Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,Виконкому Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 квітня 1997 року між відповідачем та позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір міни . Відповідно до умов договором міни [PERSON] отримав двокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS], а позивачка отримала у спільну часткову власність домоволодіння , за адресою: [ADDRESS] . Після укладення договору міни право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та позивачкою не було, державний акт про право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] не отримувався. [INFO] померла [PERSON], спадкоємцем першої черги після її смерті була мати позивачки [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила її, свідоцтва про права на спадщину не отримувала. 08 березня 2010 року померла мати позивачки [PERSON], заповіт вона не складала, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивачка. Після смерті матері , позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом . після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка є одноособовим власником зазначеного вище домоволодіння . Після реєстрації права власності на домоволодіння по [ADDRESS] я звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] їз заявою про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 378 кв.м. , на якій розміщено домоволодіння, власником якого є позивачка. 14 березня 2013 року приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій , якою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 378 кв.м. у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на зазначену земельну ділянку спадкодавця [PERSON]. Оскільки за життя , мати позивачки [PERSON] не зареєструвала право власності на земельну ділянку ,яке виникло на підставі договору міни ,державний акт на земельну ділянку на її ім'я не видавався. Відповідно до довідки Управління Держземагенства у м Кривий Ріг власником земельної ділянки зазначений [PERSON] , з яким було укладено договір міни. Позивачка фактично вступила у право власності на вказану земельну ділянку, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування ділянки, так як покійна [PERSON] при житті не вспіла здійснити державну реєстрацію свого права власності. В зв'язку з викладеним, [PERSON] , уточнивши свої позовні вимоги в суді, просить суд визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку , загальною площею 378 кв.м., розташовану по [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача Центрально- міського виконкому м. Кривого Рогу позов визнала в повному обсязі, пояснив суду, що на цей час не існує іншого порядку встановлення права власності ніж за рішенням суду. Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 14 квітня 1997 року між відповідачем та позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір міни . Відповідно до умов договором міни [PERSON] отримав двокімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS], а позивачка отримала у спільну часткову власність домоволодіння , за адресою : [ADDRESS] . Після укладення договору міни право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та позивачкою не було, державний акт про право власності на земельну ділянку в [ADDRESS] не отримувався. [INFO] померла [PERSON], спадкоємцем першої черги після її смерті була мати позивачки [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила її, свідоцтва про права на спадщину не отримувала. 08 березня 2010 року померла мати позивачки [PERSON], заповіт вона не складала, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивачка. Після смерті матері , позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка є одноособовим власником зазначеного вище домоволодіння . Після реєстрації права власності на домоволодіння по [ADDRESS] я звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 378 кв.м. , на якій розміщено домоволодіння, власником якого є позивачка. 14 березня 2013 року приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій , якою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 378 кв.м. у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на зазначену земельну ділянку спадкодавця [PERSON]. Оскільки за життя , мати позивачки [PERSON] не зареєструвала право власності на земельну ділянку ,яке виникло на підставі договору міни ,державний акт на земельну ділянку на її ім,я не видавався. Відповідно до довідки Управління Держземагенства у м Кривий Ріг власником земельної ділянки зазначений [PERSON], з яким було укладено договір міни. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 „ Про практику застосування судами земельного законодавства за правилами позовного провадження ", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст.131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відсутність Державного акту про право власності на вище вказану земельну ділянку на ім.,я померлої [PERSON] унеможливлює прийняття позивачем спадщини в загальному порядку шляхом видачі нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, чим порушується право позивача як спадкоємця за законом. Вище вказані обставини позбавили позивачку можливості переоформлення права власності на земельну ділянку на своє ім'я як спадкоємця після смерті її матері , а тому суд вважає можливим визнати, за [PERSON] право власності на земельну ділянку ,загальною площею 0,0378 га , розташовану по [ADDRESS] в м Кривому Розі , в межах згідно з планом до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого Криворізькою міською радою 25 березня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю № 974, виданого на ім'я [PERSON] .

Outcome: approved