Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 21.06.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку їх сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між ними погіршувались. Тепер у їх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Спільне життя у них з відповідачем не складається через різні погляди на життя та різні характери. Вони постійно сваряться, що призвело до втрати любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться з початку 2020 року. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Позивач зазначає, що шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Позивач вказує, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, порушився сон і погіршилася працездатність, вона перебуває у стані постійного стресу. А тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання дітей разом з нею. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Зазначила, що більше року вони з відповідачем проживають окремо і діти разом із нею. Діти батька боялися, він ніколи не брав участі у їх вихованні та утриманні. На даний час позивач проживає з іншим чоловіком і бажає зареєструвати з ним шлюб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 21.06.2008 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.12.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 29.07.2011 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивача внаслідок різних характерів та поглядів на життя, між сторонами постійно виникали сварки, що призвело втрати між ними почуттів любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Двоє спільних дітей проживають разом із нею, а відпровідач ніколи не брав участі у їх вихованні та утриманні. Крім того, позивач проживає з іншим чоловіком і бажає зареєструвати з ним шлюб. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене вище, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд уважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - залишити проживати разом з матір`ю .

Outcome: approved