Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

19 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років, в якому зазначила, що з березня 2015 року по травень 2016 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] , від якого мають сина, [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а отже не має самостійного заробітку. Всі матеріальні витрати щодо утримання малолітньої дитини вона несе самостійно. Батько дитини [PERSON] всіляко ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. В свою чергу, відповідач має офіційне місце роботи та постійний заробіток, а отже має можливість допомагати їй матеріально. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», проте до суду повторно не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з березня 2015 року по травень 2016 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 04 травня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Дитина мешкає разом з позивачкою в місті Маріуполі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання матері з дитиною, виданою 31 січня 2019 року, головою ОСБЖБ «Іллічівець-18». За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що утримання дитини є не правом, а обов`язком батьків, а відшукуваний позивачем розмір аліментів на одну дитину є беззаперечним, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (19 лютого 2019 року) і до досягнення дитиною повноліття. Разом із тим, відповідно до\~ст. 84 Сімейного кодексу України,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із\~ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи в судів, та не бажаючи брати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі. Таким чином, суд вважає за можливе також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (19 лютого 2019 року) і до досягнення неповнолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У зв`язку з тим, що відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на підставі п. 3 ч.6 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 1 536 (одна тисяча п"ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок (768,40 гривень за заявлену вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та 768, 40 гривень за заявлену вимогу про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини). На підставі ст.ст.\~82,\~84,\~180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved