Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного подружнього життя народився син [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку їй не надає, а оскільки дитина росте та розвивається їй необхідна належна матеріальна підтримка зі сторони батька , в позові вказує, що на даний час вона не працює, а тому просить суд призначити та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засідання позивачка позов підтримала, пояснила, що відповідач матеріальним забезпечення дитини не цікавиться, а вона перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки не працю, з цих підстав просила позов задовольнити , а оскільки відповідач має постійне місце праці то не зперечувала щодо визначення розміру аліментів в частці від доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, почснив, що має постійне місце праці та стабільні доходи, вказав, із вказаною сумою аліментів про стягнення якої просить позивач не погоджувався, просив суд розмір аліментів на утримання дитини визначити відповідно до чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.3). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає із матір'ю за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім'ї ( а.с. 2) . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В Законі України "Про державний бюджет України на 2014 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2014 року становить 1286 грн. в місяць. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В даному випадку позивач просить про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в частці від заробітку (доходу) . З урахуванням наведених положень суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини слід визначити в частці від заробітку (доходу) . За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що відповідач має постійне місце праці, стабільний дохід, який становить в середньому 1160-1230 грн., про що свідчить довідка про доходи, крім того є фізично здоровою молодою особою, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього не має, доказів сплати кредитних зобов'язань суду не представив, а отже спроможний , а також і зобов'язаний неналежно виконує свій обов'язок, передбачений ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що охорона прав дітей визначена, як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити частково, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, визначеного державою для відповідної вікової категорії дітей, щомісячно до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів слід починаючи з 27.03.2014 року. З відповідача слід також стягнути витрати, пов"язані з розглядом справи : 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави . Крім того в матеріалах справи міститься квитанція від 27.03.2014р. про сплату 200 гривень за надані юридичні послуги, як вбачається із квитанції, (а.с.8), однак зі змісту даної квитанції не відомо, що кошти сплачені саме позивачем за юридичну чи правову допомогу та саме за цією цивільною справою, або лише за цією справою, угоди про надання правової допомоги по вказаній цивільній справі між адвокатом та позивачем суду не представлено, натоміть інтереси останньої в суді не представлялись, а позивач особисто відстоювала свої права, таким чином, у зв'язку з недоведеністю позивачем суми витрат на правову допомогу по даній цивільній справі, відсутністю в матеріалах справи інших доказів, які підтверджують надання юридичних послуг, пов'язаних з розглядом даної цивільної справи, то у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги в розмірі 200 грн. На підставі ст.181ч.5,182 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial