overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~12 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~ про\~ розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з"явився, в заяві, яку направив до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Зазначив, що 27 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Малин зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Під час спільного проживання народилась дитина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час.\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. \~ \~ \~ \~Просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву в якій позов визнала повністю. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~ дослідивши надані\~ докази в межах заявлених вимог,\~ вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. \~ \~ \~ \~ \~ \~Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони з 27 серпня 1994 року\~ перебувають у шлюбі ( а.с.5). \~ \~ \~ \~У сторін є дитина [PERSON] [INFO]. \~ \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сімя розпалася остаточно. \~ \~\~ \~ \~ \~ \~З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання зареєстрованого 09 липня 2011 року шлюбу з відповідачем, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї, за припинення спільного проживання і підтримання нею фактичних шлюбних стосунків з іншим чоловіком. У судове засідання сторони не з'явилися, ними подано письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач зазначив про визнання позовних вимог. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 09 липня 2011 року у Центральній сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №6, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) та мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO], згідно наданого свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.8). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримують подружніх стосунків з січня 2013 року. Сторони втратили один до одного почуття що слугували основою шлюбного союзу та не бажають надалі продовжувати сімейні відносини. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка за припинення спільного проживання з відповідачем бажає створити нову сім"ю, та ухвалює про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції сторін, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися дошлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 243грн.60коп. за квитанцією №3174.387.1 від 12 лютого 2014 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

12 лютого 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], 2006 року народження. В заяві вказала, що з відповідачем шлюб розірвано, живуть окремо, дочка на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує частково - зменшила позовні вимоги до 1000 грн. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації проживання, в суд не прибув, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив. Відповідно до ст..74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх дочки, яка проживає з позивачкою і потребує лікування. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження дочки, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою про місце проживання дочки з позивачкою, довідки про стан здоров'я дочки сторін. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

12 лютого 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу. В своїй заяві позивач просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку( доходу) , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину, яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач шлюб з відповідачем розірвано . Позивачка не працює, знахгодиться в декретній відпостці по догляду за дитиною. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоров"я, інших аліментів не має. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заявлені у позові підтримує повністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивачки згоден. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 січня 2004 року ВРАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області. 18 серпя 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідач не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно довідки № 312 від 11 лютого 2014 року, виданої Комиш-Зорянською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області, [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом зі своїми неповнолітніми дітьми , які знаходяться на її утриманні. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

12 лютого 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння і зняття з нього арешту, відповідно до якого вирішено задовольнити позов в повному обсязі. Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. А-3, з підвалом під А-3 загальною площею 586,5 кв. м., житловою площею 340,0 кв. м., ганки літ. а, а', а" та козирки, споруди: ворота, огорожа, тротуари, доріжки та майданчики, хвіртки. Звільнити майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] з-під арешту, що був накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 16.09.2010 року ВП №21386364. Звільнити майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] з-під арешту, що був накладений згідно постанови про накладення арешту Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30.10.2013 року ВП №40451786. 06 березня 2014 року від Апеляційного суду Дніпропетровської області на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повернуто вищевказану цивільну справу для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3654 гривні (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

12 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 30.06.2012 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу слухати за його відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2012 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 03, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають разом за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище ,,[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

12 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що 02 грудня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Волице-Полівської сільської раді Теофіпольського району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 4. Від спільного життя дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різниці в поглядах на життя. Шлюбні відносини припинили з 2008 року, стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні, позивачка створила нову сім'ю. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву якою просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі з 02 грудня 1999 року, але шлюбні відносини припинили у зв'язку з непорозуміннями, підстав для примирення суд не вбачає, сім'я розпалася остаточно. Стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. Шлюб розривають вперше. Суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим. Згідно ст.112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюб, якщо буде встановлено та з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них". Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

12 лютого 2015 року прокурор району в інтересах неповнолітнього [PERSON], його законного представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Полонський гірничий комбінат», в якому зазначив, що на підставі виконавчого листа виданого за рішенням суду від 08.12.2003 року, відповідачем із заробітної плати [PERSON] проводиться утримання аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини в сумі 2042,71 грн., але кошти для стягувачки не направлено. Просить стягнути невиплачену суму боргу по аліментах в розмірі 2042,71 грн. Прокурор в поданій до суду заяві вимоги позову підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не прибула. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Представник ВДВС Полонського РУЮ до суду не прибув подав заяву про розгляд справи у його відсутності. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Полонський гірничий комбінат» повинен утримувати із заробітної плати [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 1999 року народження, згідно виконавчого листа виданого Полонським районним судом Хмельницької області від 08.12.2003року №2-1771/2003 р. ПАТ «Полонський гірничий комбінат» аліменти утримував із заробітної плати [PERSON], однак позивач не виплачує нараховані стягувачу [PERSON] аліменти в сумі 2042,71 грн. Вказані обставини підтверджені наданими суду письмовими доказами - довідкою про розмір боргу(а.с.6), довідкою про склад сім"ї [PERSON].(а.с.5), виконавчим листом(а.с.3), розпорядженням державного виконавця про здійснення стягнення аліментів(а.с.4). Відповідно до ст.87 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані, тому що аліменти стягувачка [PERSON] не отримує з вини відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

12 серпня 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитній угоді відповідно до умов заяви № 002-16112-281212 від 28.12.2012 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладена угода, відповідно до якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 5 000 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER]. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 3701 грн. 24 коп., яка складається із: тіло кредиту - 3651 грн. 34 коп.; заборгованість за відсотками - 49 грн. 90 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що він щомісячно сплачує заборгованість за кредитом, сотанній раз сплачував 300 грн. у вересня 2014 року. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 28.12.2012 року була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 002-16112-281212, згідно до якої позивач надав відповідачу кредит у сумі 5 000 грн. 00 коп. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] на суму 5 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти, але умови кредитного договору не виконує, та мав заборгованість станом на 29 травня 2014 року за кредитом у сумі 3701 грн. 24 коп. Відповідно до виписки по рахунку вбачається, що відповідач [PERSON] здійснював платежі по погашенню кредиту за період червень-серпень 2014 року на загальну суму 915 грн., отже на вказану сума необхідно зменшити розмір заборгованості по кредиту, що пред"явлена банком. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

12 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває з відповідачем з 22 жовтня 2005 року у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач працює на Державному підприємстві «Одеська залізниця» на посаді старшого диспетчера, однак не надає матеріальної допомоги на утримання її та дітей, а вона не має змоги самостійно матеріально забезпечувати. Позивач суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі ? частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] трьох років. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала.. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Батьки знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року. Діти проживають разом з матір»ю та батьком за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка ТОВ «України» від 12.08.2014 року. Згідно копії наказу від 03.03.2014 року позивач [PERSON] знаходиться у декретній відпустці за доглядом за дитиною [PERSON] з 03.03.2014 року по [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує що відповідач працює, має стабільний заробіток, проти стягнення аліментів в зазначеній позивачем частки не заперечує, що мають істотне значення, та вважає можливим встановити розмір аліментів на утримання дітей 1/3 частину від усіх видів заробітку і на утримання дружини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved