Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

21 березня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки на малолітньою особою, стягнення аліментів, в якій позивач просить суд: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25 квітня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 28.05.2019 року позов підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.05.2019 року підтвердила, що дійсно малолітній [PERSON] більше року проживає з позивачкою та вона його не відвідувала, умов на цей час для проживання і розвитку дитини не має. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак 28.05.2019 року надав до суду заяву, в якій просив суд позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що 24 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №4252, в якому в графі відомості про матір зазначено - [PERSON] , в графі відомості про батька - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] помер, про що 15 червня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №688. Мати дитини - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою з відділу адресо-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28 серпня 2018 року. Відповідно до інформації, викладеної Одеським дошкільним навчальним закладом «Ясла-садок» за №145 Одеської міської ради Одеської області в довідці від 05 березня 2018 рок за №7, повідомляється, що малолітній [PERSON] , [INFO] , був вихованцем означеного дитячого закладу з 03 листопада 2014 року. Мати хлопчика - [PERSON] з вересня 2017 року по січень 2018 року жодного разу в дитячому садку не була. В лютому 2018 року з`явилась два рази і більше не приходила. Бабуся малолітнього - [PERSON] , вчасно приводить дитину до садка та забирає її. Хлопчик завжди чисто та охайно вдягнений. З липня 2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідував Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла садок» №88 комбінованого типу Одеської міської ради Одеської області. За період перебування дитини в означеному дитячому закладі, його матір -. [PERSON] , ніхто не бачив. Згідно характеристики Одеської загальноосвітньої школи №11 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в означеному учбовому закладі з 03 вересня 2018 року. За період навчання його мати - [PERSON] , не відвідувала школу, не цікавилася успіхами сина. Мати не була присутня на святі Першого дзвоника. З боку матері відсутня турбота, піклування, зацікавленість інтересами сина. З перших днів навчання хлопчиком займається [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки від 18.09.2018р. №359, наданої адміністрацією Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку КУ "ДМП №1" з народження. З другої половини 2017 року, мати дитини - [PERSON] не приймала участі в медичному обстеженні та лікуванні сина. Дитячу поліклініку з дитиною відвідувала бабуся - [PERSON] . Відповідну до наказу служби у справах дітей Одеської міської ради від 23.08.2018 року №167 «Про постановку на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах", малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на відповідному обліку. Відповідно до листа Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.09.2018 року №3/7183 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області [PERSON] , [INFO] , не значиться, в розшуку не перебуває. Відповідно до інформації, наданої Київським відділом поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП. [PERSON] , [INFO] , веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Неодноразово у присутності свого сина - [PERSON] , [INFO] , в стані алкогольного сп`яніння вчиняла сварки та бійки з чоловіками яких приводила до квартири, в якій проживала разом з дитиною. [PERSON] , [INFO] , з боку сусідів та близьких родичів запропонувалась допомога в лікування алкогольної залежності, від чого остання категорично відмовлялась. Вказану інформацію письмово підтверджують [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 15.08.2018 року представниками служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , а саме: м. Одеса, вул. Соціальна , буд.№9 , не створені умови для виховання та розвитку малолітньої дитини. На момент відвідування вище зазначеної адреси, мати малолітньої дитини була в стані алкогольного сп`яніння. Судом також враховуються, що відповідачка особисто в судовому засіданні підтвердила, що дійсно малолітній [PERSON] більше року проживає з позивачкою, бабусею, та вона його не відвідувала, умов на цей час для проживання і розвитку дитини у неї не має. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] зверталась з відповідною заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо розгляду питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , за наслідком чого Службою у справах дітей Одеської міської ради 09.11.2018 року було підготовлено проект висновку за №05/9665 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Також представник органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.01.2019 року за вих. №2264/01-11 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . При вищевикладених обставинах, враховуючи все вищевикладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідачкb батьківських прав щодо її малолітньої дитини. Відповідно до вказаного висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.01.2019 року за вих. №2264/01-11, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити опіку над малолітнім [PERSON] , та призначити [PERSON] його опікуном. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] (актовий запис №92 від 16 лютого 2012 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції). [PERSON] , на ім`я начальника служби у справах дітей Одеської міської ради надав письмове пояснення, в якому зазначив, що не заперечує стосовно призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , працевлаштована, має постійний дохід, характеризується позитивно, житлом забезпечена. До кримінальної відповідальності не притягувався. Протипоказань за станом здоров`я щодо призначення її опікуном не має. Створила всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . З правами та обов`язками опікуна ознайомлена. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до довідки від 09.11.2018р. №9565/1, служба у справах дітей Одеської міської ради проінформувала, що, відповідно до п.43 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», було проведено спостереження за малолітнім [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що між кандидатом в опікуни [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дитиною склалися дуже теплі та довірливі стосунки. Позивач за станом свого здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки опікуна, має можливість і бажає реально виконувати обов`язки опікуна, а тому враховуючи висновки органу опіки та піклування, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При визначенні розміру аліментів, судом враховується, що обов`язок в утриманні дитини між батьками є рівним, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, та з урахуванням вищевикладених обставин, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до суду - 21 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме [INFO] . Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті останньою судового збору в сумі 768 гривень 80 копійок. Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру за вимогою про стягнення аліментів в сумі 768 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 80 копійок.

Outcome: approved