Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

03 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Управління архітектури та містобудування Кам`янської міської ради, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, - про виділення в натурі частки нерухомого майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, та визнання права власності на виділену частину будинку, а також земельної ділянки. Заявлений позов уточнено протягом розгляду справи згідно заяви представника позивача адвоката Куценко В.А. від 20.06.2018 року. Згідно підтриманої представником позивача адвокатом Куценко В.А. та представником позивача [PERSON] за довіреністю (арк.с.49) в судовому засіданні позовної заяви в редакції від 20.06.2018 року (арк.с. 123-126), позивач просить виділити йому із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна - 1/4 частину будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , який складається з: приміщень 1-1 - кімнати площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 1-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу № 3, огорожі - 8, тротуару -1; визнати за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна - будинок, який складається з: приміщень 1-1 - кімнати, площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 1-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу №3, огорожі - 8, тротуару - 1, що є підставою для управління архітектури та містобудування Кам`янської міської ради у встановленому законом порядку присвоїти окрему поштову адресу виділеному в самостійний об`єкт будинку, на який рішенням суду буде визнано право власності за [PERSON] та є підставою для відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради для реєстрації за [PERSON] права власності в цілому на вказаний самостійний об`єкт нерухомого майна - будинок, який складається із: приміщень 1-1 - кімнати, площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 1-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу № 3, огорожі - 8, тротуару -1; виділити [PERSON] із спільної часткової власності - 1/4 частину земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на якій розміщена відокремлена частка будинку, що виділяється в натурі. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що він є власником нерухомого майна, а саме: 1/4 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , право власності на вказану частку він набув на підставі нотаріально посвідченого договору дарування 1/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, укладеного 17 грудня 2012 року між позивачем та [PERSON] . 1/4 частина будинку, яка належить позивачу, складається з приміщень 2-3 - кімнати площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 2-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу №3, огорожі - 8, тротуару - 1. Інша частина будинку в [ADDRESS] , на праві власності належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач та відповідачі самостійно користуються належним їм нерухомим майном, утримують його, виконують переобладнання не порушуючи права один одного. Факт належності позивачу 1/4 будинку підтверджується витягом Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 273931 від 04.02.2013 року. На теперішній час позивач бажає розпорядитися належним йому нерухомим майном, і тому виникла необхідність виділення 1/4 частини будинку із спільного майна в окремий самостійний об`єкт нерухомості. Нерухоме майно, яке належить позивачу та відповідачам є подільною річчю, яку можна поділити, тому що до кожної частини будинку є окремі виходи, встановлені окремі лічильники на електроенергію, газ та воду. Кожен із співвласників має фізичну та експлуатаційну можливість незалежно розпоряджатися своєю долею майна. Технічна можливість виділити належну позивачу частку в натурі підтверджується технічним висновком ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» № II-020/17 від 12.06.2017 року, в якому зазначено, що є можливим виділення власності у окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Для виділу в натурі земельної ділянки позивачем надано до суду геодезичну зйомку земельної ділянки. Зважаючи на вищевикладене, позивач має право на виділ в натурі своєї частки майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, в самостійний об`єкт нерухомого майна з присвоєнням цьому самостійному об`єкту нерухомого майна окремої поштової адреси, та на виділення йому в натурі земельної ділянки. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк.с.136-140), в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог повінстю. В обгрунтування заперечень зазначила, що погоджується на розподіл нерухомого майна і присвоєння позивачу окремої адреси, але заперечує проти запропонованого позивачем варіанту розподілу домоволодіння. Зазначила, що їй, [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 1987 року, належить 1/4 частина жилого будинку по [ADDRESS] , посвідченого Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1360. В ОКП «ДБТІ» право власності на ім`я [PERSON] зареєстровано 09 червня 1987 року за № 3571. Також, співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] , якій належить 1/4 частка будинку, [PERSON] , якому належить 1/4 частка будинку, [PERSON] та [PERSON] (помер у 2016 році ), яким належить 1/4 частка будинку. Складається домоволодіння із житлового будинку А-1, житлової прибудови - А'-1, житлової прибудови А2-1, тамбуру а-1, веранди а'-І, нежитлової прибудови а2-1, тамбуру а4-1, тамбуру а5-1, тамбуру а7-1, нежитлової прибудови а8-1, ганку, ганку, літньої кухні Б-1, літньої кухні В-1, погрібу п/д, вбиральні Г-1, гаражу Д-1, оглядової ями, вбиральні Ж-1, навісу К-1, душу Л-1, вбиральні М-1, огорож №1, №2, водопроводів №3, №4, зливної ями № 5, воріт №6, хвіртки №7, огорож №8, №9, хвіртки №10, огорожі №11, хвіртки №12, тротуару І, тротуару II, огорожі №13. Між всіма співвласниками склався певний порядок користування домоволодінням і ніколи не виникало жодних претензій один до одного з приводу користування нерухомим майном. Але у 2017 році між [PERSON] і позивачем [PERSON] почали виникати непорозуміння щодо користування майном у праві спільної часткової власності, а саме: не дійшли згоди щодо користування літньою кухнею Б-1, в яку позивач має заходити через подвір`я відповідача [PERSON] . Відповідачка неодноразово пропонувала позивачу переставити двері в інший бік літньої кухні, вона зі свої чоловіком пропонували свою допомогу в цьому питанні, але [PERSON] категорично відмовився від такого перепланування, а у теперішній час звернувся з даним позовом до суду, де ставить питання про виділ літньої кухні йому. Як на підставу можливості виділення в окрему адресу частки нерухомого майна позивача, він надає Технічний висновок про стан будівельних конструкцій за результатами обстеження будівель та споруд і можливості виділення власності, що належить [PERSON] , в окремий об`єкт з привласненням поштової адреси від 12 червня 2017 року, виготовлений Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», особою, яка не мала на це достатніх повноважень, а саме: інженером [PERSON] , оскільки він, згідно кваліфікаційного сертифікату, який був долучений до матеріалів справи, є інженером з інвентаризації нерухомого майна, а докази на підтвердження повноважень щодо проведення ним будівельної експертизи і надання висновків про розподіл домоволодіння в натурі, надані не були. Тобто, зазначений висновок не може вважатись належним доказом, і позивачем має бути надано висновки саме судової експертизи. В самому Технічному висновку зазначено: "Розподіл нерухомого майна можна виконати у фізичному та фінансовому відношеннях. В експлуатаційному відношенні розподіл виконати неможливо. Для користування літньою кухнею та вбиральнею повинна бути виділена ділянка сумісного користування земельною ділянкою.» Тобто, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що частка домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] може бути виділена із спільної часткової власності з присвоєнням окремої адреси без порушення рівності часток співвласників та не зазначені об`єкти нерухомості, які мають бути залишені у загальному користуванні. Крім того, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, які відповідають розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Від представника позивача адвоката Куценко В.А. до суду надійшла відповідь на відзив (арк.с. 147-148), в якій він зазначив, що позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: 1/4 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , право власності на який він набув на підставі нотаріально посвідченого договору дарування 1/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, укладеного 17 грудня 2012 року між ним та [PERSON] . 1/4 частина будинку, яка належить позивачу, складається з приміщень 2-3 - кімнати площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 2-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу №3, огорожі - 8, тротуару -1. Інша частина будинку в [ADDRESS] , на праві власності належить відповідачам за позовом, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, будинок в [ADDRESS] ) належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності. Позивач [PERSON] має право на користування земельною ділянкою, на якій розташовано будівлю [ADDRESS] як співвласник будівлі, оскільки жодного порядку користування спірною земельною ділянкою погодженого користувачами або визначеного на підставі договору, оформленого у встановленому порядку, не існує. З питанням про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідач [PERSON] з зустрічним позовом не зверталась. На теперішній час позивач бажає розпорядитися належним йому нерухомим майном, і тому виникла необхідність виділення 1/4 частини будинку із спільного майна в окремий самостійний об`єкт нерухомості. Наданий до суду Технічний висновок відповідає всім вимогам чинного законодавства та згідно вимог ст. 76 ЦПК України належить до письмових доказів, твердження відповідача [PERSON] про його не належність безпідставні, оскільки не зазначають норму законодавства, яка порушується даним технічним висновком. У зв`язку з тим, що співвласнику законом надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві часткової власності, він має намір скористатися цим правом та виділити в натурі частку із спільного часткового майна, що відповідає положенням статті 364 ЦК України, згідно якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Нерухоме майно, яке належить позивачу та відповідачам є подільною річчю, яку можна поділити, тому що до кожної частини будинку є окремі виходи, встановлені окремі лічильники на електроенергію, газ та воду. Кожен з них має фізичну та експлуатаційну можливість незалежно розпоряджатися своєю долею майна. Технічна можливість виділити належну позивачу частку в натурі мається, у зв`язку з чим ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» підготовлено технічний висновок № 11-020/17 від 12.06.2017 року, в якому зазначено, вважається за можливе виділення його власності у окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та адвокат Куценко В.А. підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Пояснили, що у позасудовому порядку врегулювати спір, який фактично існує між позивачем і [PERSON] , не вдається. За порядком користування будинком, що склався як до придбання позивачем частки будинку, так і продовжив існувати по даний час, позивач та усі відповідачі, в тому числі, [PERSON] , використовують кожен свої житлові приміщення у домоволодінні. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкають у своїх частках домоволодіння відокремлено і спору як такого з приводу використання будь-яких його частин або земельної ділянки між позивачем і цими відповідачами немає. Фактично предметом спору між позивачем та відповідачкою [PERSON] є літня кухня Б-1, 1/2 частину якої позивач просить виділити йому в натурі. На думку представників позивача саме 1/2 частина цієї літньої кухні належить і має бути виділена позивачу в натурі на підставі Акту про порядок користування домоволодінням від 13.04.1994 р., який підписано усіма співвласниками на той час і у якому зазначено, що [PERSON] належить 1/2 частина вказаної літньої кухні; потім [PERSON] здійснила відчуження на користь [PERSON] , потім через декілька угод власником стала [PERSON] (родичка відповідачки [PERSON] ) і нарешті став власником позивач. Інші співвідповідачі у відповідності до технічного паспорту та порядку користування будинком, що склався, а також до вказаного Актом від 13.04.1994, мають у користуванні літню кухню В-1. Також представник позивача [PERSON] пояснила, що позивач у справі є її сином, він добросовісно користується своєю часткою домоволодіння, але відповідач [PERSON] та її чоловік збудували паркан, яким відокремили свою частку домоволодіння і фактично створили перешкоду у користуванні позивачу вказаною літньою кухнею; також через цей паркан немає доступу до горища, будівля літньої кухні Б-1 заблокована парканом повністю і користуватися нею позивачеві неможливо. При цьому клопотань про проведення судової будівельно-технічної експертизи з приводу варіанту поділу спірної літньої кухні у суді представниками позивача не заявлено; вважають достатнім доказом висновок від 12.06.2017 року, виготовлений Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект»; заявлений позов підтримують і просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , її представник за довіреністю - [PERSON] (арк.с.130) та адвокат Кущ О.М. - проти заявленого позову заперечували, підтримали відзив на позов. Представник [PERSON] пояснив, що у відповідності до довідки БТІ [PERSON] та [PERSON] кожному належить 1/2 спірної літньої кухні, її ще за часів колишніх співвласників було перегороджено навпіл, але через розташування входу до половини цієї кухні, яка за фактичним порядком користування використовувалась [PERSON] , у безпосередній близькості до частини будинку [PERSON] , встановили паркан. Відповідачка [PERSON] Та її представник [PERSON] пояснили, що позивач внаслідок порядку, який склався. Кожного разу, щоб потрапити до своєї частини літньої кухні, проходив повз їх вікна та подвір`я; на жаль він виявився не надто добропорядним сусідом, його відвідували сумнівні особи, ним цікавилась поліція, виникав шум, гамір, це заважало спокійному відпочинку, тому вони запропонували позивачу влаштувати вхід до своєї частини літньої кухні Б-1 з боку своєї частини будинку і таким чином не заважати їм, пропонували свою допомогу, як фінансову, так і іншу, але позивач відмовився, тому були змушені відгородитися парканом. На даний час частина літньої кухні Б-1, якою користувався позивач, у непридатному для використання стані, там обвалилась стеля, брудно та занедбано; жодним чином не претендують на користування жилими та іншими приміщеннями, якими фактично користується позивач, але заперечують проти виділу йому в натурі 1/2 частини літньої кухні Б-1, так як це призведе до необхідності використання позивачем їхнього подвір`я для проходу до своєї частини кухні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кущ О.В. в судовому засіданні наполягала на тому, що усі документи - договір дарування на ім`я позивача, довідка характеристика від 1998 року містять вказівку на належність 1/4 частини усіх приміщень позивачеві, а не 1/2 частини; висновок ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» не є висновком експертизи і не свідчить про можливість та варіанти поділу спірного домоволодіння. Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судове засідання не зявились, про час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не подавали. Від представника третьої особи - Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, до суду надійшла письмова заява, в якій представник просить розглянути справу без його участі, заперечень проти позову не має. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що дійсно приблизно з 1983 по 1993 роки була власником частки спірного домоволодіння, яка була відчужена і на даний час належить [PERSON] ; пояснила, що одна частина, у якій живуть [PERSON] та [PERSON] , відокремлена, а друга частина ділиться між [PERSON] та [PERSON] на двох співвласників; при купівлі-продажу цієї частини власник фактично отримував у користування відповідні приміщення, якими користувався попередній власник, за усною домовленістю з іншими співвласниками, тобто за порядком користування, який фактично склався. Літня кухня Б-1 і сарай під одним дахом, літню кухню завжди ділили на двох; коли вона купила частку у 1980-тих роках її частина будинку була придатною для окремого проживання, спільним були лише двір, город і сарай з літньою кухнею; спорів ніколи не виникало; акт про порядок користування від 13.04.1994 підписувала, він свідчить про те, що половина літньої кухні Б-1 знаходилась у її користуванні, а інша 1/2 у користуванні [PERSON] (зараз [PERSON] ). Суд, взявши до уваги позицію сторін, їх представників, вислухавши свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: 1/4 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування 1/4 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, укладеного 17 грудня 2012 року між позивачем та [PERSON] (арк.с. 19). 1/4 частина будинку, яка належить позивачу, складається з приміщень 2-3 - кімнати площею 13,3 м.кв., нежитлової прибудови 2-2 - кухні, тамбуру І, 1/2 частини літньої кухні Б-1, водопроводу № 3, огорожі - 8, тротуару - 1, що не протирічить Акту про порядок користування жилим будинком, складеному Дніпродзержинським Бюро технічної інвентаризації від 13.04.1994 року (арк.с. 169) та не оспорюється сторонами у справі. Згідно довідки-характеристики (арк.с.170) кожному зі співвласників спірного домоволодіння належить 1/4 його частина. Інша частина будинку в [ADDRESS] , на праві власності належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт належності позивачу 1/4 будинку підтверджується витягом Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 273931 від 04.02.2013 року (арк.с. 17). На теперішній час позивач бажає розпорядитися належним йому нерухомим майном, і тому виникла необхідність виділення 1/4 частини будинку із спільного майна в окремий самостійний об`єкт нерухомості. Для виділу в натурі земельної ділянки позивачем надано до суду геодезичну зйомку земельної ділянки (арк.с. 23-24). Зважаючи на вищевикладене, позивач просить виділити в натурі частку майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, в самостійний об`єкт нерухомого майна з присвоєнням цьому самостійному об`єкту нерухомого майна окремої поштової адреси, та на виділення в натурі земельної ділянки. Нерухоме майно, яке належить позивачу та відповідачам є подільною річчю, яку можна поділити, оскільки згідно порядку користування житловим будинком, який фактично склався, кожен із співвласників протягом тривалого часу використовує певні приміщення будинку, не оспорюючи їх належність. До кожної частини будинку є окремі виходи, встановлені окремі лічильники на електроенергію, газ та воду. Кожен має фізичну та експлуатаційну можливість незалежно розпоряджатися своєю долею майна. Технічна можливість виділити належну позивачу частку в натурі підтверджується технічним висновком ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» №11-020/17 від 12.06.2017 року (арк.с. 25), в якому зазначено, вважається за можливе виділення власності у окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . Проти цього у судовому засіданні не заперечувала відповідач [PERSON] . Однак у тому ж висновку зазначено, що розподіл можливо виконати у фізичному та фінансовому відношенні, в експлуатаційному відношенні розподіл виконати неможливо; для користування кухнею та вбиральнею повинна бути виділена частина земельної ділянки спільного користування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Під час судового розгляду встановлено, що фактично відповідачем [PERSON] не визнаються позовні вимоги в частині виділення позивачу 1/2 частини літньої кухні Б-1, через те, що відповідачкою встановлено паркан, яким відокремлено частину вказаної кухні і позбавлено позивача можливості входу до неї, натомість запропоновано позивачу спільним коштом облаштувати вхід до кухні з власної сторони будинку. Таким чином сторони не можуть дійти згоди щодо спільного користування літньою кухнею Б-1, рештою приміщень та будівель користуються окремо і проти їх виділу обгрунтованих заперечень не мають. При цьому позовні вимоги заявлено позивачем про виділ 1/2 частини літньої кухні Б-1 без зазначення, яку саме частину даного приміщення він просить виділити йому в натурі, клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи не заявлено, за вказаною категорією справ згідно ст. 102, ст. ст. 105 - 108 ЦПК України експертиза призначається судом виключно за наявності клопотання сторін. Таким чином суд не має технічної можливості здійснити виділ позивачеві в натурі його 1/2 частини спірної літньої кухні Б-1, тому суд вважає необхідним залишити її у спільному користування сторін - позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] . Згідно ст. 8 Закону України "Про землеустрій" регулювання у сфері землеустрою здійснюють в тому числі органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у межах повноважень, встановлених законом; одним з видів документації з землеустрою є згідно ст. 25 п. и) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ст. 21 встановлено, що організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють в тому числі органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України ( 254к/96-ВР ), Земельним кодексом України ( 2768-14 ), цим Законом та іншими законами України; згідно ст. 26 замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Відповідно до ст. 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від.16.04.2004 року № 7 " Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" , сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання, зокрема: у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників жилого будинку витребовуються: документи про надання її для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного зі співвласників, а також розташованих на ній будівель, плодово-ягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного співвласника; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним; угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що у сторін у справі - позивача, відповідачки - відсутні плани земельних ділянок, які вони займають, відведених в натурі (на місцевості) або будь-які інші документи, які б свідчили про відведення земельних ділянок в натурі на місцевості зі схематичним зазначенням розташування кожної ділянки відносно інших сусідніх ділянок та відповідного їх розмежування, встановлення границь на місцевості, суд на підставі наявних у справі доказів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог щодо поділу земельної ділянки в натурі. При цьому суд також враховує, що відсутній план відведення земельної ділянки в натурі на місцевості в цілому під будинок [ADDRESS] , рішення виконавчого органу щодо затвердження границь земельної ділянки на місцевості відсутні, варіанти поділу земельної ділянки в натурі між сторонами не запропоновано на підставі експертного висновку. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги, та виділити позивачу із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна - 1/4 частину будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , який складається з: приміщень 1-1 - кімнати площею 13,3 м кв., нежитлової прибудови 1-2 - кухні, тамбуру І, водопроводу № 3, огорожі - 8, тротуару -1; з визнанням права власності з [PERSON] на самостійний об`єкт нерухомого майна - будинок, який складається з: приміщень 1-1 - кімнати, площею 13,3 м кв., нежитлової прибудови 1-2 - кухні, тамбуру І, водопроводу № 3, огорожі - 8, тротуару - 1, а також 1/2 частини літньої кухні Б-1, котра знаходиться у спільному користуванні співвласників [PERSON] , [PERSON] , який розташований по [ADDRESS] , що є підставою для присвоєння у встановленому законом окремої поштової адреси. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ в натурі 1/2 літньої кухні Б-1 із спільної часткової власності, виділ в натурі 1/4 частини земельної ділянки по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на якій розміщена відокремлена частка будинку, що виділяється в натурі, - відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial