Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на користь та на утримання батька. В заяві вказував, що в 2008 році він переніс тяжку хворобу - інсульт, внаслідок чого втратив рухому активність та за висновком медико-соціальних (експертних) комісій (довідка №0172627-копія додається) отримав 1 групу інвалідності. Згідно довідки виданої Бригадирівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 06 січня 2017 року(довідка додається), самостійно себе обслуговувати не може і потребує постійного стороннього догляду. Через постійні проблеми зі здоров'ям пенсії, яку отримує внаслідок інвалідності не вистачає. Має двох працездатних дітей: Сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що допомогу і підтримку та здійснювати догляд за ним працездатні діти не мають змоги, тому через безвихідну ситуацію має намір перейти на постійне місце проживання в будинок - інтернат. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є не працездатними і потребують матеріальної допомоги. Я вказує позивач, його діти - працездатні і мають постійне місце роботи, тому прохав стягнути з відповідачів аліменти на його користь по 1/8 частині всіх видів їх заробітків (доходів), щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON]не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. В судове засідання представник позивача [PERSON]не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON],в судове засідання не з"явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Суд, врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, що згідно наданих доказів - копій свідоцтв про народження відповідача [PERSON], [INFO] Серія [NUMBER] та про народження відповідача [PERSON], [INFO] Серія [NUMBER] - позивач є їх батьком. 16.01.2009 року позивачу встановлена 1 група інвалідності, що підтверджується копією довідки Сер. МСЕ №0172627 від 16.01.2009 року. В даній довідці вказано, що позивач потребує стороннього догляду. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Тому відповідно до даного закону позивач являється не працездатним. Відповідно до довідки Бригадирівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 06.01.2017 року позивач не здатний до самообслуговування, тому як наслідок потребує постійної сторонньої допомоги. У п. 21 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Указана норма не пов'язує обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказні обставиния суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідачі є дітьми позивача, який є непрацездатним та являється таким, що потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки, відповідачі працездатні, отже, спроможні сплачувати аліменти на користь позивача на його утримання в зв»язку з його непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, а тому стягнення з відповідачів слід проводити в розмірі 1/8 частини всіх видів їх заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 30.01.2017 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved