Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1992 року народження та [PERSON] , 1969 року народження. Як пояснює позивач, з серпня 2018 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Крім того, рішенням Лохвицького районного суду від 17.07.2007 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно позивача по справі. \~ \~ \~ \~Позивач не має можливості повною мірою розпоряджатися своїм майном, оформити субсидію, реєстрація відповідача перешкоджає вільно користуватися майном, тому [PERSON] змушена звернуться до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. В судове засідання відповідач не з"явився по невідомим суду причинам, належним чином повідомлений про час, дату і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву не подав. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 24.03.2016 року належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дане підтверджується договором дарування житлового будинку від 24.03.2016 року (а. с. 6). Згідно довідки Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області від 02.04.2019 року № 890, у вказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , 1992 року народження та [PERSON] , 1969 року народження (а.с. 11). Згідно акту обстеження про факт проживання наданий Заводською міською радою від 02.04.2019 року - з серпня 2018 року [PERSON] не проживає в будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.07.2007 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати, інші не заборонені законом угоди. У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР. а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом і у цьому випадку положення статтей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідач не проживає у вищезазначеному будинку. Факт реєстрації відповідача у вищевказаному будинку має для позивача негативні наслідки, порушує її права як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved