Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

07.04.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на навчання в розмірі 47746,14 гривень, а також судовий збір в розмірі 1600 гривень. При цьому посилається на те, що[PERSON]проходив службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2009 по 20.05.2015 р. У 2009 році був зарахований до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 10.08.2009 № 124 о/с. Відповідач закінчив Університет, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області згідно наказу Університету від 29.06.2013 № 92 о/с. Відповідно до наказу ГУМВС України в Одеській області від 15.05.2015 № 290 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Ж» (за власним бажанням). Про звільнення молодого фахівця [PERSON] з органів внутрішніх справ Університет було повідомлено 27.07.2015 листом управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Одеській області від 22.07.2015 № 9/7066. Таким чином, Одеським державним університетом внутрішніх справ заявлено позовні вимоги в межах строку позовної давності. Загальна сума коштів, витрачених на навчання [PERSON] за період з 10.08.2009 р. по 29.06.2013 р. складає 47746,14 гривень. У зв'язку із тим, що відповідач протягом значного проміжку часу - з моменту звільнення, з 20.05.2015 р., по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати понесені університетом на його навчання, вони звернулися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2009 р. між Одеським державним університетом внутрішніх справ (далі - Виконавець), з одного боку, Головним управлінням МВС України в Одеській області (далі - Замовник), з другого боку, та громадянином України [PERSON] (далі - Особа), з третього боку, укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Згідно з п.п 2.3.5 та пп. 2.3.6 п. 2.3 даного Договору Особа зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно п.п. 3.2 п. 3 Договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач закінчив Одеський державний університет внутрішніх справ, отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області згідно наказу Університету від 29.06.2013 р. № 92 о/с. [PERSON] звернувся до начальника Головного управління МВС України в Одеській області з рапортом про звільнення його з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 20.05.2015 року. Згідно витягу з наказу начальника Головного управління МВС України в Одеській області № 290 о/с від 15.05.2015 р. лейтенанта міліції [PERSON], оперуповноваженого сектора карного розшуку Київського РВ ОМУ ГУМВС України в області звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 „ж" (за власним бажанням) 20.05.2015 року. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007 року № 313 за період з 01.09.2009 р. по 29.06.2013 р. та довідки про суми коштів, які МВС України затратило на навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ курсанта [PERSON] загальна сума коштів становить 47746,14 гривень. Листом ГУМВС України в Одеській області від 22.07.2015 року № 9/7066 про надання інформації щодо звільнення молодих фахівців було повідомлено Одеський державний університет внутрішніх справ про звільнення [PERSON] Таким чином відповідач порушив пп. 2.3.5 п. 2.3, а також пп. 3.2 п. 3 Договору від 08.09.2009 р., в яких передбачені підстави на відшкодування витрат за період навчання, а саме звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого 3-річного терміну перебування на службі за відмови від подальшого проходження служби. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не виконав умови Договору від 08.09.2009 р., тому з нього слід стягнути на користь позивача витрати за період навчання в розмірі 47746,14 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved