Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

13 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Югсел» про визнання права власності на нежилий будинок «Будинок Побуту», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій свої позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи визнання відповідачем позовної вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням господарського суду Одеської області від 24.07.2009 року визнано за Будівельно-виробничою фірмою «Югсел» право власності на нежилий будинок «Будинок Побуту», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказане право власності відповідача було зареєстроване Комунальним підприємством «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23796764 від 09.09.2009 року. 24.07.2009 року між Будівельно-виробничою фірмою «БВФ «Югсел» ТОВ та позивачем був укладений договір інвестування №84/ДБ, предметом якого була організація та проведення Виконавцем за рахунок Інвестора будівельних робіт приміщення «Будинок Побуту», розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, [ADDRESS] на загальну суму 500 000 грн. За умовами договору Інвестор зобов'язаний був перерахувати всю суму інвестування - 500 000 грн. на рахунок Виконавця до повного закінчення будівництва приміщення «Будинок Побуту». Орієнтовний строк здачі будинку в експлуатацію був 2010 рік, а згодом, Додатковими угодами №1 від 05.07.2010 року та №2 від 17.05.2011 року до Договору інвестування №84/ДБ від 24.07.2009 року, строк був продовжений спочатку до 2011 року, а потім до 2012 року відповідно. Також, згідно п.2.4 Договору інвестування №84/ДБ від 24.07.2009 року, БВФ «Югсел» ТОВ зобов'язувався після закінчення будівництва приміщення «Будинок Побуту», передати його у власність позивача. Відповідно до Акту приймання-передачі від 04.12.2012 року, БВФ «Югсел» ТОВ передав, а [PERSON] отримав приміщення «Будинок Побуту», загальною площею 399.1 кв.м. Цього ж дня Відповідачем була видана довідка про внесення Позивачем усієї суми інвестування до каси підприємства. Після цього позивачу стало відомо, що постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2011 року залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.12.2010 року, якою апеляційну скаргу Прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області - задоволено частково, а рішення господарського суду Одеської області від 24.07.2009 року, яким визнано за БВФ «Югсел» ТОВ право власності на нежилий будинок «Будинок Побуту», розташований за адресою: [ADDRESS] - скасовано. Проте, відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносився, а отже право власності на нежилий будинок «Будинок Побуту» продовжує залишатися за БВФ «Югсел» ТОВ. [PERSON] збудував за власні кошти силами відповідача приміщення «Будинок Побуту», однак не може розпоряджатись своїм майном - ввести у експлуатацію, підключитись до електромереж та інше, оскільки не оформлено його право власності на вказаний об'єкт. На неодноразові звернення до БВФ «Югсел» ТОВ, відповідач відмовляється прийняти заходи щодо оформлення права власності на позивача. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно ) яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Свої зобов'язання щодо інвестування будівництва приміщення „Будинок Побуту" позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, але до цього часу не має можливості користуватись нерухомим майном. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, а ст. 4 цього Закону визначено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. На момент звернення до суду позивач не має можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на об'єкт інвестування «Будинок Побуту», що порушує його права як власника майна та є підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку ст. 392 ЦК України. Суд,

Outcome: approved