Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] зернувся до [PERSON] з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 04 серпня 1990 року, в якому народилося троє дітей: дочка [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] , ( на даний час повнолітні), оскільки шлюб носить формальний характер. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що біля 20 років відповідач пішла жити до своїх батьків і з того часу не живуть однією сім`єю, між ними припинені будь-які стосунки : вони не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не мають один перед одним прав та обов`язків. Тому вважає, що їх шлюб розпався, надії на збереження сім`ї та спільне проживання немає Перебування у шлюбі суперечить його інтересам, строк на примирення просить не надавати, розірвання шлюбу є остаточним. 10 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 03 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач подала клопотання про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу, однак вважає, що судові витрати слід покласти на позивача, оскільки сім`я розпалася з його вини та на її утриманні перебуває дитина- інвалід (а.с.17, 27). Згідно вимогам ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З приводу визнання відповідачем позовних вимог, то слід зазначити, що згідно ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, оглянувши заяву відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами\~04 серпня 1990 року укладено шлюб у виконавчому комітеті Козаківської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис №10\~(а.с.6). Від даного шлюбу народилися діти: дочка [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] , які є повнолітніми. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом протягом 20 років, поновлювати наміру їх не мають, оскільки між ними склалися неприязні відносини. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, яка теж наполягала на розірванні шлюбу, вказавши у заяві, що не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність\~для оточуючих, беручи до уваги, що як позивач, так і відповідач категорично заперечують проти збереження їх сім`ї та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності їх категоричного заперечення цього. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 840.80 грн. На підставі наведеного, ст. 55,56, 112 СК України,

Outcome: approved