Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання знятися з реєстрації. Позов мотивував тим, що є власником жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. Раніше даний будинок належав батьку позивача, в даному будинку були зареєстровані позивач та його брат [PERSON] Після смерті батька спадок прийняв позивач [PERSON] Відповідач із сім"єю з 2002 року мешкають у м. Вишгород Київської обл. Але відповідач відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Сніжнянського міського відділу УМВС України в Донецькій області, в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власницком жилого будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-9). Згідно домової книги, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 10-12). В ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначений термін «реєстрація». А саме, реєстрація, це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно з ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації (далі - орган реєстрації) в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Статтею 7 цього ж Закону визначений порядок зняття з реєстрації місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Аналіз вищезазначеного Закону дозволяє зробити висновки, що органом, який має право знімати фізичну особу з реєстрації - є відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. При цьому, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року дає вичерпний перелік підстав, для здійснення органом реєстрації зняття з реєстрації місця проживання: 1) заява особи; 2) запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи; 3) остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позивач просить суд зобов'язати відповідача знятися з реєстрації, тобто, іншими словами, зобов'язати відповідача написати заяву про зняття з реєстрації. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів зазначений в ст.16 ЦК України. Як вбачається із змісту вказаної норми Закону власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, передбаченим законом або договором. Чинним законодавством не передбачена можливість захищати права шляхом зобов'язання знятись з реєстрації. В позовній заяві позивач не просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житлом. Тобто, доводи позивача про те, що відповідач не проживає в будинку - жодним чином не впливають на правові висновки суду про відсутність підстав для зобов'язання відповідача знятись з реєстрації. Питання про те, чи проживає відповідач в будинку позивача - було б важливим при вирішенні питання щодо втрати відповідачкем права користуватися житлом. Але, це питання з правової точки зору не важливе при з'ясуванні наявності правових підстав для зобов'язання відповідача знятися з реєстрації (для зобов'язання написати заяву про зняття з реєстрації). Фізична особа згідно з ст. 30 ЦК України здійснює свої цивільні правв самостійно, на власний розсуд і тому суд не має законних підстав змусити відповідача написати заяву про зняття з реєстрації. З вищезазначених підстав в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed