Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про стягнення коштів за нікчемним правочином. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 001643 з додатками, відповідно до умов договору предметом лізингу є транспортний засіб МТЗ-82.1.26. Відповідно до умов Договору, Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (МТЗ 82.1.26, зазначений у специфікації, що є додатком № 2 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором. В той же день, позивачем на рахунок відповідача було сплачено 49000,00 грн., який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Крім того зазначив, що 28.01.2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області прийнято рішення по справі за його позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача, визнання пункту 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів у позовних вимогах відмовлено повністю, однак суд у своєму рішенні зазначив, що договір є нікчемний. Тому позивач вважає, що даний договір є нікчемний тапросить суд стягнути із відповідача сплачені кошти в розмірі 49 000,00 грн. та сплачену банківську комісію в розмірі 500,00 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, однак до суду не з"явився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2015 року між TOB «ЛК «Ваш авто» (Лізингодавець) та [PERSON] (Лізингоодержувач) було укладено договір Фінансового лізингу № 001643 з додатками, згідно якого предметом Лізингу є транспортний засіб МТЗ-82.1.26. Згідно з п.1.1 Договору, Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (МТЗ 82.1.26, зазначений у специфікації, що є додатком № 2 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на умовах, передбачених Договором. Згідно з п.12.1 Договору, Лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити Лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання Договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу Лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого. Як вбачається із квитанції №QS26071967 від 07 жовтня 2015 року, позивач оплатив на рахунок відповідача адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу № 001643 від 07 жовтня 2015 року в сумі 49 000,00 грн., а також 500,00 грн. комісії за прийняті платежі від населення згідно реєстру від 07 жовтня 2015 року. 28 січня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом встановлено, що договір фінансового лізингу № 001643 від 07 жовтня 2015 року є нікчемним (справа №607/17896/15-ц за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту 12.1 договору Фінансового лізингу № 001643 від 07 жовтня 2015 року, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів). Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-2766цс-15. Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частин першої, другої ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. В силу приписів ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ст.216 ЦПК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, а також враховуючи вищевказане, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved