Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

13 грудня 2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона з чоловіком [PERSON] під час перебування у шлюбі за сумісні кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 03 липня 1989 року придбали будинок на вул. Полтавська, 38, в с.\~Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому проживали разом, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, здійснювали ремонт та добудови. 06 серпня 2014 року її чоловік [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем, інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний спадковий будинок, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки договір купівлі-продажу будинку не був зареєстрований в органах БТІ. У звязку з чим, вона вимушена звернутись до суду та просить: - визнати домоволодіння № 38 на вул. Полтавська в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, яке складається з: житловий будинок А-1, прибудова а-1, навіс а1, погріб Д, літня кухня Е, тамбур е,навіс Ж, гараж З, сарай Б, И, Л, М, Н, огорожі - № 6-14, септик - № 15, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; - визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 38 на вул. Полтавська в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, яке складається з: житловий будинок А-1, прибудова а-1, навіс а1, погріб Д, літня кухня Е, тамбур е,навіс Ж, гараж З, сарай Б, И, Л, М, Н, огорожі - № 6-14, септик - № 15; - визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння № 38 на вул. Полтавська в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, яке складається з: житловий будинок А-1, прибудова а-1, навіс а1, погріб Д, літня кухня Е, тамбур е,навіс Ж, гараж З, сарай Б, И, Л, М, Н, огорожі - № 6-14, септик - № 15, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 06 серпня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 58). Представник відповідача Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 40). Представник третьої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 27). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29\~січня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 30-31). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 06 червня 1985 року є дружиною [PERSON] (а.с. 10). 03 липня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Перещепине, вул.\~Полтавська, 38, який розташований на земельній ділянці колгоспу "Зоря" площею 1 500 м2, та в цілому складається з: житловий будинок, шлакобетонний, критий шифером, житловою площею 26,1 м2, сарай-л/кухня Б, вбиральня В, сарай Г, погріб Д, паркан 2-5, посвідченого секретарем Виконавчого комітету Перещепинської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 298 (а.с. 12-13, 52-53). Відповідно до ст.ст.\~60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21\~грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24 червня 2011 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992\~року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, м.\~Перещепине, вул.\~Полтавська, 38, складеного 24 травня 2017 року і наданого суду в копії, домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 50,7\~м2, житловою площею 26,1 м2, прибудова а-1, навіс а1, сарай Б, погріб Д, літня кухня Е, тамбур е, навіс Ж, гараж З, сарай И, сарай Л, сарай М, сарай Н, огорожі № 6-14, септик № 15, 1955-1991 років побудови (а.с. 14-16). З урахуванням того, що спірне майно є неподільною річчю, враховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не встановлено, суд приходить до висновку, що частки [PERSON] та [PERSON] в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. 06 серпня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 588938 від 06 серпня 2014 року (а.с.\~11, 43 зворот). За життя [PERSON], заповіт на вищезазначений житловий будинок не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 43-54). 24 листопада 2014 року позивач звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка (а.с. 43) та 27 березня 2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 06 серпня 2014 року (а.с. 49). Листом державного нотаріуса Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] стосовно видачі спадщини № 637/02-14 від 27\~березня 2017 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно не зареєстровано за спадкодавцем в органах БТІ (а.с. 20, 54). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками домоволодіння з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було, крім того, судом встановлено що кожному з них належить на праві власності по 1/2 частині цього майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю за життя належала 1/2 частина домоволодіння №\~38 на вул. Полтавська, 38 в м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, позивачу на праві власності належить інша частина цього майна, вона є спадкоємцем за законом після його смерті, яка прийняла спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкове домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved