Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та право на дві земельні (частки) /паї/в порядку спадкування за заповітом, вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом спадкового майна своєї тітки [PERSON] Спадкодавиця мала у власності житловий будинок в с. Путятичі вул. Довга 21 Городоцького району Львівської області та право на земельну частку (пай) площею 1, 49 га та 0,99 га. 11.04.2002р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. Оформити свої спадкові права на нерухомість позивачка не має можливості, оскільки звернувшись в нотаріальну контору їй було відмовлено у зв"язку з пропуском строку прийняття спадщини, відсутності правовстановлюючих документів на будинок, а сертифікат не відповідає формі встановленого зразка. В суді позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Представник Мильчицької сільської ради в судове засідання подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують проти задоволення позову (а.с. 45) Заслухавши позивачку та її представника. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийнята спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992року. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 24.06.2011 N 91. документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається). Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Рік побудування та введення житлового будинку в експлуатацію зазначався в погосподарських книгах, що на часі виникнення спірних відносин були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР. Згідно технічного паспорта на вказаний житловий будинок він побудований 1932 року, його вартість складає 27 022 грн. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.48 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.48 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.48 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі N 6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обовязковою для судів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивачка [PERSON] є племінницею [PERSON] Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON] (а.с. 11) позивачці було відмовлено у прийнятті спадщини. Із копії технічного паспорта (а.с.23), копії сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) пай ( а.с. 19-21), з витягів з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку ( пай) (а.с.22-23), будинкової книжки (а.с. 15), видно, що [PERSON] правомірно володіла вищевказаним будинком та земельними ділянками. У вказаному житловому будинку був також зареєстрований чоловік спадкодавиці [PERSON], який помер 12.04.1999. (а.с.7) Вказаний житловий будинок 1932 року побудови. З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 332707 (а.с. 6) видно, що [PERSON] померла 22.02.2004р. Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області, який не змінювався і не скасовувався, вбачається, що [PERSON] все своє майно, до б воно не було і з чого б не складалося, заповіла своїй племінниці - [PERSON], - позивачу по справі. (а.с. 9) Відповідно до довідки Мильчицької сільської ради №598 (а.с.10) вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована одна в житловому будинку №21 по вул. Довга 21 в с. Путятичі Городоцького району Львівської області. Інших спадкодавців, які б претендували на спадкове майно, в суді не встановлено, оскільки спадкодавиця була одинока. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула, або володіла житловим будинком за адресою: с. Путятичі вул. Довга 21 Городоцького району Львівської області, та земельними частками площею 1,49 га та 0, 99 га неправомірно, в суді не встановлено. За наведеного, суд приходить переконання, що [PERSON] мала на праві власності житловий будинок, дві земельні частки (паї), позивач фактично прийняла спадщину, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, а тому є підстави до визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: с. Путятичі вул. Довга 21 Городоцького району Львівської області, дві земельні частки (паї) площею 1, 49 га та 0, 99 га в порядку спадкування за заповітом, після смерті тітки - [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved