Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

24.09.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та уточнюючи позовні вимоги 31.10.2014 року, вказував на те, що 27.12.2007 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 27.12.2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на зобов'язання відповідача погашати кредит у строки та порядку, передбаченими Договором зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік. Вказаний договір складається із Заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Правил користування платіжною карткою та фактично є договором приєднання, згоду на укладення якого шляхом приєднання до умов встановлених банком відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві. Згідно з п.п. 3.2., 3.3. Умов і Правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду на зміну (збільшення або зменшення) банком кредитного ліміту у будь-який момент. В порушення умов договору, статей 526, 530 ЦК України відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим, станом на 26.08.2014 року утворилася кредитна заборгованість в загальному розмірі 31 465,88 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 3 280,35 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 13 960,96 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - 12 250,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (відсоткова складова) - 1 474,57 грн. Дану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 314,66 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно письмового клопотання представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Кошеленко Ю.Г. просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні (а.с.38,39). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнає, посилаючись на закінчення строку позовної давності та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.40). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" (а.с.21,24) та відповідачем [PERSON] (далі, - Клієнт) був укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 27.12.2007 року (далі, - Договір), який складається із Заяви, Умов і Правил надання банківських послуг (далі, - Умови) та Правил користування платіжною карткою, згоду на укладення якого відповідач підтвердила своїм підписом у Заяві. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями Заяви, п.6.5. Умов 27.12.2007 року позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5 000,00 грн., в обмін на зобов'язання останнього погашати заборгованість по кредиту, процентами за його користування за базовою процентною ставкою 2% на місяць (24% на рік), а також щомісячно сплачувати комісію у розмірі 3,5% на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п. 8.6. Умов при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] усупереч умовам спірного договору взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим, як видно з наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с.7-12), станом на 26.08.2014 року за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 31 465,88 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 3 280,35 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 13 960,96 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - 12 250,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: фіксованої частини - 500,00 грн. та відсоткової складової - 1 474,57 грн. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Разом із цим статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перевіряючи обґрунтованість заяви відповідача щодо спливу строку позовної давності, суд виходить із такого. Законом передбачена загальна і спеціальна позовну давність. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 259 цього ж Кодексу позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, однак такого договору між сторонами укладено не було. При визначенні початку перебігу позовної давності судом враховані наступні обставини. Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Згідно п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг строк дії спірного Договору становить 12 місяців з моменту його підписання. Якщо впродовж цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Поряд зі строком дії Договору сторони також визначили і строк кредиту - 12 місяців, тобто з 27.12.2007 року по 27.12.2008 року (а.с.31). Верховний Суд України, рішення якого є обов'язковими для всіх судів України в силу 360-7 ЦПУ України, у правовій позиції, викладеній в постанові від 19.03.2014 року №6-20цс14, виключає можливість пов'язувати початок перебігу позовної давності із закінченням строку дії договору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначальною обставиною при визначенні моменту початку перебігу позовної давності є граничний строк виконання зобов'язання (погашення кредиту), а не строку дії договору, визначений пунктом 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що до 27.12.2008 року відповідач повне погашення кредиту не здійснив, чим порушив умови договору, а відтак, вже з наступного дня, а саме - з 28.12.2008 року права позивача можна вважати порушеними, що вказує на початок перебігу строку позовної давності за спірним договором та виникнення у позивача права на звернення до суду, тоді як до суду останній звернувся лише 24.09.2014 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Як показує розрахунок заборгованості, останній платіж [PERSON] здійснив у жовтні 2008 року, що вказує на те, що строк позовної давності відповідачем не переривався (а.с.7 зворот). Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, виходячи з того, що представником позивача подано позов до суду поза межами 3-річного строку позовної давності та відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 31 465,88 грн. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача і сплачений останнім судовий збір у розмірі 314,66 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України (а.с.1).

Outcome: dismissed