Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON]. За життя вона склала на його ім"я заповіт, яким заповіла належну їй на підставі державного акту на право власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробнитва площею 5 га в межах території Новотимофіївської сільської ради. З метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, в задоволенні його вимоги було відмовлено. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що строк, установлений законом пропущено. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Пропуск строку пояснює важким моральним станом після смерті бабусі, тяжким матеріальним станом та незнанням чинного законодавства України. В судове засідання позивач та його представик не з"явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. За попередньої участі у судовому засіданні позовні вимоги обгрунтовував поважністю причин пропуску встановленого строку для прийняття позивачем спадщини. Відповідач за належного повідомлення в судове засідання не з"явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу без їх представників (а.с.17). Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкування. Дані правовідносини регулюються ЦК України 2003 року, оскільки розпочалися та продовжують існувати після 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява подається особисто. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини, який складає 6 місяців та який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1271 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). За життя, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10.11.2004 року секретарем виконкому Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яким заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільгоспвиробництва площею 5,00 га ріллі, що розташована в межах території Новотимофіївської сільської ради, своєму внуку-позивачу по справі (а.с.6). Вказана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Новотимофіївською сільською радою 05.03.2001 року (а.с.5). На час смерті спадкодавця з нею ніхто не проживав (а.с.7), спадщину ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилася (а.с.18,19). Листом від 17.01.2014 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення (а.с.8). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обов"язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця. Вищий спеціалізований суд України у п.2 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивач не надав доказів у підтвердження своїх доводів щодо тяжкого морального та матеріального стану після смерті бабусі, хоча суд надавав йому таку можливість. Разом з тим, після перерви в судовому засіданні ні позивач ні його представник в судове засідання не з"явилися. Юридична необізнаність не є причиною, пов'язаною з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 1269 ЦК України. За такого, у суду відсутні передбачені законом підстави для визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів поважності причини пропуску ним строку для прийняття спадщини, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed