Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

05.11.2014 року Новоодеська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, звернулася до суду із позовом в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини до [PERSON], [PERSON] На обґрунтування позову зазначено, що малолітня [PERSON], [INFO], батьком та матірю якої є відповідачі, [PERSON] та [PERSON], внаслідок систематичного ухилення останніх від виконання своїх батьківських обов'язків позбавлена батьківського піклування та догляду. Посилаючись на те, що відповідачі, за заявою яких малолітню [PERSON] було влаштовано до Миколаївського обласного будинку, за весь час перебування її у цьому закладі долею дитини не цікавляться та не відвідують, просять позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до [PERSON] та стягнути аліменти на утримання дитини з кожного по 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідачів на користь Миколаївського обласного будинку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав у ньому викладених. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечуючи проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав по відношенні до [PERSON], заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання вказаної дитини, вказавши на те, що не є її біологічним батьком. Відомості щодо нього, як батька дитини, внесені за його заявою з метою підтримання постійних стосунків з відповідачкою [PERSON], з якою він у зареєстрованому шлюбі не перебував. Також вказав, що оскільки відповідач [PERSON], незважаючи на те, що він, не будучи біологічним батьком [PERSON], згодився на реєстрацію його як батька цієї дитини, стосунків з ним не підтримує та виїхала у невідомому напрямку, він не бажає виховувати та утримувати [PERSON], біологічним батьком якої він не є. Відповідач [PERSON], будучи неодноразово повідомленою про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не з'явилася. Представник третьої особи - Миколаївського обласного будинку дитини в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності з проханням про задоволення позову. Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, матеріали справи, з'ясувавши думку прокурора, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], виданого ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області 16.04.2014 р.). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00014747225 від 21.11.2014 р. відомості про батька [PERSON] - [PERSON], [INFO], проведено відповідно до ст. 126 СК України. Відповідно розпорядженню Новоодеської РДА Миколаївської області №107-р від 23.04.2014 р. з урахуванням спільної заяви матері [PERSON] та батька [PERSON] малолітню [PERSON], [INFO], направлено до державного дитячого закладу (Миколаївський будинок дитини) строком на 6 місяців на повне державне утримання. Відповідач [PERSON] є також матір'ю інших малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]), які проживають разом із бабусею та дідусем [PERSON] та [PERSON], перебувають на їх утриманні та вихованні, а також під супроводом Арбузинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у зв'язку із ухиленням від виконанняя батьківських обов'язків [PERSON] За час проживання на території Арбузинської селищної ради Арбузиньського району Миколаївської області [PERSON] охарактеризована негативно, як особа, що піклується про своїх малолітніх дітей, бродяжить. Згідно листу Миколаївського обласного будинку дитини від 10.10.2014 р. за весь час перебування малолітньої [PERSON] В закладі, її батьки [PERSON] та [PERSON] жодного разу її не відвідали, долею дитини не цікавилися, не телефонували. Згідно поясненням відповідача [PERSON], він є не працевлаштованим, утриманців немає, піклуватися про малолітню [PERSON] не бажає. Орган опіки та піклування Новоодеської райдержадміністрації у обгрунтованому письмовому висновку № 683/15-34/02 від 15.11.2014 р. вважає доцільним позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на необхідність захисту дитини і невиконання відповідачами обов'язків по належному її утриманню та вихованню. Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ст. 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, якщо вона чи він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. (з наступними змінами) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У принципі 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, повинна зростати в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Оцінивши досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню власної малолітньої дитини, оскільки на протязі тривалого часу не цікавляться її життям, не займаються її вихованням, не піклуються про стан її здоров'я, не надають матеріальної допомоги на її утримання, залишили власну малолітню дитину без батьківського догляду та піклування на піклування держави з 23.04.2014 р. Враховуючи наведене, суд вважає поведінку відповідачів ухиленням від виконання батьківських обов'язків та підставою для позбавлення батьківських прав щодо їх малолітньої дитини, відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.164 СК України. Доводи відповідача [PERSON] щодо того, що він не біологічним батьком дитини, а відтак і не зобов'язаний до її утримання та виховання, суд вважає безпідставними, оскільки з пояснень самого відповідача та з матеріалів справи встановлено, що на момент реєстрації актового запису про народження дитини [PERSON] йому було відомо про те, що він не є її біологічним батьком, але така реєстрація була проведене на підставі його заяви як батька дитини [PERSON] та заяви відповідача [PERSON], що відповідно положенням ч.5 ст. 136 СК України позбавляє його права оспорювати своє батьківство. . Згідно положенням ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а тому позовні вимоги органу опіки та піклування про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачів підлягають задоволенню, проте частково. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має, а відповідач [PERSON] є матір'ю ще трьох малолітніх дітей, у зв'язку із чим вважає занеобхідне стянути з [PERSON], на користь органу опіки та піклування Новоодеської районної державної адміністрації на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття, та з [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial