Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

04.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє і в інтересах неповнолітньої [PERSON], Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання втратившими право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовною заявою від 07.07.2014 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, вказавши в якості третьої особи Службу у справах дітей. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У 2002 році вона зареєструвала у вказаному будинку свого сина [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON]. Сумісне життя сина з відповідачкою не склалося та 14.12.2010 року шлюб між ними було розірвано. Місце проживання неповнолітньої дитини визначено з матір'ю. Відповідач разом з дитиною виселились з належного їй будинку, однак надалі звернулася до суду з позовом про вселення. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 14.11.2011 року відповідачку разом з дитиною було вселено до вищевказаного будинку. Рішення суду виконано 20.02.2013 року, але відповідачка з дитиною після цього жодного дня не проживали в будинку. 03.03.2013 року [PERSON] вивезла з будинку усе належне їй майно, її речей там немає. Протягом року після вселення відповідач з дитиною не проживають за адресою реєстрації. На теперішній час [PERSON] мешкає за іншою адресою, утворила нову родину, народила другу дитину. Добровільно знятися з реєстраційного обліку вона відмовляється, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, перешкоджає вільному користуванню належним їй майном. З ураховуванням наведеного, просить суд визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] втратившими право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали з підстав, зазначених в позові. Представник ІІІ особи проти позовних вимог не заперечувала і пояснила, що служба у справах дітей перевіряла викладені в позові факти і було встановлено, що дійсно в будинку позивача відповідач з дитиною не живуть. В сільській раді повідомили, що факт проживання перевірявся кожен місяць. Дитина в сільській школі не навчається, а навчається в школі №6 м. Нікополя. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, заперечень проти позову не надала. Від представника ІІІ особи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла заява про слухання справи у відсутність представника. За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника позивача, представника ІІІ особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.8). Згідно довідки Придніпровської сільської ради в будинку позивача з 24.09.2002 року зареєстрована відповідач з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 14 грудня 2010 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою був розірваний (а.с.5). Після розірвання шлюбу відповідачка в будинку позивача не мешкала, але за рішенням суду була вселена в спірний будинок. Рішення суду було виконано 20.02.2013 року, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (а.с.9), але відповідачка з дитиною фактично в будинок не заселилася, а 03 березня 2013 року вивезла з будинку все майно, присуджене їй за рішенням суду, що підтверджується розпискою та актом опису майна (а.с.10-11). Ці обставини підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що допомагали виносити речі та меблі. [PERSON] суду пояснив, що підписував акт опису майна, в будинку живе тільки позивач, ні відповідачка, ні дитина в селі не живуть. Свідок [PERSON] суду також пояснив, що в будинку живе тільки позивач. Після розірвання шлюбу з [PERSON] він бачив відповідачку тільки один раз, коли вона вивозила речі. Ті обставини, що відповідачка з дитиною не мешкає в будинку позивача і після вселення, тобто з 20.02.2013 року, підтверджуються довідкою, згідно якої [PERSON] в сільській школі не навчається (а.с.7), актами з місця проживання, які складалися кожен місяць і згідно яких відповідачка з дитиною після виконання рішення про вселення жодного дня не з"являлися за адресою позивача (а.с.12-25). При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зняття відповідачки з реєстраційного обліку, суд вважає передчасними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: partial