Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

19 грудня 2020 року до суду надійшла вищевказана позовна заява (уточнююча позовна заява від 08.01.2020). Ухвалою суду від 09.01.2020 відкрито провадження в справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на задоволенні позовних вимог наполягає. В обґрунтування позову зазначає, що у день звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість із заробітної плати, а в такому разі відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по дату винесення рішення по справі. Також позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з дня ухвалення рішення до дня фактичного розрахунку, зобовязавши орган, що виконує судові рішення розрахувати цю суму на підставі середньоденного заробітку - 203 гривні 60 коп. та кількості робочих днів з дня ухвалення рішення по день повного та фактичного розрахунку. Відповідач, який був належним чином, судовою повісткою, завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог враховуючи таке. Позиція позивача зводиться до того, що вона, будучи найманим працівником відповідача припинила з останнім трудові відносини, однак, остаточного розрахунку в день звільнення з нею проведено не було. На день подання позову відповідач також не здійснив з позивачем остаточний розрахунок. Заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати в розмірі 17348 грн. 80 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку складала 24432 грн.становить суму, яку позивач просить стягути з відповідача на свою користь. Судом на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до 19.09.2019 та звільнився за згодою сторін (п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України, наказ № 540-к від 19.09.2019). Судом на підставі записів в трудовій книжці встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з якої вбачається, що позивач наказом директора КП ШКЗ "Зірка" №327 від 19.07.1994 була прийнята на роботу лаборантом 4 розряду цеху №2. На момент звільнена з роботи наказ №540 від 19.09.2019 на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, працювала на посаді контролера 4 розряду виробництва димних порохів, вогнепровідного шнура та утілізації боєприпасів відділу технічного контролю. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно довідки відповідача від 21.11.2019 за №304-ВГБ КП "ШКЗ "Зірка" останній має перед позивачем заборгованість із виплати заробітної плати станом на 20.11.2019 в сумі 17348 грн. 80 коп. Відтак, вищевказані норми трудового законодавства щодо строку остаточного розрахунку при звільненні відповідачем було порушено. Остаточного розрахунку на час розгляду справи з позивачем не проведено, доказів протилежного відповідачем не надано. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З урахуванням передбачених ст. 73 КЗпП України святкових та неробочих днів в період затримки розрахунку минуло 120 робочих днів (з 19.09.2019 по 11.03.2020). Виходячи із наданої суду довідки виданої КП ШКЗ «Зірка» 21.11.2019 № 305-ВГБ,розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 203 грн. 60 коп. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 203 грн. 60 коп. (середньоденний заробіток) х 120 (кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні) = 24 432 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву з правовим обгрунтуванням своїх заперечень, доказів на їх підтвердження, в судове засідання не з`явився, докази надані позивачем не спростував. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку до дня ухвалення рішення суду обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час, вимога про стягнення середнього заробітку з дня ухвалення рішення суду по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи законні інтереси, а не права, які гіпотетично можуть бути порушені в майбутньому. Крім того, позивач просить зобов`язати вчиняти дії з розрахунку середнього заробітку орган виконавчої служби (неконкретизований), який взагалі не був учасником даної справи. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768 грн 40 коп., від сплати якого позивача звільнено законом (вимога про стягнення заробітної плати). Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом (вимога про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні).

Outcome: approved