Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

22 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 26 листопада 1993 року Центральним ЗАГСом м. Києва було зареєстровано шлюб укладений між нею та відповідачем - [PERSON] Від шлюбу в них народилися спільні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 жовтня 2004 року шлюб між подружжям розірвано. Діти залишились проживати разом з мамою - [PERSON] Наразі син є повнолітнім, а донька, яка є неповнолітньою, проживає разом з позивачкою.Батько не надає матеріальної допомоги на утримання [PERSON], не приймає участі у її вихованні. [PERSON] в свою чергу, самостійно прогодувати та забезпечити доньку не в змозі. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Натомість представляти свої інтереси в суді уповноважив [PERSON], яка в судове засідання з'явилась та визнала позовні вимоги частково, а саме : не заперечувала проти стягнення з її довірителя аліментів, але в розмірі, що дорівнює 30 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 26 листопада 1993 року Центральним ЗАГСом м. Києва зареєстровано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] Наведене підтверджується відповідним штампом на аркуші 10 паспорту відповідача. Від шлюбу сторони мають спільних дітей : [PERSON], [INFO], що підтверджується записами на аркуші 9 паспорту відповідача, та [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 14 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва (а.с. 7). В позовній заяві, позивачка зазначила, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на доньку. Син, наразі, вже повнолітній. Разом з тим зазначила, що їй відомо, що [PERSON] офіційно не працевлаштований та має на утриманні ще троє дітей від нового шлюбу, проте вважає, що це не позбавляє батька від обов'язку по утриманню їх спільної доньки. Представник відповідача пояснила, що дійсно [PERSON] має на утриманні ще трьох дітей від нового шлюбу зареєстрованого з [PERSON]. Наразі його родина, та сам він, проживають в Республіці Узбекистан у зв'язку з довготерміновим відрядженням дружини. Відповідач офіційно не працевлаштований, займається вихованням дітей та перебуває на утриманні дружини. Проте [PERSON] не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], але в розмірі, що дорівнює 30 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини, а саме : [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює та має мінливий дохід. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання неповнолітньої доньки відповідача є 600 гривень щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на вік дитини, необхідність її матеріального утримання та росту цін на споживчі товари та послуги, що свідчать про достатність підстав для призначення аліментів саме у вказаному судом розмірі. При цьому у суду відсутні докази наявності у відповідача постійного заробітку та наявності інших обставини, які б свідчили про необхідність призначення меншого розміру аліментів. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що на утримання неповнолітньої дитини, а саме : [PERSON], [INFO], слід стягнути аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, судом при ухваленні рішення враховано Договір між Україною та Республікою Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах (дата підписання - 19.02.1998 року, договір ратифіковано Законом України за N 238-XIV (238-14) від 05.11.98 року, набув чинності - 19.06.1999 року). Відповідно до пункту 7 статті 6 вказаного Договору установи юстиції договірних сторін надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних та інших дій, передбачених законодавством запитуваної договірної сторони, в тому числі визнання та виконання судових рішень у цивільних та сімейних справах, вироків у кримінальних справах у частині цивільного позову. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial