Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] 25.09.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що у відповідності до усного договору, відповідачка [PERSON] зобов'язалася продати [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалася її купити. На виконання вказаної угоди позивач передала під розписку відповідачці грошові кошти у сумі 1000 доларів США у якості задатку. Однак, оскільки сторони договір нотаріально не посвідчили, тож позивач вважає вказану суму звичайним авансом. У зв'язку із фінансовою неспроможністю придбати у покупця квартиру, [PERSON] просила повернути аванс. Однак, на неодноразові телефонні дзвінки та прохання повернути грошові кошти, відповідачка відповідала категоричною відмовою. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд: стягнути на її користь з відповідачки [PERSON] грошові кошти, передані їй у якості авансу у розмірі 13526 грн., стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 13526 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн та судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що дійсно грошові кошти у розмірі 1000 доларів США вона отримала у позивача у якості задатку, однак оскільки угода не відбулася з вини позивача, тож вона не повинна повертати отримані кошти. Суд, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.08.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США у рахунок задатку за купівлю квартири за адресою: [ADDRESS].(а.с.6). Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору 1000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його в подвійному розмірі. Отже, на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки 1000 доларів США сплаченого нею авансу. У відповідності до офіційного курсу НБУ станом на день постановлення рішення, а саме 06.11.2014 року 100 доларів США складає 1395,5672 грн., однак [PERSON] у своєму позові просила стягнути з відповідача грошові кошти, передані їй у якості авансу у розмірі 13526 грн., тож суд, не виходячи за межі позовних вимог та у відповідності до ст. 11 ЦПК України, вважає за доцільне стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 13526 грн., заявлених позовних вимог. Стосовно вимог позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 13526 грн., суд вважає ці вимоги необґрунтованими, оскільки обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обставини про: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння такої шкоди, моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу зі сторони відповідача. Також суд вважає неспроможними вимоги позивача, щодо стягнення витрат на правову допомогу з наступних підстав. У відповідності ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За таких обставин, оскільки позивачем не наведено розрахунку суми, витраченої на правову допомогу, а отже не обґрунтовано заявлену вимогу про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в цій частині. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial