Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] пред'явила позов до Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння по [ADDRESS], що належало її батькові [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого була його дружина і відповідно її мати [PERSON], яка прийняла спадщину після його смерті, проте не встигла оформити, померла [INFO] року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється єдиною спадкоємицею по заповіту до майна померлої матері, проте не може оформити свої спадкові права на заявлене майно через невірне написання імені та по батькові батька [PERSON] в правовстановлюючому документі на вищевказане домоволодіння, а також у зв'язку із відсутністю свідоцтва про реєстрацію шлюбу між батьками, тому державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - в оформленні спадщини. Представник - адвокат позивачки подала до суду заяву, якою підтримала обставини, викладені в позовній заяві, в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просила задовольнити позов, розглянувши справу без участі сторони позивачки. Представник відповідача подав до суду заяву аналогічного змісту. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний запис № 2 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 29 січня 2010 року. Відповідно до змісту довідки виконавчого комітету Сахновецької сільської Старокостянтинівського району від 25 листопада 2000 року за № 1463 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Після його смерті фактично в управління і розпорядження спадковим майном з [INFO] року вступила спадкоємиця по закону, дружина - [PERSON], яка померла [INFO] року і не встигла оформити своїх спадкових прав. Факт перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі підтверджується даними посвідки про шлюб № 2 від 06 січня 1936 року відділу актів громадянського стану Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району. За інформацією, наданою Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою від 16 вересня 2016 року за № 3280/02-16 та Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 31 жовтня 2016 року за № 3230 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45594184 від 28 жовтня 2016 року, наданого Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом. [PERSON] за життя фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що слідує із змісту вищевказаної довідки Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району про склад сім'ї останнього на день смерті. [PERSON] померла [INFO] року в с. Сахнівці Старокостянтинівського району, про що складено відповідний запис № 5 згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 04 лютого 2000 року. Відповідно до відомостей довідки виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району від 25 листопада 2000 року за № 1464 [PERSON] на день смерті була прописана та постійно проживала [ADDRESS]. Після її смерті в управління та розпорядження спадковим майном з [INFO] року фактично вступила спадкоємиця за законом дочка [PERSON]. Зі змісту копій матеріалів даної спадкової справи, направлених суду Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом 31 жовтня 2016 року за № 3229/01-21, вбачається, що позивачка являється єдиною спадкоємицею до майна померлої. Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 18 січня 2001 року за р. № 1-108 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно, посвідченого Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 12 липня 1996 року за р. № 21, на право на земельну частку (пай) померлої. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 16 грудня 1986 року виконавчим комітетом Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської районної ради за № 235 від 27 листопада 1986 року, належав [PERSON]. Дублікат замість втраченого видано позивачці Сахновецькою сільською радою Старокостянтинівського району 13 жовтня 2010 року. Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 жовтня 2010 року за реєстраційним номером 31765566 (витяг про державну реєстрацію прав Старокостянтинівського бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації від 14 жовтня 2010 року номер витягу 27641103). Факт належності заявленого домоволодіння на праві власності [PERSON] підтверджується вищевказаними довідками виконавчого комітету Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району, правовстановлюючим документом, витягом про реєстрацію права власності. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 16 вересня 2016 року за № 3280/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] через неточності в написанні даних про власника в свідоцтві про право власності та в свідоцтві про шлюб померлих батьків позивачки. Відповідно до роз'ясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до положень ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової части у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивачки підлягають захисту, оскільки вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити право власності на вказане спадкове майно у зв'язку з різним написанням даних про власника заявленого домоволодіння та померлого подружжя в свідоцтві про шлюб, що не може бути підставою відмови у захисті права позивачки. З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повністю.

Outcome: approved