Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

04 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 318616,84 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. Між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 10 листопада 2011 року було укладено кредитний договір № 163А10111110001, згідно з яким [PERSON] отримав кредит на купівлю автотранспортного засобу в розмірі 138645,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% на річних за перший рік користування кредитом, зі зміною процентної ставки за кредитом в подальшому, з кінцевим строком погашення кредиту до 09.11.2016 року. Також 10 листопада 2011 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 163А10111110001-П, згідно з яким [PERSON] зобовязується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому договором про надання кредиту № 163А10111110001 від 10 листопада 2011 року. ПАТ «Укрсоцбанком» було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У звязку із порушенням відповідачем умов договору станом на 15.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 318616,84 гривень. -сума заборгованості за кредитом 126354,99 грн.; -сума заборгованості за відсотками 77867,93 грн.; -пеня передбачена, за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 48675,54 грн.; -пеня передбачена, за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 26383,21 грн.; -розмір інфляційних витрат за кредитом 31973,72 грн.; -розмір інфляційних витрат за відсотками 7361,45 грн. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] та [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] та [PERSON] є вул. Добровольського, 1/237, м. Донецьк, Донецької області (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] та [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував ( а.с.47). Відповідачів [PERSON] та [PERSON] було належним чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, (а.с.49) через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 16.04.2016 року № 73. Однак відповідачі в судове засідання не прибули, про наявність поважних для цього причин суд не повідомили, заперечень проти вимог позивача не висунули. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстроване як юридична особа та згідно із Статутом функціонує як банк (а.с. 37-38). Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем 10 листопада 2011 року було укладено кредитний договір № 163А10111110001, згідно з яким [PERSON] отримав кредит на купівлю автотранспортного засобу в розмірі 138645,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% за перший рік користування кредитом, на кожний наступний рік процентна ставка встановлювалася в порядку визначеному п. 2.7 [PERSON] (а.с. 10 - 22). Відповідно до п. 1.1.1 Кредитного договору позичальник зобов"язався щомісячно погашати суму кредиту, згідно з графіком (а.с.11). Відповідно до п. 3.2.3. у разі невиконання позичальником умов [PERSON] має право вимагати дострокового погашення кредиту, процентів, комісії. (а.с.16). Даний договір власноручно підписаний [PERSON] Позивач свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами, що підтверджується меморіальним ордером від 11.11.2011 року №180840783 (а.с.26). Відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 15.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 318616,84 гривень, яка згідно розрахунку позивача (а.с.35-36) складається з наступного: -сума заборгованості за кредитом 126354,99 грн.; -сума заборгованості за відсотками 77867,93 грн.; -пеня передбачена, за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 48675,54 грн.; -пеня передбачена, за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 26383,21 грн.; -розмір інфляційних витрат за кредитом 31973,72 грн.; -розмір інфляційних витрат за відсотками 7361,45 грн.; За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525,526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. На підставі\~ст. 611 ЦК України\~\~при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені законом або договором. Частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 10 листопада 2011 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 163А10111110001-П, згідно з яким [PERSON] зобовязується перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбаченому договором про надання кредиту № 163А10111110001 від 10 листопада 2011 року.(а.с.23-25) Оскільки [PERSON] не виконав зобов'язання належним чином відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 126354,99 грн., заборгованості по відсотками за користування кредитом 77867,93 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом 31973,72 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками 7361,45 грн., всього 243558,09грн. Щодо стягнення пені, за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 48675,54грн. та стягнення пені, за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 26383,21 грн., суд зазначає наступне. Згідно із ст. 2 Закони України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Донецьк Донецької області віднесено до вказаного Переліку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], б. 1, кв. 237. Зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особам, які зареєстровані у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому відповідачі на підставі вказаного Закону мають бути звільнені від сплати за [PERSON] стягнення пені, за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 48675,54грн. та стягнення пені, за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 26383,21 грн. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. ПАТ «Укрсоцбанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 3401,25 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 23.03.2016 року (а.с.4), 1378,00 грн. що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 04.03.2016 року (а.с.5). Оскільки позов задоволено частково (76,4%), суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми судового збору в розмірі 3651,35 грн. А також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в сумі 420,00 грн. було здійснено позивачем ПАТ «Укрсоцбанк», що підтверджується платіжним дорученням від 12.04.2016 року (а.с.50). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: partial