Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

11.04. 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ВАТ БК «Букрос» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати , індексації заробітної плати в звязку з ростом цін, моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді директора бази відпочинку з 02.08.2008 року по 02.01.2014 року. В день звільнення відповідач не розрахувався з ним, була наявна заборгованість по заробітній платі. У зв»язку з цим він звертався за захистом своїх порушений прав до суду та наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2014 року на його користь з відповідача стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 9871 грн. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16.10.2014 року на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 3127.88 грн. та 3\~000 грн. моральної шкоди. До цього часу рішення не виконані , заробітна плата йому не виплачена. У зв»язку з цим він звертався до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення індексації і компенсації за час затримки виплати заробітної плати. Рішенням цього суду від 10.12.2015 року на його користь стягнута з відповідача компенсація за затримку виплати заробітної плати у розмірі 21\~639.64 грн., станом на 10 грудня 2015 року, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Просив суд стягнути з ВАТ БК «Букрос» на його користь компенсацію за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 23\~875 грн., 48936 грн. індексації по заробітній платі, 20\~000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач ВАТ БК «Букрос» в судове засідання свого представника не направило, хоча про час та місце розгляд справи було повідомлене належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Відповідач надав суду заперечення,в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи згоду позивача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, що не зявився в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді директора бази відпочинку з 02.08.2008 року по 02.01.2014 року. На час звільнення з роботи відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі та не провів повний розрахунок при звільненні, що підтверджується рішеннями судів. Наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2014 року на користь [PERSON] з відповідача стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 9871 грн. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 29.07.2014 року на користь позивача [PERSON] з відповідача стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 3127.88 грн. та 3 000 грн. моральної шкоди. Зазначені рішення судів виконуються у примусовому порядку у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області ( а.с.4) Із листа ГТУЮ у Полтавській області № Б-428/8/3170 від 11.05.2015 року убачається що рішення судів про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі відповідачем не виконані( а.с. 23-24). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2015 року на користь позивача [PERSON] з відповідача стягнута компенсація за затримку у виплаті заробітної плати у розмірі 21 639.64 грн., станом на 10 грудня 2015 року. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року. Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків ( величину порога індексації). Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати ( проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. [PERSON] як на підставу стягнення з відповідача індексації за затримку виплати заробітної плати посилається на ту обставину, що з часу невиплати йому заробітної плати зріс курс долара США по відношенню до гривні з 8 грн. до 27 грн. за один долар. Що за час затримки виплати заробітної плати він мав наміри придбати котел, вікна для ремонту будинку, та у зв»язку з невиплатою заробітної плати він повинен понести більш великі витрати, а саме 48\~936 грн., які позивач і просив стягнути з відповідача. Позивачеві роз»яснені положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України в частині проведення розрахунку індексації заробітної плати відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) та відповідної зміни позовних вимог в цій частині, однак позивач не використав своє право на зміну позовних вимог та надання розрахунку індексації заробітної плати у відповідно до норм чинного законодавства. За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача суми індексації невиплаченої заробітної плати. Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження заподіяння йому винними діями відповідача моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн., що також є підставою для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 47, ч.1 ст. 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Норми статті 117 КЗпП України передбачають, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Із наявних в матеріалах справи доказів, якими є рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10.12.2015 року, лист ГТУЮ у Полтавській області № Б-428/8/3170 від 11.05.2015 року убачається що рішення судів про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі на користь позивача відповідачем не виконані. Окрім того відповідач у запереченнях на позов зазначає, що на час розгляду справи вони мають заборгованість по заробітній платі перед позивачем у розмірі 1796.07 грн. Відповідач не надав суду жодного належного доказу про те, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня, а заперечення в цій частині спростовуються листом ГТУЮ у Полтавській області № Б-428/8/3170 від 11.05.2015 року , який містить відомості про те, що рішення судів про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі на користь позивача відповідачем не виконані. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати та при цьому приводить розрахунок із якого убачається, що він бере до розрахунку кількість календарних днів затримки виплати заробітної плати, тоді як для такого розрахунку необхідно застосувати кількість робочих днів. З 11 грудня 2015 року по день розгляду справи у суді 11.07.2017 року пройшло 393 робочі дні . Із довідки та рішень судів убачається що середньоденна заробітна плата позивача складає 44.71 грн., отже до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає компенсація за затримку виплати заробітної плати у розмірі 17\~571.03 грн. ( 44.71 грн. х 393 дні). Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: partial