Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка також діє в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Разом із нею у будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Однак, відповідачі у будинку не проживали жодного дня , їх реєстрація у ньому є тільки юридичною формальністю. На даний момент, у зв'язку з тим, що відповідачі до даного часу зареєстровані як проживаючі у будинку вона, як власниця, не може скористатися своїми правами визначеними у ст.. 319 ЦК України, яка пояснює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідачі ніколи не проживали у будинку і домовленості між нею та останніми щодо користування будинком ніколи не було. Просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Пояснила, що будинок отримала у спадок, будинок до проживання не придатний, відповідачі в будинку не мешкають з моменту реєстрації. Де вони на даний час знаходяться їй не відомо. Відповідачі до суду не з'явилися, про місце та час слухання справи повідомлялися відповідно до ст. 128 ЦПК України. Представник 3-ї особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Березуцька Н.І. в інтересах дитини проти задоволення позову заперечувала . Третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради надали відгук відповідно до якого просили розглянути справу у відсутність їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.03.1996 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-840, та зареєстрованого КП ДОР «Криворізьке БТІ», про в реєстровану книгу №215 зроблено запис за № 215-54-48854 (а.с. 8,9). Згідно довідки від 28.08.2017 року № 639 Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В матеріалах справи міститься Акт від 29.08.2017 року, складений мешканцями сусідніх будинків по [ADDRESS] (а.с.11), із змісту якого випливає, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON], 1971 р.н., з 20 03 2003 року , [PERSON], 1989 р.н., з 25 07 2013 року, [PERSON], 2014 р.н. з 28 10 2014 рокк не проживають по сьогоднішній день. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт не проживання відповідачів за вищевказаною адресою . Пояснила, що особисто неодноразово була за вищевказаною адресою влітку 2017 року , в будинку ніхто не мешкає оскільки він не придатний до проживання, стоять одні стіни , не має даху , води, газу . Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено в постанові Верховного Суду України № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред"явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України). Наявність реєстрації відповідачів у будинку за вище вказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON] не мешкають у будинку [ADDRESS] понад 1 рік . Вирішуючи питання стосовно визнання неповнолітнього [PERSON], 24 07 2014 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. За приписами ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, Оскільки суд прийшов до висновку, що [PERSON], яка є матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], втратила право користування житловим приміщенням, відповідно і неповнолітній [PERSON] також втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою : [ADDRESS]. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за вказаною адресою.

Outcome: approved