Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

08 грудня 2014 року до Куйбишевської районного суду Запорізької області надійшла зазначена позовна заява . В позовній заяві позивач просить суд визнати за ним, як за спадкоємцем за законом майна [PERSON], який помер [INFO], право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач послався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Він, [PERSON], є єдиним спадкоємцем після смерті батька і прийняв спадщину, оскільки на момент смерті проживав разом з батьком. На сьогоднішній день позивач, вирішив документально оформити спадщину, однак в нотаріальній конторі йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом свого права. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належнич чином, повідомив причини неявки. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі доручення, в судове засідання не з"явився, надав письмову заяву, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі по тих підставах, що викладені в позовній заяві. Прохав розглянути справу без його участі, позов задовольнити. Представник відповідача Смирновської сільської ради , в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав писмову заяву, в якій повідомив про визнання позову, прохав розглянути справу без його участі . Представники третіх осіб - РС Куйбишевського РУЮ та нотаріальної контори в судове засідання не з'явились , надали заяву, в якій прохали розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечували. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача, представника відповідача та представників третіх осіб. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Смирновською сільською радою 26 липня 2007 року. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. Державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв'язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на майно, що підтверджується копією постанови № 64202-31 від 22 липня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1962 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Відповідно до копії протоколу засідання членів колгоспу "Олексіївський" від 06 травня 1960 року було вирішено [PERSON] наділити присадибною ділянкою по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку. Згідно довідки Смирновської сільської ради № 1594 від 28 липня 2014 року, за відомостями погосподарської кникги № 15 за 1964-1966 роки , особовий рахунок [NUMBER] головою домогосподарства по [ADDRESS] записана [PERSON], 1903 року народження, яка проживала разом з сином [PERSON], який на момент своєї смерті проживав з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] Рік забудови житлового будинку 1961, земельна ділянка надана в користування становить 0.40 га, в тому числі під будівлями 0,01 га. [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] з дня забудови житлового будинку по день смерті, [INFO]. На момент смерті проживав разом з сином [PERSON], 1953 року народження, який проживає за даною адресою по теперішній час. Згідно довідки Смирновської сільської ради №1424 від 25 червня 2014 року, рішенням Смирновської сільської ради №4 від 11 січня 2007 року проведено перенумерацію будинків в результаті якої житловому будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] , присвоєно номер 171. Спірний будинок відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11 лютого 2013 року збудований в 1962 році, загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 32,1 кв.м., і складається з: А- житлового будинку, площею 94,0кв.м., а - прибудови, площею 12,5 кв.м., №9 - погрібу, площею 2,7 кв.м., а1 -тамбура, площею 6,2 кв.м., Б - літньої кухні, площею 39,4 кв.м., В - сараю, площею 19,9 кв.м., Г -сараю, площею 11,5 кв.м., Д -гаражу, площею 19,4 кв.м., Е -сараю, площею 2,3 кв.м., Ж -сараю, площею 8,0 кв.м., З - погрібу, площею 5,1 кв.м., К -вбиральні 1шт., Л - душу 1шт, М - колодязю, №1 -огорожа, №2 - ворота, №3 - огорожа, №4 - огорожа, №5 - ганок, №6 -козирок, №7- вимощення, №8 - замощення. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що спірний будинок належав спадкодавцю [PERSON] на законних підставах. Однак, оформити право власності в позасудовому порядку позивач не має можливості, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано. З цих підстав позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутня первинна державна реєстрація права власності на нерухоме майно за [PERSON]. Слід зазначити, що лише 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011 р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації права власності на побудовані до 05 серпня 1992 року об'єкти досить технічного паспорта з датою будівлі, а документи, що підтверджують введення в експлуатацію, не потрібні. 11 лютого 2013 року технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] було виготовлено (об'єкти побудовані до 1992 року). За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно ст.1261 ЦК України єдиним спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна [PERSON] є його син [PERSON] прийняв спадщину. Вказані обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Як вже зазначалось, [PERSON] було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок у зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на майно. Суд, враховуючи вищевказані обставини справи, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач [PERSON] у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб. Родинні відносини між померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], виданого Олексіївським сільським РАГС 27 жовтня 1953 року, згідно якого батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] із заявою про відмову від спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України, не звертався. Він вступив в управління спадковим майном і подав до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно п. 26,27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом не може вплинути на права та інтереси інших осіб.

Outcome: approved