Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

09 грудня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся ПАТ КБ «Правекс-Банк» з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому зазначено, що 04 грудня 2013 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 540RNCA133380001, відповідно до якого останній отримав кредиту сумі 211 700,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 12,90 % річних. 04 грудня 2013 року в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань, з [PERSON] було укладено договір поруки № 540RNCA133380001, згідно умов яких [PERSON] зобовязалася перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредиту, комісії та можливих штрафних санкцій. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 26 жовтня2016 року сума заборгованості складає 300648 грн. 60 коп., де 192146 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 57082 грн. 83 коп.- заборгованість за відсотками, 51419 грн. 59 коп.- заборгованість за пенею. Відповідач [PERSON], та поручитель [PERSON] в добровільному порядку не вжили заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ "Правекс-Банк вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися (згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили, заперечень проти позову не надали, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 04 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 540RNCA133380001 за яким позивач надав останньому у користування кредит у розмірі 211700,00 гривень зі сплатою 12,90 % відсотків річних, за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 04 грудня 2018 року. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а останній отримав їх. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно, згідно п.4.4 Договору. Пунктом 4.5 Договору передбачено, що проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом процентного періоду, яким вважається період з «4»-го числа попереднього місяця по «3»-е число поточного календарного місяця) «4» число кожного наступного місяця, а також на момент припинення строку користування кредитом зазначеного в п.1.2 договору, шляхом внесення суми грошових коштів на поточний рахунок позичальника в ПАТ КБ «Правекс-Банк» та списання банком відповідної суми грошових коштів з зазначеного поточного рахунку позичальника в рахунок погашення процентів за користування кредитом (договірне списання). Згідно із ч. 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання [PERSON] умов Договору з [PERSON] 04 грудня 2013 року було укладено договір поруки №540RNCA133380001. Відповідачка [PERSON], уклавши Договір поруки з позивачем, взяла на себе зобовязання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання, яке останній належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. За положеннями ч.1 ст.553 ЦК України та ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому\~ в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Пунк 9.1. Договору, надає банку право достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі, включаючи сплати суму боргу за кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та штрафних санкцій та відшкодування завданих банку збитків у разі настання будь якої з подій, визначених в п.п.9.1.1.-9.1.11 договору. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 26 жовтня2016 року сума заборгованості складає 300648 грн. 60 коп., де 192146 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 57082 грн. 83 коп.- заборгованість за відсотками, 51419 грн. 59 коп.- заборгованість за пенею. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за користування кредитом - є винагородою банку, які передбачені кредитним договором і тому підлягають стягненню з боржника в повному обсязі. Що стосується стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 51419 грн. 59 коп. суд виходить з наступного. Статтею 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачі зареєстровані в [INFO], що підтверджується копією їх паспортів. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року № 1275-р, м.Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачу позивачем нарахована пеня станом на 14 квітня 2014 року на загальну суму 00 грн.00 коп., а після несплати відповідачем кредиту та відсотків, позивач починаючи з 14 серпня 2014 року почав нараховувати відповідачу пеню . Тому в цій частині вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 51419 грн. 59 коп. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідачів на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 26 жовтня 2016 року у розмірі 249229 грн. 01 коп. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "Правекс-Банк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат, в межах сплати судового збору .

Outcome: partial