Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

24 квітня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Савіхіної А.М., звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , як спадкоємця померлого [INFO] [PERSON] , заборгованість у розмірі 5789,48 грн. за кредитним договором № б/н від 22 березня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак [PERSON] умови договору не виконані, ним порушено строки повернення кредиту та сплати процентів. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На час відкриття спадщини, зі спадкодавцем постійно проживала [PERSON] Позивачем направлено претензію кредитора до Барвінківської державної нотаріальної контори. Вважає, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання позичальника. 14 березня 2019 відповідачу направлено лист-претензію, за яким позивач пред`явив до неї вимоги, однак жодних дій останньою не вчинено. Станом на дату смерті [PERSON] , заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5789,48 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, з яких: 958,49 грн. - заборгованість за кредитом; 4830,99 грн. - заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 13 червня 2019 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог статті 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та інше. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк" уклали договір б/н від 22 березня 2007 року, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 6400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.11-45). Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що вбачається зі статуту, затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням Єдиного акціонера) від 21 травня 2018 року №519. Позичальник [PERSON] у повному обсязі не виконав взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором б/н від 22 березня 2007 року, судом встановлено, що станом на дату смерті, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 5789,48 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, з яких: 958,49 грн. - заборгованість за кредитом; 4830,99 грн. - заборгованість за відсотками Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2017 року Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] помер [INFO] (а. с. 49). З фотокопії спадкової справи №15/2018, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , наданої виконуючою обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, вбачається, відповідач прийняла спадщину після померлого чоловіка, а також що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Барвінківської державної нотаріальної контори з претензією кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Кредитні правовідносини не відносяться до правовідносин, які нерозривно пов`язані з особою боржника і тому можуть бути виконані спадкоємцем. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1281 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зобов`язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, з неї на користь позивача підлягає стягненню боргові зобов`язання спадкодавця в межах вартості успадкованого майна. Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором від 22 березня 2007 року судом не встановлено. За такого, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved