Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

10.11.2014 року позивачка, [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку поділу спільного майна подружжя , посилаючись на те, що 07.06.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 168. 28.08.2007 року на підставі договору купівлі-продажу вона та її чоловік - [PERSON] за сумісні грошові кошти придбали 66/100 частини будинку [ADDRESS]. Документи оформили на чоловіка. 29.11.2011 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] колишній чоловік позивачки - [PERSON] помер. 12 вересня 2014 року вона звернулась до Другої Харківської державної нотаріальної контори із проханням видати на її ім'я Свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу у період з 07.06.2003 року по 29.11.2011 року. Але того ж дня позивачка отримала відповідь, що згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат», дійсно, нотаріус має право видати Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них за місцем відкриття спадщини, але на момент відкриття спадщини гр. [PERSON] була вже колишньою дружиною спадкодавця - тобто по питанню визнання за нею права власності на майно набуте під час спільного шлюбу їй треба звернутися до суду. У зв'язку з цим, просила суд на підставі ст.ст. 60, 69, 70 СК України визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на 33/100 частки будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином. Від третьої особи Другої Харківської державної нотаріальної контори надійшла заява про слухання справи за їх відсутністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені факти та відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07.06.2003 року по 29.11.2011 року. За час шлюбу, 28.08.2007 року подружжям на підставі договору купівлі-продажу придбано 66/100 частини будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України також визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до вимог ст. 69,70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі такого поділу частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. На підставі зазначеного вимоги позивачки підлягають до задоволення.

Outcome: approved