Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

03.12.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з\~ відповідача\~на її\~користь аліменти\~на \~утримання неповнолітньої\~дитини,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів \~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до\~повноліття дитина,\~ та\~аліменти на\~ її\~користь як\~дружини,\~з якою\~проживає дитина,\~у \~розмірі \~1/6\~частини всіх\~видів \~заробітку (доходу),\~до досягнення\~дитиною трьох\~років, починаючи стягнення з дня звернення до суду. В обґрунтування позову позивач зазначила, що дитина проживає з нею та перебуває перебувають на її повному триманні. Відповідач проживає окремо та відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальне утримання для дитини, хоча таку змогу має, оскільки є працездатним, фізично здоровим та має достатні доходи. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. 07.12.2020 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач заявила письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач до\~ суду \~повторно не\~з`явився, \~причини його неявки\~суду невідомі,\~відзиву на\~позов від\~якого не\~надходило.\~ 09.02.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено, батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі /а.с.3/. Малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України обов`язку утримувати їх спільну неповнолітню дитину та не надає матеріальну допомогу на її утримання. Вказані обставини не оспорено та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно із ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на обставити справи та надані докази судом встановлено, що будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині на момент розгляду справи не існує. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє їх утримання. Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина, та на дружину, до досягнення дитиною трьох років. Зокрема, є працездатним, його стан здоров`я дає змогу працювати, інших утриманців немає. Тому суд,\~враховуючи,\~також,\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дітей відповідного\~віку передбачений\~Закон України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік»,\~прийшов \~ до\~висновку,\~що\~відповідач\~спроможний сплачувати\~аліменти\~ у\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів \~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до\~повноліття дитина,\~ та\~аліменти на\~ її\~користь як\~дружини,\~з якою\~проживає дитина,\~у \~розмірі \~1/6\~частини всіх\~видів \~заробітку (доходу),\~до досягнення\~дитиною трьох\~років, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Outcome: approved