overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

В липні 2016 року заявник звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 6 липня 2016 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області для оформлення пенсії за віком. При подачі необхідних документів, з»ясувалось, що трудовій книжці БТ-І № 4160596 невірно зазначено його прізвище, а саме, замість прізвища «Коржун» вказано «Коршун». Заявнику надано строк терміном три місяці для встановлення факту належності трудової книжки, інакше йому не буде призначено пенсію. Просив встановити факт, що трудова книжка БТ-І № 4160596 на ім»я «Коршуна Миколи Трохимовича», належить йому [PERSON]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з"явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі та задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши показання заявника, допитаного як свідка під присягою, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в паспорті серії НЕ № 190691, виданому 07 серпня 2002 року Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області, заявник значиться [PERSON], який народився 28 травня 1961 року, в с. Борисів, Ізяславського району, Хмельницької області (а.с.3 - 5). Так само, його прізвище, ім»я та по-батькові вказано в копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.6). Однак, як вбачається з копії трудової книжки БТ-І № 4160596, прізвище заявника вказано «Коршун» замість «Коржун». Відповідно до ч. 1 п. 6\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що трудова книжка БТ-І № 4160596 на ім»я [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для призначення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В липні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить розірвати між ними шлюб, який зареєстрованний 09 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що 09 червня 2009 року складено відповідний актовий запис № 87. За час спільного проживання в їхній сім"ї, 24 вересня 2010 року, народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження сірії 1-АМ № 181321 від 01.10.2010 року. Відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 26 липня 2016 року сторонам було надано термін на примирення. В указаний в ухвалі термін, сторони не помирились. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі зупинення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ сім'ї, що призводить до постійних сварок та скандалів, що негативно впливає на розвиток та виховання їхньої малолітньої дитини, подружні відносини між ними припинено, кожен живе своїм життям, шлюб існує лише формально та суперечить їхнім інтересам. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечує, суду пояснив, що за час примирення, він один раз підходив до своєї дружини, однак вона заявила, що вони всерівно не будуть разом жити, після чого він поїхав на заробітки в іншу область. Суд, врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим позовні вимоги задовольнити, оскільки в судовому засіданні доведено, що спільне проживання і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини припинені, шлюб між ними існує формально та суперечить їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. На підставі ст.ст. 110 ч. 1, 112, 114 ч.2, 115 ч.2 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

В липні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дочок, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дітей, не надає допомоги ані в грошовій, ані в натуральній формі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій з позовом погоджувався частково та просив призначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала заяву відповідача Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 29.07.2000 року по 20.12.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народились двоє дітей - дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.3,4) В судовому засіданні встановлено, що діти в даний час проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні.. Відповідач не надав суду докази того, що також приймає матеріальну участь у вихованні дітей. Відповідно до норм статей 18, 181 Сімейного кодексу України та згідно роз'ясненнь, що викладені в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідач займається підприємницькою діяльністю та згідно довідки Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві в період з 01.04.2016 року по 30.09.2016 року перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності , обсяг виручки від реалізації товарів ФОП [PERSON] складає 1414790,30 грн.(а.с.34) Вказане свідчить про те, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини в заявленому позивачкою розмірі, однак суд вважає за можливе з урахуванням всіх обставин справи задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, що буде достатнім для утримання дітей.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, 16.09.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Пултівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 9. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки дружина змінила ставлення до сімї, почала виявляти байдужість до сімейних відносин, стала жити своїм окремим життям. На даний час сторони проживають окремо, сімя фактично розпалась, шлюб носить лише формальний характер, тому позивач прийшов до висновку про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив шлюб розірвати, зазначив що примирення є неможливим, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначила що примирення із позивачем є неможливим. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, 16.09.1995 року сторони зареєстрували шлюб у Пултівецькій сільській раді Жмеринського району Вінницької області, актовий запис № 9 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). З пояснень сторін суд встановив, що їх сімейне життя не склалось, оскільки дружина змінила ставлення до сімї, почала виявляти байдужість до сімейних відносин, стала жити своїм окремим життям. Подружні відносини між сторонами припинені близько двох років тому, відповідачка покинула сім"ю, сторони тривалий час разом не проживають та не ведуть спільного господарства. На примирення сторони категорично не погодилися. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони примиритися не погодилися, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити «Яременко». Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, а позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. За клопотанням позивача, судові витрати понесені позивачем на оплату правової допомоги в розмірі 400,00 грн. з відповідачки не стагувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.06.1996 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 935. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки у сторін соціально психологічна несумісність, внаслідок чого виникали конфлікти, шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року, тому шлюб фактично розпався та існує формально. Позивач дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб, судові витрати залишити за ним. Справу просить розглядати у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов задовольнити. Судом встановлено, що 08.06.1996 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 935 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Сімейне життя у сторін не склалось внаслідок їх соціально психологічної несумісності, в сім"ї виникали конфлікти. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, позивач миритися із відповідачкою не бажає, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Шкодіна) І.М. необхідно розірвати. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 1978. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки у них різні інтереси, уподобання, різне бачення ролі чоловіка та дружини, кожен живе своїм відокремленим життям. Шлюб фактично розпався та існує формально, так як сторони не проживають разом близько двох років. Тому позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення у пресі. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов задовольнити. Судом встановлено, що 26.09.1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 1978 (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Із позовної заяви суд встановив, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки у них різні інтереси, уподобання, різне бачення ролі чоловіка та дружини, кожен живе своїм відокремленим життям, шлюбні відносини між ними припинені, однією сім"єю не проживають близько двох років. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, позивач миритися із відповідачем не бажає, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 141. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на ґрунті чого виникали сварки. Шлюб фактично розпався та існує формально, так як сторони не проживають разом. Тому позивач дійшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив розірвати шлюб, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов задовольнити. Судом встановлено, що 29.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 141. Після державної реєстраціїшлюбу прізвище чоловіка [PERSON], прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 24.02.2011 року відділом ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області [PERSON] змінила ім"я на [PERSON] (а.с.7). Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача суд встановив, що сімейне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, на ґрунті чого виникали сварки. Сторони не проживають разом близько двох років та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, є працездатним та інших зобовязань по сплаті аліментів немає, має дохід і може сплачувати кошти на утримання сина. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в яких предявлений до нього позов визнав, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №155189 від 23.04.2004 р. (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, з врахуванням визнання відповідачем позову, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову в повному обсязі, та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову 05 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.03.2022 року. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати до Державного бюджету України, що складаються з судового збору у розмірі 640 грн.00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved