Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

25.02.2019 представник позивача [PERSON] звернулась до суду із даним позовом в інтересах позивача, в якому просить зобов`язати відповідачку не чинити відповідачу перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та встановити дні та час для спілкування з дитиною та відвідуванням дитини по місцю її проживання. Просить визначити наступні способи участі у вихованні дитини : побачення три рази на тиждень: понеділок - з 17:00 до 19:00 год., : середа - з 17:00 до 19:00 год; субота з 16:00 год. до 18:00 год. за місцем проживання батька, спільний відпочинок: першу половину літа (червень, та з 01.07. по 15.07 - дитина проводить з батьком за місцем проживання батька, а саме за адресою: [ADDRESS] , необмежене спілкування з дитиною - особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з дитиною , або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком в день побачення позивача з дитиною, він має право забирати сина і [PERSON] з дому, дитячого садка, школи чи гуртка - особисто.Також просить зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі з дитиною надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це мене особисто на наступний день з дня настання таких обставин, по домовленості з відповідачкою про термін проживання - дитина проживає з батьком . В обґрунтування позову послалась на те, що сторони 10.01.2015 уклали шлюб. Від спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .. Позивачка з дітьми проживає окремо по [ADDRESS] . Відповідач проживає по [ADDRESS] . На підставі судового наказу від 28 вересня 2018 року з нього стягуються аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу). Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. На даний час в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Відповідач бажає брати участь у вихованні дітей та спілкуватись із ними. Останній спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей, матеріально забезпечений, має у власності дві квартири, працює на шахті. Рішенням органу опіки та піклування від 26 .12.2018 року відповідачу встановлений графік зустрічей з малолітнім сином [PERSON] двічі на тиждень: середа - з 17:00 до 19:00 год; субота з 10:00 год. до 18:00 год.. Однак відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні батька з малолітньою дитиною і такий графік не достатній для позивача. Зазначає, що відсутність спілкування із дитиною через перешкоди відповідачки наносить йому моральний і психологічний дискомфорт, духовні страждання і переживання. Мирним шляхом врегулювати даний спір не вдалось вирішити. Вважає, що відповідачка умисно перешкоджає та обмежує позивачу час спілкування з сином та штучно створює такі обставини через які позивач не може нормально зустрітись з сином [PERSON] . Зазначає, що права позивача як батька на сьогодні є порушеними. 06.03.2019 у справі відкрито провадження. 04.03.2019 представник позивача подала суду уточнення до позовної заяви. 13.06.2019 підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. 21.10.2019 підготовче засідання було відкладено за клопотанням представника відповідачки. 15.11.2019 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов заперечує повністю, вважає такий необґрунтованим та безпідставним. Вказала, що з часу винесення рішення органу опіки та піклування відповідач жодного разу не звертався до неї щодо спілкування із сином. Останній не намагався добровільно вирішити спір жодним чином. Крім того, відповідач не надавав коштів на утримання дітей добровільно, у зв`язку із чим вона вимушена була звернутись до суду. Під час проживання у шлюбі відповідач не приділяв багато часу дітям. До старшого сина відносився погано, сварився, кричав, міг вдарити. Вказала, що молодший син боїться позивача, у зв`язку із чим вони звертались до психолога. Вихованням та розвитком дітей завжди займалась вона. У провадженні суду знаходиться також справа за позовом [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про нього як батька дитини [PERSON] . Рішенням органу опіки та піклування було визначено за доцільне проживання неповнолітніх дітей із нею. 12.12.2019 підготовче провадження по справі було закрито. 20.03.2020 представник позивача [PERSON] подала заяву про подальший розгляд справи без її участі. 26.03.2020 та 25.06.2020 розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідачки [PERSON] .. 17.09.2020 в судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач також пояснив, що у них з відповідачкою одна спільна дитина. Вони спільно проживали до вересня 2018 року. На даний час шлюб між ними розірвано. Після того, як стали проживати окремо, відповідачка не давала бачитись та спілкуватись із сином [PERSON] . Протягом 7 місяців він не бачив дитину, на телефонні дзвінки вона не відповідає, рішення органу опіки та піклування не виконує. Однак за цим рішенням йому встановили мало часу для побачень із дитиною. Тому просить зобов`язати відповідачку надати йому можливість брати участь у вихованні дитини т а спілкуванні із нею у спосіб, зазначений у позовних вимогах. Представник відповідача додаткового пояснила, що відповідачка не надала доказів того, що вона не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні із сином. Позивач позитивно характеризується за місцем проживання і праці, має право та бажання брати участь у вихованні своєї дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знайома із позивачем. Останній піклується про дитину, має із сином дружні стосунки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що знайомий із позивачем. У нього хороші стосунки із сином, але із колишньою дружиною у них погані стосунки. Остання не дає йому бачитись із дитиною. Дитина із задоволенням проводить час із батьком. Відповідачка та її представник у судове засідання 17.09.2020 не з"явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не подали, 15.11.2019 відповідачка подала відзив на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а.с. 8). Згідно із копіями свідоцтв про народження у сторін є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). Як вбачається із копії витягу з рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради №245 від 26.12.2018 про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини від 05.12.2018 було вирішено дозволити матері батьку [PERSON] зустрічатись із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] двічі на тиждень: середа - з 17.00 год. до 19.00 год., субота - з 10.00 год. до 18.00 год. (а.с.11,49) . З довідок про склад сім`ї №3496 та №3499 від 15.02.2019 відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області встановлено, що позивач разом із неповнолітніми дітьми зареєстрований у квартирі по [ADDRESS] , відповідачка зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.12,13). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 19.11.2018 встановлено, що за місцем проживання позивача у квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини, є дитяча кімната, дитячі речі та іграшки (а.с.14). Позивач працює на шахті «Лісова» ДП «Львіввугілля» на посаді заступника директора з економічних питань та отримує дохід, який станом на вересень 2018 року становив 22447,88 грн., відпустка за 2019 рік складає 49 календарних днів, за місцем роботи позивач характеризується позитивно, що підтверджується довідками від 23.10.2018, 09.10.2019 та характеристикою (а.с.15,17, 61). Згідно із копією свідоцтва на право власності на квартиру позивачу належить квартира по [ADDRESS] (а.с.19). Як вбачається із копій довідок Червоноградської ЦМЛ від 13.11.2018 позивач не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога (а.с.20). З 11.12.2015 позивач має прав на пільги для ветеранів війни- учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с.5). З копії повідомлення шахти «Лісова» ДП «Львіввугілля» від 05.12.2018 встановлено, що позивач проводив оздоровлення сім`ї по профспілковій путівці в санаторії у 2016 році та 2018 році (а.с.18). Як вбачається з повідомлення закладу дошкільної освіти ясла-садок №2 Червоноградської міської ради від 06.06.2019 позивач забирає сина із садка, цікавиться його поведінкою та життям в колективі (а.с.41). Також позивачем було надано копії фотографій, на яких зображено спільне проведення часу із дитиною (а.с.42,43). З копії повідомлення Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 18.02.2019 встановлено, що проводилась робота психолога з [PERSON] , [INFO] , під час якої виявлено, що дитина має приховану образу на батька, переживає за майбутнє матері і брата (а.с.74)ю Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю - відповідачкою [PERSON] .. Позивач цікавиться дитиною, має бажання спілкуватись із нею та брати участь у її вихованні. Останньому не вдалось добровільно визначити із відповідачкою спосіб його участі у вихованні їхнього спільного сина, оскільки відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною. У зв`язку із цим позивач звертався до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської областідля вирішення цього питання на комісії з питань захисту прав дитини. Заперечення відповідачки у тій частині, що вона не чинить жодних перешкод позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд до уваги прийняти не може, так як вони нічим не підтверджені та спростовуються показами позивача та свідків. На думку суду, відсутні підстави для позбавлення позивача як батька права спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції). Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. Відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до змісту ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відсутність в дитини спілкування із батьком може негативно вплинути на розвиток та формування дитини як особистості, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи, негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо. Установивши, що в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування батька із сином [PERSON] , у тому числі за наслідком звернення батька до органу опіки та піклування відповідно до статті 158 СК України, урахувавши встановлені у цій справі конкретні обставини, інтереси дитини, а також інтереси сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову про визначення способу участі позивача, який проживає окремо від дитини, у її вихованні. З наданих суду доказів вбачається, що позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні сина, піклуванні про нього. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні свого неповнолітнього сина є доцільним. Однак, виходячи з інтересів дитини та умов її нормального виховання і навчання, а також враховуючи її вік, стан здоров`я, та зважаючи на конфліктні стосунки між сторонами, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини, суд вважає, що доцільним буде визначити графік днів для зустрічей позивача з дитиною тричі на тиждень: у понеділок та середу з 17.00 год. до 19.00 год., в суботу з 11.00 год. до 17.00 год., спільний відпочинок протягом 2 тижнів у першій половині літа з 1 червня по 15 липня з можливість перебування дитини за місцем проживання батька, та необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку. Тому, з врахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідачки у користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial