Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

30 серпня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася та 06 липня 2021 року подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є споживачем природного газу і проводила споживання природного газу за адресою [ADDRESS] . Постачання природного газу [PERSON] з 01 липня 2015 року проводить ТОВ „ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ". Таким чином, між сторонами склалися цивільні правовідносини щодо постачання та споживання природного газу. Вказана обставина стверджується довідкою про підтвердження факту споживання природного газу споживачем та наявного у нього діючого постачальника газу. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2021 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за природний газ з відповідачки. Згідно з Правилами надання населенню послуг з газопостачання, встановлений розрахунковий період для оплати за газ - календарний місяць, а також строк оплати - не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги з газопостачання, порушення Правил, самовільне використання газу. Відповідачка [PERSON] своєчасно за природний газ не сплачувала, у зв`язку з чим, за період з березня 2018 року по квітень 2021 року, утворилася заборгованість, яка складає 16215 гривень 67 копійок, що підтверджується довідкою про розрахунок боргу. Таким чином, відповідачка порушила право позивача на своєчасне отримання оплати за газопостачання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500. Відповідно до п.1.1. типового договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Пунктом 1.2. типового договору визначено, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України „Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 1.3. типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно ч. 3 п. 5 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року №2496, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок, квитанція) постачальника за поставлений природний газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил. Також, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. До обов`язків споживача згідно з Правилами належить укладення договору постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору - припинення відбору (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Відповідачка [PERSON] фактично проводила споживання природного газу (про що свідчить утворення у відповідача заборгованості перед заявником), що засвідчує факт згоди відповідача про приєднання до умов типового договору. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1135 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору, тобто 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому суд враховує, що згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч.4 статті 7 Закону України „Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті. Таким чином позивач має право на повернення з державного бюджету інших 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст.13, 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 526, 530, 633, 634, 714 ЦК України,

Outcome: approved