлення є «вільним у відповідності із ч. 3 ст. 203ЦК України, а також, що свідки підтверджують, що заповідач усвідомлює значення своїх дій, має добру пам"ять і може вільно керувати своїми діями.. Окрім того, позивачі піддають сумніву складення друкованого (комп`ютерного) тексту заповіту та видрукування його власне за місцем проживання заповідача ( [ADDRESS] ), і в присутності заповідача, через відсутність там таких технічних можливостей. У заповіті взагалі не зазначено за допомогою конкретно яких загальноприйнятих технічних засобів виготовлявся текст оспорюваного заповіту. 28.12.2017 року позивачами [PERSON] та [PERSON] подано до Миколаївської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом по смерті [PERSON] , але оскільки документи про народження тітки заявників [PERSON] , які б дали змогу підтвердити родинні стосунки, відсутні, що стверджується письмовою відповіддю Миколаївського відділу ДРАЦСу, необхідно в даний час в судовому порядку встановити факт родинних відносин між померлою тіткою та позивачами, бо це необхідно для підтвердження спадкових прав позивачів. Факт наявності родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та померлою [INFO] у селі Новосілки-Опарські Миколаївського району Львівської області [PERSON] , як тіткою ( рідною сестрою батька) позивачів по справі стверджується документально наступними документами: копіями особистих паспортів, свідоцтв про народження та шлюб позивачів [PERSON] , [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією особистого паспорта [PERSON] з довідкою ІНПП; копією лікарського свідоцтва про смерть № 15 [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; витягом з погосподарської книги № 5 за 1991 р. Н.Опарської с\\ради від 04.01.18р. № 12; витягом з погосподарських книг Н.Опарської с\\ради від 10.01.18р. №25; довідкою виконкому Н.Опарської с\\ради від 04.01.18р. № 13., у звязку з чим просили позов задоволити. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутнності, позов підтримала та просила такий задоволити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала суду пояснення аналогічні позовній заяві та просила такі задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та з підстав вказаних у поданому до суду відзиві просила в позові відмовити в повному обсязі. Третя особа, Миколаївська державна натаріальна контора Львівської області надіслала до суду заяву, в якій просила справу слухати у відсутності їх представника, при винесенні рішення суду покладалась на думку суду. Третя особа Новосілко-Опарська сільска рада Миколаївського району Львівської області в судове засідання не зявилася, хоч належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями ч. 2 ст.319ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або законом (ст. ст.1216, 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Згідно зі ст.1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у селі Новосілки-Опарські Миколаївського району Львівської області померла тітка позивачів [PERSON] [INFO] , рідна сестра [PERSON] (батька позивачів, померлого [INFO] ), що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 15 від 18.07.2017р., виданим Амбулаторією загальної практики сімейної медицини села Велика Горожанна Миколаївського району Львівської області (копія свідоцтва долучається), внаслідок смерті якої, у відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина на належне їй майно. 30 червня 2017 року секретарем Новосілко-Опарської сільської ради Миколаївського району Львівської області за реєстраційним № 28 був посвідчений заповіт [PERSON] , яким вона зробила таке розпорядження щодо свого майна на випадок своєї смерті: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 0,2819га; 0,0737га; 0,3011га спадкодавець заповіла відповідачу [PERSON] , все інше своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати спадкодавцю на день її смерті -відповідачу [PERSON] . Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] під час складання заповіту розуміла значення своїх дій, не була прикута до ліжка у звязку із хворобою, така ходила з паличкою, однак не вміла читати і писати, тобто була неписемна. Секретар сільської ради Дякунчак О.Ю. писав текст заповіту від руки в хаті, потім пішов до приміщення сільської ради, щоб надрукувати його, коли він повернувся, то вказаний заповіт був прочитаний в голос в присутності свідків та [PERSON] . Світки та [PERSON] підписали заповіт. Ст. 1257 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином, можна дійти висновку про те, що недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у гл. 85 ЦК України, зокрема її статтях 1247-1249, 1253 ЦК України. Аналіз цих статей висуває такі вимоги до форми заповіту, як письмова з нотаріальним посвідченням. Так, форма заповіту має бути письмова, а порядок його посвідчення - різний: насамперед нотаріусом з додержанням вимог статей 1248, 1249 ЦК України; посадовою особою органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України). Інші незначні порушення складення, підписання заповіту не тягнуть його недійсність, якщо вони не впливають на вільне волевиявлення заповідача. Вважаю, що незначні, формальні порушення процедури посвідчення заповіту, на які посилаються позивачі у своїх позовних вимогах, зокрема відсутність у тексті заповіту дати народження, місця проживання, реквізитів паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка не можуть визнаватися підставою для недійсності цього правочину, оскільки текст оспорюваного заповіту містить інформацію про те, що ці дії вчинені («особи встановлено, дієздатність перевірено»). Зі змістустатті 12 ЦПК Українивбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зістаттею 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд вважає, що оскаржуваний заповіт за формою, порядком його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення заповідача відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивачами належних та допустимих доказів не надано, у звязку з чим у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Факт наявності родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та померлою [INFO] у селі Новосілки-Опарські Миколаївського району Львівської області [PERSON] , як тіткою ( рідною сестрою батька) позивачів по справі стверджується документально наступними документами: копіями особистих паспортів, свідоцтв про народження та шлюб позивачів [PERSON] , [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією особистого паспорта [PERSON] з довідкою ІНПП; копією лікарського свідоцтва про смерть № 15 [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; витягом з погосподарської книги № 5 за 1991 р. Н.Опарської с\\ради від 04.01.18р. № 12; витягом з погосподарських книг Н.Опарської с\\ради від 10.01.18р. №25; довідкою виконкому Н.Опарської с\\ради від 04.01.18р. № 13, показами відповідача [PERSON] , який у своїх поясненнях в судовому засіданні ствердив, що [PERSON] та [PERSON] були неповнорідними (рідними по мамі) сестрою та братом, а тому така вимога є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed