Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 17.05.2003 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. 11 червня 2015 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області винесено рішення по справі про стягнення аліментів з [PERSON]\~ в користь позивачки на утримання їхніх дітей, згідно якого вирішено стягувати аліменти з відповідача в розмірі 650 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи із 14 травня 2015 року. Однак рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року дане рішення скасовано по причині, що відповідач був працевлаштований сторожем на виробничій базі ТзОВ «Артек» і розмір аліментів міг бути визначений у частці до заробітку відповідача. На обох цих засіданнях суду відповідач був присутній і знав, що зобовязаний утримувати своїх двох дітей, але добровільного бажання по сьогоднішній день в цьому він не виявив. Позивач має намір скористатись своїм правом вимоги про стягнення аліментів регламентованої ч.2 ст.191 СК України, згідно якої, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідач ніколи належно не піклувався про матеріальне забезпечення сімї, а після розірвання шлюбу взагалі не дбає про матеріальне утримання дітей, не цікавиться ними, живе заради свого інтересу, вважає, що після розірвання шлюбу у нього немає ніяких обовязків щодо своїх синів, та що його\~звільнено від обовязку батьківського піклування за дітьми. Із врахуванням наведеного, просить суд встановити аліменти у її користь на утримання дітей у розмірі відповідно до заявлених позовних вимог. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. У обґрунтування позову посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що у 2015 році Самбірським міськрайонним судом Львівської області було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача. В подальшому вказане рішення скасоване. Відповідач знаючи про свої обовязки по утриманню дітей не вчиняв послідуючі дії, тобто не утримував дітей в добровільному порядку. Позивачка звернулась з позовом щодо стягнення аліментів з відповідача за минулі роки. Відповідач порушив свої обовязки як батько щодо утримання дітей. Позивачка працює за кордоном, оскільки необхідно утримувати двох дітей. Після розірвання шлюбу вона виїхала за кордон та періодично приїжджає додому. Крім того кожного дня по скайпу вона спілкується з дітьми. Дітьми займаються і піклуються про них її батьки, де проживають. Позивачка також передає кошти на тримання дітей. Діти доглянуті. Відповідач після розірвання шлюбу фактично залишив будинок, там не проживає з 2014 року та з дітьми не спілкується. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти лише за теперішній час, за минулі роки не погоджується. Офіційно 21 грудня 2017 року він виписаний з будинку. До 15.05.2018 року він проживав у вказаному будинку і утримував дітей. У селі Долобів проживають його батьки. 03.10.2014 року Самбірська служба у справах дітей прийняла рішення, де визначила дні відвідин ним дітей. Він звертався в поліцію з приводу перешкод щодо відвідин. Після того, як позивачка 28.10.2014 року виїхала за кордон, вона перебуває там по даний час. Доказів щодо піклування про дітей нею суду не представлено. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із копії свідоцтва серія 1-СГ № 334010 від 10.06.2004 року, відомо, що [PERSON] народився 01.06.2004 рокута копії свідоцтва серія 1-СГ №139096 від 12.06.2008 року відомо про народження [PERSON], 09.06.2008 року. Їхніми батьками являються [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4-5). Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.10.2014 року винесеного по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відомо, що шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишено прізвище «Шийка». ( а.с. 3). Відповідно до рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2015 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів відомо про часткове задоволення позову. Вирішено стягувати аліменти з відповідача в розмірі по 650 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 14 травня 2015 року. ( а.с. 6-8). Із рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року відомо про скасування рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2015 року та ухвалення нового рішення, яким у позові [PERSON]»яни Іванівни до [PERSON] про стягнення аліментів відмовлено. У мотивувальній частині даного рішення зазначено, що постановляючи про стягнення аліментів у визначеній судом твердій грошовій сумі, суд не врахував, що позивач зобовязана довести наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній сумі. Позивач не надала доказів щодо можливості відповідача надавати утримання неповнолітнім дітям у визначеному нею розмірі. Розмір аліментів міг бути визначений у частці від заробітку відповідача. ( а.с. 9-10). Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Новосілко-Гостиннівської сільської ради Самбірського району, Львівської області від 16.02.2018 року, [PERSON]»яна Іванівна, [INFO],жителька с. Хлопчиці, утримує двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з якими разом проживає [INFO]. ( а.с. 11). Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2017 року, [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим будинком № 57 по вул. Зеленій у с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області та вирішено зняти з реєстраційного обліку вказаного місця проживання. ( а.с. 20-21). Із постанови Апеляційного суду Львівської області від 21.12.2017 року відомо, що наведене рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2017 року залишено без змін, а скаргу [PERSON] без задоволення. У мотивувальній частині постанови встановлено, що [PERSON] фактично не проживає на протязі більше трьох років і лише формально залишився зареєстрованим [INFO] на вулиці Зеленій в с. Хлопчиці Самбірського району Львівської області. ( а.с. 39-40). Згідно довідки наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомо про дати перетину кордону [PERSON]»яною, [INFO]. ( а.с. 48). Як вбачається із характеристик на [PERSON] та [PERSON], учнів 4 і 8 класів Хлопчицької СЗШ 1-111 ст. від 11.05.2018 року виданих Хлопчицькою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Самбірського району Львівської області, за вихованням і навчанням учнів слідкує бабця. Хлопчики ніколи не спізнюються на уроки, завжди виконують домашні завдання, не пропускають занять без поважних причин, завжди охайні. Мають належні умови для навчання і проживання. Бабуся приймає актину участь у шкільному та позашкільному житті. Завжди відвідує шкільні збори, позакласні заходи, надає матеріальну допомогу клаксові та школі. Цікавиться навчанням і дисципліною онуків. Батько не відвідує батьківські збори, не цікавиться шкільним життям сина. ( а.с. 52-53). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.\~\~ У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Враховуючи, що сторони не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дітей, а тому згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дітей, їх матеріальне становище, вік та потреби на їхнє утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік»), матеріальне становище платника аліментів, визнання ним позову в частині подальшого стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017). Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~в редакції\~Закону № \~2901-ІV від 22.09.2005, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу". Із врахуванням наведеного, суд знаходить підставною вимогу позивача щодо стягнення аліментів у відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки позивачкою вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не змогла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачка у минулому зверталась в суд із позовом про стягнення аліментів, однак згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 року - рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2015 року щодо часткового задоволення позову про стягнення аліментів було скасоване та ухвалене нове рішення, яким у позові [PERSON]»яни Іванівни до [PERSON] про стягнення аліментів відмовлено. В подальшому відповідачем у добровільному порядку не надавались кошти на утримання дітей, навчальним процесом їх він не цікавився, ним на надано суду доказів про виконання батьківського обовязку щодо прийняття участі у вихованні дітей та надання матеріальної допомоги на їхнє утримання. Згідно поданих суду доказів, зокрема характеристик з місця навчання дітей відомо, що вони доглянуті, забезпечені усім необхідним, мають належні умови для навчання і проживання. За вихованням і навчанням дітей слідкує бабця, яка згідно пояснень представника позивачки вона являється матірю позивачки. Даний факт засвідчує належну участь матері у вихованні і розвитку дітей та відповідну матеріальну підтримку з її боку. Докази перетину нею кордону і відповідно перебування за межами України підтверджують факт її заробітку з метою забезпечення належної матеріальної стабільності дітей, облаштування їхнього добробуту. Із врахуванням наведеного в сукупності, суд доходить висновку, що предявлений позивачкою [PERSON] позов є підставний, а відтак підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог. Відповідачем не представлено суду доказів добровільного виконання ним батьківського обовязку, матеріальне утримання дітей та факт неналежного виконання або ухилення позивачки від виконання обовязків щодо дітей.

Outcome: approved