Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

17.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності майна, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування зміненого відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позову (а.с.89) позивач зазначає, що [INFO] року померла його рідна бабуся [PERSON], після якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 9,9417 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі цього документу, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, та грошовий вклад за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України. Позивач стверджує, що його мати [PERSON] була б єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері [PERSON], але померла раніше за неї [INFO] року. Відповідно до заповіту від 27.11.2002 року, складеного [PERSON], вона заповіла синові свого останнього чоловіка [PERSON] належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], виданий члену КСП імені Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області, розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Позивачу відповідно до заповіту від 03.10.2003 року, складеного [PERSON], вона заповіла належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], виданий члену КСП імені Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області, розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, майновий пай та грошовий вклад. Позивач вказує, що із змісту заповітів, складених 27.11.2002 року та 03.10.2003 року вбачається, що [PERSON] заповідала відповідно [PERSON] і позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER] та сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], тобто сертифікати на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, яка їй у власність в натурі на той час виділена не була. У 2004 році [PERSON] самостійно реалізувала належне їй на підставі двох сертифікатів право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), отримавши у приватну власність землю (паї), про що свідчить виданий на її ім'я на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року державний акт серії [INFO] на право приватної власності на земельну ділянку площею 9,9417 га. Посилаючись на п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу (далі - ЗК) України, позивач вважає, що на дату відкриття спадщини - [INFO] року, право [PERSON] на частки (паї), підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER] та сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], було припинене, оскільки ці сертифікати стали недійсними. Правом, передбаченим статтею 1254 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України, згідно якої заповідач мала право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт, чи внести до заповіту зміни, [PERSON] не скористалась. Отже, вважає позивач, ні він, ні [PERSON] на момент відкриття спадщини померлої [PERSON] не були спадкоємцями за заповітом. В той же час позивач стверджує, що він є єдиним спадкоєцем за законом за правом представлення відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України після смерті його матері [PERSON], яка згідно з нормою ст.1261 ЦК України була б єдиним спадкоємцем першої черги після смерті її матері [PERSON] ( прізвище за першим шлюбом - [PERSON]) [PERSON], але померла раніше за неї [INFO] року. Позивач зазначає, що [PERSON] не є родичем спадкодавці [PERSON] - відсутня кровна спорідненість, а є сином останнього чоловіка спадкодавці - [PERSON], який помер у 2002 році, не усиновлений спадкодавцем, не проживав зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, майнове право, яке йому заповіла спадкодавця, було відсутнє на час відкриття спадщини, він не подавав заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру про відсутність спадкової справи померлої [PERSON] та листом нотаріуса від 14.10.2011 року № 758/01-16. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року по справі № 188/588/14-ц, провадження №2/188/3444/2014, за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Хорошівська сільська рада, Управління Дерземагенства Петропавлівського району про встановлення права власності в порядку спадкування за заповітом, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року, у позові відмовлено, в тому числі з підстави відсутності спадкового майна (речових прав), зазначеного в заповіті. Отже, на час розгляду цієї справи, зазначає позивач, [PERSON] не є спадкоємцем майна померлої [PERSON] і рішення суду по цій справі не може вплинути на його права або обов'язки щодо однієї із сторін. На день смерті спадкодавці [PERSON], стверджує позивач, він знаходився на заробітках за межами України і не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Відразу після повернення в Україну в жовтні 2011 року він звернувся до нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON]. Листом від 14.10.2011 року № 758/01-16 завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, зазначивши наступні причини: 1) ним пропущений строк для прийняття спадщини, який закінчився 03.06.2006 року; 2) свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 9,9417 га, розташовану на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за заповітом не може бути видане, так як заповіт складений на сертифікат на право на земельну частку (пай); 3) Державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений неналежним чином. Для вирішення питання спадкування земельної ділянки та подовження строку для прийняття спадщини на інше майно нотаріус в цьому листі рекомендувала позивачу звернутися за юридично-правовою допомогою до адвоката з подальшим зверненням до суду, що позивач і зробив. 08.11.2011 року позивачем було подано позов до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про: встановлення факту належності земельної ділянки площею 9,9417 га, розташованої на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року; визнання за ним в порядку спадкування права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу; визнання за ним в порядку спадкування права власності на спадкове майно, а саме на грошовий вклад за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України. На вимогу суду 27.08.2012 року завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П. надала постанову від 27.08.2012 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 9,9417 га, що належала померлій [INFO] року [PERSON] з наступних причин: - [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав, сумісно з нею не проживав, а отже, вважається таким, що не прийняв спадщину; - майно, вказане у заповіті, не відповідає складу спадкового майна на момент відкриття спадщини, адже заповіт складений на право на земельну частку (пай), а спадкоємцем надано державний акт на право власності на земельну ділянку; - наданий спадкоємцем державний акт на право власності на земельну ділянку серії [INFO] оформлений не належним чином (відсутні номер та дата реєстрації державного акта). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року у цивільній справі № 0432/2126/2012 задоволено позов [PERSON] до Хорошівської сільської ради про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Суд першої інстанції вирішив: встановити факт належності земельної ділянки площею 9,9417 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року; визнати за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на грошовий вклад за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України. 27.06.2013 року [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що вказане рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Оскільки рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року скасоване рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, наявність такого судового рішення, на думку позивача, не позбавляє його права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно померлої [INFO] року [PERSON] в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та встановлення строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на грошовий вклад, тому що цей позов він подає з інших підстав, ніж ті, за якими було раніше прийняте рішення суду, і частково змінив предмет позову. Позивач стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті як його бабусі [PERSON], так і його матері [PERSON], яка була б єдиним спадкоємцем першої черги після смерті її матері [PERSON] ( прізвище за першим шлюбом - [PERSON]) [PERSON], але померла раніше неї [INFO] року, тому за ним має бути визнане право власності в порядку спадкування за законом на спадщину померлої [INFO] року [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу. Враховуючи, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку оформлений не належним чином - відсутні номер та дата державної реєстрації, на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд може, вважає позивач, встановити факт належності цієї земельної ділянки на праві власності померлій [PERSON]. Позивач стверджує, що у нього відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, тому він звернувся до суду за правилами позовного провадження. Що стосується грошового вкладу за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України, то за його позовом, враховуючи поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд може на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України визначити додатковий строк для прийняття цього спадкового майна, тому що нотаріус постановою від 27.08.2012 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошовий вклад у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1236, 1261,1266, 1272 ЦК України позивач просить: встановити факт належності на праві власності померлій [INFO] року [PERSON] земельної ділянки площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області; визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу; визначити йому, [PERSON], додатковий строк два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для прийняття спадщини померлої [INFO] року [PERSON] у вигляді грошового вкладу за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/067 Павлоградського відділення в смт.Петропавлівка ПАТ «Державний ощадний банк України». В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив, що пропустив строк для прийняття спадщини померлої [INFO] року [PERSON] з поважних причин, бо знаходився на заробітках за межами України. Однак, навіть у разі визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини, він не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, тому що державний акт на право власності на неї оформлений не належним чином, бо відсутні номер та дата реєстрації державного акта. Відповідач в судове засідання представника не направив, подав письмову заяву до суду з проханням розглянути справу без участі представника відповідача, рішення суду визнає (а.с.81). Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є громадянином України, зареєстрованим за місцем постійного проживання в [INFO], що підтверджується копіями сторінок 1-3 та 10-11 його паспорту серії [NUMBER], виданого 13.01.2004 року Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області та копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.6). Матір'ю позивача була [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданого 11.03.1961 року Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7), дошлюбне прізвище якої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 11.08.1960 року Хорошівським ЗАГС Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7), матір'ю якої і бабою позивача була [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 02.12.1950 року Петропавлівським райЗАГС Дніпропетровської області (а.с.7, на звороті), якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище чоловіка [PERSON]. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29.07.1996 року Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.8). 27.11.2002 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яким заповіла [PERSON] належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], виданий члену КСП імені Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області, розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується копією цього заповіту (а.с. 11). 03.10.2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яким заповіла позивачу належний їй на праві особистої власності сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], виданий члену КСП імені Ватутіна Петропавлівського району Дніпропетровської області, розміром 5,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, майновий пай та грошовий вклад. За змістом заповітів, складених 27.11.2002 року та 03.10.2003 року, [PERSON] заповідала відповідно [PERSON] і позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER] та сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], тобто сертифікати на право на земельну частку (пай), а не саму земельну ділянку, яка їй у власність в натурі на той час виділена не була. У 2004 році [PERSON] самостійно реалізувала належне їй на підставі двох сертифікатів право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), отримавши у приватну власність землю (паї), що підтверджується копією виданого на її ім'я на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року державного акту серії [INFO] на право приватної власності на земельну ділянку площею 9,9417 га (а.с.13), та копією листа відділу Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 10.11.2011 року №7/10-3368, в якому зазначено, що на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 року № 128-р-04 [PERSON], власниці сертифікатів серії ДП № [NUMBER] від 21.05.1997 року та серії ДП № [NUMBER] від 06.11.2002 року передано у власність земельні ділянки (паї) №699 та №700 загальною площею 9,9417 га (а.с.14). Із змісту пункту 17 перехідних положень Земельного кодексу (далі - ЗК) України випливає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Хорошівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.9). Згідно із ст.1216 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до пункту 17 перехідних положень Земельного кодексу (далі - ЗК) України на момент відкриття спадщини - [INFO] року, право [PERSON] на частки (паї), підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER] та сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП № [NUMBER], було припинене, оскільки ці сертифікати стали недійсними. Правом, передбаченим статтею 1254 ЦК України, згідно якої заповідач мала право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт, чи внести до заповіту зміни, [PERSON] не скористалась. Отже, земельна ділянка, яка належала померлій [PERSON], не входить до майна, на яке вона склала заповіти 27.11.2002 року та 03.10.2003 року, і може бути успадкована тільки спадкоємцем за законом. Такий висновок суду підтверджується рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року по справі № 188/588/14-ц, провадження №2/188/3444/2014, за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - Хорошівська сільська рада, Управління Дерземагенства Петропавлівського району про встановлення права власності в порядку спадкування за заповітом, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року, яким у позові відмовлено, в тому числі з підстави відсутності спадкового майна (речових прав), зазначеного в заповіті (а.с.87-88). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач є внуком спадкодавці [PERSON] і спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його матері [PERSON], якби вона була живою на час відкриття спадщини, тобто земельну ділянку та все інше спадкове майно, оскільки його мати була єдиним спадкоємцем і він є єдиним спадкоємцем за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2). Позивач на час відкриття спадщини був відсутній за місцем постійного проживання, знаходився в Російській Федерації, де працював на будівництві без офіційного оформлення договору з роботодавцем, повернувся до України в жовтні 2011 року. Ці обставини, крім пояснень позивача, підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які працювали разом з позивачем. Після повернення в Україну в жовтні 2011 року позивач звернувся до нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON]. Листом від 14.10.2011 року № 758/01-16 завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, зазначивши наступні причини: позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, який закінчився 03.06.2006 року; свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 9,9417 га, розташовану на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за заповітом не може бути видане, так як заповіт складений на сертифікат на право на земельну частку (пай); державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений неналежним чином. Ці обставини підтверджуються копією вказаного листа нотаріуса (а.с.16). Для вирішення питання спадкування земельної ділянки та подовження строку для прийняття спадщини на інше майно нотаріус в цьому листі рекомендувала позивачу звернутися до суду. 08.11.2011 року позивачем було подано позов до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про: встановлення факту належності земельної ділянки площею 9,9417 га, розташованої на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу; визнання за ним в порядку спадкування права власності на спадкове майно, а саме на вказану земельну ділянку та на грошовий вклад за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України (а.с.17-18). 27.08.2012 року завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори Дидюк Т.П. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 9,9417 га, що належала померлій [INFO] року [PERSON] з наступних причин: - [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав, сумісно з нею не проживав, а отже, вважається таким, що не прийняв спадщину; - майно, вказане у заповіті, не відповідає складу спадкового майна на момент відкриття спадщини, адже заповіт складений на право на земельну частку (пай), а спадкоємцем надано державний акт на право власності на земельну ділянку; - наданий спадкоємцем державний акт на право власності на земельну ділянку серії [INFO] оформлений не належним чином (відсутні номер та дата реєстрації державного акта). Зазначене підтверджується копією постанови нотаріуса від 27.08.2012 року (а.с.19). Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року у цивільній справі № 0432/2126/2012 позов [PERSON] до Хорошівської сільської ради про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задоволено: встановлено факт належності земельної ділянки площею 9,9417 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року; визнано за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку та на грошовий вклад за рахунком № [NUMBER] у філії № 2992/070 Павлоградського відділення в с.Хороше Ощадного банку України, що підтверджується копією рішення (а.с. 20-21). 13.03.2013 року на підставі вказаного рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року, що набрало законної сили 24.12.2012 року, позивач зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на земельні ділянки площею 4,9706 га та 4,9711 га, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2013 року, реєстраційний № 22877912238 та реєстраційний № 22878612238 (а.с.24-25). 27.06.2013 року [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що вказане рішення суду підлягає скасуванню в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Враховуючи, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року скасоване рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за заповітом, наявність такого судового рішення не позбавляє суд права вирішити позовні вимоги про встановлення факту належності померлій [INFO] року [PERSON] земельної ділянки, визнання права власності позивача на спадкове майно [PERSON] в порядку спадкування за законом на земельну ділянку та встановлення строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за законом на грошовий вклад, тому що цей позов подано позивачем з інших підстав, ніж ті, за якими було раніше прийняте рішення суду, і частково змінено предмет позову. Відповідно до ч.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У виданому [PERSON] державному акті серії [INFO] на право приватної власності на земельну ділянку площею 9,9417 га (а.с.13) відсутні номер його реєстрації в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та дата його видачі. Однак, її право власності на зазначену земельну ділянку не оспорюється відповідачем та визнається уповноваженим державним органом в сфері земельних відносин - відділом Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, що підтверджується копією листа від 10.11.2011 року №7/10-3368, в якому зазначено, що на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації від 27.02.2004 року № 128-р-04 [PERSON], власниці сертифікатів серії ДП № [NUMBER] від 21.05.1997 року та серії ДП № [NUMBER] від 06.11.2002 року передано у власність земельні ділянки (паї) №699 та №700 загальною площею 9,9417 га (а.с.14). У п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено наступне: "При вирішенні питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). За змістом ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про встановлення факту належності на праві власності померлій [INFO] року [PERSON] земельної ділянки площею 9,9417 га, розташованої на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, в межах, визначених державним актом на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК, згідно з якою за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, бо перебував на заробітках в Російській Федерації на час відкриття спадщини і після того до жовтня 2011 року, не маючи змоги особисто, як це передбачено ч.2 ст.1268 ЦК України, подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, але відразу зробив це після повернення до України в жовтні 2011 року і своєчасно звернувся до суду після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину. За встановлених обставин суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини і вважає за можливе визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини у вигляді грошового вкладу у філії Павлоградського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, достатній для звернення до нотаріуса. Що стосується спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 9,9417 га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлій [INFO] року відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [INFO], виданого на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації № 128-р-04 від 27.02.2004 року без визначення дати видачі такого документу, то, враховуючи неможливість виправлення недоліків вказаного державного акту і відсутність у позивача належно оформленого правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку, суд не бачить необхідності визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини у вигляді цієї земельної ділянки, оскільки нотаріус уже відмовила позивачу з підстав неналежного оформлення державного акту, і приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянк, що належала померлій [INFO] року [PERSON] Позивач сплатив судовий збір відповідно до ціни позову, визначеної згідно з копіями витягів з документації із землеустрою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.04.2013 року № 7/10-1497 та № 7/10-1498 (а.с.32-33) і копією довідки філії № 2992/067 Павлоградського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області від 15.01.2013 року про наявність на компенсаційному рахунку № [NUMBER] грошових коштів в розмірі 5335,65 гривень (а.с.31) та вимог п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 2357,80 гривень, що підтверджується квитанцією ПАТ «ПриватБанк» (а.с.30). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд, незалежно від наявності такої вимоги позивача, стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1254,1261, 1266, 1268-1270, 1272 ЦК України

Outcome: approved