Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

31.10.2018 р. [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача [PERSON] про повне звільнення від сплати заборгованості по аліментах. Вимоги позову мотивує тим, що рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 23.04.2001 р. з позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку. У зв`язку з тяжкою хворобою та непрацездатністю з 2011 р. позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, а з 2014 р. йому змінили групу інвалідності та ІІІ. У зв`язку з тяжкою хворобою позивач не може самостійно пересуватись, працювати, сплачувати заборгованість та утримувати самого себе, при цьому розмір його пенсії становить 1 400 грн. на місяць, однак кожен місяць з пенсії відраховуються 740 грн. на сплату заборгованості по аліментах. З огляду на викладене, позивач просить звільнити його від заборгованості по аліментах. 05.12.2018 р. ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області вказану цивільну справу передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва. 14.01.2019 р. ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2019 р., 04.03.2019 р. постановлено здійснювати розгляд справи дистанційно, в режимі відеоконференції за участі позивача [PERSON] 15.04.2019 р., 16.04.2019 р. від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. 19.04.2019 р., 22.05.2019 р., 04.06.2019 р. до суду від позивача надійшли заяви, в якій останній просить звільнити його повністю від сплати заборгованості в сумі 44 661, 46 грн., згідно довідки Рубіжанського пенсійного фонду від 16.03.2019 р. у зв`язку з тяжким захворюванням. Розгляд справи просить проводити за його відсутності, та відсутності його представника. 05.06.2019 р. ухвалою суду з Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області витребувано завірену належним чином копію виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1989/2001 р., виданого 22.04.2001 р. Деснянським районним суд м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , зокрема, розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів та періоду її виникнення. 01.07.2019 р. до суду надійшла належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подавали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила та не подала до суду відзив, а також те, що від позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 22.04.2001 р. Ватутінським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, починаючи з 22.04.2001 р. до його повноліття. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.12.2011 р. [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] . Вказаним рішенням суду встановлено, що станом на 01.05.2011 року заборгованість відповідача по аліментам складала 18217,68 грн. Також зазначеним рішенням суду встановлено, що позивач був засуджений за несплату аліментів за ст.164 ч.1.КК України, та останньому призначено покарання в вигляді обмеження волі строком на один рік (вирок Рубіжанського міського суду від 20.10.2010 року). Згідно з випискою №1702/179 за 2017 р. з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, позивач має хворобу: токсичну енцелополінейропатію ІІ ст. з враженням мозжечка та нижніх кінцівок, різко виражений атактичний мозочковий синдром, виражений координаційні розлади з порушенням функцій ходьби, помірний нижній пара парез, виражене зниження інтелектуально-мнестичних функцій. Як зазначено у зазначеній вище виписці, позивач зловживає алкоголем на протязі 7-8 років. З 2011 року перебуває на ІІ групі інвалідності. Загальний стан середньої тяжкості. З наданих позивачем до суду документів, а саме Довідки до акта огляду МСЕК №770279, вбачається, що з 01.04.2017 р. йому встановлено ІІІ групу інвалідності. У відповідності до Довідки до акта МСЕК №13765 з 20.05.2019 р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. При цьому, з пояснень наданих представником позивача в судових засідань вбачається, що позивач з кінця 2011 року тяжко хворіє, перебуває на лікуваннях, не працює через поганий стан здоров`я. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею кошів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, що чи мають обставини, на які посилається платника аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», також передбачено, що суд може за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити заявника від сплати заборгованості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не погоджується з доводами позивача про повне звільнення його від заборгованості по аліментам, оскільки позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з його хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, які були визначені рішенням суду у зв`язку із зміною свого стану здоров`я, або в порядку ст. 190 СК України, враховуючи наявність в останнього на праві власності 1/4 частини кв. [ADDRESS] . Вбачається, що з моменту постановлення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на утримання сина в 2001 р., позивачем, станом на 2011 рік не сплачувались аліменти, у зв`язку з чим на 01.05.2011 р. заборгованість складала 18 217, 68 грн. Окрім вказаного, позивача було засуджено за несплату аліментів. Зазначене підтверджується рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.12.2011 р., яким позивача позбавлено батьківських прав відносно сина. Доказів наявності тяжкої хвороби, яка спровокувала виникнення заборгованості за період з 2001 р. по 2012 рік до суду не надано. Тобто, як убачається з матеріалів справи, основна заборгованість по аліментам виникла у позивача ще до погіршення стану його здоров`я, що свідчить про небажання позивача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, таким чином виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Посилання позивача на зміну його стану здоров`я також не є підставою, що має істотне значення для повного звільнення останнього від заборгованості по аліментам. При цьому, з медичної документації позивача, а також наданих в судових засіданнях пояснень, вбачається, що в 2011 році в позивача різко погіршився стан здоров`я, та з вересня 2011 року останній мав захворювання токсичних гепатит, з листопада 2011 р. токсичну енцелополінейропатію ІІ ст. Останньому встановлено ІІ групу інвалідності. Разом з тим, належних та достатніх доказів встановлення позивачу ІІ групи інвалідності з 2011 р. до суду не надано, враховуючи що суд вважає за необхідне часткового звільнити позивача від заборгованості по аліментах, а саме починаючи з 01.01.2012 р. При цьому, вбачається, що з квітня 2017 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, та за змістом довідки МСЕК позивач не позбавлений можливості працювати в спеціально створених умовах. Протипоказаннями були лише тяжка фізична робота, тривала ходьба та робота на висоті. Отже, з огляду на зазначене, починаючи з квітня 2017 р. позивач не був позбавлений можливості влаштуватись на роботу, яка відповідає стану його здоров`я та сплачувати аліменти на утримання сина. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позову, а саме звільнення позивача від заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-1989/2001 р., виданим 22.04.2001 р. Деснянським районним суд м. Києва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2012 року по 01.04.2017 рік. У порядку ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Outcome: partial