Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

14.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року щодо звільнення [PERSON] з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету по п. 6 ст. 36 КЗпП України та дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 30.08.2017 року «Про внесення змін до Рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року»; поновлення [PERSON] на посаді Завідувача Комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет» Зіньківської районної ради Полтавської області із 10.07.2017 року по 20.02.2018 року; поновлення [PERSON] на посаді Директора Комунальної установи «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області (КОД ЄДРПОУ 41763599) із 20.02.2018 року; стягнення з Зіньківської районної ради Полтавської області на користь [PERSON] середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 122049,20 грн. (сто двадцять дві тисячі сорок дев`ять гривень 20 копійок); та просила рішення в частині поновлення на посаді Директора Комунальної установи «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області в частині стягнення з Зіньківської районної ради Полтавської області на користь [PERSON] середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 7712,82 грн. допустити до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вважає прийняті відповідачем рішення про звільнення її з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету на підставі п.6 ст.36 КЗпП України незаконними, а тому вони підлягають скасуванню. Так, 21.02.2017 року рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області було уповноважено відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації повідомити завідувача Зіньківського районного методичного кабінету про зміну істотних умов праці, завідувачу Зіньківського районного методичного кабінету попередити педагогічних працівників Зіньківського районного методичного кабінету про зміну істотних умов праці. 28.02.2017 року проведено апаратну нараду, де було прийнято рішення про звернення до начальника відділу освіти [PERSON] за роз`ясненнями щодо змін істотних умов праці. Роз`яснення з цього питання від начальника відділу освіти не надходили. Відповідно до ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, у тому числі за контрактом, а тому дана норма не носить обов`язкового характеру, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються виключно за контрактом. Позивач зазначає, що їй не надходили пропозиції щодо істотних умов укладання контракту. Крім того, з 27 червня по 07 липня 2017 року вона знаходилася на лікуванні в Полтавській обласній лікарні, а відповідно до ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Також вважає, що відповідна «владна функція» передана від ліквідованої юридичної особи до новоствореної у формі комунального підприємства засвідчує про те, що Комунальна установа «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області є правонаступником Комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет», незаконно звільнений до реорганізації працівник має бути поновлений на роботі на тому підприємстві, яке реорганізоване, де зберігається його робоче місце. Позивачем було здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що становить 122049,20 грн. Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.02.2019 року позовну заяву [PERSON] до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, поновлення на посаді та стягнення середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. 08.05.2019 року постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.02.2019 року скасовано, а матеріали позовної заяви [PERSON] до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, поновлення на посаді та стягнення середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу направлено до Зіньківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду. Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 24.06.2019 року по справі №530/225/19 задоволено відвід головуючого судді Дем`янченка С.М. Згідно з розпорядженням голови Зіньківського районного суду Полтавської області Дем`янченка С.М. №21 від 25.06.2019 року після відводу неможливо утворити новий склад суду для розгляду цивільної справи, а тому на підставі ч. 3 ст. 31 ЦПК України справу №530/225/19 передано до Котелевського районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 01.07.2019 року, справа №530/225/19 передана на розгляд судді Котелевського районного суду Полтавської області Загнійко А.В. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 05.07.2019 року до участі у розгляді справи за позовом [PERSON] до Зіньківської районної ради Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, поновлення на посаді та стягнення середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації. Відповідач - Зіньківська районна рада Полтавської області 04.06.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, зазначає, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог діючого законодавства в межах повноважень, якими наділений орган місцевого самоврядування щодо організаційно-розпорядчих функцій комунальної власності. Зміні істотних умов праці та переведенню позивача на контракт передували зміни, які були внесені до статуту комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет» щодо форми трудового договору для керівника установи. Підстави для внесення змін до статуту, визначив засновник комунального закладу в межах його повноважень встановлених законом, викликаних необхідністю приведення статуту у відповідність до чинного законодавства і раніше прийнятих рішень районної ради, що не суперечить діючому трудовому законодавству. Законність рішення від 21.02.2017 року «Про затвердження Статуту Зіньківського районного методичного кабінету в новій редакції» не оскаржується. Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 року №12-рп/98, як імперативної норми, є безпідставними, оскільки дане рішення ухвалене щодо тлумачення терміну «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору на основі аналізу діючих на той час законів. З прийняттям Господарського кодексу України унормовано повноваження органів місцевого самоврядування, як власника заснованого суб`єкта господарювання, висновок Конституційного Суду України не може бути застосований до спірних відносин. Про зміну істотних умов праці завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] було ознайомлено начальником відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації, надано письмове роз`яснення стосовно зміни істотних умов праці від 27.03.2017 року №01-50/464. Рішення дев`ятнадцятої сесії Зіньківської районної ради сьомого скликання від 30.08.2017 року «Про внесення змін до рішення вісімнадцятої сесії Зіньківської районної ради сьомого скликання від 27.06.2017 року «Про звільнення завідувача Зіньківським районним методичним кабінетом [PERSON]» не суперечить вимогам діючого законодавства, а пов`язане з умисними діями позивача, яка своєчасно не повідомила роботодавця про перебування на лікарняному. Хибними є висновки позивача щодо ототожнення двох юридичних осіб, засновником яких є відповідач. Вказані, позивачем ототожнення зумовлені виключно специфікою юридичних осіб, які здійснюють завдання в системі освіти. Установи мають різну структуру, напрямки роботи, завдання. Правонаступництво відбувається у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), а не ліквідації. Тому, висновки Верховного Суду України, що викладені в постанові від 17.10.2011 року у справі 21-237а11 не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Відповідачем здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що становить 113009,58 грн. Також, на думку відповідача відсутні причини задоволення клопотання позивача на поновлення строків, установлених ст. 233 КЗпП України через необґрунтованість такого клопотання та не підтвердження належними доказами, інші причини пропуску зазначені позивачами не є поважними (том 1 а.с. 151-161). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації, 24.07.2019 року надіслала до суду пояснення щодо позову, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, та зазначає, що прийняті рішення Зіньківською районною радою відповідають чинному законодавству, а при звільненні завідувача Зіньківським районним методичним кабінетом [PERSON] дотримано вимоги трудового законодавства (том 2 а.с. 4-7). Позивач та представник позивача Григоренко В. В . , який діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії КВ №298023 від 31.07.2019 року, договору №31/07/2019 від 31.07.2019 року (том 2 а.с. 22-27), у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Канівець Н.М., яка діє на підставі довіреності від 02.01.2019 року №01-20/4 (том 2 а.с. 36) у судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та додатково вказала на пропущення строку звернення позивачем до суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 14.08.2019 року №01-50/942 (том 2 а.с. 35) у судовому засіданні заперечує повністю проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, зазначених у письмових поясненнях третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши позивача, представників позивача, відповідача та третьої особи, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав. Позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Зіньківським відділом освіти, прийнята на посаду методиста райметодкабінету відділу освіти 09.09.1996 року в порядку переведення, 04.09.2002 року переведена на посаду завідуючої райметодкабінету відділу освіти. Рішенням двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області районний методичний кабінет відділу освіти Зіньківської райдержадміністрації реорганізовано в Зіньківський районний методичний кабінет з 25.02.2010 року (том 1 а.с. 77-79, том 2 а.с.102-104). Рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області «Про затвердження Статуту Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області в новій редакції» від 21.02.2017 року було затверджено Статут Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області в новій редакції; втратив чинність п. 2 рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 25.02.2010 року «Про районний методичний кабінет та призначення його керівника»; уповноважено відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації зареєструвати Статут Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області в новій редакції згідно чинного законодавства; уповноважено відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації повідомити завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] про зміну істотних умов праці; Завідувача Зіньківського районного методичного кабінету попередити педагогічних працівників Зіньківського районного методологічного кабінету про зміну істотних умов праці (том 1 а.с. 71, а.с. 172 на звороті). 28.02.2017 року начальником відділу освіти [PERSON] , заступником начальника відділу освіти [PERSON]., секретар-друкаркою групи по централізованому обслуговуванню шкіл відділу освіти [PERSON]. складений Акт №4 про те, що 28.02.2017 року завідувач Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] ознайомлена у їх присутності з рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 21.02.2017 року «Про затвердження Статуту Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області в новій редакції» та повідомлена про зміну істотних умов праці, але підпис про ознайомлення під рішенням сесії ставити відмовилася (том 1 а.с. 188). Відповідно до листа відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.03.2017 року №01-50/464 на лист від 28.02.2017 року №01-47/5, завідуючій Зіньківським районним методичним кабінетом повідомлено, що рішенням від 21.02.2017 року було затверджено Статут Зіньківського районного методичного кабінету в новій редакції, з яким її ознайомлено. Відділ освіти п. 3 цього ж рішення було уповноважено зареєструвати Статут Зіньківського районного методичного кабінету в новій редакції, згідно чинного законодавства. Дане рішення виконано 27.02.2017 року. Пунктом 4 рішення відділ освіти уповноважено повідомити завідуючу районним методичним кабінетом про зміну істотних умов праці. Дане рішення теж було виконано і повідомлено 28.02.2017 року (том 1 а.с. 187). Згідно з Актом №5 від 13.06.2017 року, що складений начальником відділу освіти [PERSON] , заступником начальника відділу освіти [PERSON]., головним спеціалістом відділу освіти [PERSON], 13.06.2017 року завідувач Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] відмовилася від продовження трудових відносин на умовах контрактної форми трудового договору (том 1 а.с. 189). Полтавський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти ім. М. В. Остроградського погодив звільнення [PERSON] з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету за умови дотримання чинного трудового законодавства (вих. №01-22/834 від 21.06.2017 року) (том 1 а.с. 166). 26.06.2017 року начальник відділу освіти [PERSON] звернувся з листом за №01-47/880 до сесії Зіньківської районної ради з проханням звільнити [PERSON] , завідувача Зіньківського районного методичного кабінету з 27.06.2017 року відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження трудових відносин на умовах контрактної форми трудового договору (том 1 а.с. 186). Рішенням вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року звільнено з посади завідувача Зіньківської районним методичним кабінетом [PERSON] 27.06.2017 року, згідно з пунктом 6 статті 36 КЗпП України (том 1 а.с. 72, 73, 182-185). У зв`язку з відсутністю на роботі 27.06.2017 року завідувача Зіньківської районним методичним кабінетом на роботі, яка не повідомила про причину своєї відсутності складено акт №7 від 27.06.2017 року (том 1 а.с. 193). При цьому було встановлено, що [PERSON] 27.06.2017 року за медичною допомогою до Зіньківської центральної районної лікарні не зверталася, листок непрацездатності не видавався (том 1 а.с. 191). У період з 27.06.2017 року по 07.07.2017 року [PERSON] перебувала у стаціонарі Полтавської обласної клінічної лікарні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЕ №390792 (том 1 а.с. 80). Відповідно до рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 30.08.2017 року внесені зміни до рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року «Про звільнення з посади завідувача Зіньківським районним методичним кабінетом [PERSON] », а саме пункт 1 викладено в наступній редакції: «Звільнити з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] 10.07.2017 року, згідно пункту 6 статті 36 КЗпП України» (том 1 а.с. 74, 198-202). Згідно з рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 24.11.2017 року утворено комунальну установу «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області та затверджено статут, структуру і граничну штатну чисельність комунальної установи (том 1 а.с. 75). Рішенням двадцять другої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 12.12.2017 року припинено юридичну особу - комунальну установу «Зіньківський районний методичний кабінет» (місцезнаходження: 38100, Полтавська область, місто Зіньків, вулиця Воздвиженська, будинок 63, ЄДРПОУ - 3710116) шляхом його ліквідації (том 1 а.с. 76). Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Частиною 3, 4 ст. 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов`язкова. Враховуючи вищевикладене, ст. ст. 55, 63, ч. 1, ч. 5 ст. 65 ГК України, пункти 1.3- 1.6 Положення про районний (міський) методичний кабінет (центр), затвердженого наказом МОН від 08.12.2008 року №1119, рішення шістнадцятої сесії п`ятого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області «Про порядок призначення на посаду і звільнення керівників підприємств, установ, закладів, що є в спільній власності територіальних громад району» від 28.11.2008 року (із внесеними змінами) (том 1 а.с. 173 -179), рішення двадцять четвертої сесії п`ятого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області «Про районний методичний кабінет та призначення його керівника» від 25.02.2010 року (із внесеними змінами) (том 2 а.с. 126-136), Статут Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області (нова редакція), затвердженого рішенням Зіньківської районної ради Полтавської області 21.02.2017 року (том 1 а.с. 89 - 93), суд вважає, що Зіньківська районна рада Полтавської області, як засновник (власник) мала право вимагати від завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] , яка працювала за трудовим договором, укладення з нею контракту, про що позивач повинен був повідомити відповідача не пізніше як за два місяці до укладення контракту, оскільки переукладення трудового договору із зміною його на контракт призводить до зміни істотних умов праці. При зміні істотних умов праці власник повинен дотримуватися всіх правил та гарантій, передбачених трудовим законодавством щодо працівників. Правовим документом про таку зміну є рішення (розпорядження, наказ) власника або уповноваженого ним органу про зміну істотних умов праці, у якому обов`язково описуються підстави для внесення змін, документи, які це підтверджують, та вказуються які зміни запроваджуються у істотних умовах праці, строки їх запровадження, зазначаються особи, які відповідальні за впровадження таких змін, та зазначаються працівники, у яких істотні зміни підлягають зміні. Форма повідомлення про зміну істотних умов праці та підтвердження надання згоди або відмови продовжувати трудові відносини після зміни істотних умов праці законодавством не встановлена, це може бути здійснено як шляхом проставлення працівниками підписів на рішенні (розпорядженні, наказі) власника або уповноваженого ним органу про зміну істотних умов праці, так і підписання працівниками окремого повідомлення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані відповідачем докази, а саме: акт №4 від 28.02.2017 року, лист відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 27.03.2017 року №01-50/464, якими встановлюється факти ознайомлення позивача з рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області «Про затвердження Статуту Зіньківського районного методичного кабінету Зіньківської районної ради Полтавської області в новій редакції» та про відмову ставити підпис про ознайомлення з рішення районної ради, однак не встановлюється факт повідомлення не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] , який би містив інформацію про те, які саме істотні умови підлягають зміні, з якого моменту, та повідомлення позивача, що він має право погодитися або відмовитися продовжувати трудові відносини шляхом надання відповідної письмової згоди або відмови з моменту одержання такого повідомлення і до моменту впровадження змін. Суд не може прийняти до уваги доказ, а саме: акт №5 від 13.06.2017 року про відмову [PERSON] від продовження трудових відносин на умовах контрактної форми трудового договору, оскільки на час його складання не встановлено факту повідомлення завідувача Зіньківського районного методичного кабінету [PERSON] не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці. За таких обставин звільнення [PERSON] з посади завідуючої Зіньківського районного методичного кабінету по п. 6 ст. 36 КЗпП України на підставі рішень Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року від 30.08.2017 року «Про внесення змін до рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради від 27.06.2017 року», є неправильним. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Отже, звільнення працівника з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальна установа «Зіньківський районний методичний кабінет», ідентифікаційний код юридичної особи 37105116, місцезнаходження: 38100, Полтавська область, Зіньківський район, місто Зіньків, вул. Воздвиженська, буд. 63, засновник - Зіньківська районна рада Полтавської області, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення: 20.02.2018 року, 15641110007000432, припинено, за рішенням засновників (том 1 а.с. 206-208). Статтею 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Отже, ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується. Відповідно до п.18 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, що у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації. Згідно з довідкою відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації б/д середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] на момент звільнення складає 6706,80 грн. (том 2 а.с.220). Враховуючи, що на даний час Комунальна установа «Зіньківський районний методичний кабінет», в якій працював позивач, є припиненою в результаті ліквідації, та попереднє робоче місце і посада позивача не збереглися, позовні вимоги [PERSON] про її поновлення на роботі задоволенню не підлягають. Щодо поновлення [PERSON] на посаді Директора Комунальної установи «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області, суд зазначає наступне, як було встановлено в судовому засіданні Комунальна установа «Зіньківський районний методичний кабінет» була припинена 20.02.2018 року в результаті ліквідації. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальна установа «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи 41763599, місцезнаходження: 38100, Полтавська область, Зіньківський район, місто Зіньків, вул. Воздвиженська, буд. 63, засновник - Зіньківська районна рада Полтавської області, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи: 28.11.2017 року , 1 564 102 0000 000700 (том 1 а.с. 81-83). Тобто, висновок позивача, що Комунальна установа «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області являється правонаступником Комунальної установи «Зіньківський районний методичний кабінет», є помилковим, оскільки правонаступництво відбувається у випадку реорганізації юридичної особи (злиття, приєднання, поділу, перетворення). Верховний Суд України у постанові від 17.10.2011 року (справа N 21-237а11) висловив позицію, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Однак, даний висновок не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки звільнення позивача з займаної посади не пов`язане з ліквідацією комунальної установи. Крім, того п. 19 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 передбачено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п. 1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог про поновлення [PERSON] на посаді Директора Комунальної установи «Зіньківський районний методичний центр» Зіньківської районної ради Полтавської області із 20.02.2018 року слід відмовити у зв`язку з безпідставністю. Згідно з ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 1 ст. 233, 234 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Вимоги щодо поновлення строку звернення з заявою про вирішення трудового спору [PERSON] обґрунтовує тим, що її позов до Зіньківської районного суду Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, поновлення на посаді та стягнення середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу розглядався в порядку адміністративного судочинства, по якому 19.04.2018 року прийняте рішення Полтавським окружним адміністративним судом. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 року по справі №530/1073/17 скасовано, оскільки суд першої інстанції помилково розглянув спірні правовідносини в порядку адміністративного судочинства, в той час як їх вирішення підлягає в порядку цивільного судочинства. Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду. [PERSON] зазначає, що про ухвалу суду Верховного Суду від 17.09.2018 року лише наприкінці листопада 2018 року, тому тільки 14.12.2018 року звернулася з позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області (справа №530/1931/18), і тільки після постанови Полтавського апеляційного суду від 08.05.2019 року, Зіньківський районний суд Полтавської області ухвалою від 22.05.2019 року відкрив загальне провадження по цивільній справі за позовом. Крім того, зазначає, про відсутність в неї коштів на правничу допомогу. тому вважає, що нею пропущений строк з поважних причин. Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини у пунктах 37 та 38 Рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», N 23436/03, пункти 22-23). Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. При цьому, процесуальні строки дисциплінують сторони судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки. Зазначена позиція висвітлена Великою Палатою Верховного суду, зокрема в Постанові від 24.04.2018 року по справі № 800/499/17 (№ в ЄДРСР 73902817). Крім того, в Рішенні Європейського суду з прав людини, Справа «Устименко проти України» (Заява № 32053/13), Європейський суд констатував порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини. За зазначеною справою Високий Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Сторонами та їх представниками не заперечується факт своєчасного отримання позивачем трудової книжки та ознайомлення позивача з рішенням про звільнення. Як встановлено під час судового розгляду, позивач звернулася в порядку адміністративного судочинства до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача про визнання рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області «Про звільнення завідувача Зіньківським районним методичним кабінетом [PERSON] » від 27.06.2017 року незаконним, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Провадження по даній справі відкрито ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 08.08.2017 року (том 2 а.с.99), й відповідно до ухвали Зіньківського районного суду Полтавської області від 17.01.2018 року справу передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду Полтавської області від 19.04.2019 року позовні вимоги позивача, збільшені в ході судового розгляду, задоволено частково: визнані протиправними та скасовані оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування, поновлено [PERSON] на посаді завідувача комунальної установи "Зіньківський районний методичний кабінет Зіньківської районної ради Полтавської області" з 10.07.2017 року; стягнуто на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 66397,32 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 року скасовано, провадження по справі №530/1073/17 закрито, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до повідомлення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року справа №530/1073/17 судом касаційної інстанції не витребовувалась (том 2 а.с.159). Верховний Суд ухвалою від 17.09.2018 року відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою адвоката [PERSON] - Григоренка В.В . на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 року у справу №530/1073/17 за позовом [PERSON] до Зіньківської районної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - начальник відділу освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON], про визнання протиправним рішення, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити певні дії. Копію даної ухвали суду разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами направлено адвокатові [PERSON] - Григоренку В .В., які отримані ним 25.09.2018 року, що підтверджується повідомленням Верховного суду від 07.10.2019 року за вих.№2628/0/58-19 (том 2 а.с.198). Під час судового розгляду не встановлено будь-яких доказів того, що позивач дізналася про ухвалу Верховного Суду наприкінці листопада 2018 року. Крім того, як встановлено під час судового розгляду позивач звернулася 14.12.2018 року до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Зіньківської районної ради Полтавської області, третя особа: Відділ освіти Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання незаконними рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року "Про звільнення завідувача Зіньківським районним методичним кабінетом [PERSON] " та рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 30.08.2017 року "Про внесення змін до Рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради від 27.06.2017 року; поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказана позовна заява ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області Должка С.Р. від 03.01.2019 року залишена без руху, та у зв`язку з невиправленням її недоліків у встановлений судом строк ухвалою судді від 17.01.2019 року повернута позивачу (том 1 а.с.123, 125, 127; том 2 а.с.76-83, 85, 86). Позивач повторно звернулася з аналогічним позовом до Зіньківського районного суду Полтавської області 29.01.2019 року, однак до відкриття провадження по справі 12.02.2019 року звернулася до суду з заявою про відкликання позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області Должка С.Р. від 12.02.2019 року позовна заява повернута позивачу (том 2 а.с.89-96, 97, 98). Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до письмових пояснень позивача від 17.09.2019 року, та пояснень, наданих позивачем та її представником у ході судового розгляду, [PERSON] не вживала заходів на усунення недоліків позовних заяв, поданих нею до Зіньківського районного суду Полтавської області 14.12.2018 року та 29.01.2019 року, більше того, зазначила, що звернулася із заявою про відкликання позовної заяви до відкриття провадження у справі з метою можливого визначення іншого судді, й втретє звернулася до суду з аналогічним позовом 14.02.2019 року (том 2 а.с.74-75). Тобто, після помилкового звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, поданого в межах строків, встановлених ст.233 КЗпП України, позивач не вживала заходів для своєчасного належного звернення до відповідного суду протягом тривалого часу без поважних на те причин, оскільки посилання позивача на неусунення недоліків позовної заяви та відкликання позовної заяви до відкриття провадження, з метою наступного подання аналогічного позову на розгляд до іншого судді, не свідчить про поважність причин пропуску звернення до суду з позовом про захист трудових прав позивача. Крім того, позивач не була позбавлена можливості звернення за безоплатною вторинною правовою допомогою в установленому законом порядку, у випадку відсутності коштів на оплату правничих послуг. Враховуючи вище викладене, суд не вважає за можливе поновити строк на звернення до суду із позовною заявою про визнання незаконними та скасування рішень про звільнення з посади, й виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з тих підстав, які зазначені позивачем, оскільки таке рішення може порушити принцип правової визначеності та призведе до порушення прав сторін. У зв`язку із зазначеним суд приходить до думки про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року щодо її звільнення з посади завідувача Зіньківського районного методичного кабінету по п. 6 ст. 36 КЗпП України та дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 30.08.2017 року «Про внесення змін до Рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Зіньківської районної ради Полтавської області від 27.06.2017 року» й стягнення з Зіньківської районної ради Полтавської області на користь [PERSON] середньої місячної заробітної плати за час вимушеного прогулу - у зв`язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин. При вирішення даної справи, суд враховує правові позиції Верховного Суду від 03.02.2016 року №6-1451цс15, від 08.02.2018 року справа №265/7395/14-ц, провадження №61-797 св 17, від 06.09.2019 року справа №П/811/13/17. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Іншими учасниками не заявлено про понесення ними судових витрат, тому судові витрати сторонам не відшкодовуються.

Outcome: dismissed