Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

12.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. 16.06.2014 року позивач [PERSON] в судове засідання не з*явився, однак надав суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити 16.06.2014 року відповідач [PERSON] громада, в особі Виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області в судове засідання не з*явився, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити на підставі наявних матеріалів справи. Судом встановлено, що [INFO] року померла рідна бабця позивача, [PERSON](а.с.21). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Дана частина квартири належала [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Краснолиманською міською радою від 05.02.2007 року серія САВ за № 005555(а.с.16-18). Спадкоємцем [PERSON], являється її син - [PERSON], який на момент її смерті постійно проживав з нею [ADDRESS], згідно ч. 3 ст. 1268 ЦКУ прийняв спадщину, що підтверджується довідкою з ЖЕК про реєстрацію місця проживання, а також постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій(а.с.14,15). Однак, незважаючи на те, шо [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], але не зареєстрував своїх спадкових прав у встановленому порядку. [INFO] року помер батько позивача [PERSON].(а.с.19), після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із 1/4 частини вищевказаної квартири(а.с.16-18). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку(а.с.31). Крім того, після смерті матері позивача, [PERSON], яка померла [INFO] року, позивач прийняв та зареєстрував у встановленому поряку у спадщину 1/4 частини квартири(а.с. 20,22-23). 26.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори м. Красний Лиман Донецької області за отриманням свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], у зв*язку з чим державним нотаріус Державної нотаріальної контори м. Красний Лиман Донецької області було видано свідоцтво про право на спадщину за реєстром № 624, яке складалося з 1/4 частини квартири, [ADDRESS]. Однак в посвідченні свідоцтва про право на спадщину, тобто 1/4 частини, вказаної квартири, яке [PERSON], прийняв після смерті [PERSON], не оформивши своїх прав на спадщину, було відмовлено, про що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.02.2014 року(а.с.14). Однак відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Перелік підстав припинення права власності, передбачений ч.5-6 ст.41 Конституції України, главою 25 ЦК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Але вказані норми права не передбачають як підставу припинення права приватної власності смерть самого власника. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняв спадщину у встановленому порядку бо постійно проживав зі своєю матір"ю [PERSON] на час відкриття спадщини і після її смерті, від прийняття спадщини не відмовився(а.с.15,31). Незважаючи на те, що статтею 1297 ЦК України передбачений обов»язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це майно, але жодною нормою права не обмежений строк, на протязі якого спадкоємець повинен це зробити, бо ст.1298 ЦК України лише передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Тобто в діючому законодавстві існують прогалини і невідповідності щодо порядку та строків оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав, котрі на погляд суду не можуть бути підставою припинення права власності спадкодавця на таке майно на підставі ч.4 ст.25 ЦК України. Суд також враховує, що згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Але надані позивачем докази свідчать про те, що спірне спадкове майно спадкодавець прийняв у встановленому законом порядку, незаконність прийняття спадщини в судовому порядку не встановлено. Тому суд приходить до висновку про те, що позивач в результаті прогалин законодавства, позбавлений можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне йому по закону нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. Тобто судом встановлено, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності на спадкове майно перейшло до позивача відповідно до закону.

Outcome: approved