Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

29 січня 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Позовні вимоги мотивував тим, що, 10 грудня 2012 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення 28 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Згідно даного рішення позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення товарного виробництва із земель запасу [PERSON] сільської ради, а також позивачу було запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку. Згодом, рішенням 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. було вирішено внести зміни до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме: частину 1 рішення викладено в наступній редакції: «Надати громадянину [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». На підставі договору про розроблення проекту відведення земельної ділянки № 55 від 04.06.2013 р. та рішення [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. - приватним підприємством «Бюро земельного кадастру» був розроблений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] - для ведення фермерського господарства із земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, примірники Проекту землеустрою були подані для погодження у відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області. 24.12.2013 року, відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області Висновком за вих. №01-10/2026 погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вищезазначений Проект землеустрою позивач надав в [PERSON] сільську раду Кременчуцького району для подальшого його затвердження. Проте, рішенням 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства» [PERSON] сільська рада Кременчуцького району вирішила відмовити позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Також, рішенням 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району було відмінено рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства». Не погодившись з рішеннями 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014р. [PERSON] сільської ради Кременчуцького району, позивач оскаржив їх до Кременчуцького районного суду Полтавської області. Рішенням Кременчуцького районного суду від 23 грудня 2015 року, яке набрало чинності 04.01.2016 року визнано незаконними та скасовані: - рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] для ведення фермерського господарства» - в частині, що стосується надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою. - рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства». Також рішенням Кременчуцького районного суду від 23.12.2015 року було встановлено, що: «...прийняті відповідачем [PERSON] сільською радою Кременчуцького району від 25.04.2014 р. два оспорювані рішення про відмову позивачу [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою та про відміну свого раніше прийнятого рішення від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] для ведення фермерського господарства» не відповідають вимогам Конституції України, чинному законодавству України та суперечать рішенню невмотивованими Конституційного Суду України, є невмотивовані та необгрунтовані. «... спірна земельна ділянка площею 8,2 га відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення . Вид використання землі не суперечить її цільовому призначенню (для ведення фермерського господарства), земельна ділянка розташована за межами об 'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, за межами культурної спадщини та не входить до території історичних ареалів населених місць, у приватну власність або користування іншим особам не передавалась». Під час судового засідання представник відповідача - [PERSON] повідомила, що рішеннями [PERSON] сільської ради Кременчуцького району у 2015 році (після відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою) спірна земельна ділянка площею 8,2 га була розподілена між кількома іншими особами. У зв'язку з необхідністю отримання інформації щодо виділення земельної ділянки іншим особам, за дорученням позивача до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району був наданий адвокатський запит, в якому адвокат просила повідомити чи приймалися [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області рішення щодо відведення та надання в оренду (користування) будь-яким іншим особам (крім [PERSON]Г.) земельної ділянки площею 8,2 га, кадастровий номер 5322482601:01:002:0329 сільськогосподарського призначення (сіножаті) із земель запасу [PERSON] сільської ради. Також адвокат просила надати, за наявністю, копії відповідних рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га іншим особам. У відповідь на адвокатський запит відповідач листом від 18.01.2016 р. за № 02-18/12 повідомив, що [PERSON] сільською радою приймались рішення щодо відведення земельних ділянок іншим особам на земельну ділянку площею 8,2 га, кадастровий номер 5322482601:01:002:0329. Також [PERSON] сільською радою Кременчуцького району були надані копії рішень 59 сесії шостого скликання від 16 жовтня 2015 p., та рішення 41 сесії шостого скликання від 25.04.2014 р. за якими дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства надавався 7 (семи) різним фізичним особам (кожному по 1,28 га. та одній особі - 2,00 га.) За таких обставин земельна ділянка площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, фактично була розділена на сім ділянок площею 1,28 га. та 2 га. для ведення особистого селянського господарства, шляхом надання дозволу іншим особам на розроблення проектів землеустрою. Так, рішенням 59 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 16 жовтня 2015 р. громадянці [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,28 га. за рахунок земель не відведених у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Позивач вважає, що дане рішення є незаконним та таким, що прийняте з порушенням його прав , оскільки він також має право на одержання даної земельної ділянки у користування, у зв'язку з чим це рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, спірна земельна ділянка вже була сформована в процесі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення [PERSON], земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, тобто визначена її площа, межі, присвоєно кадастровий номер та внесена інформація про неї до Державного земельного кадастру. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5301070812013 від 25.12.2013 р. земельна ділянка має наступні загальні відомості: - Кадастровий номер - 5322482601:01:002:0329; Місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) Полтавська область, Кременчуцький район, с. Максимівка; Цільове призначення - 01.02. Для ведення фермерського господарства; Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; - Вид використання земельної ділянки - для ведення фермерського господарства; - Форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; - Площа земельної ділянки, гектарів - 8,2000. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж: та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Таким чином, земельна ділянка площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, що розташована в с. Максимівка вже визначена як об'єкт цивільних прав. Формування даної земельної ділянки відбувалося за замовленням позивача з дозволу [PERSON] сільської ради Кременчуцького району в результаті чого, на момент звернення [PERSON] з відповідним клопотанням, сформована земельна ділянка за заявою позивача вже пройшла державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням їй кадастрового номеру. А тому позивач, як зацікавлена особа, в порядку ст. 123 Земельного Кодексу України, має право на одержання її в користування в порядку черговості звернення до органу місцевого самоврядування. Отже, не зважаючи на те, що проект землеустрою щодо відведення позивачу в користування земельної ділянки площею 8,2 га. був вже розроблений та затверджений у порядку, передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України, дана земельна ділянка фактично вже сформована, в Державному земельному кадастрі внесені всі її відомості, в тому числі щодо її цільового призначення (для ведення фермерського господарства), відповідач оскаржуваним рішенням надав дозвіл на розробку іншого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, іншого розміру (1,28 га) та з іншим цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. По-друге, на момент прийняття оскаржуваного рішення було і зараз залишається чинним рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013р. «Про внесення змін до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким частину 1 рішення викладено в наступній редакції: «Надати громадянину [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». Вищевказане рішення не було скасовано [PERSON] сільською радою Кременчуцького району, а тому залишається чинним. Тобто, за наявності чинного рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, Максимвіська сільська рада Кременчуцького району, свідомо та упереджено приймає рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення частини спірної земельної ділянки іншій особі - гр. [PERSON], але вже для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, на момент прийняття оскаржуваного рішення 59 сесії шостого скликання від 16.10.2015р., - незаконними вважалися рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON]» та рішення, яким позивачу було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, які згодом взагалі були скасовані в судовому порядку. Як встановлено в рішенні Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2015 p.: «...У порядку денному не перебувало питання про відміну рішення [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства». Була лише пропозиція депутата Ємець B.L відмінити це рішення. Рішення було прийняте, але також: без обговорення поданої пропозиції, що суперечить Закону і може свідчити про вказані позивачем упередженість депутатів сільської ради, недобросовісність та порушення принципу рівності перед законом, а надані повноваження використовуються [PERSON] сільською радою Кременчуцького району всупереч положенням Конституції та законам України. Суд вбачає в діях відповідача також: порушення вказаних статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принципів законності, правової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами». Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення 59 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 16.10.2015р. депутатам достеменно було відомо про незаконність раніше прийнятих рішень 41 сесії 6 скликання, якими безпідставно та необґрунтовано відмовлено мені у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та у подальшому його затвердженні, так як ці рішення були прийняті не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Тому при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини спірної ділянки [PERSON], відповідач в межах своїх повноважень зобов'язаний був з'ясувати питання щодо прав інших осіб на цю земельну ділянку. Проте дії відповідача щодо виставлення позивачу рахунків та прийняття від нього плати за користування земельною ділянкою, навпаки, свідчили про його намір передати в користування земельну ділянку саме позивачу. Позивач справно сплачував на користь [PERSON] сільської ради грошові кошти, що підтверджується довідкою № 949 від 26.11.2015 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, згідно якої 27.07.2015 року, позивачем сплачено кошти в сумі 49575,41 грн. за користування земельними ділянками загальною площею 39,4099 га, з них за земельну ділянку площею 8,20 га. - 10177,68 грн. Дана обставина також встановлена рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року. В даному випадку, позивач як зацікавлена особа, мав правомірні очікування на реалізацію свого права на оренду земельної ділянки в с. Максимівка Кременчуцького району для ведення фермерського господарства. Враховуючи вищевикладене, відповідачем при здійсненні розгляду клопотань позивача та клопотання [PERSON] - допущено порушення його прав на отримання у користування бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, оскільки позивач першим отримав на це право, дотримався встановлених для цього умов та порядку, не вчиняв дій, які б свідчили про зміну своїх намірів або відмову від них. На підставі викладеного позивач [PERSON] просив суд постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення 59 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Інтереси позивача в суді представляв його представник [PERSON] на підставі ордеру на надання правової допомоги, який в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідно до статей\~3,\~4,\~15 ЦПК України\~особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений\~ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч.1 ст.\~11 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 57-60 ЦПК України Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 10 грудня 2012 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району прийнято рішення 28 сесії 6 скликання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Згідно даного рішення позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення товарного виробництва із земель запасу [PERSON] сільської ради, а також позивачу було запропоновано подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження у встановленому законом порядку. Згодом, рішенням 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. було вирішено внести зміни до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», а саме: частину 1 рішення викладено в наступній редакції: «Надати громадянину [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». На підставі договору про розроблення проекту відведення земельної ділянки № 55 від 04.06.2013 р. та рішення [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 10.12.2012 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013 р. - приватним підприємством «Бюро земельного кадастру» був розроблений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] - для ведення фермерського господарства із земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. У порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, примірники Проекту землеустрою були подані для погодження у відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області. 24.12.2013 року, відділ Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області Висновком за вих. №01-10/2026 погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вищезазначений Проект землеустрою позивач надав в [PERSON] сільську раду Кременчуцького району для подальшого його затвердження. Проте, рішенням 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства» [PERSON] сільська рада Кременчуцького району вирішила відмовити позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Також, рішенням 41 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району було відмінено рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] та гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства». Не погодившись з рішеннями 41 сесії 6 скликання від 25.04.2014р. [PERSON] сільської ради Кременчуцького району, позивач оскаржив їх до Кременчуцького районного суду Полтавської області. Рішенням Кременчуцького районного суду від 23 грудня 2015 року, яке набрало чинності 04.01.2016 року визнано незаконними та скасовані: - рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] для ведення фермерського господарства» - в частині, що стосується надання громадянину [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою. - рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для ведення фермерського господарства». Також рішенням Кременчуцького районного суду від 23.12.2015 року було встановлено, що: «...прийняті відповідачем [PERSON] сільською радою Кременчуцького району від 25.04.2014 р. два оспорювані рішення про відмову позивачу [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою та про відміну свого раніше прийнятого рішення від 10 грудня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] для ведення фермерського господарства» не відповідають вимогам Конституції України, чинному законодавству України та суперечать рішенню Конституційного Суду України, є невмотивовані та необгрунтовані. «... спірна земельна ділянка площею 8,2 га відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення . Вид використання землі не суперечить її цільовому призначенню (для ведення фермерського господарства), земельна ділянка розташована за межами об 'єктів природо-заповідного фонду, за межами прибережних захисних смуг, за межами культурної спадщини та не входить до території історичних ареалів населених місць, у приватну власність або користування іншим особам не передавалась». Під час судового засідання представник відповідача - [PERSON] повідомила, що рішеннями [PERSON] сільської ради Кременчуцького району у 2015 році (після відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою) спірна земельна ділянка площею 8,2 га була розподілена між кількома іншими особами. У зв'язку з необхідністю отримання інформації щодо виділення земельної ділянки іншим особам, за дорученням позивача до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району був наданий адвокатський запит, в якому адвокат просила повідомити чи приймалися [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області рішення щодо відведення та надання в оренду (користування) будь-яким іншим особам (крім [PERSON]Г.) земельної ділянки площею 8,2 га, кадастровий номер 5322482601:01:002:0329 сільськогосподарського призначення (сіножаті) із земель запасу [PERSON] сільської ради. Також адвокат просила надати, за наявністю, копії відповідних рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га іншим особам. У відповідь на адвокатський запит відповідач листом від 18.01.2016 р. за № 02-18/12 повідомив, що [PERSON] сільською радою приймались рішення щодо відведення земельних ділянок іншим особам на земельну ділянку площею 8,2 га, кадастровий номер 5322482601:01:002:0329. Також [PERSON] сільською радою Кременчуцького району були надані копії рішень 59 сесії шостого скликання від 16 жовтня 2015 p., та рішення 41 сесії шостого скликання від 25.04.2014 р. за якими дозвіл на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства надавався 7 (семи) різним фізичним особам (кожному по 1,28 га. та одній особі - 2,00 га.) За таких обставин земельна ділянка площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, фактично була розділена на сім ділянок площею 1,28 га. та 2 га. для ведення особистого селянського господарства, шляхом надання дозволу іншим особам на розроблення проектів землеустрою. Так, рішенням 59 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 16 жовтня 2015 р. громадянці [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,28 га. за рахунок земель не відведених у власність та постійне користування в межах населених пунктів в с. Максимівка [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. На момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, спірна земельна ділянка вже була сформована в процесі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення [PERSON], земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, тобто визначена її площа, межі, присвоєно кадастровий номер та внесена інформація про неї до Державного земельного кадастру. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5301070812013 від 25.12.2013 р. земельна ділянка має наступні загальні відомості: - Кадастровий номер - 5322482601:01:002:0329; Місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця) - Полтавська область, Кременчуцький район, с. Максимівка; Цільове призначення - 01.02. Для ведення фермерського господарства; Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; *Вид використання земельної ділянки - для ведення фермерського господарства; *Форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня; *Площа земельної ділянки, гектарів - 8,2000. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж: та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Таким чином, земельна ділянка площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, що розташована в с. Максимівка вже визначена як об'єкт цивільних прав. Формування даної земельної ділянки відбувалося за замовленням позивача з дозволу [PERSON] сільської ради Кременчуцького району в результаті чого, на момент звернення [PERSON] з відповідним клопотанням, сформована земельна ділянка за заявою позивача вже пройшла державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі, з присвоєнням їй кадастрового номеру. А тому позивач, як зацікавлена особа, в порядку ст. 123 Земельного Кодексу України, має право на одержання її в користування в порядку черговості звернення до органу місцевого самоврядування. Отже, не зважаючи на те, що проект землеустрою щодо відведення позивачу в користування земельної ділянки площею 8,2 га. був вже розроблений та затверджений у порядку, передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України, дана земельна ділянка фактично вже сформована, в Державному земельному кадастрі внесені всі її відомості, в тому числі щодо її цільового призначення (для ведення фермерського господарства), відповідач оскаржуваним рішенням надав дозвіл на розробку іншого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі, іншого розміру (1,28 га) та з іншим цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, на момент прийняття оскаржуваного рішення було і зараз залишається чинним рішення 32 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району від 12.04.2013р. «Про внесення змін до рішення 28 сесії 6 скликання від 10.12.2012р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким частину 1 рішення викладено в наступній редакції: «Надати громадянину [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення фермерського господарства, із земель запасу [PERSON] сільської ради». Вищевказане рішення не було скасовано [PERSON] сільською радою Кременчуцького району, а тому залишається чинним. Тобто, за наявності чинного рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, Максимвіська сільська рада Кременчуцького району, свідомо та упереджено приймає рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення частини спірної земельної ділянки іншій особі - гр. [PERSON], але вже для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, на момент прийняття оскаржуваного рішення 59 сесії шостого скликання від 16.10.2015р., - незаконними вважалися рішення 41 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 квітня 2014 року «Про відміну рішення 28 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON]» та рішення, яким позивачу було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,2 га. для ведення фермерського господарства, які згодом взагалі були скасовані в судовому порядку. Як встановлено в рішенні Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2015 p.: «...У порядку денному не перебувало питання про відміну рішення [PERSON] сільської ради від 10.12.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства». Була лише пропозиція депутата Ємець B.L відмінити це рішення. Рішення було прийняте, але також: без обговорення поданої пропозиції, що суперечить Закону і може свідчити про вказані позивачем упередженість депутатів сільської ради, недобросовісність та порушення принципу рівності перед законом, а надані повноваження використовуються [PERSON] сільською радою Кременчуцького району всупереч положенням Конституції та законам України. Суд вбачає в діях відповідача також: порушення вказаних статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принципів законності, правової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами». Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення 59 сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 16.10.2015 року депутатам достеменно було відомо про незаконність раніше прийнятих рішень 41 сесії 6 скликання, якими безпідставно та необґрунтовано відмовлено мені у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та у подальшому його затвердженні, так як ці рішення були прийняті не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Тому при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини спірної ділянки [PERSON], відповідач в межах своїх повноважень зобов'язаний був з'ясувати питання щодо прав інших осіб на цю земельну ділянку. Проте дії відповідача щодо виставлення позивачу рахунків та прийняття від нього плати за користування земельною ділянкою, навпаки, свідчили про його намір передати в користування земельну ділянку саме позивачу. Позивач справно сплачував на користь [PERSON] сільської ради грошові кошти, що підтверджується довідкою № 949 від 26.11.2015 року, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, згідно якої 27.07.2015 року, позивачем сплачено кошти в сумі 49575,41 грн. за користування земельними ділянками загальною площею 39,4099 га, з них за земельну ділянку площею 8,20 га. - 10177,68 грн. Дана обставина також встановлена рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року. В даному випадку, позивач як зацікавлена особа, мав правомірні очікування на реалізацію свого права на оренду земельної ділянки в с. Максимівка Кременчуцького району для ведення фермерського господарства. Враховуючи вищевикладене, відповідачем при здійсненні розгляду клопотань позивача та клопотання [PERSON] - допущено порушення його прав на отримання у користування бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, оскільки позивач першим отримав на це право, дотримався встановлених для цього умов та порядку, не вчиняв дій, які б свідчили про зміну своїх намірів або відмову від них. У відповідності до п. «а» ч.3 ст.22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За приписами норм ч.1 ст.122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч.3 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст.123 Земельного кодексу України, 1. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною [PERSON] Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). 2. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. 4. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186- цього Кодексу. 6. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Відповідно до «г» ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу України, земельне законодавство базується на принципах забезпечення гарантій прав на землю. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту наведених вище норм закону, з урахуванням загальних принципів земельного законодавства, вбачається, що держава гарантує кожній особі яка, маючи право на отримання у користування чи власність земельної ділянки, виявила на це бажання, отримання її в кінцевому результаті, за умови наявності вільних земельних ділянок, дотримання норм та встановленого для цього порядку, а також не порушення прав інших осіб. Такий підхід передбачає рівність прав всіх громадян, який забезпечується шляхом справедливого та об'єктивного розгляду таких питань органами уповноваженими на передачу земельних ділянок у власність чи користування. Одним, із важливих принципів, який забезпечує справедливий та об'єктивний розгляд клопотань вказаними органами, є принцип черговості звернення громадян, тобто підставою для набуття права на отримання земельної ділянки для особи, є наявність вільної земельної ділянки, або відмова від неї попередньої особи, яка отримала на неї право або претендувала на її отримання, вживши передбачених для цього заходів. Підтвердженням наявності даного принципу, є відсутність у існуючих нормах земельного законодавства положень, які б регулювали випадки одночасного вирішення клопотань різних осіб, про отримання у користування одних і тих земельних ділянок, із зазначенням умов, які б визначали переважне право однієї з осіб, вразі дотримання обома особами всіх правил та порядку. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) визначено, що при розгляді справ суди зобов'язані застосовувати Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод, в тому числі для того щоб попередити порушення прав осіб, які гарантовані Європейською Конвенцією з прав людини та основоположних свобод. Європейський Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також: нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу від ображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між: засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти

Outcome: approved