Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

12.09.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна. Зазначені позовні вимоги обґрунтував наступним. З серпня 2004 року по 01 вересня 2011 року він та відповідачка проживали однією сім'єю без укладення шлюбу. Цей факт визнаний рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.06.2012 року. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.09.2012 року рішення Первомайського міськрайонного суду залишено в силі. Крім того, зазначеним рішенням був розділений їх спільний будинок, за кожною стороною визнано право власності на ? частину. На даний час бажає розділити майно, яке складається з коштів в сумі 29000 доларів США. Це сума його заробітної плати за період з 13.01.2011 року по 21.06.2011 року, яка була перерахована компанією АК "Намсов" на картковий рахунок відповідачки [PERSON]. Поскільки відповідачка не змогла надати йому звіт про витрати коштів за вказаний період, тому вважає, що вони підлягають розподілу в рівних частинах між сторонами. Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідачки 79930 грн. В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги після ознайомлення з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» про надходження коштів в сумі 37976 доларів США на картковий рахунок відповідачки в період з 01.03.2011 року по 14.07.2011 року з рахунку АК «Намсов», де він працював. Так, як ? частина цих коштів складає 18988 доларів США, що еквівалентно 151714 грн. по курсу Національного Банку України, то і просив на його користь стягнути зазначену суму. Надалі, представник позивача в інтересах останнього зменшив позовні вимоги, так як визнав частину витрат грошових коштів відповідачкою на придбання будівельних матеріалів для ремонту будинку, виплату винагороди будівельникам за виконану роботу, а тому просив стягнути з відповідачки 124710 грн. на його користь. Відповідачка позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що всі кошти були витрачені в інтересах сім'ї, а саме: на придбання будівельних матеріалів для закінчення ремонту будинку, на оплату роботи будівельникам, витрати на утримання будинку, квартири яку знімали, на придбання одягу, їжі, відпочинку з дітьми в Криму, на допомогу дітям відповідача від першого шлюбу, оплата навчання доньки в Києві. Всі ці витрати проводилися з дозволу позивача який ніколи не заперечував проти них. На момент, коли позивач залишив сім»ю, то залишок коштів вони роділили. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.06.2012 року встановлений факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 06.12.2007 року по 01.09.2011 року. Згідно з правилами ст.. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За правилами ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки ПАТ КБ «Приватбанк» про рух грошових коштів на ім'я [PERSON] в період з 13.01.2011 року по 14.07.2011 року з рахунку АК «Намсов», де позивач працював в період з 1.01.2011 року по 21.06.2011 року була перерахована заробітна плата останнього в сумі 37976 доларів США. В судовому засіданні позивач не заперечував, що зазначену заробітну плату він вніс до сімейного бюджету, і ці кошти стали спільною сумісною власністю подружжя, і вони мали рівні права на володіння, користування та розпорядження майном. Позивач також повідомив в суді, що [PERSON] відмовилася надати йому звіт про витрату зазначених коштів, тому він припускає, що витратила вона їх не на користь сім"ї. Заперечуючи проти доводів позивача, відповідачка стверджувала, що всі кошти витрачалися в інтересах сім'ї, як на ремонт будинку в 2011 році, утримання будинку та квартири яку знімали, на утримання сім'ї, дітей від першого шлюбу позивача, поїздки на відпочинок, допомога брату позивача придбати автомобіль. Позивач ніколи не заперечував проти цих витрат і непорозуміння в сім"ї з цього питання не було. Він їй довіряв, тому і перерахував заробітну плату на її рахунок. Зазначені обставини позивачем в судовому засіданні не спростовані. Об'єктивно вони підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON], яка розповіла, що дружила з сім'єю [PERSON] та [PERSON], і знає, що гроші в сім'ї в період 2011 року витрачалися на ремонт будинку, оплату будівельних робіт, витрачалия великі кошти на одяг, відпочинок. Непорозуміння в сім"ї між сторонами щодо витрат сімейного бюджету не було. Навпаки завжди цінив якості відповідачки в питаннях правильно витрачати кошти. Такі непорозуміння виникли тільки після припинення сімейних відносин. Від відповідача їй стало відомо, що в цей період він допоміг брату придбати автомобіль. За свідченнями [PERSON] (брата відповідачки) встановлено, що він приймав участь в ремонті будинку, і отримав влітку 2011 року 1000 доларів США за виконані роботи. Разом з [PERSON] купували для ремонту будинку будівельні матеріали, електрозварку, газонокосилку, перфоратор. Свідок [PERSON] (знайома позивача) показала, що [PERSON] їй розповідав, що допоміг рідному брату купити автомобіль, коли проживав з [PERSON]. Дані поясненян свідків [PERSON] не заперечував. Допитаний судом свідок [PERSON] розповів, що весною 2011 року він виконував роботи в жилому будинку [PERSON]-[PERSON] з гіпсокартону, і остання заплатила за виконані роботи 15600 грн. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили в суді, що вони також виконували ремонтні роботи влітку 2011 року в будинку [PERSON]-[PERSON], разом з позивачем та братом відповідачки. За виконані роботи з ними розрахувалися. В суда немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Так, факт витрат коштів відповідачкою на придбання в період з квітня по серпень 2011 року будівельних матеріалів для ремонту будинку підтверджується накладними: № 35 від 18.07.2011 року на суму 3743 грн., № 38 від 12.07.2011 року на суму 2815 грн., від 01.08.2011 року на суму 2001 грн., № 18 від 28.07.2011 року на суму 343 грн., від 27.04.2011 року на суму 3710 грн., від 18.04.2011 року на суму 6755 грн., від 05.05.2011 року на суму 2189,50 грн., від 20.05.2011 року на суму 1800 грн.., від 23.05.2011 року на суму 900 грн., від 04.07.2011 року на суму 424 грн., від 08.07.2011 року на суму 450 грн., від 03.08.2011 року на суму 2680 грн., від 04.08.2011 року на суму 5080 грн., від 04.08.2011 року на суму 1548 грн., від 04.08.2011 року на суму 850 грн., від 19.08.2011 року на суму 1320 грн., накладною № 21176 від 19.07.2011 року на суму 2213 грн., накладною № 21190 від 19.07.2011 року на суму 212,50 грн., накладною № 28328 від 10.08.2011 року на суму 8028 грн.,накладною № 23370 від 31.07.2011 року на суму 5085 грн.,накладною № 16 від 27.07.2011 року на суму 1380 грн.,накладною від 27.07.2011 року на суму 4600 грн., накладною від 19.07.2011 року на суму 370,50 грн., накладною від 31.07.2011 року на суму 116 грн., накладною від 10.08.2011 року на суму 378,50 грн., накладною від. 31.07.2011 року на суму 98 грн., накладною від 18.07.2011 року на суму 65 грн., накладною від 10.08.2011 року на суму 137 грн., накладною від 01.08.2011 року на придбання стабілізатора на суму 2657 грн., накладною від 06.05.2011 року на придбання вікон на суму 2971,01 грн., накладною СПД 002219 від 10.08.2011 року на суму 265 грн. придбано труби., оплата натяжної стелі на суму 222 доларів США, що еквівалентно 1776 грн. Зазначені накладні оформлені в установленому порядку, і не викликають сумнівів у суда. Частину з них [PERSON] визнав. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач належним чином та допустимими доказами не спростував пояснення відповідача, що всі кошти витрачалися в інтересах сім'ї з його схвалення, і не надав сам доказів того, що [PERSON] витрачала гроші на свій розсуд проти його волі та не в інтересах сім'ї. Свідки [PERSON], [PERSON] розповіли суду, що роботи з оббивки гіпсокартоном стін другого поверху будинку [PERSON]-[PERSON] виконувалися ними, а не [PERSON] в 2010 році, а не 2011 році, як стверджує останній. Але ці пояснення не можуть підтверджувати обставини витрати грошей відповідачкою не в інтересах сім'ї. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed