Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала, що за результатами обстеження в Донецькій обласній клінічній лікарні професійних захворювань, яке було проведено в період з 16.02.2011 р. по 17.12.2011 р., позивачці встановлено діагноз профзахворювання: пневмоконіоз. Згідно до акту розслідування від 19.01.2011 р. підтверджено та визнано Відповідачем причини виникнення професійної хвороби. Відповідно до довідки МСЕК від 24.02.2011 р. позивачці встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30 % з 16.02.2011 р. по 01.03.2013 р. у зв'язку із профзахворюванням - пневмоконіоз. При повторному огляді відповідно до довідки МСЕК від 21.03.2013 р. позивачці встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 50 % з 01.03.2013 р. безстроково, визнано позивачку інвалідом 3 групи. [PERSON] вважає, що у зв'язку із втратою працездатності їй було нанесено значної моральної шкоди, яка полягає в моральних хвилюваннях та стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовжувати активний образ життя, в порушенні відносин з оточуючими людьми, що потребує від позивачки додаткових зусиль для організації її життя. Відшкодування має відбутися за рахунок відповідача. Із посиланням на законодавство України позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача моральну шкоду розміром 25 000,00 гривень. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивувавши це тим, що позивач отримує страхові виплати та інші соціальні гарантії, розмір моральної шкоди не підтверджено висновком експерта. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка працювала у період з 16.05.2007 р. по 31.03.2014 р. на СП «Шахта «Вуглегірська» ДП «Орджонікідзевугілля». Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19.01.2011 р. причиною професійного захворювання - пневмоконіоз, визнано тривалу роботу в умовах підвищеної запиленості повітря робочої зони. Захворювання виникло за обставин недосконалості технологічних процесів видобутку вугілля, тривалої роботи в умовах шкідливих факторів виробництва: пил, несприятливий мікроклімат, акт підписано представниками відповідача без застережень. Згідно до висновку ЛЕК № 352/329 від 22.02.2013 р. позивачці встановлено основний діагноз - пневмоконіоз: захворювання професійне, вперше встановлене в ОКЛПЗ, висновок ЛЕК № 2584/2499 від 22.12.2010 р. Відповідно до висновку МСЕК від 21.03.2013 р. серія 10 ААА № 127269 позивачці при повторному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 50 % по профзахворюванню - пневмоконіоз, група інвалідності - третя, безстроково. Доводи відповідача судом не приймаються як такі, що суперечать наявним в матеріалах доказам та вимогам чинного законодавства. Згідно ст.237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування вчиненої моральної шкоди, яку зобов'язаний відшкодувати відповідач, оскільки порушення його прав призвело до моральних страждань. Відповідно до ст. 2 КЗпП України позивачка, працюючи у відповідача мала право на здорові та безпечні умови праці, має право на матеріальне забезпечення на випадок повної або часткової втрати працездатності. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.95р., з наступними змінами та доповненнями, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливість відновлення професійної працездатності, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації його життя. Позивачка внаслідок професійного захворювання, яке пошкоджує стан її здоров'я, зазнала негативних наслідків морального характеру, зокрема, позивачка позбавлена можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження її здоров'я призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного образу життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Суд задовольняє позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у грошовій сумі 9 000,00 гривень і бере до уваги втрату професійної працездатності, обґрунтовану висновком МСЕК від 24.02.2011 р. , яким позивачці при первинному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30 % по профзахворюванню - пневмоконіоз. Посилання позивачки на те, що ушкодженням здоров'я їй заподіяні моральні страждання є обґрунтованими і підтверджено доказами.

Outcome: partial