Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

01 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кам'янка-Бузької міської ради в якій позивачка просить суд,з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.01.2018р., визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на будинок, що знаходиться по [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті брата [PERSON], яка мала місце [INFO], вона вже більше ніж на протязі 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє будинком, який знаходиться в [ADDRESS], тому вважає, що вона набула законне право на визнання за нею право власності на будинковолодіння, яке знаходиться за вищевказаною адресою. Ухвалою суду від 01.09.2017. по вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 25.09.2017р. до суду надійшли заперечення від Кам'янка-Бузької міської ради, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, так як вважає, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] і саме він, або його правонаступники мають бути відповідачами по даній справі. Окрім того вказує, що позивачка не може вважатися добросовісним володільцем спірного майна, так як таке майно було передано не їй, а її батьку за довіреністю без права передоручення. Ухвалою суду від 29.01.2018р. до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON]. Ухвалою суду від 07.03.2018р. витребувано у Одеського державного нотаріального архіву копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], який помер [INFO]В судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, а її представник [PERSON] подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Кам'янка-Бузької міської ради,в судове засідання не з'явився, однак у своїх запереченнях на позовну заяву просив суд справу розглянути без участі представника міської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими конвертами, які повернуті до суду за закінченням терміну зберігання. З огляду на зазначені обставини, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], що стверджується випискою з рішення засідання виконкому міської Ради депутатів трудящих від 25.09.1954р. "Про визнання особистої власності на будинковолодіння в м. Кам'янка-Бузька та висновком про реєстрацію домоволодіння від 30.09.1954р. (а.с. 19-20). Власник зазначеного будинку [PERSON] у вказаному будинку не проживає, що вбачається з акту комісії складеного Кам'янка-Бузькою міською радою 25.01.2018р. (а.с. 90). 28.12.1956 року [PERSON] склав та нотаріально завірив довіреність на управління домоволодінням, згідно якого уповноважив [PERSON] управляти домоволодінням, яке знаходиться: по [ADDRESS]. Така довіреність видана на строк 3 роки без права передоручення (а.с. 23). Як видно із запису у будинковій книзі на будинок [ADDRESS], [PERSON] разом із дружиною [PERSON] та дітьми, в т.ч. позивачкою, був зареєстрований у вказаному будинку (а.с. 30). Також, як стверджується довідкою Кам'янка-Бузької міської ради від 05.07.2017р., за даними по господарських книг [ADDRESS] власником колгоспного двору був зареєстрований [PERSON] (а.с. 25). Свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 21.08.1947р. стверджується, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 березня1978р., [INFO] помер [PERSON] (а.с. 32), а свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.10.1982р. доводиться, що спадкоємцем до майна [PERSON] є її дочка [PERSON] (а.с. 85). З фактичних обставин справи судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем до майна її батьків, зокрема матері, яка після батька ([INFO]) і вона успадкувала усі права та обов'язки, які були на момент смерті у спадкодавця. Судом також встановлено, що 28.12.1956р. батько позивачки [PERSON] отримав довіреність від [PERSON] на управління домоволодінням, яке знаходиться: по [ADDRESS] і така довіреність хоч і припинила свою дію 28.12.1959р., проте [PERSON] разом із сім'єю продовжував користуватись даним будинком, що доводиться фактом їх реєстрації у цьому будинку та квитанціями на комунальні послуги за 2007-2011 роки (а.с. 80-84). Судом не встановлено факту користування та проживання у спірному будинку його власником [PERSON] Так, як стверджується довідкою Кам'янка-Бузької міської ради від 12.01.2018р. №47 (а.с. 74), даних про [PERSON] в будинковій книзі спірного будинку немає, згідно відповіді ГУДМС України у Львівській області від 13.02.2018р. даних щодо місця проживання [PERSON] не значиться (а.с. 98). Також, судом із Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 25.01.2018р. встановлено, що у спадковому реєстрі міститься запис щодо гр. [PERSON], який помер [INFO] і спадкова справа за фактом його смерті заведена Ізмаїльською ДНК. Проте, із отриманої судом копії цієї спадкової справи встановлено, що такий [PERSON] є іншою особою, яка проживала в м. Ізмаїл Одеської області. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частина 2 цієї статті визначає, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. В межах даної справи судом встановлено, що власником такого спірного майна є [PERSON], а тому така особа була судом залучена до участі у справі як відповідач. Разом з тим, суду доведено той факт, що починаючи з 1956 року власник майна не користується ним, а таким майном користується власне позивака та її батьки. Залучення міської ради як відповідача по даній справі суд теж вважає доцільним та правильним, так як даний орган місцевого самоврядування має право на заявлення вимоги про відумерлість спадщини. Щодо посилань представника відповідача про недобросовісність позивачки суд відзначає наступне. Як роз'яснено у п. п. 9, 11, 13, 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна ;- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Так з матеріалів справи вбачається, що позивачка як дочка [PERSON] вселилася в даний будинок як такий, який на праві управління належав її батьку, а тому така не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Тому, такі посилання представника відповідача суд відхиляє. Разом з тим, беручи до уваги положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. Частиною 3 ст. 344 ЦК України визначено окреме правило, за яким якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Суд враховує, що оскільки батько позивачки заволодів таким нерухомим майном на підставі договору з власником, а саме довіреність на право управління майном від 28.12.1956р. і така довіреність закінчила свою дію 28.12.1959р., а трьохрічний строк позовної давності сплив 28.12.1962р., то мінімальний п'ятнадцяти річний строк, який визначений у ч. 3 ст. 344 ЦК спливає 28.12.1975 року. Однак, оскільки таке користування є безперервним і надалі, по момент розгляду справи в суді, то визначені законом строки для набуття права власності за набувальною давністю дотримані. Відтак, оскільки судом встановлено, що позивачка [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним будинком, здійснює утримання будинку, сплачує комунальні послуги тощо, то за таких обставин та відповідно до положень ст. 344 ЦК України даний позов є підставний та такий, що підлягає до задоволення судом.

Outcome: approved