Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

16 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд: 1. Встановити факт належності на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] та гаража [ADDRESS] в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний» за померлою [INFO] року [PERSON]. 2. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], який складається з основної будівлі, позначеної на плані літерою «А-1», сіней, позначених на плані літерою «а», загальною площею 84,9 кв.м., житловою площею 60,9 кв.м., а також господарських споруд - літньої кухні, позначеної літерою «Б», сіней до літньої кухні позначеної літерою «б», погрібу, позначеного літерою «Пг», сараїв, позначених літерами «В», «Г», вбиральні «У», гаражу «Д»., труб, колодязя «№ 4», огорожі «№» в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] року [PERSON]. 3. Визнати за [PERSON] право власності на гараж з оглядовою ямою та погрібом [ADDRESS] в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний позначений на плані літерою «А-1» площею 28.8 кв.м. в порядку спадкування за правом представлення після померлої [INFO] року [PERSON]. Позивачка посилаючись на ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, 1277 ЦК України, позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла бабуся позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] та капітальний гараж, розташований по [ADDRESS] Спірний житловий будинок померла успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], у зв'язку з чим 01.07.2004 року вона отримала в Шосткинській міській нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа № 470/00 р., зареєстровано в реєстрі [NUMBER]. Своє право власності на житловий будинок [PERSON], зареєструвала в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 15.07.2004 р. за № 6382497, та отримала Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідною копію цих документів. Але оригінал Свідоцтва про право на спадщину за законом не зберігся, тому після смерті бабусі позивачка, як її спадкоємець, отримала в Шосткинській міській державній нотаріальній конторі дублікат Свідоцтва про право на спадщину за законом, який має силу оригіналу. Однак, зареєструвати дублікат Свідоцтва в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не змогла, так як така дія вчиняється тільки відносно права власності живих осіб. Вказаний будинок має три житлові кімнати площами 25,5 кв.м., 7,0 кв.м., 28.4 кв.м. складається з основної будівлі, позначеної на плані літерою «А-1», сіней, позначених на плані літерою «а», загальною площею 84,9 кв.м, житловою площею 60,9 кв.м, а також, господарських споруд - літньої кухні, позначеної літерою «Б», сіней до літньої кухні, позначеної літерою «б», погрібу, позначеного літерою «Пг», сараїв, позначених літерами «В», «Г», вбиральні «У», гаражу «Д», труб, колодязя «№4», огорожі «№». Будинок знаходиться на земельній ділянці для обслуговування будинку господарських споруд орієнтовною площею 0,075 га, яка рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 27.10.1993 року № 328 була передана у приватну власність [PERSON]. Державний акт на землю за своє життя ні прабабуся [PERSON], ні бабуся [PERSON] не отримали, але ця обставина не спростовує права власності бабусі [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та на земельну ділянку, на якій вказаний житловий будинок розташований. Рішенням міськвиконкому Шосткинської міської ради № 564 30.09.1981 року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво цегляного гаражу для автотранспорту в районі північної окраїни міста Шостка в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний». Саме такий дозволений цегляний гараж площею 28,8 кв.м. бабуся побудувала в 1982 році. На технічному паспорті гараж оглядовою ямою та погрібом, позначений літерою «А-1». Гараж повністю відповідає всім нормам і правилам, а також відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації будівель - відповідність санітарно-технічним та будівельним вимогам та можливість їх експлуатації, не порушує прав третіх осіб. Земельна ділянка, на якій побудований гараж, не приватизована, але позивачка вважає, що вищевказане рішення виконкому підтверджує факт належності гаражу померлій [PERSON] Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті бабусі [PERSON]. Її син, а батько позивачки, [PERSON] помер раніше за свою матір, [INFO] року. Інших дітей у бабусі немає. Її чоловік та дідусь позивачки помер раніше за бабусю. Ні заповіту, ні спадкового договору за своє життя бабуся не складала. Таким чином, за правилами ч. 1 ст. 1266 ЦК України позивачка являється спадкоємцем після померлої бабусі [PERSON] за правом представлення, так як син померлої, а батько позивачки [PERSON] помер раніше за свою матір, і рідний брат позивачки (син батька [PERSON]) [PERSON] подав до приватного нотаріусу Шосткинського міського нотаріального округу Никонової Г.І. заяву про відмову від спадкування після смерті бабусі [PERSON] на користь позивачки. В установлений законом строк позивачка подала до приватного нотаріусу Шосткинського міського нотаріального округу Никонової Г.І. заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] Однак, нотаріус відмовила у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, тому що, як вбачається з правовстановлюючого документу на житловий будинок, право власності на це майно не зареєстровано за власником згідно зі статтею 182 ЦК України на підставі Дублікату правовстановлюючого документу, і, відповідно, інформація про нього не внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою також передбачено, що будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності зареєстровано згідно з вимогами Закону. Щодо відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину на гараж, нотаріус вказала, що подані документи на гараж не являються правовстановлюючими документами на підставі яких, може бути видане Свідоцтво про право на спадщину за законом про що нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2015 року. Вказані обставини є підставами звернення до суду. Позивач [PERSON] 22.04.2015 року звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності на праві власності гаражу [ADDRESS] розміром 6,55 м. на 4,75 м., площею 28.8 кв.м. з оглядовою ямою та погребом померлій [INFO] року [PERSON], визнати договір купівлі-продажу гаражу [ADDRESS] розміром 6,55 м. на 4,75 м. площею 28.8 кв.м. з оглядовою ямою та погрібом між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати за [PERSON] право власності на вказаний гараж. Позивач посилаючись на ст. 256-259 ЦПК України ч. 2 ст. 220 ЦК України позовні вимоги мотивує наступним. Рішенням міськвиконкому Шосткинської міської ради № 564 30.09.1981 року був наданий дозвіл на будівництво цегляного гаражу для автотранспорту в районі північної окраїни міста Шостка [PERSON]. Гараж був побудований за адресою [ADDRESS] ряд 1 та придатний для користування і не порушує норм містобудівництва, санітарних та протипожежних норм, що підтверджується довідками з вказаних організацій. Земельна ділянка, на якій побудований гараж, не приватизована, що підтверджується довідкою відділу земельних ресурсів. Той факт, що гараж належить [PERSON] підтверджується копією рішення міськвиконкому Шосткинської міськради № 564 від 30.09.1981 року та дозволом на його будівництво № 11. В січні 2014 року [PERSON], запропонувала позивачу купити у неї вищевказаний гараж, бо в цей час їй були потрібні кошти. Позивач погодився на її пропозицію та 12 січня 2014 року [PERSON] отримала від позивача 35 /тридцять п'ять/ тисяч гривень за вказаний гараж, надавши позивачу розписку про отримання грошей та продаж вказаного гаражу, копія якої додана до позову. При цьому [PERSON], передала також технічний паспорт на вказаний гараж, копію рішення Шосткинського міськвиконкому № 564 від 30.09.1981 року та дозвіл на будівництво вказаного гаражу. З часу передачі грошей [PERSON] позивач став користуватися вказаним гаражем, що підтверджується довідкою голови гаражного кооперативу «Набережний» та книжкою користувача електроенергії. Нотаріально оформити одразу договір купівлі-продажу гаражу сторони не мали можливості, бо необхідно було вирішувати питання права власності за [PERSON] на вказаний гараж та приватизації земельної ділянки. Всі ці питання повинна була вирішувати [PERSON], щоб в майбутньому закріпити договір нотаріально. В подальшому [PERSON], припинила оформлення свого права власності на гараж та таким чином ухилилась від оформлення договору купівлі-продажу гаражу між сторонами. [INFO] року [PERSON], померла, так і не отримавши при житті свідоцтва про право власності на вказаний гараж, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. В такому випадку між позивачем та [PERSON] були виконані вимоги відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, в частині того, що сторони домовилися про всі істотні умови договору та виконали їх. Позивач передав [PERSON] суму коштів за гараж, вона передала позивачу технічний паспорт, витяг з рішення міськвиконкому, дозвіл на будівництво гаражу та головне написала розписку про отримання грошей за вказаний гараж, вказавши в ній, всі свої реквізити та ту обставину, що вона продає вказаний гараж. Крім того, вона віддала позивачу ключі від гаражу та з часу передачі їй грошей позивач користується гаражем. Тому, позивач вважає, що в даному випадку є всі підстави визнати договір купівлі-продажу гаражу між [PERSON] та позивачем дійсним. Відповідачка по справі [PERSON] є спадкоємицею померлої [PERSON] та оспорює право власності позивача на гараж. Вартість вказаного гаражу становить 31000 гривень, що підтверджується відповідним висновком експертного дослідження. Позивачка за первинним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами, витрати по розгляду справи в суді позивачка бере на себе. Заявленого позову [PERSON] не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що померла була інвалідом 1-ї групи по зору, була психічно хворою та перебувала на обліку у лікаря-психіатра про що надала копії відповідних документів, тому вважає, що надана розписка викликає сумнів, оскільки позивачці не зовсім є зрозумілим тест розписки, т.я., не чітко визначено, що саме вчинила померла. Посилаючись на ст. 1218 ЦК зазначила, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] заявлений свій позов підтримав, мотивуючи тими ж самими обставинами, витрати по розгляду справи в суді бере на себе. Пояснив, що проти заявленого позову [PERSON], стосовно житлового будинку з господарським спорудами заперечень не має. Стосовно права власності на гараж в «гаражному товаристві споживачів електроенергії «Набережний», вважає, що угода укладена згідно діючого законодавства. [PERSON], користувалась отриманими коштами і ніяких претензій не було, але вона померла та так і не отримавши при житті свідоцтва про право власності на спірний гараж. Представники відповідачів Шосткинської міської ради та Шосткинського міськвиконкому Сумської області в судове засідання не з'явились, просять слухати справу без їх участі, та при вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду про що надали відповідну заяву. Стосовно виділення земельної ділянки на спірний гараж, повідомили листом, що земельної ділянки під будівництво цегляного гаражу № 1/4 на загальному масиві в районі північної околиці міста [PERSON] Шосткинською міською радою не виділялось. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представників відповідачів: Шосткинської міської ради та Шосткинського міськвиконкому, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Позивачі не заперечують. Голова автомобільного кооперативу «Набережний» м. Шостка [PERSON], пояснив, що даний кооператив утворився у 1984 році та в його обов'язки входить тільки забезпечення електричною енергією та розрахунків за неї користувачами гаражів про що надав свідоцтво про реєстрацію об'єднання громадян та виписку з ЄДР. Пояснив, що товариство не має ніяких документів в тому числі й технічних щодо виділення земельної ділянки під будівництво гаражів в тому числі й [PERSON] Дозвіл на будівництво гаражів надавав виконком. Він дійсно видав довідку [PERSON] про те, що він купив у [PERSON] спірний гараж. Голова Шосткинської спілки автомобілістів [PERSON], також пояснила, що відводу земельної ділянки кооперативу «Набережний» м. Шостка під будівництво гаражів за рішенням Шосткинської міської ради не було, а тому земельна ділянка під гаражами належить Шосткинській міській раді. В 1981 році Шосткинський міськвиконком видавав дозвіл громадянам на будівництво гаражів на загальному масиві в районі північної околиці міста на підставі заяв громадян та в подальшому працівником відділу архітектури на місці технічно визначалась земельна ділянка під будівництво гаражів. Спілка автомобілістів веде облік осіб (користувачів), які отримали дозвіл Шосткинського міськвиконкому на будівництво гаражу. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи позивачки [PERSON], а саме: копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру та копію свідоцтва про народження позивачки, копію свідоцтва про народження [PERSON] з якого вбачається, що його матір'ю була [PERSON], копію свідоцтва про смерть [PERSON] копію свідоцтва про смерть [PERSON] копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію спадкової справи від 14.07.2014 року, копію Свідоцтва про право на спадщину за законом та його дублікат, що має силу оригіналу від 01.07.2004 року за [NUMBER] на ім'я [PERSON], як дочки померлої матері [PERSON] на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, житлова площа якого становить 60,9 кв.м., загальна 77.2 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 0,075 га., на якій крім будинку, зазначеного в плані літерою «А1», також розташовані: сараї, зазначені літерами «В,Г», літня кухня з сіньми, під літерою «Б», погріб, «Пг», гараж, «Д», вбиральня, «У», трубчатий колодязь, «№4» та огорожа «№», належного померлій [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Шосткинської міської ради 06.06.1983 року та зареєстрованого в Шосткинському МБТІ 25.06.2004 року за р. № 6382497, кн. № 31, номер запису 5097, копію Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.07.2004 року з якого вбачається власник спадкового майна [PERSON], копію технічного паспорту на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, копію довідки КП «Шосткинське МБТІ» від 12.08.2014 р. № 1127 про уточнення загальної площі будинку, копію довідки КП «Шосткинське МБТІ» від 03.04.2015р. № 439 про інвентаризаційну вартість домоволодіння яке становить 166128 грн., архівний витяг рішення виконкому Шосткинської міської ради від 27.10.1993 р. № 328 про передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON] площею 0.0750 за адресою [ADDRESS], лист управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області від 07.04.2015р. № 883 про те, що державний акт на цю ділянку не був отриманий, копію технічного паспорту на гараж по [ADDRESS] копію довідки КП «Шосткинське МБТІ» від 03.04.2015 р. № 440 про інвентаризаційну вартість гаражу по [ADDRESS] яка становить 31694 грн., копію архівного витягу рішення виконкому Шосткинської міської ради від 30.09.1981 р. № 564 про дозвіл громадянам міста будівництва і установки металевих гаражів для автотранспорту особистого користування з якого вбачається такий дозвіл [PERSON], копію листа управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області від 07.04.2015 р. № 884 про те, що земельна ділянка на якій розташований гараж по [ADDRESS] у Державному земельному кадастрі по м. Шостка за [PERSON], не зареєстрована, копію листа Шосткинського міськрайонного управління Держсанепідслужби у Сумській області від 06.04.2015 р. № 243, копію листа Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 08.04.2015 р. № 571, копію висновку відділу містобудування та архітектури № 16.04.2015 р., про відповідність гаражу по [ADDRESS] санітарним, протипожежним та містобудівним нормам, копію постанови про відмову [PERSON], у вчиненні нотаріальної дії від 01.04.2015 р., лист Шосткинської міської ради від 12.05.2015 р. № 01-28/1222 про те, що земельної ділянки під будівництво цегляного гаражу № 1/4 на загальному масиві в районі північної околиці міста [PERSON] Шосткинською міською радою не виділялось, лист приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Ніконової Г.І., та Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 08.05.2015 року про виключення з кола спадкоємців чоловіка спадкодавці - [PERSON] (заява про прийняття спадщини № 131 від 01.12.2014 року) на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.01.2015 року по справі № 589/4849/14ц, яке набрало законної сили 18.03.2015 р., у зв'язку з визнанням недійсним з підстави фіктивності шлюбу, укладеного між ним та [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON], підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON], не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,075 га., за адресою [ADDRESS] за померлою [PERSON]. Встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті бабусі [PERSON]. Її син, а батько позивачки, [PERSON] помер раніше за свою матір, [INFO] року. Інших дітей у бабусі немає. Її чоловік та дідусь позивачки помер раніше за бабусю. Ні заповіту, ні спадкового договору за своє життя бабуся не складала. Таким чином, за правилами ч. 1 ст. 1266 ЦК України позивачка являється спадкоємцем після померлої бабусі [PERSON] за правом представлення, так як син померлої, а батько позивачки [PERSON] помер раніше за свою матір, і рідний брат позивачки (син батька [PERSON]) [PERSON] подав до приватного нотаріусу Шосткинського міського нотаріального округу Никонової Г.1. заяву про відмову від спадкування після смерті бабусі [PERSON] на користь позивачки. В установлений законом строк позивачка подала до приватного нотаріусу Шосткинського міського нотаріального округу Никонової Г.І., заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON], але через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу на вказане майно згідно ст. 182 ЦК України на підставі Дублікату, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 1266 ЦК України визначено спадкування за правом представлення, відповідно до якої: 1. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені у межах визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не склав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв'язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають право власності на нерухоме майно. Відповідно до п.10 ст. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно Наказу МЮ України за №7/5 від 07.02.2002 правонаступницьким документом, для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON], про визнання права власності на гараж з оглядовою ямою та погрібом [ADDRESS] в громадській організації споживачів електроенергії «Набережний, в порядку спадкування та позовних вимог [PERSON] про встановлення факту належності на праві власності вказаного спірного гаражу померлій [PERSON]. та про визнання договору купівлі-продажу гаражу дійсним та визнання права власності на гараж, то ці вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Шосткинської міської ради народних депутатів № 564 від 30.09.1981 року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво цегляного гаражу для автотранспорту в районі північної окраїни міста Шостка на загальних земельних масивах. Земельна ділянка, на якій побудований гараж, не приватизована, що підтверджується довідкою відділу земельних ресурсів, про що також свідчить лист Шосткинської міської ради від 12.05.2015 р. № 01-28/1222 про те, що земельної ділянки під будівництво цегляного гаражу № 1/4 на загальному масиві в районі північної околиці міста [PERSON] Шосткинською міською радою не виділялось. [PERSON], за життя не ввела гараж в експлуатацію, не отримала правовстановлюючи документи на нього. Тобто, на час відкриття спадщини, [INFO] року, правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (гараж) знаходиться у введенні Шосткинської міської ради. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 „Захист права власності Цивільного кодексу України та Книгою Шостою „Спадкове право" Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року. Згідно статті 1218 ЦК України, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на гараж, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, гараж, інші споруди, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 ЗК України, органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Це означає, що лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Згідно з Земельним кодексом України, підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким он пов'язує виникнення цього права. Згідно з ЗК України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: - рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; - цивільно-правова угода; - успадкування земельної ділянки. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки за життя [PERSON], не зверталась з відповідними заявами про введення в експлуатацію та видачу правовстановлюючих документів на гараж до уповноважених органів та, не приймалися вказаними органами відповідні рішення за її зверненнями, відсутнє рішення виконавчого органу про відведення [PERSON], земельної ділянки під будівництво гаража, тому не може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом за спадкоємцею (позивачкою по справі). Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем [PERSON], не надано доказів в обґрунтування позовних вимог щодо спадкування на вказаний гараж. Зі змісту позовної заяви [PERSON], та доданої до неї копії розписки вбачається, що 12 січня 2014 року [PERSON] отримала від позивача 35 /тридцять п'ять/ тисяч гривень за вказаний спірний гараж, надавши позивачу розписку про отримання грошей та продаж вказаного гаражу, передала також технічний паспорт на вказаний гараж, копію рішення Шосткинського міськвиконкому № 564 від 30.09.1981 року та дозвіл на будівництво вказаного гаражу. З часу передачі грошей [PERSON] позивач став користуватися вказаним гаражем, що підтверджується довідкою голови гаражного кооперативу «Набережний» та книжкою користувача електроенергії. Нотаріально оформити одразу договір купівлі-продажу гаражу сторони не мали можливості, бо необхідно було вирішувати питання права власності за [PERSON] на вказаний гараж та приватизації земельної ділянки. З огляду на викладене, посилання позивача [PERSON], на ч. 2 ст. 220 ЦК України про те, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, суперечить закону. Так, ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу, за загальним правилом, є умови про предмет та ціну. Так, за змістом частини другої статті 377 ЦК України та частини шостої статті 120 ЗК України кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Таким чином, у договорі купівлі-продажу гаражу повинен позначатись кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на гараж. Відповідно до ст. 657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], (продавець) не є власником земельної ділянки на якій розташований спірний гараж та що кадастровий номер земельній ділянці присвоєний не був. З урахуванням викладеного, договір не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а отже, немає підстав для визнання права власності на нерухоме майно, відчужене за цим договором. Норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 57, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Outcome: partial