Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1290 га, яка розташована за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті [INFO] року його дружини [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, придбана останньою під час перебування в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу. Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця державного акта на землю. Рішенням Козелецького районного суду від 12 листопада 2014 року позов задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1\\2 частину земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що він відмовився від одержання свідоцтва про право власності на свою частку у спільному майні подружжя, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, тому має право на успадкування будинку в цілому. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], а тому об'єктом спадкування є лише 1\\2 частина земельної ділянки і на цю частину за позивачем належить визнати право власності, а в решті вимог треба відмовити. Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне. Судом встановлено, з 18.03.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). 08 листопада 2002 року під час перебування у шлюбі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1290 га за адресою [ADDRESS] (а.с.11). 02 вересня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7) Зазначені обставини справи учасники судового розгляду не спростовували та не заперечували. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та з матеріалів спадкової справи вбачається, що 26 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.19). Одночасно, в цій заяві [PERSON] підтвердив, що він відмовляється від одержання свідоцтва про право власності на 1\\2 частину спільного майна подружжя. Інші спадкоємці [PERSON] - її мати [PERSON] та дочка [PERSON] відмовились від спадщини на користь [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.19 зворот, 20). 22 вересня 2014 року державний нотаріус Козелецької районної державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом в цілому на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками та компенсаціями, яка знаходять в ПАТ „Державний ощадний банк України" (а.с.20 зворот, 21). Виходячи з вимог ст.ст. 22,28 КпШС УРСР, чинного в період надбання спірного майна подружжям [PERSON], та відповідно до положень ст.ст. 60, 70 СК України, чинного на час смерті [PERSON], майно, придбане у період шлюбу, є спільною власністю подружжя та у разі його поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дійсно, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину спадкового майна, єдиним спадкоємцем є чоловік померлої - позивач [PERSON] Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на всю земельну ділянку, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що земельна ділянка належала його померлій дружині, була придбана в шлюбі, але він відповідною заявою відмовився від одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Проте з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05 вересня 2014 року вбачається, що власником спірної земельної ділянки є [PERSON] (а.с.14 зворот). Відповідно до ст. 131 ЗК України (в редакції станом на 08.11.2002 року) громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Згідно ст.125 ЗК України (в редакції станом на 08.11.2002 року) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приписами ст. 126 ЗК України (в редакції станом на 08.11.2002 року) було передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Отже, враховуючи, що за життя [PERSON] не зареєструвала в належний спосіб своє право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], придбану на підставі договору купівлі-продажу, то дана земельна ділянка не входить до спадкової маси, тому за позивачем [PERSON] не може бути визнано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Outcome: partial