Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] у березні 2014 року звернувся у суд з позовом до [PERSON] про поділ будинку в натурі та припинення спільної часткової власності. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником ? частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідач є співвласником іншої частини вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва по право на спадщину від 25 липня 1955 року. Рішенням Народного суду Кагановичського району м. Києва від 13 вересня 1955 року в конкретне користування [PERSON] виділена ? частина вказаного домоволодіння, зокрема тильну частину будинку, яка складається з двох кімнат розміром 14,1 кв.м та 10.7 кв.м з окремим входом зі сторони земельної ділянки [NUMBER], а також виділено йому у користування ? частину вказаної земельної ділянки, що знаходиться під його половиною домоволодіння. На підставі рішення виконкому Київської міської ради № 249 від 15 липня 1958 року вказане домоволодіння отримало новий [ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що 23 січня 2014 року позивач виявив бажання здійснити поділ у натурі зазначеного домоволодіння, у зв'язку з чим звернувся до відповідача з письмовою пропозицією щодо укладення між співвласниками договору про поділ в натурі нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності в порядку та у відповідності до рішення Народного суду Кагановичського району м. Києва від 13 вересня 1955 року, з подальшим припиненням права спільної часткової власності на дане домоволодіння. Оскільки станом на день подачі позовної заяви відповіді відповідач не надав та не виявив бажання укласти відповідний договір, погодити його умови або ж вчинити будь-які інші дії, що свідчили б про намір укласти відповідний правочин, на думку позивача, відповідач чинити перешкоди у реалізації права позивача на поділ майна в натурі, що є у їх спільній частковій власності, чим порушує його право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS]. У заяві про уточнення позовних вимог позивач просить виділити йому в натурі ? частину домоволодіння [ADDRESS], що складається з квартири [NUMBER], загальною площею 44,4 кв.м, а саме тамбур площею 1,3 кв.м, коридор площею 3,4 кв.м, кухня площею 8,1 кв.м., санвузол площею 5,9 кв.м, житлова кімната площею 11,.4 кв.м та житлова кімната площею 14,3 кв.м. Виділити [PERSON] ? частину вказаного домоволодіння, що складається з квартири [NUMBER], загальною площею 22,2 кв.м, а саме житлової кімнати 9,0 кв.м та житлової кімнати 13,2 кв.м. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на вказане домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, зазначивши, що згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 02 липня 2010 року він складається з двох ізольованих квартир під [NUMBER] та [NUMBER], що дає можливість розділити його в натурі між співвласниками. Позивач просить виділити йому у натурі ту частину домоволодіння, яку визначено судовим рішенням від 13 вересня 1955 року, а саме квартиру [NUMBER] у вказаному будинку, яка відповідає розміру його частки - ?. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого 25 липня 1955 року Другою київською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є власником ? частини домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 10) Інша ? частина вказаного домоволодіння належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25 липня 1955 року Другою київською державною нотаріальною конторою. В акті приймання від 30 грудня 1946 р. зазначено будівельно-технічну характеристику спірного домоволодіння до набуття права власності на нього сторонами у справі, а саме вказано, що забудовник [PERSON] збудувала у 1939 р. дерев»яний одноповерховий будинок, який складається з однієї квартири, трьох кімнат та кухні, розмірами 7,0 х8,4 кв.м. Житлова площа становила 35 кв.м. У свідоцтві про право на спадщину за законом від 14.03.1985 р., додатково виданого Першою київською державною нотаріальною конторою до раніше виданого 25.07.1955 р. свідоцтва про право на спадщину, зазначено, що вказаний житловий будинок - дерев'яний, житловою площею 47,9 кв.м. Рішенням Народного суду Кагановичського району м. Києва виділено в конкретне користування [PERSON] ? частину вказаного домоволодіння, а саме тильну частину будинку, яка складається з двох кімнат розміром 14,1 кв.м та 10,7 кв.м з окремим виходом зі сторони земельної ділянки [NUMBER], а також виділено у користування [PERSON] ? частину земельної ділянки, що знаходиться під його половиною домоволодіння. З рішення суду вбачається, що порядок користування був визначений судом з урахуванням висновку технічного інспектора РЖУ Кагановичського району м. Києва. (а.с. 14) Домоволодіння між сторонами було поділено майже порівну. Так загальна площа домоволодіння станом на 1955 р. складала 7,0 кв.м х 8,8 кв.м = 58,8 кв.м, з яких 10,7 кв.м + 14,1 кв.м = 24,8 кв.м виділено в користування [PERSON] Такий порядок користування даним житловим будинком не змінився і станом на час судового вирішення даної позовної заяви. Проте відбулися наступні технічні зміни. Зокрема на підставі рішення виконкому Київської міськради № 249 від 15 липня 1958 р. домоволодіння [ADDRESS] отримала новий [ADDRESS]. У зв'язку з уточненням лінійних вимірів було визначено дійсну площу приміщень, яка збільшилася в кімнаті 1-5 на 0,7 кв.м з 10,7 кв.м до 11,4 кв.м, в кімнаті 1-6 на 0,2 кв.м з 14,1 кв.м до 14,3 кв.м, що вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений КП «Київське БТІ" станом на 02 липня 2010 року. Відповідач [PERSON] також здійснив прибудови до веранди. Відповідно до витягу з рішення Московської райради народних депутатів № 644 від 24 липня 1989 р. позивач збудував та зареєстрував право власності на наступні приміщення: тамбур площею 1,3 кв.м, коридор площею 3,4 кв.м, кухня площею 8,1 кв.м, санвузол площею 5,9 кв.м. З технічного паспорту, виготовленого КП «Київське БТІ» станом на 02 липня 2010 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] фактично складається з двох ізольованих квартир [NUMBER] та [NUMBER]. (а.с. 16) В судовому засіданні встановлено, що у квартирі [NUMBER] вказаного житлового будинку проживає позивач, а у квартирі [NUMBER] - відповідач. Позивач просить виділити йому у натурі ту частину домоволодіння, яку визначено судовим рішенням від 13 вересня 1955 року, а саме квартиру [NUMBER] у будинку [ADDRESS], яка відповідає розміру його частки та становить 1/2. У судовому засіданні сторони підтвердили, що саме такий порядок користування жилим будинком склався між ними і спору з цього приводу у них не має. Відповідно до статей 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст. 367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] про поділ домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в натурі. У судовому засіданні [PERSON] просив суд виділити йому в натурі частину будинку, що складається з ізольованої квартири [NUMBER], а відповідачу [PERSON] виділити в натурі частину будинку, що складається з ізольованої квартири [NUMBER]. Судом встановлено, що між сторонами склався конкретний порядок користування спірним будинком. [PERSON] в будинку користується приміщеннями ізольованої квартири [NUMBER], яка значиться за поштовою адресою [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею - 44,4 кв.м; [PERSON] користується частиною будинку, що складається з приміщень квартири [NUMBER] та значиться за поштовою адресою [ADDRESS], кв. [NUMBER], загальною площею - 70,3 кв. метри. На підставі викладеного, суд вважає за доцільне поділити будинок між сторонами в натурі з урахуванням існуючого порядку користування, виділивши в натурі [PERSON] наступні приміщення: тамбур - 1,3 кв. метри (1-1), коридор - 3,4 кв. метри (1-2); кухня 8,1 кв. метри (1-3); санвузол - 5,9 кв. метри (1-4); житлова кімната - 11,4 кв. метри (1-5); житлова кімната - 14,3 кв. метри (1-6). Співвласнику [PERSON] виділити в натурі наступні приміщення: житлова кімната - 9,0 кв. метри (2-5) та житлова кімната - 13,2 кв. метри (2-6). Приміщення коридор - площею 7,7 кв. метри (2-1), санвузол - 4,4 кв. метри (2-2), житлова кімната - 15,9 кв. метри (2-3), кухня - 11 кв. метри (2-4) та веранда - 9,1 кв.м (І) були самовільно збудовані [PERSON] , є самовільним будівництвом , а тому не можуть бути враховані під час поділу. Суд вважає, що такий поділ будинку в натурі повністю відповідає ідеальним часткам співвласників будинку та порядку користування, який склався між сторонами. При визначеному варіанті поділу будинку в натурі перепланування та переобладнання будинку не вимагається, оскільки в будинку фактично розташовані дві ізольовані квартири спроможні самостійно функціонувати і в складі основних та допоміжних приміщень, мають окремі виходи та окремі присадибні ділянки. Внаслідок поділу в будинку [ADDRESS] на самостійні об'єкти нерухомого майна, право спільної часткової власності на нього припиняється. За таких підстав, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved