Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що з часу постановлення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, яке набуло чинності, щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], змінився його як сімейний стан, так й матеріальний - наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу з якою очікують на народження дитини, й працює за наймом у фізичної особи - підприємця із посадовим окладом 1 600 грн. на місцять, іншого заробітку /доходу/ немає, відповідно визначений судом розмір аліментів порушує право як платника аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, яке набуло чинності, збільшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 07 вересня 2015 року і до повноліття дитини (а.с. 56-57). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивач вважає, що змінився його як сімейний стан, так й матеріальний - наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу з якою очікують на народження дитини, й працює за наймом у фізичної особи - підприємця із посадовим окладом 1 600 грн. на місцять, іншого заробітку /доходу/ немає, відповідно визначений судом розмір аліментів порушує право як платника аліментів. Проте, погодитися з такою позицією вцілому не можна. Так, позивач хоча й змінив свій сімений стан - одружився, проте іншої біологічної дитини окрім сина [PERSON], [INFO], станом на час розгляду справи не має, тому вважається платником аліментів щодо однієї дитини. Позивач обізнаний про обов»язок сплачувати аліменти на утримання дитини, проте має заборгованість по алінентам станом на 15 червня 2016 року - 10 999 грн. (а.с.38) й борг по індексації суми несплачених аліментів за рішенням суду - 4 870 грн. 00 коп. (а.с.39). Суд критично оцінює наданий позивачем доказ - довідку про його доходи із щомісячним заробітком - 1 600 грн. 00 коп. (а.с.13, 73), й те, що іншого заробітку /доходу/ він немає, у порівнянні із наданими відповідачкою доказами - фотознімками, із яких вбачається, що позивач веде розкішний спосіб життя (подорожує за кордон, відпочиває за кордоном, користується елітними автомобілями тощо) (а.с.64-72). За станом здоров»я позивач не має обмежень щодо влаштування на роботу із більшою заробітною платою, враховуючи його обізнаність про обов»язок сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн. 00 коп., тому влаштування ним на роботу із 12 квітня 2016 року до фізичної особи - підприємця [PERSON] на посаду менеджера-логіста із щомісячним заробітком 1 600 грн. 00 коп. (а.с.13) розцінюється як штучне створення умов для виникнення підстав для зменшення розміру аліментів. Матір малолітнього [PERSON] - відповідачка, на утриманні якої знаходиться дитина, має поганий стан здоров»я - онкологічне захворювання ІІІ, ІV ступеню, що підтверджується висновком лікаря із Національного інституту раку, направлена на госпіталізацію, не працює у зв»язку з перебуванням на лікарняному, очікує на хірургічне втручання /операцію/, хіміотерапію (а.с.39-40), відповідно має погіршення стану здоров»я. Відтак, за даних обставин, коли матір дитини знаходиться в складному фізичному стані, що впливає на її нездатність до праці, дитина має забезпечуватися батьком, й відповідно до частини 1 статті 192 СК України, з урахуванням встановлених обставин, матір дитини має пріоритетне право на збільшення розміру аліментів, а враховуючи постановлене рішення про збільшення розміру аліментів - залишення його розміру й на даний час. Враховуючи викладене, судом не встановлено умов, які могли би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed