Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 28 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 199 на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 29 485,54 доларів США. В подальшому рішенням від 22 січня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/9739/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №199 від 28.08.2007 року в сумі 538 526, 31 грн. Права і обов`язки кредитора (Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк») перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» (ЄДРПОУ 41661563) на підставі договору про відступлення прав вимоги №42953 від 25.04.2019 року.21.11.2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича відкрито виконавче провадження №60678297 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни № 958 від 13.11.2019 року, за яким пропонується стягнути на користь відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі: 11762 грн. 86 коп. (залишок по комісії). 376063грн. 39 коп. (заборгованість по тілу кредиту). 392044 грн. 70 коп. (заборгованість за відсотками).Позивач вважає, що виконавчий напис №958 від 13.11.2019 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, і, як наслідок, було неправомірно відкрито виконавче провадження щодо стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса з позивача. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону.Окрім того, вважає, що розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором у розмірі 779870 грн. 95 коп. не відповідає дійсності.Також, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, проте, таку досудову вимогу позивач не отримував, тому у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Також зазначає, що строки звернення за виконавчим написом пропущені, оскільки за позивачем рахується заборгованість з 2009 року, тобто до моменту звернення до нотаріуса минуло майже 10 років. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 20.07.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів викладених у ній, просила задоволити. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно, якого просив суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Мотивуючи тим, що у листопаді 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» звернулось до нотаріуса з заявою у якій, зокрема, були зазначені: відомості про найменування і проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, строк, за який має провадитися стягнення (з 28.08.2007р. по 13.11.2019р.); інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, включаючи заборгованість по тілу кредиту, проценти тощо. При цьому нотаріусу були надано кредитний договір № 199 від 28.08.2007р. з додатками до даного договору, засвідчену директором ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, Договір про відступлення прав вимоги № 42053 від 25.04.2019р. з додатками до цього Договору та первинні документи стосовно отримання позивачем коштів по кредиту. Тобто, безспірність заборгованості підтверджувалась документи, передбаченими Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. 13.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., видано відповідачу вищенаведений виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №958.Твердження позивача, що право кредитора на звернення до нотаріуса для вчинення відповідного виконавчого напису слід обчислювати з 2009 року, не відповідає вимогам закону. Сторони кредитного договору у п. 1.2. погодили, що кошти надаються терміном по 28.08.2013р. Позовна давність щодо заборгованості за кредитом не може вираховуватися з "дня спливу визначеного договором строку кредитування, або ухваленого судом рішення, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитора щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Клопотань про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. 28 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 199 на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 29 485,54 доларів США. в порядку і на умовах, визначених у договорі. Кредитні кошти надавалися терміном по 28 серпня 2013 року. За користування кредитними коштами встановлювалась плата у розмірі 10% річних. Відповідно до договору застави від 28 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 199 від 28.08.2007 року [PERSON] передала банку в заставу транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку із невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань за договором № 199 від 28.08.2007 року Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіз позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2016 року у справі № 357/9739/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №199 від 28.08.2007 року в сумі 538 526, 31 грн. 25 квітня 2019 року Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» уклали договір про відступлення права вимоги № 42053 за умовами якого Банк відступив новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС», а новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників. Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» набуло право вимоги Банку до позичальника /боржника [PERSON] . З виконавчого напису від 30 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, який зареєстрований в реєстрі № 958 вбачається, що нотаріус пропонує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» грошові кошти у розмірі 779870,95 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого органу Київської області Голяченко Івана Павловича ВП № 60678297 від 21.11.2019, відкрито виконавче провадження з виконання на підставі виконавчого напису №958 виданого 13 листопада 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів у розмірі 779870,95 грн. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88Закону України«Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову КабінетуМіністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 13 листопада 2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КабінетуМіністрів України від 29червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 13 листопада 2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чиоскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд бере до уваги, що із копії виконавчого напису від 13 листопада 2019 року вбачається, що строк, за яким провадиться стягненняза період з 28 серпня 2007 року по 13 листопада 2019 року. Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Крім того, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено більше ніж за 12 років, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тому на користь [PERSON] з відповідача необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved