Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

07 серпня 2018 року до суду звернулась [PERSON] із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, зняття автомобіля з під арешту. В обґрунтування позову зазначила, що 30.03.2018 року згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №7167/18/003345, укладеного між нею - позивачем [PERSON] і відповідачем ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС», який є комісіонером та діяв у відповідності з п.8 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року, та на підставі укладеного з власником транспортного засобу [PERSON] договору комісії №7167/18/003345 від 30.03.2018 року, придбала транспортний засіб - автомобіль MAZDA, модель З СЕДАН-В, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , номерний знак не видавався, зареєстрований 10.04.2015 року за власником (комітентом за договором комісії) транспортного засобу. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 105092 грн. При укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» на підставі договору комісії №7167/18/003345 від 30.03.2018 року зобов`язувався за дорученням [PERSON] за комісійну плату вчинити правочин щодо продажу транспортного засобу - автомобіля MAZDA, модель З СЕДАН-В, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] (зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії") транспортного засобу у 10.04.2015 році)) за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме - 105092 грн. Таким чином, на день укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіль MAZDA, модель З СЕДАН-В, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , належав громадянину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого перша реєстрація ТЗ - 15.02.2008р., а на ім`я [PERSON] транспортний засіб було зареєстровано 10.04.2015р. центром ДАІ 3213. Але вимога позивача до Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервіси центру МВС України в Дніпропетровській області від 30.03.2018р. про реєстрацію ТЗ на її ім`я, була відхилена у зв`язку з тим, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 30.03.2018р. на автомобіль MAZDA 3, кузов [NUMBER] накладено обтяження з відміткою про заборону відчуження. Вважає відмову Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервісні центру МВС України в Дніпропетровській області в реєстрації транспортного засобу на її ім`я незаконною з наступних причин. По-перше, на території України автомобіль MAZDA, модель З СЕДАН-В, 2008 року випуск червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] було зареєстровано 15.02.2008р. на ім`я [PERSON] . Ця інформація підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 31.03.2018 року. 20.02.2008р. приватним нотаріусом Чорі О.Ю. на підставі договору застави №764 від 19.02.2008 року зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчуження на автомобіль MAZDA, модель З СЕДАН-В, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , який на той час належав на праві власності боржнику [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 31.03.2018р. первинним обтяжувачем була філія «Відділення Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області». 24.12.2012р. реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, б/н, ПАТ «Промінвестбанк» відступив право вимоги і було змінено обтяжувача: вилучено обтяжувача - філію «Відділення Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області» та додано обтяжувача - ТОВ «Кредитні ініціативи». Термін дії обтяження після вказаних змін - до 24.12.2017р. При цьому боржник [PERSON] не змінювався. Право власності на автомобіль MAZDA, модель ЗСЕДАН-В, номер кузова [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] на ім`я [PERSON] було зареєстровано 10.04.2015 року. Реєстрація автомобіля на ім`я [PERSON] не скасована, не визнана протизаконною, ніким не оскаржувалася. Таким чином, [PERSON] на законних підставах 10.04.2015 року став власником автомобіля. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна до [PERSON] як власника автомобіля перейшло від первинного власника обмеження у вигляді обтяження щодо цього майнй з забороною його відчуження. Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль MAZDA, модель 3, СЕДАН-В, номер кузов [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , виданого центром ДАІ №32 10.04.2015р. був зареєстрований на ім`я [PERSON] 10.04.2015 року. Відповідно до процесуальних документів які перебувають в матеріалах справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду в загальному порядку з повідомлення учасників про розгляд справи та проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду з повідомлення учасників справи. 04 грудня 2018 року справу знято з розгляду в зв`язку з перебування судді у колегії по кримінальній справі Лабунець М.В. за ч.1 ст.115 КК України. Ухвалою від 28 січня 2019 року за клопотанням представника позивача адвоката Залюбовського В.В. витребувані докази з Територіального Сервісного центру №1248 регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 04 березня 2019 року судовий розгляд відкладено, в зв`язку з неявкою учасників процесу. 14 березня 2019 надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів. Ухвалою суду від 14 березня 2019 року розгляд справи відкладено за клопотання представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», в зв`язку з занятістю представника в іншому судовому процесі. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року розгляд справи відкладено за клопотання представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», в зв`язку з занятістю представника в Центральному апеляційному господарському суді по справі №908/1740/13. 16 липня 2019 регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області надав відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ТСЦ №1248 РСЦ МВС в Дніпропетровські області, розгляд справи здійснювати за відсутності представника означеного відповідача. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою учасників процесу. Представник позивача адвокат Залюбовський В.В. до суду не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач - регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ТСЦ №1248 РСЦ МВС посилаючись на обґрунтування викладені в відзиві на позов. Представники відповідачів: ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС», ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Правом надання відзиву на позов відповідно до ст.178 ЦПК України не скористалися. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, положеннями ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №7167/18/003345, від 30.03.2018 року укладеного між ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» та [PERSON] , остання придбала транспортний засіб - автомобіль MAZDA, модель 3 СЕДАН-В, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] , номерний знак не видавався, зареєстрований за власником (комітентом за договором комісії) транспортного засобу 10.04.2015р. До матеріалів справи у якості письмового доказу позивачем додано, крім іншого, договір комісії №7167/18/003345 від 30.03.2018 року між ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» та відповідачем [PERSON] , Акт огляду реалізованого транспортного засобу №7167/18/003345 від 30.03.2018 року, висновок експертного дослідження №04/1248/1477 від 30.03.2018 року, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №7167/18/00334 від 30.03.2018 року. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши сутність правовідносин, що виникли та існують на момент розгляду справи в суді, суд дійшов до наступного. У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявних умов виникнення права власності за договором. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо - будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). В матеріалах справи є договір купівлі-продажу автомобіля, та інші документи, які свідчать про вчинення такого договору, засвідчені підписом відповідної посадової особи, скріплений печаткою. У договорі наявні всі істотні умови, необхідні для чинності такого виду договорів як того вимагають норми статей 202, 203, 207, п.3 ст.208, ст.ст. 328, 626, 638 таглави 54 ЦК України. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №7167/18/003345 від 30.03.2018 року, де продавцем, на підставі договору комісії №7167/18/003345 від 30.03.2018 року, виступав ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» а покупцем - позивач, оскільки дійсність цього договору презюмується, він ніким не оскаржувався, відповідає вимогам чинного законодавства і укладений у формі, що відповідає вимогам закону. Стосовно іншої вимоги позову, щодо визнання за позивачем права власності. На думку суду, ця вимога є похідною від першої, позиція щодо якої викладена вище. Оскільки, суд прийшов до висновку про те, що дійсність договору купівлі-продажу транспортного засобу №7167/18/003345 від 30.03.2018 року ніким не оспорюється і сам по собі договір (його дійсність чи недійсність) не став підставою неможливості реалізації позивачем свого права власності у повній мірі, то ця вимога також не підлягає задоволенню через неправльно обраний спосіб захисту своїх прав позивачем. Суд вказує на той факт, що право власності за вказаним вище договором та доданим до нього актом приймання-передачі є підставою для набуття права власності на вказаний транспортний засіб, в розумінні статті 334 ЦК України. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За вказаним договором право власності у позивача виникло з моменту підписання означеного договору купівлі-продажу згідно пункту 2.2 договору від 30.03.2018 року. Отже, право власності на означений автомобіль у позивача виникло на законних підставах, ніким не оспорене і тому не потребує додаткової констатації у рішенні суду. Щодо третьої вимоги про скасування арешту майна. Використовуючи термінологію господарського права, головним бенефіціаром стосовно даної вимоги у цій справі виступало ТзОВ «Кредитні ініціативи», оскільки згідно даних витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, саме ця юридична особа була наділена правом стягувача у зобов`язанні договору застави, який обмежував здійснення права власності на автомобіль, що його придбала позивач по справі. Тут треба звернути на процесуальну поведінку даного відповідача - його представник жодного разу не з`явився до зали судового засідання, правом відзиву не скористався. Це красномовно свідчить про повну відсутність зацікавленості у відповідача у результатах даного судового спору, а відтак і небажанні відстоювати свою позицію. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що сторона по справі зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Цей висновок ЄСПЛ пов`язаний з питанням правової визначеності у тому сенсі, що сторона по справі чітко окреслює коло своїх прав та інтересів, які вона має намір активно захищати і це робить предмет спору чітко визначеним і зрозумілим всім учасникам справи. Принцип змагальності цивільного процесу, крім іншого, передбачає, що у разі невиконання процесуальних обов`язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки. Викладене вище підтверджує той факт, що після 26.11.2018 року, коли сплив термін обмеження права власності у вигляді обтяження з забороною відчуження автомобіля, що належить позивачу, відповідач ТзОВ «Кредитні ініціативи» втратив інтерес до цієї справи і не надав суду якихось доказів того, що дане обтяження продовжує існувати чи є підстави для продовження його терміну. З урахуванням того факту, що позивач є добросовісним набувачем (обґрунтовано вище) автомобілю MAZDA, модель 3 СЕДАН-В, 2008 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER] і на час ухвалення рішення по справі термін дії обтяження у вигляді заборони відчуження цього автомобіля сплив (кінцева дата дії заборони відчуження згідно витягу з Держреєстру - 26.11.2018 року), а сторонами у справі не надано суду інших даних, які б дозволили суду допускати якійсь розумний сумнів у кінцевому терміні дії вказаного обмеження чи продовженні у часі існування підстав для такого обтяження - вимога щодо скасування обтяження у виді заборони відчуження підлягає задоволенню з метою непорушення базового конституційного принципу про охорону права власності. На підставі викладеного та

Outcome: partial