Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

10 лютого 2014 року Розівська РДА звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказала, що [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], а відомості про батька дитей записані за вказівкою відповідача. З моменту народження першої дитини відповідач зловживала спиртними напоями. Народивши ще троє дітей своє життя не змінила. За дітьми не дбала, не займалась їхнім вихованням. Діти залишались без нагляду. Останній раз [PERSON] залишила трьох малолітніх дітей у двадцятиградусний мороз у неопалюваному домі, що майже не привело до смерті переохолодження дев'ятимісячної доньки [PERSON]. 23.01.2014 року діти були вилучені із сім'ї та двоє направлені до комунального закладу«Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЗОР», а двоє тимчасово влаштовані до Розівської ЦРЛ. На момент відібрання дітей мати була відсутня в домі. Відповідач [PERSON] у 26 вересня 2012 року постановою Розівського районного суду Запорізької області була піддана адміністративному стягненню у виді штрафу за ухилення від виконання передбачених законом обов'язків по вихованню дитини, однак висновків для себе зробила, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, соціальну допомогу витрачає на задоволення власних потреб. Посилаючись на зазначені обставини, Розівська РДА, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах захисту прав малолітніх дітей, вимушена була звернутися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та прохав їх задовольнити по підставах, зазначених у позові, надавши судові відповідні пояснення. Позицію позивача в судовому засіданні підтримали представник Куйбишевської міжрайонної прокуратури Запорізької області та представник третьої особи Розівської ЦРЛ, які прохали позов задовольнити, надавши судові відповідні пояснення. «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЗОР», як третя особа на боці позивача, яка не заявила самостійних вимог щодо предмета спору, була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи та у письмовій заяві прохала суд розглянути справу за відсутності свого представника (а.с. 28). Особи, які брали участь у справі, не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника Пологівського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей ЗОР , а тому суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника зазначеної третьої особи, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 158 та статті 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, але просила суд залишити дітей на її вихованні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, з'ясувавши позицію прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктами 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. При постановлені рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини, в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статтей 57-60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с. 5,6,7,8). З повного витягу з Державних реєстрів актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька в актові записи про народження внесені на підставі частини 1 статті 135 СК України, а саме за вказівкою матері (а.с. 9,10,11). З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти проживають з матір'ю та її співмешканцем, які постійно вживає спиртні напої не приділяє належної уваги їхньому вихованню, не створила відповідних умов для її проживання. Так, згідно актів обстеження умов проживання житлово-побутові умови проживання сім'ї [PERSON] є незадовільними, а саме запаси продуктів харчування та дров мінімальні, в будинку підлога не заслана, вікна завішані ганчір'ям, в будинку безлад та антисанітарія, наявною є окрема кімната, яка потребує ремонту, спальне місце та постільна білизна в занедбаному стані, відсутня шафа для речей, одяг та взуття брудні та в обмеженій кількості (а.с. 57-65). Як вбачається з пояснень представника третьої особи Розівської ЦРЛ за довіреністю - Кукуй Н.І., яка працює лікарем педіатром, відповідач [PERSON] вихованням та утриманням своїх дітей не займається, залишає на тривалий час в домі самих, матеріальну допомогу на дітей використовує на свої потреби, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, що в грудні 2014 року майже не призвело до смерті грудної доньки [PERSON] через переохолодження. Свідок [PERSON], також пояснив суду, що неодноразово обстежували умови життя дітей і кожен раз [PERSON] обіцяла змінити своє ставлення до нагляду і вихованню дітей, але так і продовжувала ухилятися від догляду та вихованню. Зловживала спиртними напоями. Аналогічні пояснення надала судові також свідок [PERSON], яка є матір'ю співмешканця відповідачки. Пояснила, що гроші, які [PERSON] отримувала на утримання дітей використовувала на придбання спиртних напоїв і пиячила з її сином. Постановою судді Розівського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2012 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 48). Всупереч вимогам статті 10 ЦПК України, відповідач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обовязки по вихованню дітей. Даючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме: відповідач не піклується про фізичний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не створила належних побутових умов. За вищевказаних обставин Розівська РДА, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що надано відповідний висновок № 15 від 4 лютого 2014 року (а.с. 23). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Оскільки, як було встановлено судом відповідач взагалі не цікавиться своїми малолітніми дітьми, вихованням, контролем та матеріальним забезпеченням дітей не займається, суд приходить до висновку про доведеність необхідності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Беручи до уваги, що позивач при пред'явленні до суду позову звільнений від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених статтею 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved