Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

11.03.2014 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до Бахмацької міської ради Чернігівської області, Відділу держземагенства в Бахмацькому районі Чернігівської області з вимогою про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та про визнання права власності на земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок. Спадкоємцем після померлої є позивач, яка звернулася для оформлення спадщини у встановленому законом порядку та отримала свідоцтва про право на спадщину, проте, звернувшись до державної реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції для оформлення права власності на вказані земельні ділянки з'ясувалося, що маються неузгодженості щодо місцезнаходження земельних ділянок, яке зазначено в державних актах та фактичним місцезнаходженням земельних ділянок на території Халимонівської сільської Бахмацького району Чернігівської області, що не дає можливості належним чином оформити право власності на земельні ділянки, все це порушує право позивача на землю та неможливо виправити в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача ухвалою суду замінено первісного відповідача Бахмацьку міську раду Чернігівської області на належного відповідача Халимонівську сільську раду Бахмацького району Чернігівської області. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.5). Згідно із державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 856286 та серії ЯГ № 856287 (а.с.11-12) [PERSON] була власником земельних ділянок площею 0,2500 га та площею 0,0365 га, які передані для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, вони розташовані за адресою [ADDRESS]. Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (а.с.8-9) підтверджується, що єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON] є позивач. Витягами з технічної документації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки від 24.02.2014 року № 06-15/1382 та № 06-15/1383 (а.с.19-20) підтверджується вартість спірних земельних ділянок. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.13-18) підтверджується місцезнаходження спірних земельних ділянок. Довідкою Халимонівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 86 від 24.02.2014 року (а.с.22) підтверджується, що с. Глибоке є окремим населеним пунктом який входить до складу Халимонівської сільської ради, вулиця Шевченка знаходиться в с. Глибоке. [PERSON] було відмовлено у внесені змін у спірні державні акти, що підтверджується листом Відділу держземагенсства в Бахмацькому районі Чернігівської області від 24.02.2014 року № 01-25/1379 (а.с.23). З встановленого випливають наступні висновки. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист цивільних прав та інтересів, а відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на час видачі акту) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. п. 1.13, 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року № 43 складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією; роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Судом встановлено, що при видачі державних актів [PERSON] було допущено помилки у визначенні місця знаходження земельних ділянок, дані обставини визнані сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А ст.152 ЗК України, передбачено, що вимагати усунення порушень свого права на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Крім того, згідно п. 2.9. вказаної Інструкції усі записи в державних актах мають бути зроблені українською мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. „г" ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують той факт, що було допущено помилку при видачі державного акту позивачу. Тому, враховуючи вищевикладене та те, що в правовстановлюючих документах були допущені технічні помилки, що порушує право позивача на землю, воно підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а визнання недійсними державного акту вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Outcome: approved