Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис №12163 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 24143,26 грн. 27.05.2021 приватний виконавець Банадига В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65602186 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Крім того, приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 31.05.2021 року та направлено її на виконання за адресою роботодавця боржника ТОВ «Верест». Саме з постанови позивач дізнався про існування виконавчого напису нотаріуса та заборгованості, а тому звертається з позовом до суду. Ухвалою від 02.07.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 29.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзиву не подав, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За змістом ст. 12, 83, 178 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, в тому числі, на засадах змагальності, відповідач безпосередньо подаєдо суду докази та заперечення проти позову у визначений строк. Третя особа приватний нотаріус Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутності не направляла. Третя особа приватний виконавець Банадига В.В. у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи, пояснень з приводу позову не направляв. Надіслав постанову про зупинення виконавчих дій від 08.07.2021 року на виконання ухвали суду про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні. У визначений судом строк витребувані у приватного нотаріуса документи згідно ухвали суду від 02.07.2021 року не надано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис №12163 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 24143,26 грн. 27.05.2021 приватний виконавець Банадига В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65602186 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Також, приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 31.05.2021 року та направлено її на виконання за адресою роботодавця боржника ТОВ «Верест». Згідно ухвали суду від 02.07.2021 року зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Хара Н.С. від 15.03.2021 року за №12163 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» заборгованості в розмірі 24143,26 грн. до набрання законної сили рішення суду. 14.07.2021 до суду надійшла постанова Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.07.2021 року з примусового виконання виконавчого напису №12163. Статями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат»,\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається із матеріалів справи, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було враховано сплив трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором №003-22026-310312 від 31.03.2012 року. За змістом п.п.3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~р.\~№ 296/5 (далі - Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.3.5. Порядку). Відповідно до п.1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В\~постанову КМУ №1172 від 29.06.1999 року\~були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, саме по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01. 2020 у справі № 305/2082/14-ц та в постанові від 29.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц. Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Також, відсутні належні докази того, що кредитор дійсно направляв боржнику повідомлення про наявну заборгованість та боржник отримував претензію щодо виплати заборгованості і погодився з її розрахунком. Заборгованість, яку стягнуто за виконавчим написом, не можна вважати безспірною. В поданому позові та судовому засіданні позивач підтвердив те, що безспірної заборгованості перед відповідачем у нього не існує. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не було дотримано встановлену законом процедуру, а саме нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, в матеріалах справи відсутні докази переходу прав вимоги за договором до відповідача, тобто докази заборгованості перед стягувачем, а тому оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454,00 грн., сплачений при поданні заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved