Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період з 12.11.2018 року по 30.01.2019 року, яка нараховувалась на підставі виконавчого листа, виданого Чернігівським районним судом Чернігівської області згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.11.2018 року по цивільній справі № 748/2851/18. Мотивує свої вимоги тим, що з 12.11.2018 року по 20.11.2018 року він перебував на стаціонарному лікуванні з приводу лікування гострого флегмонозного апендициту. Після виписки зі стаціонарного лікування, лікар надав йому рекомендацію виключити важкі фізичні навантаження строком на три місяці, а оскільки його робота повязана з фізичними навантаженнями то в період часу з 12.11.2018 року по 30.01.2019 року він не працював, у звязку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Ухвалою судді від 6 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та призначено судове засідання. Відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому йдеться про те, що позов [PERSON] вона не визнає, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що в обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається виключно на те, що в період з 12.11.2018 року по 20.11.2018 року перебував на стаціонарі з приводу лікування гострого апендициту. Інших обставин, що мають істотне значення, та які могли вплинути на можливість сплатити аліменти позивачем у вказаний період не зазначається. Гострий флегмонозний апендицит та протипоказання важких фізичних навантажень строком з 12.11.2018 по 30.01.2019 не є тяжкою хворобою, що позбавляє обов'язку утримувати дитину та сплачувати аліменти на її утримання. Звільнення повивача від сплати заборгованості по аліментам призведе до порушення прав дитини, отже підстави для такого звільнення повинні бути виключними. Разом з тим, не надано обставин, що мають істотне значення, які свідчать про неможливість позивача сплачувати заборгованість по аліментам. У задоволенні позову [PERSON] просить відмовити. У свою чергу у відповіді на відзив позивач зазначив, що єдиним джерелом його існування є робота, яка має мінливий дохід, і в основному його робота пов'язана з фізичними навантаженнями, тому що він працює не офіційно на будівництві. Він перебував на стаціонарі з 12.11.2018 року по 20.11.2018 року з приводу лікування гострого флегмонозного апендициту. Йому рекомендовано нагляд хірурга, виключити важкі фізичні навантаження строком до 3 місяців та призначено лікування. Данна обставина має істотне значення, тому що він фізично не мав можливості працювати за станом здоров?я. Крім того, у нього дуже хворий батько [PERSON], котрий також потребує допомоги. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з"явилася. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 листопада 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.3-5) На виконанні у Чернігівському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]. Згідно з розрахунком Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби від 20 березня 2019 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за спірний період листопад 2018 року - січень 2019 року у загальному розмірі 3 090 грн 69 коп. (а.с. 38) Як вбачається з копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) від 20 листопада 2018 року, [PERSON] перебував з 12.11.2018 року по 20.11.2018 року на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гострий флегмонозний апендицит. Також, зазначено, що рекомендовано виключити важкі фізичні навантаження строком на три місяці. (а.с.6) Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили пояснення позивача щодо того, що [PERSON] працює на будівництві та після оперативного втручання він не мав можливості працювати протягом листопада 2018 року - січня 2019 року. У судовому засіданні з пояснень позивача та свідка [PERSON] вбачається, що позивач має автомобіль, на котрому по дорозі з лікарні позивач привозив свідкові інструменти. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. За змістом ч.2\~ст. 197 СК України, передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Часиною 3 ст. 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зазначеній вище виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20 листопада 2018 року, йдеться про рекомендацію [PERSON] виключити важкі фізичні навантаження строком на три місяці. Разом з тим, у справі відсутні докази того, що позивач є обмеженим у виборі професії та реалізації права на працю, що він був позбавлений можливості, виключивши важкі навантаження, мати заробіток, і доказів наявності у позивача такого стану здоровя, що перешкоджав останньому у реалізації свого права на працю, суду надано не було. Та обставина, що батько позивача має тяжкі захворювання, існувала на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, і доказів того, що батько позивача отримує від позивача матеріальну допомогу, суду не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачем не було надано суду беззаперечних доказів щодо наявності обставин, що мають істотне значення, для звільнення позивача від сплати аліментів, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Як вбачається з розрахунку вартості правничої допомоги за договором від 18 лютого 2019 року, відповідач [PERSON] понесла витрати за послуги адвоката в розмірі 1 500 грн. За таких обставин, з позивача підлягають стягненню на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу.

Outcome: approved