Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що 31 січня 2003 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Вони з відповідачкою мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). У 2015 році шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. З моменту стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , він регулярно їх сплачує, оскільки дбає про належне матеріальне забезпечення сина. 29 вересня 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис 109. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначені обставини, тобто народження другої дитини у новому шлюбі, він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище для обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Просить суд зменшити розмір аліментів стягнутих з нього рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1/6 частини. У судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 31 січня 2003 року перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2015 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 вересня 2018 року Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] 29 вересня 2018 року уклав шлюб з [PERSON] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] у позивача народилась дитина - донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 березня 2019 року Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість або припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, судом встановлено, що з позивача [PERSON] за рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2006 року стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Крім того, судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2019 року з позивача стягнуто аліменти на іншу дитину, доньку - [PERSON], [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку. Таким чином загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача на даний час становить 1/2 частину його заробітку (доходу) або 50,00%. Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто законодавцем передбачено, що на одну неповнолітню дитину платник аліментів повинен сплачувати аліменти у загальному розмірі 1/4 частки свого сукупного щомісячного доходу, і на думку суду, тільки за виняткових обставин, з врахуванням вимог ст.182 СК України, розмір аліментів на утримання дитини може бути визначений у розмірі меншому, ніж передбачений вказаною нормою закону. Крім того, згідно ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків. Таким чином, розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання двох дітей не перевищує розмір визначений ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», інших доказів для зменшення розміру аліментів крім свідоцтва про народження другої дитини, позивачем суду не надано, тому суд вважає, що розмір стягуваних з позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України. Крім того, стаття 141 СК України, встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з позовних вимог, позивач вимагає зменшити розмір аліментів тільки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в той же час вважає, що сплата аліментів на другу дитину - доньку [PERSON], у розмірі 1/4 частини його доходу є допустимим, на думку суду, рішення про зміну аліментів стосовно лише однієї дитини, створює небезпеку дискримінації її прав порівняно з іншою дитиною, питання щодо зменшення розміру аліментів якої не вирішується. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вирішення питання про зменшення розміру аліментів, що сплачується на утримання лише однієї з двох дітей не є справедливим. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 274-279, 280-283 ЦПК України, - суд

Outcome: dismissed