overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

07.09.2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення, 24.09.2018 року відповідач отримав копію ухвали суду, проте, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 07.09.2014 року, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.9), від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.10), та [PERSON], [INFO](а.с.11). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи №17-18/967 від 20.06.2018 року(а.с.12) та № 17-18/966 від 20.06.2018 року(а.с.13) та довідки про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 17-30/1076 від 26.07.2018 року (а.с.6), діти проживають разом із позивачем по справі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач є батьком неповнолітніх дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є особою працездатного віку, а тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

07.10.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції (актовий запис № 108). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що через різність характерів та звичок сімейне життя у них з відповідачем не склалося, вони не підтримують шлюбних стосунків, тому вона наполягає на розірванні їх шлюбу. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в судове засідання, хоча був належно повідомлений про час та місце судового розгляду судовими повістками, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що їх сім"я розпалася і зберегти її неможливо. При зверненні позивачки до суду з даним позовом, останньою було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., які слід стягнути з відповідача на її користь, оскільки відповідно до вимоги ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

07.10.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 49647,07 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до укладеного договору № DO0DRX00550047 від 12.09.2006 року відповідач отримав кредит в сумі 3190 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісію в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак не виконав зобов'язання, тому станом на 16.09.2013 року має заборгованість в сумі 49 647,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 3190 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 14477,18 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 561,44 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 28578,11 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 2340,34 грн. Оскільки добровільно відповідач не погашає заборгованість, позивач просить стягнути її у судовому порядку, також стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 496,47 грн. Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не було належним чином виконане зобов"язання, взяте ним за договором № DO0DRX00550047 від 12.09.2006 року, за яким він отримав кредит в сумі 3190 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. Згідно доданого до матеріалів справи розрахунку, який суд перевірив і визнав вірним, станом на 16.09.2013 року віфдповідач має заборгованість в сумі 49647,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 3190 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 14477,18 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 561,44 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 28578,11 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 2340,34 грн. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,47 грн., що підтверджується залученими до справи квитанціями про його сплату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

07.10.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з 2005 року працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді інженера-конструктора 2 категорії. В зв"язку з систематичним порушенням строків оплати праці, вона 28.07.2014 рокубула вимушена звільнитися з підприємства, заборгованість по заробітній платі складає 9985,61 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 9985,61грн. та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Ухвалою від 20.10.2014 року судом прийнята відмова позивача від позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Позивач своєю заявою просить розглядати справу в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Філатов Ю.В. заявою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] згідно до наказу № 1 від 04.01.2005 року прийнята на роботу до ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаду інженера-конструктора 2 категорії та зроблена відповідна запис в трудовій книжці. Відповідно до наказу № 06-7/30 від 28.07.2014 року [PERSON] звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 03.09.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед звільненою [PERSON] станом на 01.09.2014 року складає 9985,61 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованність по заробітній платі в сумі 9985,61 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

07.10.2015 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.05.1988 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Запитівській селищній раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис\~ №5. Від спільного подружнього життя в них народився двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Їхне спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що між ними немає взаєморозуміння, поваги, виникають постійні конфлікти, шлюбні відносини між ними припиненні давно, тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з"явилася, однак подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд за згодою представника позивача, ухвалив розглядати справу на підставі наявних у справі доказів без участі відповідача, який, будучи належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не прибув, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 24.05.1988 року у Запитівській селищній раді Кам»янка-Бузького району Львівської області, актовий запис\~ №5. Від подружнього життя мають повнолітніх дітей. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім»ї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

07.11.2014року позивач КП "Бахмут - Вода" звернувся до суду з заявою, в якій вказував, що відповідачам, які проживають за адресою: [ADDRESS] підприємство регулярно надає послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляються від сплати за надані їм послуги і, не зважаючи на попередження, добровільно заборгованість не погашають. В результаті цього вони мають борг, який виник за період з 01.11.2008року по 01.08.2014року і складає суму у розмірі 4743.69грн. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 243грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача підтвердив заявлені позовні вимоги та проси їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в строках позовної давності. Відповідач [PERSON].у судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином . Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути частковому задоволено з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач проживає в квартирі за вказаною адресою і отримують зазначені послуги. Позивач дійсно надає послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод. Відповідно до п. 33 „ Правил надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення ", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 року №1497, які є обов'язковими для виконання усіма споживачами та виконавцями послуг незалежно від форм власності і підпорядкованості, споживач зобов'язаний своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги (у разі наявності засобів квартирного обліку холодної і гарячої води та теплової енергії - щомісячно знімати їх показники та сплачувати вартість надання послуг за цими показниками і встановленими тарифами). Згідно зі ст. 32 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по водопостачанню та водовідведенню стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 160 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну майнову відповідальність за користування водопостачанням та водовідведенням. При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що як вказано в ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню за три роки до звернення до суду ,тобто в межах позовної давності у розмірі 2230,82грн. В задоволенні інших вимог треба відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки причина пропуску цього строку не може бути визнана судом поважною. Крім того, позивачем були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

07.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на будинок є власником будинку №58 по вулиці Івана Франка у м. Старий Самбір Львівської області, в якому відповідач [PERSON] зберігає реєстрацію, хоча із жовтня 2015 року у будинку не проживає. Оскільки збереження реєстрації відповідача у будинку позбавляє його можливості розпорядитися ним, просить визнати [PERSON] втратившим право на користування жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав суду заяву, якою просив спір вирішити в його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоч був належно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, що дає суду підстави зі згоди позивача у відповідності зі ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів: \~ У відповідності зі ст.156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України - дружина наймача, їх діти і батьки, членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним \~ спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. \~ Згідно з ч.1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК України. Відповідно до \~ ч.1 ст.71 Житлового кодексу України член сім'ї втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад шість місяців. \~ Із свідоцтва про право власності на будинок вбачається, що позивачу [PERSON] належить будинок №58 по вулиці І.Франка в м. Старий Самбір Львівської області на праві особистої власності. Із рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.10.2016 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі із 14.02.2012 року, проте понад рік проживали окремо. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Старосамбірської міської ради №2947 від 07.12.2016 року та акту обстеження матріально побутових умов від 06.12.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO], проте у будинку більше року не проживає. Таким чином, цими достовірними доказами у суді встановлено, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації зареєстрований у [INFO] не проживає, отже його слід вважати втратившим право на користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

07 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06.03.2017 р. о 12 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 06.03.2017 р. о 12 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, підозрілий, на місці не утримується, оглядається навколо себе, до чогось прислуховується. На запитання відповідає не по суті. Виказує маячні ідеї величі, особливого значення. Говорить, що йому в голову весь час „надходить потік інформації". Емоційно нестійкий. Мислення дезорганізоване. Вербальній корекції піддається на деякий час. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Мотивував його тим, що приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину після померлої 25.12.2007 року [PERSON] в зв'язку з пропущенням встановленого законом строку для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що про існування заповіту на його користь він дізнався лише у серпні 2016 року, що є поважною причиною пропуску строку, позивач прохав визначити додатковий строк - три місяці, для подачі ним до приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщини померлої. В судове засідання позивач [PERSON], його представник [PERSON] не зявилися. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позов підтримують. Представник відповідача Федорівської сільської ради, ІІІ особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилися, в заявах на адресу суду прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 090157, виданого 26 грудня 2007 року Федорівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла 25.12.2007 року. За життя 09.02.1990 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Федорівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 3, згідно якого все своє майно заповіла своєму внукові [PERSON]. Шестимісячний строк для прийняття позивачем спадщини сплив 25 червня 2007 року. Приватний нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину майна, належного [PERSON], в зв"язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач мотивував пропущення строку тим, що про наявність заповіту дізнався лише у серпні 2016 року. За інформацією приватного нотаріуса Глобинського нотаріального округу [PERSON] спадкова справа після померлої 25.12.2007 року [PERSON] не заводилася, а отже, в установлений законом строк жодна особа не звернулася із заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з об»єктивної та поважної причини. Відповідно до статті 1272 Цивільного Кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на встановлені обставини позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved