Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] \~у м. Вільногірську Дніпропетровської області помер її чоловік, [PERSON] , який з 1974 р. до часу смерті постійно проживав разом з нею у [ADDRESS] , і був зареєстрований в зазначеному будинку до 1991 року. За своє життя, [PERSON] заповітів не складав. Після смерті чоловіка, спадкоємцями за законом першої черги, були вона та дочка [PERSON] . При цьому, ні вона, ні дочка у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Оскільки до складу спадщини після смерті чоловіка ввійшло нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] - раніше, до 2016 року) їй необхідно було згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України, звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно. 11.10.2019 року за її заявою приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєвою Г.В. була відкрита спадкова справа № 83/2019 після смерті [PERSON] . Також 11.10.2019 року приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєвою Г.В., була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право власності за законом після смерті її чоловіка, у зв`язку з тим, що вона у визначений ст. 1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, та на момент смерті чоловіка разом з ним зареєстрована не була. Таким чином, для того щоб вимагати від нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , їй необхідно встановити в судовому порядку факт того, що вона постійно проживала з померлим на час його смерті у м. Вільногірську Дніпропетровської області. \~ \~ \~ \~Вважає, що вона повинна вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, на момент його смерті, проживала постійного з ним в належному їм житловому будинку [ADDRESS] з 1974 року і по час його смерті у січні 2019 року та у встановлений законом строк заяв про відмову від спадщини до нотаріусу не подавала. \~ \~ \~ \~При цьому, її чоловік в 1991 році перереєструвався за місцем проживання в буд. [ADDRESS] . Необхідність перереєстрації виникла в зв`язку з тим, що між ним та його братом виник спір щодо успадкування за заповітами частин вказаного будинку після смерті [INFO] спадкодавця (їх вітчима), який залишив заповіти на їх користь. Фактично ж чоловік продовжував проживати разом з нею без реєстрації місця проживання в належному їм будинку [ADDRESS] , в якому залишилась зареєстрована вона. Для нотаріального оформлення прийнятої нею спадщини після смерті [PERSON] , просить встановити факт того, що вона проживала разом з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , з 1974 року і до часу його смерті [INFO] . В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просить її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] , в судовому засіданні просила заяву задовольнити, пояснила, що заявниця - це її мати, батько та мати постійно проживали разом за адресою [ADDRESS] , а зареєстрований батько був в буд. [ADDRESS] , де на даний час проживає вона. Батьки перебували в зареєстрованому шлюбі і на протязі всього життя постійно проживали разом до часу смерті батька. Представник заінтересованої особи - Вільногірської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, свого представника в судове засідання не направив, надав клопотання, згідно якого просив розглядати справу за його відсутності , заперечень по суті даної заяви не має. (а.с. 22). Вислухавши представника заявниці, заінтересовану особу [PERSON] , свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] суду показала, що знає сім`ю [PERSON] дуже давно - з початку 60-х років і по теперішній час, подружжя весь час жили разом в буд. [ADDRESS] до смерті чоловіка - [PERSON] , а тепер [PERSON] там же проживає одна. Свідок [PERSON] суду показав, що знав померлого [PERSON] на протязі 15 років, підтримував з ним дружні стосунки, він постійно жив по вул. Привокзальній зі своєю дружиною до часу його смерті. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видано Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до якого він помер [INFO] у м. Вільногірську Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис про смерть № 35 від 30.01.2019 року (а.с. 7). Факт родинних стосунків заявниці [PERSON] та померлого [PERSON] , підтверджено копією свідоцтва про одруження, згідно з яким вони одружились 24 вересня 1960 р., про що Верхівцевським міським відділом РАЦС Криничанського району Дніпропетровської області складений актовий запис № 118 (а.с. 6) Факт реєстрації заявниці за адресою [ADDRESS] підтверджується копією витягу № 1211 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом реєстрації фізичних осіб 01.04.2021 р. (а.с.9) та копією паспорту заявниці серії [NUMBER] виданого Вільногірським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 25.04.1997 р.(а.с.5). Факт відмови заявниці у видачі свідоцтва про право спадщину за законом підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2019 року, відповідно до якої приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Савельєвою Г.В. 11.10.2019 року за заявою [PERSON] відкрита спадкова справа № 83/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки остання в зазначений ст. 1270 ЦК України (шість місяців з дня смерті спадкодавця) строк, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, разом зі спадкодавцем [PERSON] зареєстрована на день смерті не була. (а.с.8) Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,\~1231 ЦК України ). Згідно з\~частиною другою\~статті 1220\~ЦК України\~часом відкриття\~спадщини є\~день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч.ч.\~3,4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.ч. 1,6 ст. 29 ЦК України є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтями 2, 3\~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір\~\~\~місця проживання в Україні» передбачено, що\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] , заявниця є спадкоємцем померлого першої черги за законом, оскільки є його дружиною, однак у видачі свідоцтва про на право на спадщину після померлого чоловіка заявниці нотаріусом відмовлено у зв`язку з пропуском нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю у неї доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] на час смерті її чоловіка постійно проживала з останнім в будинку [ADDRESS] , і встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлого чоловіка, тому позов в частині встановлення факту постійного проживання заявниці в будинку [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги заявниці [PERSON] в частині встановлення періоду цього проживання з 1974 р., задоволенню не підлягають, оскільки заявницею не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, до того ж період спільного постійного проживання заявниці та спадкодавця не має по справі суттєвого значення. Судові витрати по справі слід віднести на рахунок заявниці. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 1220, 1221, 1266, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial