Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. 20 липня 2016 року між її батьком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] її батько [PERSON] помер, про що свідчить актовий запис № 03, складений 15 січня 2019 року виконкомом Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Після смерті батька належне йому майно нею було успадковане та 19 грудня 2019 року на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за законом. З часу отримання вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом до моменту звернення до суду, їй як власнику житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не було відомо, що [PERSON] як колишній власник зареєстрована у вищевказаному житловому будинку. Про факт її реєстрації вона дізналась в січні 2021 року від комунальних служб, які нарахували значні суми заборгованості зі сплати комунальних платежів. З метою вирішення даного питання вона звернулась до Покровської сільської ради для встановлення кількості зареєстрованих осіб у належному їй житловому будинку, про що 05 лютого 2021 року Покровською сільською радою було видано довідку № 15, відповідно до якої у житловому будинку [ADDRESS] , крім неї та її матері, зареєстрована [PERSON] . Однак, остання у вищевказаному житловому будинку не проживає з 20 липня 2016 року, про що свідчить акт. Одразу після виявлення того факту, що відповідачка зареєстрована в належному їй житловому будинку, вона намагалась дане питання вирішити в добровільному порядку, однак, всі зусилля щодо пошуку місця перебування відповідачки не дали позитивного результату, тому вона змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.17-18). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалася. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22). Крім того, відповідачка повідомлялася про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.19). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2019 року, виданого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори, яке зареєстроване в реєстрі за № 179/2019, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до довідки № 18 від 05 лютого 2021 року, виданої Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (яка є матір`ю позивачки) та [PERSON] (а.с.12). Однак, відповідачка за адресою реєстрації не проживає з 20 липня 2016 року. Факт її непроживання підтверджується актом № 183 від 16 лютого 2021 року, складеного Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, відповідачка не є членом сім`ї власника житла і ніколи ним не була. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] за адресою своєї реєстрації не проживає з 2016 року без поважних причин, не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та добровільно не усуває ці порушення, а тому, виходячи із вимог ст.71 ЖК України, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved