Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

21 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті його брата [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на ●земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарів, без виділення меж в натурі, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, із земель колишнього КСП «Колос», яку він прийняв після смерті матері [PERSON], яка у свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], право на яку належало померлому на підставі сертифікату серії ПЛ №0257967, зареєстрованого за № 967 від 09.04.1997 року; ●на земельну ділянку площею 1,82 га, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5323287200:00:007:0301, яку він прийняв після смерті матері [PERSON], що належала померлій на підставі державного акту серії ПЛ № 070193, виданого та реєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010554500702 09 вересня 2005 року; ●на земельну ділянку площею 1,81 га, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5323287200:00:007:0299, що належала померлому на підставі державного акту серії ПЛ № 070195, виданого та реєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010554500701 09 вересня 2005 року. За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно після померлого [PERSON] йому було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючих документів. [PERSON] просить суд визнати за ним право в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Савинцівської сільської ради сільської ради Миргородського району Полтавської області та право власності на земельну ділянку площею 1,82 га, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 1,81 га, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.50). Представник Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не висловила (а.с.49). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 02 грудня 1997 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарів, без виділенні меж в натурі, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0257967, зареєстрованого № 967 від 09.04.1997 року із земель колишнього КСП «Колос» (а.с.7). В статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч.2 ст. 548 ЦК УРСР). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Савинцівської сільської ради № 638 від 01.10.2014, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом вступу в управління та володіння майном. (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбних стосунках, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). 13 червня 2011 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). За життя вона не встигла переоформити спадщину після смерті свого чоловіка. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на прийняту нею після смерті чоловіка спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектарів, без виділення меж в натурі, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області та на земельну ділянку площею 1,82 га, розташовану на території Савинцівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5323287200:00:007:0301, що належала їй, на підставі державного акту серії ПЛ № 070193, реєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010554500702 09 вересня 2005 року (а.с.11). Дану спадщину прийняв брат позивача - [PERSON], оскільки згідно ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею І270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, тому він вважається ким, що прийняв спадщину, з огляду на його постійне проживання з матір'ю на день її смерті, що підтверджується довідкою голови Савинцівської сільської ради № 627 від 25.09.2014 року (а.с.12). [PERSON] у визначений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, проте нотаріусом в цьому було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів (а.с.24). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин, права позивача [PERSON], як спадкоємця за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved