Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про встановлення факту володіння [PERSON] , яким помер [INFO] на праві власності жилим будинком, розташованим по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на даний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що після смерті батька вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з ним. Однак, коли вона звернулася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в з в`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння та з розбіжністю в документах номеру будинку. Вказує, що факт належності домоволодіння покійному батьку підтверджується архівною довідкою, згідно якої в погосподарській книзі №12 села Доротичі Сарненського району Рівненської області за 1977-1979 роки, значиться запис про належність її покійному батьку господарства по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,27 га., а також технічними паспортами на будинок. Позивач позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав, просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, яким він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Встановлення факту володіння [PERSON] на праві власності житловим будинком необхідно для оформлення спадкових прав позивачем. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] виготовленого 17.09.2020 року, технічного паспорта виготовленого 5.01.1982 року на житловий будинок [ADDRESS] , архівної довідки Сарненської районної державної адміністрації №88 від 18.07.2019 року власником будинку [ADDRESS] значиться [PERSON] . Згідно архівної довідки №148/01-30/19 вбачається, що на підставі рішення виконкому Сарненської міської ради народних депутатів від 12 лютого 1980 року №36 (протокол №3) вулиця Леніна в с.Доротичі була перейменована на вулицю Московську. Згідно рішення Сарненської міської ради №105 від 29 січня 2016 року «Про перейменування вулиць м.Сарни» вулицю Московську перейменовано на вулицю Свято-Троїцьку. 17 серпня 1989 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями, які належали йому на праві власності в [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Родинні відносини позивачки з померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в якому вказано, що батько позивачки є [PERSON] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб 27.10.1968 року із [PERSON] і їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Із довідки виданої КП «Житлосервіс» вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно даної довідки за даною адресою був зареєстрований її батько [PERSON] , який проживав по даній адресі до дня своєї смерті [INFO] . Довідкою виданою приватним нотаріусом Войцехович О.О. за №529 від 16.09.2019 року підтверджується, те що [PERSON] згідно матеріалів спадкової справи №19/2017 є спадкоємцем майна померлого [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Войцехович О.О. від 08 липня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, та в розбіжності в номерах будинків. Рішенням Сарненської міської ради №70 від 17 лютого 2020 року присвоєно об`єкту нерухомого майна - житловому будинку площею 54,1 кв.м, по [ADDRESS] , адресу [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Беручи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1268 ЦК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності",

Outcome: approved