Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

29 грудня 2017 року, згідно поштового відправлення, ПАТ КБ «Приват Банк» через свого представника за довіреністю звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2015 року в сумі 13853 грн 74 коп, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 500,00 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Позичальник зобов"язалась сплачувати заборгованість по кредиту, проценти та винагороди. Проте, відповідач порушила свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, оскільки була присутня в судовому засіданні 26 лютого 2018 року та їй надавався додатковий час для подачі відзиву на позов, однак відзиву від [PERSON] до суду не надійшло. Враховуючи те, що відповідач була повідомлена належним чином про день та час проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила та не подала клопотань про відкладення розгляду справи, судом надавався час для подачі заперечень на позов, яким відповідач не скористалась, суд визнав можливим проводити розгляд за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 12.03.2015 року (а.с. 11). З тексту даної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] погоджується з тим, що дана заява, разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а також що [PERSON] ознайомилася та погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», з «Тарифами Банку» та що вона зобовязана виконувати вимоги «[PERSON] та правил надання банківських послуг», розміщених на офіційному сайті банку, та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. [PERSON] та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в т.ч. і для [PERSON]. Отже, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами укладено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах. Статтею 204 ЦК України встановлений принцип правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач спірний кредитний договір не оскаржував, договір у встановленому порядку недійсним не визнаний. Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами. 12 березня 2015 року [PERSON] отримала платіжну картку в сумі 500,00 грн. Під час судового засідання 26.02.2018 відповідач не заперечувала щодо оформлення кредиту. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до його виконання. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно ст.625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно п.2.1.1.5.5 умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Відповідно до п.2.1.1.5.6 умов і правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку, позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.9 умов і правил надання банківських послуг, - у разі виникнення заборгованості Держателя по Картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках, позичальник зобовязується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Згідно з п. 1.1.3.2.3 «[PERSON] та правилами надання банківських послуг» банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менш, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, у тому числі, у виписці за картрахунком, що узгоджується з п. 1.1.3.1.9 «[PERSON] та правил надання банківських послуг». Цим же пунктом визначено, що клієнт є таким, що приймає нові умови, якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення клієнта про незгоду зі змінами. З виписки по рахунку вбачається новий розмір встановленої нової відсоткової ставки та період, за який нараховуються відсотки. Пунктом 1.1.2.3. [PERSON] встановлений обов»язок клієнта одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. У відповідності до витягу з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» було встановлено такі тарифи: місячна базова процентна ставка 2,5%, за тратами, здійсненими: з 01.09.2014 2,9%, з 01.04.2015 3,6%. В порушення умов договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснювала, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Заборгованість [PERSON] за кредитом складає 499 грн 50 коп., за відсотками за користування кредитом, що розраховані у відповідності до умов кредитування 9 318 грн 35 коп. Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 2900 грн слід відмовити. Крім того, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача разом з пенею в одній сумі і комісію позивач не наводить правового обґрунтування такого стягнення. Згідно п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи, що [PERSON] було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн (фіксована частина) та 635,89 грн (процентна складова). Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів, штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 12 березня 2015 року, становить 10 953 грн 74 коп., що складається з : 499 грн 50 коп. тіло кредиту, 9 318 грн 35 коп нараховані відсотки за користування кредитом, 500 грн 00 коп штраф (фіксована частина), 635 грн 89 коп штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 13 853,74 грн. Судом стягнуто 10 953 грн 74 коп., тобто позовні вимоги задоволені на 79,07 % (10\~953,74 х 100 : 13 853,74). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1265,12 грн (1600 х 79,07 : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial