Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

15 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 27 грудня 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 107. Від шлюбу сторони по справі неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти один одного, між ними постійно виникають сварки. З березня 2013 року шлюб між сторонами по справі фактично припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя, примирення між позивачем та відповідачем і збереження сім»ї [PERSON] вважає неможливим. В зв»язку з тим, що на утриманні позивачки є неповнолітня дитина від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], та за станом свого здоров»я, на підставі ст. 110 ЦПК України позивачка подала позов про розірвання шлюбу за місцем реєстрації до Оріхівського районного суду Запорізької області. Позивачка в судове засідання не з»явилася, згідно вимог позовної заяви на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так з матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 107, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER].(а.с.5). Від шлюбу сторони по справі неповнолітніх дітей не мають. Позивач та відповідач не проживають разом з березня 2013 року, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач з позовом згоден, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved