Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

03.07.2018 року [PERSON] (надалі також позивач) звернувся в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Мостобуд» (надалі також відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку. Вказані вимоги обгрунтовував тим, що 21.07.2005 року його було прийнято на тимчасову роботу в відкрите акціонерне товариство «Мостобуд» Мостозагін №2 в м. Київ бетонярем, стропальником. 21.09.2005 року його було переоформлено бетонярем-Стропальником 3-го розряду. 01.09.2017 року йому було присвоєно 4-й розряд бетоняра. 30.03.2010 року вказане товариство було перейменоване в ПАТ «Мостобуд». 18.03.20158 року його було звільнено з роботи за власним бажанням, але розрахунок з ним не проведено до цього часу з тих підстав, що коштів для виплати розрахунку у товариства немає. За розрахунком вперше він звертався 19.03.2015 року, затим ще декілька разів звертався за ним, але отримав лише обіцянки про виплату. Останній раз позивач звертався за розрахунком 16.04.2018 року, але розрахунок знову не отримав. Цього числа йому було надано звіт про виплату йому заробітної плати за період з 01.08.2012 року по 31.03.2015 року, із якою видно, станом на 30.03.2015 року борг товариства по його заробітній платі складає 17258.53 грн. Вказані факти підтверджуються записами у трудовій книжці та звітом про виплату заробітної плати за період з 01.08.2012 року по 31.03.2015 року, виданим позивачу 16.04.2018 року. Останні повні місяці роботи, як зазначає позивач, це жовтень та грудень 2014 року. Таким чином, позивач зазначає, що його середній заробіток за два місяці, передуючі звільненню (жовтень та грудень 2014 року), складає 1472.82 грн. (1518.01+1427.63=2945.64:2=1472.82). Середній заробіток за ці два місяці складає 47.51 грн. (31 день+31 день=62:2=31, 1472.82:31=47.51). При цьому, затримака розрахунку за період з 20.03.2015 року по 02.05.2018 року (по день звернення до суду) складає 1138 днів, а тому заробіток за затримку розрахунку буде складати 54066.38 грн (47.51х1138=54066.38 грн.). Загалом позивач вважає, що на його користь слід стягнути 71324.91 грн. (17258.53+54066.38=71324.91 грн). Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому, у позовній заяві розгляд справи просив здійснювати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, при цьому, сам відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подавав. У з"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 21.07.2005 року [PERSON] було прийнято на тимчасову роботу у відкрите акціонерне товариство «Мостобуд», а вже 21.09.2005 року переоформлено бетонярем-стропольником 3-го розряду (а.с. 5). 18.03.2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням (а.с. 5). При цьому, згідно звіту про виплату заробітної плати за 01.08.2012 року по 31.03.2015 року заборгованість по заробітній платі становить: серпень 2012 р.-2393.81 грн.; жовтень 2012 р.-2369.51 грн.; листопад 2012 р.-594.81 грн.; червень 2014 р. - 1195.09 грн.; липень 2014 р. - 3663.79 грн.; серпень 2014 р.- 1466.74 грн.; жовтень 2014 р.-1518.01 грн.; грудень 2014 р.-1427.63 грн.; березень 2015 р.-2629.14 грн, що разом становить 17258.53 грн. (а.с. 6). Згідно ізст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.. Відповідно дост.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідност. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій статті 1 Закону України«Про оплату праці»від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняттязаробітна плата. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При цьому, судом встановлено, що згідно звіту про виплату заробітної плати за 01.08.2012 року по 31.03.2015 року заборгованість по заробітній платі становить: серпень 2012 р.-2393.81 грн.; жовтень 2012 р.-2369.51 грн.; листопад 2012 р.-594.81 грн.; червень 2014 р. - 1195.09 грн.; липень 2014 р. - 3663.79 грн.; серпень 2014 р.- 1466.74 грн.; жовтень 2014 р.-1518.01 грн.; грудень 2014 р.-1427.63 грн.; березень 2015 р.-2629.14 грн, що разом становить 17258.53 грн. (а.с. 6). Таким чином, враховуючи те, що сума нарахованої, але невиплаченої заробітної плати підтверджена належними та допустимими доказами, відповідач у свою чергу протилежного не довів, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення на користь [PERSON] з ПАТ «Мостобуд» 17258 грн. 53 коп. заборгованості по заробітній платі. При вирішенні питання щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд виходить з наступного. Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем заявлена вимога про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку в сумі 54066 грн. 88 коп. за період з 20.03.2015 по 02.05.2018 за 1138 дні. При цьому позивачем здійснено розрахунок середньої заробітної плати в день виходячи з заробітної плати за жовтень-грудень 2014 року (31 робочих днів) та грудень 2014 року (31 робочих днів). Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14, механізм здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Методика розрахунку середнього заробітку для всіх інших виплат визначена в абзаці 3 пункту 2 Порядку, в якому зазначено, що у всіх інших випадках (крім розрахунку виплат за відпустку) збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, постанові Верховного Суду України №6-287цс16 від 01 березня 2017 року. Як було зазначено, згідно довідки про невиплачену зарплату, в жовтні та грудні 2014 року позивачу нараховано заробітної плати до виплати 1472 грн. 82 коп. (всього 2945.64 грн.). Кількість робочих днів згідно розрахунку наданого позивачем в жовтні 2014 року становила 31, у грудні 2014 року 31 (всього 62 дні). Відповідно розмір середньоденної заробітної плати становить 47 грн. 51 коп. Кількість робочих днів за цей період становила 1138 днів. Відповідно розмір середньої заробітної плати за цей період, встановлена шляхом добутку середньоденної заробітної плати 47 грн. 51 коп. на кількість робочих днів (1138), становить 54066 грн. 38 коп. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Доказів щодо відсутності вини роботодавця у невиплаті заробітної плати у встановлені законодавством строки відповідачем не надано. За таких обставин зазначена середня заробітна плата в розмірі 54066 грн. 38 коп. за час прострочення розрахунку підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved