Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та інших про відшкодування 94309,10 грн. матеріальних збитків і 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивовано тим, що 25.10.2009 о 19 год.20 хв. з вини відповідача [PERSON], який під час виконання ним трудових обов'язків, керував автомобілем Даймлер-Крайслер (Мерседес Віто), сталася ДТП, у якій було пошкоджено автомобіль Фольксваген Пасат, що належить відповідачу. Просив стягнути з [PERSON], як з власника автомобіля Мерседес завдану майнову та моральну шкоду. У подальшому уточнив позовні вимоги, просив стягнути завдану шкоду у солідарному порядку з усіх відповідачів та 3 відсотка річних зі страховиків. У суді позов було підтримано [PERSON] На думку позивача вина [PERSON] доведена чисельними експертизами, які були проведені у ході розслідування ДТП, а також постановою суду. Позивач не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем Даймлер - Крайслер. Наполягав, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] - власником ПП «Бізнес-Сістемс-Інк Груп», автомобіль мав рекламу цієї фірми, а тому останній відповідає за дії свого працівника. Відповідачі - страхові установи, незважаючи на страховий випадок та вчасним зверненням позивача наданням усіх необхідних документів, з вигаданих причин жодних виплат не здійснювали. Внаслідок позбавлення його власності, інфляційних витрат позивач зазнав матеріальних та моральних витрат. Просив позов задовольнити за рахунок всіх винних. [PERSON] та його представник позов не визнали. Стверджували, що під час даної ДТП [PERSON] не перебував у трудових відносинах з його підприємством, що підтверджується відсутністю укладеного та належним чином зареєстрованого у державній службі зайнятості населення трудового договору із [PERSON], належним чином виданого подорожнього листа, відсутністю медичного огляду із його фіксуванням у відповідному Журналі, часом вчинення ДТП тощо. Не заперечував, що за його згодою [PERSON] володів автомобілем за проханням останнього, з яким товаришував, колись разом бажали займатися підприємницькою діяльністю. Відмовився від своїх непослідовних свідчень, наданих суду у порядку ст. 62 ЦПК України. [PERSON] позов не визнав, наполягав, що фактично перебував у трудових відносинах із [PERSON], на авто "Даймлер-Крайслер" була реклама «Бізнес-Сістемс-Інк Груп». Однак [PERSON] не бажав належним чином оформити трудові відносини. До цього автомобіль потратив у ДТП, і [PERSON] його ремонтував. Вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, але за рахунок [PERSON] Представник бюро не заперечувала, що автомобіль [PERSON] у встановленому законом порядку застрахований компанією. Втім пояснила, що на даний час бюро не має повноважень на здійснення виплат відшкодування шкоди за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних ТЗ замість компанії, оскільки остання ліквідується, втім інформації про визнання її банкрутом ще не має. Вважає, що власник застрахованого ТЗ не позбавлений права на отримання від страхової компанії страхових виплат після закінчення процедури ліквідації страховика. У подальшому,належним чином повідомлені представники компанії і бюро до суду не з"являлилися. Беручи до уваги пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди. Суд розглядає справу у межах позовних вимог. 25.10.2009 року о 19-20 год. на 8 км. +470 м. автодороги Житомир-Сквира, в с. Станишівка Житомирського району відбулось зіткнення автомобіля [PERSON] Фольксваген Пасат д/н [NUMBER] ( під керуванням останнього), з автомобілем Даймлер-Крайслер д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON], Постановою від 23.11.2009 у порушенні кримінальної справи щодо позивача відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину, матеріали направлені для прийняття рішення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, оскільки самі дії останнього були причиною ДТП (т. 1 а.с.4-6). Ця постанова є чинною. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.02.2010 також було встановлено, що при зіткненні автомобілів у даній ДТП [PERSON] вчинив правопорушення за ст. 124 КпАП України. Провадження було закрито в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто не з реабілітуючих підстав(т.1. а.с.62, адмінсправа №2053) Згідно із п.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Винуватість [PERSON] доведена висновком спеціаліста від 20.11.2009 за №3/417 , відповідно до якого причиною виникнення аварійної обстановки і даної ДТП є невідповідність дій водія [PERSON], вимогам п.п. 10.1, 10.3,104 ПДР України (а.с. 57-60 матеріалів № 3132). Таки висновки цілком узгоджуються із даними судово-автотехнічної експертизи від 29.01.2014, відповідно до якої ДТП зумовлена невідповідністю дій водія [PERSON] вимогам п.п. 10.1, 10.3, 104 ПДР. При цьому технічної можливості уникнути зіткнення [PERSON] не мав (т.3 а.с. 195-199) та іншими дослідженими матеріалами. Відповідно до висновку експерта № 3/394 від 25.11.2009 рульове керування автомобілем Даймлер-Крайслер д/н [NUMBER] (Мерседес Бенц Вито), під керуванням [PERSON] мало несправності, з причин аварійного пошкодження, втім не було виявлено жодних технічних несправностей, які б могли привести до створення аварійної ситуації(а.с.78-84 відмовного матеріалу), що підтверджують доводи [PERSON] про попередню дорожню пригоду із цим автомобілем, однак не усувають його вини у спірній ДТП. Згідно із положеннями ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1. шкода, завдана одній особі, з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2. за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3. за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. У роз'ясненнях за п.4 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звернено увагу, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Наведене кореспондується в і з положеннями ч.1 ст. 1172 ЦК України, з якими юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. [PERSON] керував автомобілем [PERSON] за довіреністю останнього (т.3 а.с. 158), тобто на законних підставах. З огляду на непослідовні свідчення [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], стосовно праці [PERSON] у приватному підприємстві судом проводилася перевірка цих обставин(т.3 а.с.90 - 100), за наслідками якої було доведено, що [PERSON] з 04.01.2010 по 31.01.2012 працював у приватному підприємстві «Бізнес-Сістемс-Інк Груп», керівником якого є [PERSON] на посаді технічного директора. Таким чином твердження [PERSON], що саме під час ДТП він працював у приватному підприємстві та проводив випробування на технічний стан автомобіля не знайшли свого документального підтвердження в суді. Автомобіль Даймлер-Крайслер застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.02.2009, укладеним між [PERSON] та компанією (т.1 а.с. 7,72). Позивач вчасно проінформував компанію про ДТП, надав первинні документи та можливість оглянути пошкоджений автомобіль (т.1 а.с. 48). Страхове відшкодування компанія не виплатила до тепер. З листа Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №8332/44-9 від 29.06.2010 вбачається, що АСТ «Вексель» 18.05.2010 господарським судом м. Києва визнано банкрутом (т.1 а.с. 114). У пп. «ґ», п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ , що визнаний банкрутом та/або ліквідований для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди здійснює МТСБУ. Таким чином, підлягає стягненню саме з бюро майнова шкода в межах лімітів відповідальності страховика за полісом від 06.02.2009 (25500 грн.) за мінусом франшизи (510 грн.) у розмірі 24990 грн. та 3 процента річних за порушення грошового зобов"язання (ст.625 ЦК України, п.21 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). За висновком №255 від 14.12.2012 відновлення автомобілю є недоцільним, майнові збитки з причин пошкодження автомобіля Фольксваген складають 92411грн. 64 коп. (т.3 а.с.141-153). Різниця між загальним розміром шкоди та страховим відшкодуванням становить 67421 грн. 64 коп. та підлягає стягненню з [PERSON] Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач, не маючи можливості його відремонтувати, був позбавлений можливості використовувати власне рухоме майно за призначенням,що призвело до порушення звичайного способу життя, дискомфорту,а також хвилювань з причин пошкодження приватного майна. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON], суд враховує засади виваженості, розумності, справедливості сатисфакції, майновий стан сторін, та оцінює її у грошовому виразі в сумі 3000 грн. У відповідності до роз"ясень, викладених у п.9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та у п.14. Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Отже, після повного відшкодування [PERSON], завданої шкоди позивачу, пошкоджений автомобіль [PERSON] підлягає передачі відповідачу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До таких витрат у відповідності з п.4 ч.4 ст. 79 ЦПК України належать також витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, розмір яких у даній справі становить 450 грн (т.1 а.с. 38). З огляду на наведене, враховуючи матеріали справи в їх сукупності, загальні засади цивільного законодавства,

Outcome: partial