Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] в селі Луганське Мар`їнського району Донецької області померла її мати - [PERSON] , [INFO] . На даний час органи ДРАЦС на території с. Луганське Мар`їнського району Донецької області діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть матері відповідного державного зразка вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в с. Луганське Мар`їнського району Донецької області також немає. У зв`язку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що[PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецька, громадянка України, померла [INFO] в с. Луганське Мар`їнського району Донецької області. Заявниця [PERSON] та представник заявниці [PERSON] , який діє на підставі посвідченої нотаріусом Таганрогського нотаріального округу Ростовської області РФ Тепляковою С. О. довіреності серії № 61АА7923503, від 04 березня 2021 року за реєстровим № 61/194-н/61-2021-1-591, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Слов`янського районного ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, серія: [NUMBER] , виданого 04 грудня 1959 року, матір`ю заявниці вказана [PERSON] (а.с.8). Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00024714099 сформованого 27 листопада 2019 року встановлено, що заявниця мала прізвище до реєстрації шлюбу « [PERSON] », зареєструвала шлюб з [PERSON] 15 лютого 1986 року відділом ДРАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 134 та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 23 січня 1991 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23 січня 1991 року зроблено запис № 26, після розірвання шлюбу заявниці було присвоєно прізвище « [PERSON] » ( а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 11 травня 1991 року Луганською с/радою Мар`їнського району Донецької області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] »( а.с. 11). Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 251 та довідкою про причину смерті № 106 /у № 251, виданими 15 січня 2020 року медичним закладом в м. Донецька, [PERSON] , [INFO] , померла у віці 80 років [INFO] в с. Луганське Мар`їнського району Донецької області. Причиною смерті - набряк головного мозку, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією (а.с. 6). Згідно із свідоцтвом про смерть, № [NUMBER] , виданим 17 січня 2020 року Петровським ВРАЦС Донецького управління юстиції Міністерства, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Луганське Мар`їнського району Донецької області (а.с.7). Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Слов`янського районного ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.23-166/59 від 19 березня 2021 року, представнику заявниці було відмовлено у проведенні реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку із тим, що на підтвердження її смерті було пред`явлено документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 18). Згідно із повідомленням Слов`янського районного ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.23-13-489/24 від 15 квітня 2021 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , - відсутні. Судом були досліджені також фотокартки із зображенням могили на ім`я [PERSON] , із зазначенням дати народження померлої - [INFO] , та дати смерті - [INFO] Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території с. Луганське Мар`їнського району Донецької області. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні довідку про причину смерті, копію лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON] , які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак у сукупності із фотокартками із зображенням могили на її ім`я, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть [PERSON] дійсно настала [INFO] за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у зв`язку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, а отже, у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо смерті своєї матері, а тому звертаючись до суду, надала усі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території». Суд також зазначає, що вказані довідка про причину смерті, копія лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтво про смерть, а також фотокартки із зображенням могили на її ім`я, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми для того щоб дійти висновку, що [PERSON] померла саме [INFO] в с. Луганське Мар`їнського району Донецької області. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового слідства. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що с. Луганське Мар`їнського району Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved