Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

01.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати її сина [PERSON], [INFO], недієздатним, встановити опіку і призначити її опікуном [PERSON]. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 03 листопада 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З дитинства її син [PERSON] має діагноз ДЦП тетрапарез. Внаслідок чого, дитина самостійно не може: самообслуговуватись, пересуватись, орієнтуватись, спілкуватись, контролювати свою поведінку, займатися трудовою діяльністю, навчатись, професійно навчатись, здобувати освіту. На сьогоднішній день її син досяг повноліття, але потребує постійного стороннього догляду. Син проживає з нею і знаходиться на її утримані. У зв'язку з викладеним виникла потреба у визнанні її сина недієздатним та встановлення над ним опіки. Належним чином повідомлені особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Заявник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні заявлених вимог. Представник органу опіки та піклування Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився. Комсомольський селищний голова [PERSON] 20.10.2016 року надав рішення виконавчого комітету від 13.10.2016 року №154 "Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Заінтересована особа [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680, опіка (піклування), опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. У відповідністю з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. З копії свідоцтв про народження, про шлюб вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 9). [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства, має захворювання ДЦП тетрапарез. (а. с. 4-6). Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизі №918 від 13.12.2016 року підтверджується, що [PERSON] в даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у формі тяжкої розумової відсталості, за своїм психічним станом не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а. с. 40-42). Такими чином, оскільки внаслідок стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є підстави для прийняття рішення про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки. Оскільки заявниця [PERSON] є матір'ю [PERSON], відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 63 ЦК України, не відноситься до осіб, які не можуть бути опікуном відповідно до ст. 64 ЦК України, та подала заяву з проханням призначити її опікуном, суд дійшов висновку, що з метою захисту особистих і майнових прав повнолітньої недієздатної особи, заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved