Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

24.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «КЗРК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 120 000 грн. Просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказує, що він пропрацював з 18.02.1980 по 03.06.1988 у відповідача на посаді слюсаря з ремонту обладнання у Першотравневому РУ шахта «Першотравнева-1, обэднання «Кривбасруда», правонаступником якого є відповідач. 05.10.1984 року під час виконання своїх трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, а саме: отримав закритий компресійний перелом L4, L5, перелом L4 з права, закритий перелом поперечного відростка L2, L4, зліва L4, вторинний корешковий синдром, про що був складений Акт №26 про нещасний випадок на виробництві. Причиною нещасного випадку є перевантаження вантажопасажирського ліфту з одночасним перевезенням у ньому вантажу та людей, низька трудова дисципліна серед ІТР дільниці підйомів шахти ім.Леніна. В результаті нещасного випадку позивач отримав 60 % втрати професійної працездатності та встановлена 3 група інвалідності. 24.03.1993 року при переогляді позивачу було встановлено 20 % втрати професійної працездатності. Внаслідок неналежної організації виробничого процесу позивач зазнав ушкодження здоров`я, нестерпного фізичного болю та страждань, після травми змінився його образ і якість життя, він перебував на стаціонарному лікуванні, був вимушений вживати велику кількість ліків. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з ПАТ «КЗРК» 120 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 19.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.09.2021 представник відповідача Литвиненко С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Події, які стали підставою звернення до суду позивача, мали місце у 1985 році, тоді як відшкодування було можливо лише з 1993 року, крім того сума моральної шкоди не обгрунтована. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] в проміжок часу з 18.02.1980 по 03.06.1988 працював посаді слюсаря з ремонту обладнання у Першотравневому РУ шахта «Першотравнева-1, обєднання «Кривбасруда», правонаступником якого є відповідач, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 6-9). Згідно з Актом про нещасний випадок від 06.10.1984 року, 05.10.1984 року під час виконання своїх трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, а саме: він отримав закритий компресійний перелом L4, L5, перелом L4 справа, закритий перелом поперечного відростка L2, L4, зліва L4, вторинний корешковий синдром, про що був складений Акт №26 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 10-11). Відповідно до Акту про нещасний випадок на виробництві, причиною нещасного випадку є перевантаження вантажопасажирського ліфту з одночасним перевезенням у ньому вантажу та людей, низька трудова дисципліна серед ІТР дільниці підйомів шахти ім.Леніна. Як випливає з виписки та довідки МСЕК позивачу первинно встановлена 60 % втрати професійної працездатності та встановлена 3 група інвалідності. 24.03.1993 року при переогляді позивачу було встановлено 20 % втрати професійної працездатності (а.с. 12,13). Оцінка суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Звертаючись до суду з позовом позивач просив відшкодувати моральну шкоду, завдану ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 05 жовтня 1985 року. Первинно 15.04.1985 позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності та встановлена 3 група інвалідності. Тобто зазначені правовідносини виникли в період дії ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, тому з огляду на вищезазначені вимоги в справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, станом на жовтень 1985 року. Діючим на час виникнення між сторонами правовідносин ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди роботодавцем працівнику внаслідок нещасного випадку на виробництві, оскільки ст.440-1 ЦК України, на яку посилається позивач, була внесена до ЦК Української РСР лише на підставі Закону України "Про «внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян та організації» N 3188-XII від 06 травня 1993 року. Крім того, положення Закону України «Про охорону праці» та Правила відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків набули чинності лише у 1992 та 1993 роках відповідно, тобто також після виникнення між сторонами правовідносин. Отже, на час виникнення спірних правовідносин законодавчі акти про відповідальність роботавця за шкоду, спричинену працівнику внаслідок ушкодження здоровя під час виконання трудових обовязків, були відсутні. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПАТ «КЗРК» не підлягає задоволенню. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладається на позивача. Позивач згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.440-1 ЦК УРСР,

Outcome: dismissed