Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, в якому просив стягнути з комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» на користь [PERSON], середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 12 грудня 2014 року по 06 липня 2015 року, у розмірі 35000 грн. (тридцять п'ять тисяч гривень) 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що 23 грудня 2011 року він на підставі розпорядження міського голови від 22.12.2011 року №146-р"ос" був прийнятий на посаду директора комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», та з ним було укладено контракт № 18-к/2011 від 22.12.2011 року. Відповідно до розпорядження міського голови [PERSON] № 257-р «ос» від 07.10.2014 року я був звільнений за власним бажанням 08 жовтня 2014 року з посади директора комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» з підстав, передбачених контрактом та п. 8 ст. 36 КЗпП України. Контракт № 18-к/2011 від 22.12.2011 року було розірвано. Рішенням Заводського районного суд м. Дніпродзержинська 30.04.2015 року (суддя Похваліта СМ., справа № 208/10610/14) позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», Дніпродзержинської міської ради, Виконавчого комітету Дніпродзсржинської міської ради задоволено частково, а саме: стягнуто з Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» на користь [PERSON]: - 32 117 (тридцять дві тисячі сто сімнадцять) грн. 71 коп. - заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2014 року по 08 жовтня 2014 року; - 11 306 (одинадцять тисяч триста шість) грн. 83 коп. - компенсацію за невикористану відпустку за період з 23 грудня 2012 року по 05 жовтня 2014 року; - 3 235 (гри тисячі двісті тридцять п'ять) грн. 47 коп. - компенсацію втрати частини заробітної плати; - 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 09 жовтня 2014 року по 11 грудня 2014 року; - 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. - суму моральної шкоди, всього: 63 660 (шістдесят три тисячі шістсот шістдесят) грн. 02 коп. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, Заводський районний суд виходив із того, що розмір середньоденного заробітку розраховується у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати», становить 250 грн.. Згідно ч. І ст. 117 КЗпП України, роз'яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, Позивач враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-114цс 13 від 20 листопада 2013 року, за яким згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Крім цього, Позивач враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6 - 114цс 13 від 29 січня 2014 року, за яким не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 06 липня 2015 року Відповідачем було здійснено у повному обсязі виконання вказаного судового рішення від 30.04.2014 р. та зараховано на банківський рахунок Позивача відповідні грошові кошти. Оскільки фактично повний розрахунок здійснено лише 06.07.2015 p., наявність підстави для звернення із даним позовом про стягнення середнього заробітку за весь період затримки з 12.12.2014 р. по 06.07.2015 p., який не увійшов до первісного позову. Заборгованість із середнього заробітку за вказаний період часу не увійшла до первісного позову з об'єктивних причин: норма ст. 117 КЗпП України містить формулювання на майбутнє, «по день фактичного розрахунку», Позивачу не була відома дата остаточного розрахунку, а суд не міг при вирішенні справи виходити з обставин, які не настали. З урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати», розрахунок середнього заробітку за період затримки з 12.12.2014 р. по 06.07.2015 р. наступний: - з 12 грудня по 31 грудня 2015 року (14 робочих днів) - 3 500 грн.; - січень 2015 року (19 робочих днів) - 4 750 грн.; - лютий 2015 року (20 робочих днів) - 5 000 грн.; - березень 2015 року (21 робочих днів) - 5 250 грн.; - квітень (22 робочих днів) - 5 500 грн., - травень (19 робочих днів) - 4 750 грн., - червень (21 робочих днів) - 5 250 грн., - з 1 по 6 липня 2015 року (4 робочих дня) - 1 000 грн., а всього 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. (за 140 робочих днів, з розміру середньоденного заробітку - 250,00 грн.), що підлягає стягненню НА користь Позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надавши суду письмові пояснення, згідно до яких зазначив, що посилання відповідача на те що первісний позов позивача [PERSON] містив вимоги щодо стягнення з відповідача за час затримки розрахунку вимоги що визначалися періодом з 09 жовтня 2014 року по 11 грудня 2014 року, так як на час звільнення з посади, а саме на 08 жовтня 2014 року відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 32117 гривень 72 копійки, які фактично сплатив, виконавши Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.04.2015 року, лише 06 липня 2015 року. Тому за період з 12 грудня 2014 року по 06 липня 2015 року, існувала заборгованість у відповідача перед позивачем, що є підставою згідно до ст. 116, 117 КЗпП України для стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за зазначений період з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 250 гривень, яка була встановлена за рішенням від 30.04.2015 року, що узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним судом України у постанові № 6 - 114цс 13 від 29 січня 2014 року, п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Представники відповідача КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» - [PERSON], [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнали та надали суду заперечення на позов, згідно до якого посилалися на те, що згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Твердження Позивача про повне задоволення первісного позову по справі № 208/10610/14-ц про стягнення заробітної плати не відповідає дійсності, так як 30.04.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська по справі № 208/10610/14-ц було лише частково задоволено позовні вимоги Позивача: замість заявлених у позові 57 950 грн. 14 коп. - заборгованості із заробітної плати, на користь останнього стягнуто заробітної плати - 32 117 грн. 72 коп., а також відшкодування за затримку з/п в розмірі 16000 грн., за період з 09 жовтня 2014 року по 11 грудня 2014 року. Таким чином, під час розгляду справи № 208/10610/14-ц існував спір про розмір заробітної плати Позивача, який вирішено на користь Позивача частково присуджено - 32 117 грн. 72 коп. замість заявлених - 57 950 грн. 14 коп.. Частиною 2 пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 передбачено спосіб визначення судом розміру відшкодування заробітної плати у випадку, якщо первісний позов задоволено частково. Так згідно частини 2 пункту 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.99 у разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу; при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Щодо розміру середньоденної заробітної плати позивача [PERSON] в розмірі 250 гривень, яка визначена судовим рішенням від 30.04.2015 року погоджуються, також не оспорюють що дійсно розрахунок з позивачем заборгованості по заробітній платі був здійснений саме 06.07.2015 року На підставі того, що позов за рішенням суду від 30.04.2015 року задоволено частково, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з 12.12.2014 року по 06.07.2015 року, включно не є обґрунтованими, та в їх задоволенні просили відмовити. Вислухав сторони, вивчив матеріали справи, дослідив надані сторонами докази, матеріали цивільної справи № 208/10610/14, суд приходить до наступного: [PERSON] перебував з відповідачем КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» у трудових правовідносинах займаючи посаду директора комунального підприємства, в період з 23 грудня 2011 року по 08 жовтня 2014 року, включно, що підтверджено сторонами, копією трудової книжки (а.с. 29 цивільної справи № 208/10610/14), контрактом № 18-к/2011 від 22.12.2011 року та додатками до них (а.с. 44-54 цивільної справи № 208/10610/14), розпорядженням міського голови від 22.12.2011 року №146-р"ос", розпорядженням міського голови [PERSON] № 257-р «ос» від 07.10.2014 року Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] був звільнений за власним бажанням 08 жовтня 2014 року з посади директора комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» з підстав, передбачених контрактом та п. 8 ст. 36 КЗпП України. Контракт № 18-к/2011 від 22.12.2011 року, який було розірвано, що підтверджено сторонами, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.04.2015 року, матеріалами цивільної справи № 208/10610/14. Як встановлено під час судового розгляду, на час звільнення позивача [PERSON] з посади директора КП Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», розрахунок за відпрацьований час не був проведений з ним, у відповідності до вимог ст..ст. 115, 116 КЗпП України, що підтверджено сторонами та рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.04.2015 року (справа № 208/10610/14 а.с. 118-121). За захистом своїх прав позивач [PERSON] звернувся із позовом до Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», Дніпродзержинської міської ради, Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсацію втрати частини заробітної плати, компенсації втрати частини плати за невикористану відпустку, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та моральної шкоди, яким просив враховуючи, що на день його звільнення з ним не був проведений повний розрахунок, стягнути солідарно з Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», Дніпродзержинської міської ради. Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2014 року по 08.10.2014 рік у розмірі 57 950, 14 грн.; компенсацію за невикористану відпустку з 23.12.2012 року по 05.10.2014 рік у розмірі 15 920,83 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 5 131,47 грн., компенсацію втрати частини плати за невикористану відпустку 302,50 грн., середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 09.10.2014 року по 11.12.2014 рік у розмірі 36 930,60 грн., а також просить стягнути солідарно на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.04.2015 року (справа № 208/10610/14 а.с. 118-121), визначено розмір середньоденної заробітної плати позивача [PERSON] в розмірі 250 гривень, що також підтверджено сторонами під час судового розгляду. Так, з врахуванням саме визначеного розміру середньоденного заробітку [PERSON], рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області прийняв рішення, яким стягнув з Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» на користь [PERSON]: 32 117 (тридцять дві тисячі сто сімнадцять) грн. 72 коп. - заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2014 року по 08 жовтня 2014 року; 11 306 (одинадцять тисяч триста шість) грн. 83 коп. - компенсацію за невикористану відпустку за період з 23 грудня 2012 року по 05 жовтня 2014 року; З 235 (три тисячі двісті тридцять п'ять) грн. 47 коп. - компенсації втрати частини заробітної плати; 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. - середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку; 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. - суму моральної шкоди. Згідно до пояснень сторін кінцевий розрахунок з позивачем [PERSON] відповідач КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» провів 06 липня 2015 року, що підтверджено постановою про закінчення виконавчого провадження (а.с. 14). Відповідно до ст.ст. 47, 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Як встановлено під час судового розгляду та підтверджено статутом Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку», засновником підприємства є Дніпродзержинська міська рада, підприємство є самостіною юридичною особою, має самостійни баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, штампи та печатку, право від свого імені укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов'язки, бути позивачем та відповідати у суді, арбітражному та третейському суді. В тому числі, прибуток за вирахування матеріальних та прирівняних до них витрат після виконання зобов'язань перед бюджетом, банками залишаться в розпорядженні підприємства КП «Дніпродзержинський парк культури» і використовується ним самостійно, що підтверджено статутом (а.с. 63-69). Таким чином, статутом підприємства встановлено, що саме підприємство, а не його засновник (міська рада) визначає розміри оплати праці своїх працівників, а відтак відповідальність за своєчасну виплату заробітної плати покладається на керівника Комунального підприємства «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку». Таким чином, враховуючи викладене, відповідальним за нездійснення із позивачем повного розрахунку відповідає Комунальне підприємство «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку». Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітнику регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Враховуючи, що Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.04.2015 року (справа № 208/10610/14 а.с. 118-121), в частині стягнутої суми середнього заробітку за час затримки, стягнуто з відповідача на користь позивача [PERSON] 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок середнього заробітку за час затримки і по день прийняття рішення, а саме за період з 09 жовтня 2014 року по 11 грудня 2014 року. Крім того, приймаючи рішення Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.04.2015 року задовольнив вимоги позивача частково, з підстав визначення розміру середньоденного заробітку позивача [PERSON], а щодо періоду стягнення середнього заробітку в передбаченому ст. 117 КЗпП України, зміни не вносив. Тому, враховуючи приписи ст. 117 КЗпП України, відповідач КП «Дніпродзержинський парк культури та відпочинку» провівши фактичний розрахунок з [PERSON] по заборгованості заробітної плати 06 липня 2015 року, то за період з 12 грудня 2014 року по 06 липня 2015 року, підлягає виплаті позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто по 06 липня 2015 року. Виходячи з положень Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати», розрахунок середнього заробітку за період затримки з 12.12.2014 р. по 06.07.2015 р., що становить 140 робочих днів, з розрахунку встановленого Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.402015 року розміру середньоденного заробітку позивача [PERSON] в розмірі 250 гривень: - з 12 грудня по 31 грудня 2015 року (14 робочих днів), - 3 500 грн.; - січень 2015 року (19 робочих днів) - 4 750 грн.; - лютий 2015 року (20 робочих днів) - 5 000 грн.; - березень 2015 року (21 робочих днів) - 5 250 грн.; - квітень (22 робочих днів) - 5 500 грн., - травень (19 робочих днів) - 4 750 грн., - червень (21 робочих днів) - 5 250 грн., - з 1 по 6 липня 2015 року (4 робочих дня) - 1 000 грн., а всього 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved