Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] в ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини звернулась з зустрічним позовом до [PERSON] треті особи: Служби у справах дітей Печерської та Дніпровської районних в м. Києві державних адміністрацій про визначення місця проживання дитини. В ході судового розгляду позов [PERSON], відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва від 11 вересня 2014 р. залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України та в послідуючому цивільна справа була пердана за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва. Відповідно до позовних вимог [PERSON] остання просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] разом з її матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона перебувала повторно в шлюбі з [PERSON] з 20.06.2002 року, підчас шлюбу сторони народили дочку [PERSON] [INFO], але в подальшому спільне життя з відповідачем не склалось та з 2013 р вони стали проживати окремо, а саме в кв. [ADDRESS]. На даний час дочка [PERSON] страждає на ряд захворювань та навчається по індивідуальній програмі, по місцю її проживання приходять вчителі. Відповідач [PERSON] тривалий час не працює, постійного заробітку не має, та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, створює перешкоди щодо реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS], переслідує дитину підчас її прогулянок, лякаючи її своєю поведінкою, чим завдає дитині психічих страждань. Дочка не висловлює бажання спілкуватися зі своїм батьком та намагається уникати з ним зустрічі. З врахуванням інтересів дитини позивач [PERSON] просить визначити місцне проживання неповнолітньої доки [PERSON] по місцю її ( позивача ) проживання. В судовому засіданні позивач та її представники наполягали на задоволені позову в повному обсязі, виклавши обставини, що зазначені в позовній заяві, зазначаючи, що на даний час відповідач [PERSON] фактично не приймає будь - якої участі у вихованні своєї дочки, матеріально її не забезпечує та чинить перешкоди в її вихованні. Відповідач [PERSON] в задоволенні позову заперечував, але при цьому не заперечував щодо того, щоб неповнолітня [PERSON] проживала разом з позивачем по справі [PERSON] але зазначав, що він займався вихованням своєї дочки, коли сторони проживали разом, що також підтверджується декретною відпусткою, в яку пішов відповідач після народження дочки, так - як позивач зустрічним позовом не мала можливості перебувати в декретній відпустці в зв'язку із зайнятістю на роботі. Відповідач [PERSON] заперечує той факт, що дочці [PERSON] потрібна індивідуальна програма для навчання, звинувачуючи позивача [PERSON] в здійсненні дій, направлених на обмеження в спілкуванні дочки [PERSON] зі своїми однолітками, при цьому визнав той факт, що на даний час він не надає матеріальної допомоги щодо утримання та виховання дочки [PERSON]. Представники третіх осіб Печерської та Дніпровської районних в м. Києві державних адміністрацій в ході судового засідання не заперчували щодо задоволення позову [PERSON] підтримавши свої висновки щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.102 т.1). В шлюбі сторони народили дочку [PERSON] [INFO] (а.с.20 т.1) Спільне життя у сторін по справі не склалося, та рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22.09.2014 р. шлюб було розірвано. Відповідно до рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 червня 2014 р. з [PERSON] на корсить [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1286 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.209 - 210 т.1). Як було встановлено в судовому засіданні, на даний час [PERSON] будь - якої матеріальної допомоги [PERSON] на виховання дитини не надає, що в свою чергу також підтверджується рішенням Печерського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання (а.с.29-55 т.2). Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України дані обставини повторному доказуванню не підлягають. Відповідно до висновків Печерської районної в м.Києві Державної адміністрації від 24.03.2014 р. та Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.05.2014 р. в інтересах дитини органи опіки та піклування вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] з матір'ю [PERSON] (а.с.92-94, 146-147 т.1). Як вбачається з акту обстеження умов проживання а.с.95 т.1) за місцем проживання позивача [PERSON] створені всі умови для проживання неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 СК України.

Outcome: approved