Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

23 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Раніше вказана квартира належала відповідачу [PERSON], який 02 липня 2014 року подарував її на підставі договору дарування своїй матері [PERSON], а 27 грудня 2014 року остання подарувала квартиру за договором дарування позивачу. Відповідач [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації у 2013 році, де проживає і на даний час. Переоформлюючи на своє ім'я особові рахунки в абонентських дільницях комунальних підприємств, він дізнався, що відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, яка на даний час належить позивачу на праві приватної власності. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надіславши заву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та додала, що наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, користуватись жилим приміщенням, розпоряджатись ним. Просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, судова повістка про виклик до суду була направлена за зареєстрованою адресою його проживання, але була повернута поштовим відділенням за закінченням строку зберігання. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не прибув, надіславши заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову а ні він, а ні його довіритель не заперечують. Третя особа, [PERSON], до суду не прибула, надіславши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, самостійних вимог не заявляла. Представник третьої особи, приватного підприємства «Жилфонд-279», до суду не прибув, від директора підприємства Половінкіна Г.І. надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за відсутності представника ПП «Жилфонд-279», проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно договору дарування квартири, укладеному 02 липня 2014 року між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] - з іншого, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І., реєстровий № 1076, [PERSON] подарував [PERSON], а остання прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Відповідно договору дарування квартири, укладеному 27 грудня 2014 року між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] - з іншого, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І., реєстровий № 2226, [PERSON] подарувала [PERSON], а останній прийняв у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 31788574 від 27 грудня 2014 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності на підставі договору дарування [PERSON] Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сім'ї. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач [PERSON], будучи колишнім власником квартири [ADDRESS], розпорядився належним йому майном, подарувавши вказану квартиру, але залишився зареєстрованим у ній. Представник позивача зазначає, що наявність реєстрації відповідача у квартирі, перешкоджає позивачу користуватись жилим приміщенням, розпоряджатись ним. Представник відповідача позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], подарувавши спірну квартиру, втратив право користування цим житлом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у зв'язку з доведеністю обставин щодо втрати [PERSON] права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], останній підлягає зняттю з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved