Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, витребування довідки. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.09.2010 року до 04.10.2013 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, працювала головним бухгалтером та була звільнена у зв'язку з ліквідацією підприємства. Проте, повний розрахунок при звільненні з нею було проведено лише 04.11.2013 року. Просила суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку, відшкодувати завдану моральну шкоду , а також зазначала, що відповідач на її неодноразові звернення відмовляється видати довідку для розрахунку допомоги по безробіттю, тому просила також зобов'язати відповідача надати відомості про нараховану та виплачену їй заробітну плату з серпня 2013 року по жовтень 2013 року. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 18 березня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Донецький завод хімічних реактивів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, витребування довідки задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5092,17 гривень; моральну шкоду в розмірі 500 гривень. Зобов'язано ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» видати [PERSON] довідку про роботу та середню плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» оспорює обґрунтованість судового рішення в частині скасування рішення суду щодо зобов'язання відповідача видати позивачу довідку про роботу та середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття. Вважає, що рішення не відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, зазначає, що суд помилково посилався на ст. 41 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не взято до уваги той факт, що вказаний закон було викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19.01.2013 року, а постанова про визнання ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури була прийнята Господарським судом 17 лютого 2011 року. У редакції, що діяла до 19.01.2013 року відсутня правова норма, яка б покладала обов'язки головного бухгалтера на ліквідатора, тому висновок суду, що надані ліквідатором довідки не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не підписані головним бухгалтером, не ґрунтуються на законі, крім того, на думку апелянта, суд вийшов за межи позовних вимог, оскільки позивач просила у позові лише видати їй довідку про нараховану та виплачену заробітну плату за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року. В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити. Представник відповідача в засідання апеляційного суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Апеляційний суд, заслухав доповідача, позивача, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови „ Про судове рішення у цивільній справі " № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено, що позивач з 17.09.2010 року (наказ № 77 к від 17.09.2010 року) була прийнята на посаду головного бухгалтера до ВАТ «Донецький завод хімічних реактивів», 04.10.2013 року - звільнена у зв'язку з банкрутством підприємства і відкриттям ліквідаційної процедури на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 21 к від 04.10.2010 року). В судовому засіданні сторонами визнано, що розрахунок при звільненні позивач отримала 04.11.2013 року. В судовому засіданні також встановлено, що за зверненням позивача їй була надіслана довідка про середню заробітну плату (дохід) від 02.12.2013 року та від 21.01.2014 року (а.с.32). Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок при звільненні з позивачем своєчасно проведений не був, а тому на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 5092,17 грн. та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язанні надати довідку про роботу та середню заробітну плату для розрахунку виплат на випадок безробіття , суд виходив з того , що ці вимоги є обґрунтованими , оскільки довідки, які були надані на вимогу позивача раніше не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме не підписані головним бухгалтером підприємства. Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до ч.1. ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Зі змісту скарги вбачається, що вона оспорюється відповідачем лише в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання надати довідку, тому в іншій частині рішення суду не переглядається. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту позовних вимог позивача вбачається, що звертаючись до суду з позовом (а.с.1-2) вона просила витребувати у відповідача відомості про нарахування та виплату їй заробітної плати за період з серпня 2013 року по жовтень 2013 року для постановки на облік у центр зайнятості та зміст і правильність складання довідки не оспорювала. Судом встановлено, що така довідка на вимогу позивача була надана підприємством двічі : від 02.12.2013 року та від 21.01.2014 року. Як пояснила у судовому засіданні позивач, після звернення з позовом до суду центром зайнятості їй було відмовлено у прийнятті довідки через невідповідність вимогам закону, але вона цю відмову не оспорювала та позовні вимоги, згідно вимог ст. 31 ЦПК України у судовому засіданні не уточнювала та не змінювала. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства, вийшов за межі заявлених позовних вимог позивача та розглянув вимоги, які фактично заявлені не були. Оскільки в судовому засіданні позивач не оспорювала факт надіслання на її адресу довідки для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від 02.12.2013 року та він 21.01.2014 року, апеляційний суд вважає, що предмет спору в даному випадку відсутній та у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм процесуального права.

Outcome: dismissed