Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

19 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № ODXRRX10180149 від 24 березня 2008 року у загальній сумі 39161 гривня 38 копійок: яка складається з: 5716 гривень 42 копійки - заборгованості за кредитом; 624 гривні 63 копійки - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 1283 гривні 62 копійки - заборгованість по комісії за користування кредитом; 29195 гривень 69 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи в розмірі 500 гривень (фіксована частина), 1841 гривня 02 копійки (процента складова). Свої вимоги обґрунтував тим, що 24 березня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту у розмірі 6738 гривень 55 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась, надіслала заяву, в якій зазначила, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5716 гривень 42 копійки, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 624 гривні 63 копійки, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 1283 гривні 62 копійки. До позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), просила застосувати правову позицію висловлену Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц та відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. Також, просила застосувати позовну давність за вимогами про стягнення пені. Справу просила розглянути за її відсутністю (а.с. 56). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобов`язаний сплатити кредитору неустойку. Відповідно договору № ODXRRX10180149 від 24 березня 2008 року, укладеному між позивачем та відповідачкою, остання отримала кредит в сумі 6738 гривень 55 копійок на строк 24 місяці з 24 березня 2008 року по 24 березня 2010 року включно, на наступні цілі: придбання товару. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 398 гривень 59 копійок для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 24 березня 2010 року (а.с.35-39). Відповідачка погодилась з тим, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) складає між нею та банком договір. Згідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Позичальник зобов`язаний погашати Кредит у порядку та строки відповідно до Заяви (п. 3.2.2.), сплатити Відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.,п., 4.1, 4.2 даних Умов та тарифів (3.2.3), сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, Заяви та даних Умов (п. 3.2.4), повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості ( п. 3.2.9). Пунктом 4.2 Умов передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та п.п. 3.2.2. та 3.3.3. даних умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі вказаному в заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно п. 5.3 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 300 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 50 гривень +5 % від суми заборгованості. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобов`язання не виконав. Позивач надав розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 18 березня 2019 року заборгованість складала 39161 гривня 38 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 5716 гривень 42 копійки; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 624 гривні 63 копійки; заборгованість по комісіє за користування кредитом - 1283 гривні 62 копійки; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, відповідно до п. 5.3 Умов 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1841 гривня 02 копійки - штраф (процентна складова) (а.с.6-7). За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Окрім того, згідно з п. 5.3 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. У зв`язку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Щодо вимог позивачки про застосування позовної давності до пені, суд прийшов до наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як видно з розрахунку заборгованості, пеня в сумі 29195 гривень 69 копійок нарахована позивачем за період з 29 травня 2008 року по 18 березня 2019 року, тобто більше ніж за десять років (а.с. 6-7). Отже заява відповідачки щодо застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені є обґрунтованою, і тому з відповідачки належить стягнути пеню, нараховану за один рік, тобто за період з 19 березня 2018 року по 18 березня 2019 року, що складає 1417 гривень 84 копійки (29195 гривень 69 копійок - 27777 гривень 85 копійок). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 9042 гривні 51 копійка, з яких: заборгованість за кредитом - 5716 гривень 42 копійки; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 624 гривні 63 копійки; заборгованість по комісіє за користування кредитом - 1283 гривні 62 копійки; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 1417 гривень 84 копійки. Судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 1921 гривня, що відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» є мінімальним розміром за подання позову майнового характеру юридичною особою та достатнім у цій справі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 10963 гривні 51 копійка (9042 гривні 51 копійка + 1921 гривня).

Outcome: partial