Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

22.12.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час навчається в Любомльському професійному ліцеї на денній формі навчання. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.10.2005 року з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Син проживає разом з позивачем та у зв'язку із навчанням потребує додаткових витрат, пов'язаних з навчанням, - придбання навчального приладдя, підручників, продуктів харчування, оплати за проїзд, крім цього, син хворіє, тому позивачу його утримувати самостійно складно. Відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Любомльському районі та отримує пенсію, тобто має постійний дохід і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Інших утриманців відповідач не має та стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. З наведених підстав, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.12.2014 року і до закінчення навчання. Сторони в судове засідання не з'явились, подавши письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач у поданій заяві одночасно вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідач - не погодився із визначеним позивачем розміром аліментів через незначний розмір отримуваної ним пенсії, разом з тим погодився на стягнення з нього аліментів на навчання сина в розмірі 1/3 його пенсії. За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15.01.1997 року Машівською сільською радою Любомльського району Волинської області, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.3). Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.10.2005 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 150 гривень щомісячно, починаючи з 15.08.2005 року і до досягнення повноліття (а.с.2, 5). [PERSON], [INFO], станом на дату розгляду справи виповнилось 18 років. З довідки Любомльського професійного ліцею від 11.12.2014 року № 687 встановлено, що [PERSON] з 01.09.2014 року навчається на денному стаціонарі в Любомльському професійному ліцеї по спеціальності "штукатур, лицювальник-плиточник" і знаходиться не на повному державному утриманні. Термін навчання визначено по 28.06.2015 року (а.с.4). Довідкою Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 09.12.2014 року за №567 стверджено, що син сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачем [PERSON], а відповідач [PERSON] - батько [PERSON] проживає окремо, веде окреме господарство, участі у вихованні та утриманні сина не бере (а.с.11). Із копій виписок за №№129, 142, 868, 902 із медичної картки стаціонарного хворого та результатів магнітно-резонансної томографії від 01.08.2014 року встановлено, що [PERSON] хворіє та має діагноз: легкий лівобічний геміпарез внаслідок перенесеного ГПМК (гострого порушення мозкового кровообігу) в басейні правої СМА (середньої мозкової артерії) (а.с.6-10). Довідками управління Пенсійного фонду України в Любомльському районі Волинської області від 11.12.2014 року за №473/1, № 474/1 доводиться та обставина, що відповідач [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1049,45 грн. (а.с.5, 13). Статтею 199 СК України передбачено що, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 своєї постанови від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування окремих норм "Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до зазначених норм та роз'яснень, судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття і його вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має регулярний дохід у виді пенсії та відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у зв'язку з його навчанням в учбовому закладі. При цьому, будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб суду не надано, а також не доведено наявність інших обставин за яких відповідач позбавлений можливості надавати його сину таку матеріальну допомогу. Як встановлено судом, відповідач має регулярний дохід, тому вбачаються підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання не на повному державному утриманні в учбовому закладі, який розташований в межах району його проживання з матір'ю, хворіє, а відповідач є пенсіонером та інших утриманців не має, та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу). Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України. В силу ст.ст. 191, 201 СК України аліменти слід присудити з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 22.12.2014 року, а не з 21.12.2014 року, як просить позивач, оскільки як вбачається зі штампа вхідної кореспонденції на позовній заяві, позовна заява [PERSON] надійшла до суду та зареєстрована саме 22.12.2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial