Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з залученням третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька. Свої вимоги мотивує тим, що з 06 грудня 2002 року по 30 травня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка має багато родичів за кордоном, часто їздить до них у гості, але дитина не може поїхати з нею, через що дуже переживає. В зв'язку з тим, що для поїздки неповнолітньої дитини за межі держави необхідна згода батьків, позивачка звернулася до відповідача з проханням надати такий дозвіл, але останній спочатку погодився, але потім для цього нічого не зробив. Таким чином, позивачка просить суд задовольнити її позов, надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон та виготовлення необхідних для цього документів. Позивачка позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Представник служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації з позовом погодився і просив розглянути справу за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу ст. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, матеріалами справи встановлено, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між сторонами 30 травня 2008 року було розірвано. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]». Згідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Також п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка повністю перебуває на утриманні і вихованні матері, а також те, що можливість виїзду на відпочинок за кордоном дасть позитивний результат для неповнолітньої дитини, крім того, судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд вважає доцільним надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька. На підставі викладеного ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України",

Outcome: approved