Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

8 серпня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до районного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири. У своїй позовній заяві позивачка вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. 11 липня 2018 року відбулось залиття її квартири. Виявивши ознаки залиття власного житла вона одразу вжила заходів щодо оповіщення сусідів зверху, знизу та мешканців квартир розташованих на одній сходовій клітині. Також про дану подію вона повідомила ЖКП «Азовжитлокомплекс». Мешканців квартири [ADDRESS] , що розташована над її квартирою, вдома не було, на її дзвінки двері ніхто не відчинив. По приїзді мешканців квартири [ADDRESS] вона разом з іншими сусідами потрапила до квартири відповідачів, де було виявлено, що вода бігла з вентиля радіатора централізованого опалення на кухні, оскільки вентиль був у відкритому положенні. Також 11 липня 2018 року за участю представників ЖКП «Азовжитлокомплекс» було здійснено комісійне обстеження квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] за фактом залиття. За результатами обстеження складено акт, в якому було зазначено всі пошкодження спричинені залиттям квартири. Після вказаних подій квартира потребувала негайного ремонту. Відповідачі в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляються. На її думку завдана шкода сталося внаслідок нехтування відповідачами у справі, як власниками квартири обов`язків щодо належного утримання, своєчасного ремонту та благоустрою житла задля безпечного підтримання технічного стану обладнання квартири. Підсумовуючи свої доводи позивачка просила суд стягнути з відповідачів на її користь в якості відшкодування майнової шкоди 30000,00 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання. У зв`язку із закінченням повноважень у судді Міхєєвої І.М., цивільну справу 12 листопада 2018 року, шляхом повторного авто розподілу передано на розгляд судді Шиян В.В. Ухвалою суду від 6 березня 2019 року, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 23 січня 2020 року, за клопотанням позивача [PERSON] призначено судову будівельно - технічну експертизу. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та надала суду пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Пояснила, що вона зверталася до відповідачів з питання відшкодування матеріальної шкоди. Спочатку відповідач [PERSON] визнавав, що не було закрито вентиля встановленого на батареї опалення. Але в подальшому почав перекладати свою провину на ЖКП. Просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, оскільки окрім матеріальної шкоди їй було спричинено і моральну шкоду. Також на під час розгляду справи, позивачкою було надано до суду ще один акт від 24 червня 20190 року про повторне залиття її квартири. Однак позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди спричиненої залиттям квартири 18 червня 2019 року, позивачем заявлено не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце і час слухання справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що під час заповнення системи опалення водою, ЖКП «Азовжитлокомплекс», повинен був завчасно попередити жильців будинку про проведення перевірки системи теплопостачання, чого зроблено не було. Також вся внутрішньо домова система теплопостачання знаходиться на балансі ЖКП «Азовжитлокомплекс», а тому саме вони повинні були стежити за її станом, та відповідати за порушення у разі його виявлення. Просить суд відмовити позивачу в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] заперечувала проти позовних вимог з підстав наведених відповідачем [PERSON] та викладених у письмовому відзиві. Так за її поясненнями залиття квартири позивача та відповідача виникло влітку, всередині липня 2018 року через відкритий кран радіатора опалення. На її думку влітку 2018 року, несподівано для мешканців житлового будинку відбулась підготовка системи опалення до опалювального періоду. Посилається на те, що ЖКП «Азовжитлокомплекс», як балансоутримувач житлового будинку [ADDRESS] , не проінформувало заздалегідь мешканців будинку про заплановані роботи з опресування системи опалення. Посилаючись на бездіяльність працівників житлової організації, у спричиненій позивачу шкоді звинувачує ЖКП «Азовжитлокомплекс». Вважає, що ЖКП «Азовжитлокомплекс» намагається уникнути відповідальності за залиття квартири у зв`язку з чим відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Належним відповідачем має бути саме ЖКП «Азовжитлокомплекс», як житлова організація, на балансі якої перебуває система теплопостачання, що проходить крізь всі квартири житлового будинку. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представники третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс», підтримали позицію позивача [PERSON] та пояснили, що провини ЖКП «Азовжитлокомплекс» у залитті квартири позивача не має. Як зазначалось в акті, 11 липня 2018 року, на момент відвідування квартири [ADDRESS] , зовнішніх ознак пошкодження трубопроводу централізованого опалення не виявлено; хомутів та свищів на трубопроводі не виявлено. Заявок про пошкодження на майстерні дільниці та в управління від мешканців квартири [ADDRESS] не надходило. Залиття спричинене відкритим вентилем, встановленим на радіаторі в кухні квартири [ADDRESS] . Радіатор опалення квартири відноситься до інженерного обладнання до якого доступ працівників ЖКП «Азовжитлокомплекс» обмежений, тоб то без згоди власника доступ до житла відповідачів неможливий. Самовільно ані позивач, ані представники ЖКП «Азовжитлокомплекс» не можуть потрапити в помешкання відповідача та перевіряти справність інженерного обладнання. В свою чергу, відповідачі не звертались до ЖКП і «Азовжитлокомплекс» з заявами про необхідність усунення якихось недоліків, про що зазначалось в акті. Таким чином вважає, що позов пред`явленого до належного відповідача. Надав суду письмовий відзив з викладеними обставинами. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних, встановлених судом підстав. Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 5 квітня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори, є власником квартири [ADDRESS] . Що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33684639 від 5 квітня 2013 року. ( а.с.9-13) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 133372002 від 6 серпня 2018 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. ( а.с.15) Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до вимог ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , то вони повинні утримувати майно що їм належить. Згідно з п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - Правила від 17.05.2005 року), затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Актом від 12 липня 2018 року, складеним майстром ЖКП «Азовжитлокомплекс» [PERSON]. та [PERSON] в присутності позивача, встановлено факт залиття квартири [ADDRESS] та обсяг заподіяної шкоди: Наявні сліди течі води в кухні, а саме стеля (плитка ПВХ) 2,5 кв. м. * 3 кв. м.; стіни (шпалери) 2.5 кв. м. * 5.5 кв. м. місцеві розшарування; деформований дерев`яний короб дверей кухні. Деформована верхня частина шафи кухонного гарнітуру. В коридорі пошкоджена стеля (плитка 11ВХ) 5 кв. м. сліди течі води, стіни (шпалери флізелінові) 2,5 кв. м.*6 кв. м. - місцеві розшарування. У ванній кімнаті пошкоджена стеля (плитка ПВХ) 2 кв. м. * 2 кв. м. - сліди течі води, а також наявні сліди залиття на стіні (кахель). В коморі на стелі (плитка 1ІВХ) 2 кв. м. * 1.5 кв. м. - сліди залиття; стіни (шпалери) 2,5 кв. м. * 3 кв. м. - місцеві розшарування. (а.с.14). Відповідач підтвердив факт відвідування його квартири після залиття квартири позивача, працівниками ЖКП «Азовжитлокомплекс». Вказаний акт відповідає вимогам, встановленими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», містить повну інформацію про причину залиття, винну особу та інші відомості у відповідності до вимог законодавства,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами. Також зазначеним актом було встановлено, що залиття сталося з водозабірного крану встановленого на радіаторі тепломережі в кухні. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні пояснила, що саме вона разом зі слюсарем [PERSON] оглядала квартиру як позивачки так і відповідача. В квартирі [ADDRESS] , в якій проживає позивачка були наявні всі сліди залиття квартири, які було описано в акті від 12 липня 2018 року. В квартирі відповідача на момент огляду всі наслідки залиття вже було усунуто, але слюсарем було встановлено, що було відкрито водозабірний кран на радіаторі опалення. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тлумачення статті 526 ЦК України дозволяє зробити висновок, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, відповідно до якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Результат аналізу статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували проти позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що вбачається провина ЖКП «Азовжитлокомплекс», оскільки останні завчасно не повідомили про перевірку систем тепломережі, подали теплоносій в мережу, у зв`язку з чим сталося залиття. На підтвердження своєї позиції, відповідачем було надано скаргу яку було подано ним в КПП «Тепломережа» з приводу не повідомлення його про планування перевірки системи теплопостачання, не проведення попереднього огляду. ( а.с.60), яку згідно його пояснень він подав після того як дізнався що [PERSON] має намір звертатися до суду. Листом ККП ММР «Маріупольтепломережа» [PERSON] було повідомлено що попередження жильців будинку про наміри заповнення систем опалення водою та прийняття мір по виявленню можливих затоплень квартир здійснюється балансоутримувачем, а саме ЖКП «Азовжитлокомплекс». ( а.с.61) Відповідачем [PERSON] 16 липня 2018 року було подано скаргу до ЖКП «Азовжитлокомплекс» з приводу не інформування жильців будинку [ADDRESS] , щодо перевірки системи палення, у зв`язку з чим з його системи опалення ( батареї) стався вилив води, яка затопила його квартиру та квартиру жильців з низу.(а.с.62) Згідно відповіді ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 17 липня 2018 року, при візуальному огляді квартири [ADDRESS] , було встановлено залиття вказаної квартири. Під час огляду квартири [ADDRESS] в якій проживає [PERSON] , було встановлено, що видимих пошкоджень , хомутів та свищів на трубопроводі центрального опалення не виявлено. Заявок від жильців з приводу аварійного стану системи центрального опалення не надходило. Залиття сталося з водозабірного крана, самостійно встановленого на радіаторі в кухні квартири, що також підтверджується актом. Встановлення водозабірного крану на радіаторі є порушенням правил технічної експлуатації системи центрального опалення. ( а.с.63) Згідно ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Порядок користування приміщеннями житлових будинків визначений Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 p. N 572 (далі - Правила№572). Відповідно до п. 2 Правил №572 користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування. За п. 7 Правил №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний…….. не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян; Отже, можна зробити висновок, що власник квартири, використовуючи приміщення житлового будинку за призначенням, зобов`язаний забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та їх технічного стану. При прояві несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Відповідач [PERSON] не визнаючи своєї провини посилався на ті обставини, що житловою організацією ЖКП «Азовжитлокомплекс» завчасно не було вивішено оголошення про проведення перевірки системи опалення. Суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 11 липня 2018 року від [PERSON] , вона дізналася про залиття її квартири. Саме вона викликала працівників ЖЕКу для складення акту. Стверджувала, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , а проживають квартиранти. Відповідача [PERSON] вона взагалі не бачила вже 2-3 роки. Також пояснила, що оголошення про проведення перевірки системи опалення було розміщено на стенді за декілька днів. З впевненістю може сказати, що 10 липня 2018 року вранці, воно ще висіло на стенді, оскільки вона його сама перечитувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила розміщення на стенді оголошення про проведення перевірки системи опалення. Пояснила, що оголошення було вивішено днів за 5-7 до початку робіт. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] її донька [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони давні знайомі відповідача [PERSON] та тривалий час проживають з ним в одному домі. Відповідача [PERSON] іноді бачать в будинку. Чи живе він постійно в своїй квартирі чи ні достеменно сказати не можуть. Про залиття квартири їм стало відомо від жильців будинку. Стверджують, що ніякого оголошення про перевірку системи опалення не було. За поясненнями самого відповідача [PERSON] він, на передодні, та на день проведення перевірки системи опалення не знаходився за місцем свого проживання. Про залиття сусідської квартири йому стало від сусідів, які йому зателефонували. Не заперечував що в квартирі був залишений відкритим водозабірний кран. Щодо встановлення провини ЖКП «Азовжитлокомплекс» з приводу залиття квартири [ADDRESS] , суд приймає до уваги що згідно з «Порядком обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 219 від 15.08.2018 року, визначено, що точка приєднання внутрішньо будинкової системи теплопостачання, водопостачання та системи постачання гарячої води багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - перша запірна арматура на відгалуженні від стояків у межах приміщення. Таким чином, встановлений на радіаторі опалення водозбірний кран не належить до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому ЖКП не може нести відповідальність за шкоду, завдану витоком води внаслідок не закриття власниками житла зазначеного крану. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що розподільний кран, розташований на радіаторі опалення в квартирі відповідача відноситься до технічних споруд відповідальність за які несе саме власник квартири а не житлова організація. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи власниками квартири [ADDRESS] , повинні були контролювати стан зазначеного водозабірного крану, який на момент перевірки системи опалення був відкритий. До ЖКП з приводу усунення пошкоджень на мережі теплопостачання відповідачі не зверталися. Актом від 12 липня 2018 року складеним ЖКП «Азовжитлокомплекс» встановлено що ніяких пошкоджень, хомутів, свищів на мережі теплопостачання не виявлено. Суд суб`єктивно ставиться до твердження свідків, допитаних в судовому засіданні, про те що на дошці оголошення не було вивішено ніякого оголошення щодо проведення перевірки системи теплопостачання, оскільки інші свідки допитані в судовому засіданні, спростовують зазначену інформацію. Також суд звертає увагу, що у разі якщо б водозабірний кран розташований в квартирі відповідачів був закритий, то ніякого залиття квартири позивача не сталося, не дивлячись на наявність або відсутність оголошення. Тоб то відповідачі будучи власниками квартири та будучи відповідальними за утримання приладів, що встановлені в їх квартирі, допустили залишення відкритим водозабірного крану, без нагляду за ним, таким чином допустили недбальство, оскільки вони могли уявити наслідки, у разі подання теплоносія в систему теплопостачання. Доводів того, що саме ЖКП «Азовжитлокомплекс» повинно стежити за станом водозабірних кранів встановлених на радіаторах опалення розташованих в квартирі відповідачів, самими відповідачами надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку судової будівельно- технічної експертизи № 3/с від 20 березня 2020 року Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень що виникли в наслідок залиття квартири [ADDRESS] з урахуванням акту про залиття квартири від 12 липня 2018 року складеному ЖКП «Азовжитлокомплекс» становить 7484,00 гривні з ПДВ (6237,00 гривень без ПДВ) ( а.с. 164-169) Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки ремонт квартири позивача не проведений юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, які є платниками податку на додану вартість, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода без урахування податку на додану вартість, в розмірі 6237,00 гривень. В судовому засіданні відповідач посилався на ті обставини, що в квартирі [ADDRESS] проживає лише тільки він. Інший власник квартири - [PERSON] не проживає в зазначеній квартирі на протязі декілька років, у зв`язку з чим він не повинен нести відповідальність. На підтвердження своїх пояснень надав суду акт про фактичне проживання № 314 від 21 грудня 2018 року та акт о не проживанні від 2 лютого 2019 року. (а.с.87-88) Суд розглядаючи зазначене питання приходить до наступного. Виходячи з закріпленого ст.322 ЦК України принципу тягара утримування майна, власник зобов`язаний належно утримувати свою власність. З положень цієї норми витікає обов`язок власника забезпечувати належний технічний стан і обслуговування в квартирі сантехнічних приладів, труб тощо, а за ст.151 ЖК України він зобов`язаний провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, безгосподарне ж утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом України. Тобто, в даному випадку відповідальність за стан радіаторів опалення, які знаходяться в квартирі несуть власники майна в межах належної їм частки власності. Таким чином встановлена сума матеріальної шкоди визначена висновком судової будівельно- технічної експертизи № 3/с від 20 березня 2020 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] та [PERSON] в дольовому порядку по 1/2 частині з кожного відповідно до часток власності кожного. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, виходить з положень ст.141 ЦПК України та, враховуючи часткове задоволення позову, покладає їх на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 704,80 гривень за вимогу майнового характеру, а також позивачем було понесено витрати на проведення експертизи в розмірі 2500 гривень. Отже з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 146,53 гривні, судові витрати в розмірі 519,75 гривень, відповідно до розміру задоволених позовних вимог ( 20,79%), а всього 666,28 гривень по 333,14 гривень з кожного.

Outcome: partial