Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та просила позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2010 року по 06.10.2011 року. Після народження дитини відповідач не приймав участі у вихованні дитини: не відвідує її, не піклується про її навчання, розвиток, не цікавиться її станом здоров'я, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Жодного разу за 4 роки відповідач не виявив бажання поспілкуватися з дитиною. Крім того позивач погрожує їй та дитині, внаслідок чого вона неодноразово зверталася з заявами до органів внутрішніх справ. Крім того відповідач протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання доньки. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він ухиляється від виховання своєї дитини [PERSON], а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В судових засіданнях, на яких вона була присутньою, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі , просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві, вказала, що колишній чоловік повністю байдужий до дитини, не дивлячись на те, що шлюб між ними розірвано Слов'янським міськрайонним судом 6 жовтня 2010 року, на протязі тривалого часу висловлює їй ревнощі, погрози, телефонує у будь-який час, що негативно відображається як на її стан здоров'я , так і на стан малолітньої доньки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що [PERSON] з першого дня народження дитини проживав окремо від позивача та дитини, тому він не займається вихованням своєї дитини, не цікавився її станом здоров'я та духовним розвитком, не відвідував її за час хвороби, не забирає її з дитячого садочку, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 13376 грн. Аліменти почав сплачувати лише з грудня 2014 року, коли позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав відносно доньки, сплатив 2000 грн. та на теперішній час знову не сплачує аліменти. Крім того [PERSON] погрожував [PERSON] розправитися з нею, надсилав їй смс на телефон з погрозами, брудною лайкою, погрожував викрасти дитину, та на очах дитини напав на [PERSON], почав її душити, внаслідок чого дитина перелякалася та довго не могла заспокоїтися. З даного приводу позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак в порушенні кримінальних справ відносно [PERSON] було відмовлено. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями, з цього приводу був учасником ДТП, керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не маючи посвідчення водія та продовжує керувати автомобілем, коли перебуває у стані алкогольного сп'яніння. В період проведення АТО в м. Слов'янську відповідач тривалий час не надавав позивачці дозволу на вивезення дитини у безпечне місце. Просив суд судові витрати по справі віднести на рахунок позивача. В судових засіданнях відповідач [PERSON], на яких він був присутнім, вимоги позивача не визнав, пояснив, що інколи на протязі чотирьох років зустрічався з дитиною там де вказувала позивач, колишній дружині в присутності дитини він не погрожував і не душив її за шию. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що він по телефону відправляв [PERSON] смс повідомлення, однак , як вважає він, в них не було погроз життю колишній дружині. [PERSON] він не душив за шию , а бажав її обійняти і про це вона не заявляла до органів внутрішніх справ. Він приходив у дитячий садок за час перебування доньки приблизно 8 разів та інтересувався у вихователя про стан та духовний розвиток дитини. Також надавав грошові кошти позивачці для оплати дитячого садку та уроків з навчання англійської мови. Аліменти перестав сплачувати з березня 2014 року, оскільки втратив роботу, потім в м. Слов'янську почалася антитерористична операція, тому виникла заборгованість по аліментам. Дозвіл на вивезення дитини на період проведення АТО в м. Слов'янську він надав позиваці. Також стверджував у суді, що позивачка весь цей час не надавала йому можливості вільно спілкуватися з дитиною, тому він частіше за все бачився з дитиною разом зі своєю матір'ю , в присутності позивачки. Ці спілкування проходили у дворі будинку , де мешкає [PERSON] з донькою [PERSON]. Крім того , він неодноразово у різних магазинах купував іграшки , одяг і інше дитині , в підтвердження цього він надає суду товарні чеки . Заборгованість його по аліментам дійсно має місце на теперішній час як пояснив відповідач з-за того . що він не пає постійного місця роботи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що саме [PERSON] перешкоджає спілкуванню дитини з батьком [PERSON], на прохання зустрічі його з дитиною, він постійно отримує відмови, заборгованість по сплаті аліментів утворилася внаслідок втрати роботи та проведенням АТО в м. Слов'янську, на даний час відповідач сплачує аліменти і має намір погасити заборгованість , крім того , відповідач купляв для дитини іграшки, одяг і таке інше. [PERSON] на обліках у психіатричному та наркологічному диспансерах на обліку не перебуває. Вважає, що обставини, на які посилається позивач не є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки [PERSON] не ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], бачила як до [PERSON] приходила мати [PERSON], але не бачила , щоб [PERSON] спілкувався з дитиною . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], і їй відомо , що [PERSON] погрожував [PERSON] розправою, вона бачила, як [PERSON] у дворі будинку душив [PERSON] на очах дитини. Дитина плакала та захищала матір. На наступний день з цього приводу до неї приходили робітники міліції та опитували її. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком позивача. Пояснив, що його донька та [PERSON] прийняли рішення, що з пологового будинку [PERSON] заберуть до себе до дому її батьки, оскільки у [PERSON] були тяжкі роди, а [PERSON] не міг їй допомагати з дитиною. З цього часу [PERSON] та [PERSON] почали жити окремо, він дуже рідко відвідував дитину та дружину, сам не приходив, ходила його мати і він інколи з нею. Після розірвання шлюбу у 2011 році взагалі перестав цікавитися життям дитини, не сплачував аліменти, виникла велика заборгованість з цього приводу. [PERSON] ті її донька знаходяться на їх утриманні, оскільки з ними проживають, а відповідач постійно присилає смс з погрозами йому, його дружині та [PERSON], душив [PERSON] на очах дитини під час прогулянки. Коли в м. Слов'янську почалася антитерористична операція, [PERSON] протягом двох місяців не надавав дозвіл на вивезення дитини у безпечне місце. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працює вихователем в дитячому садочку, який відвідує дитина [PERSON]. З 01 червня 2013 року вона є вихователем групи дітей, до якої ходить також [PERSON]. За весь період відвідування дитячого садочку дитиною, вона [PERSON] ніколи не бачила. Приводять дитину до садочку та забирають мати - [PERSON], дідусь або бабуся. Батьківські збори відвідує лише [PERSON], на празники, що справляються у садочку приходять також тільки мати, бабуся та дідусь. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою [PERSON] і знайома з її колишнім чоловіком -[PERSON] Раніше [PERSON] їй дзвонив та питав у неї чому [PERSON] не хоче спілкуватися з ним. На її питання чому [PERSON] не сплачує [PERSON] аліменти на утримання дитини, він відповів, що нехай їх утримує її батько, тобто дідусь [PERSON] Вона особисто бачила, що мати [PERSON] приходила до дитини, приносила подарунки. Батьки [PERSON] не перешкоджали зустрічі дитини та [PERSON] Також їй відомо, що [PERSON] раніше погрожував [PERSON] відібрати у неї дитину, та погрожував розправою, з цього приводу [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є бабусею [PERSON], знає, зі слів онука і [PERSON] , що [PERSON]та [PERSON] зразу після народження дитини проживали окремо, однак батько відвідував дитину, фотографувався з нею. Зі слів онука знає, що батько [PERSON] не давав спілкуватися йому з дитиною. Перший раз вона побачила дитину, коли їй святкували рік з дня народження. Чи погрожував розправою її онук [PERSON] їй не відомо, відомо, що її онук з повагою ставився до [PERSON] і вважає , що до теперішнього часу він кохає колишню дружину. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є двоюрідною тіткою [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що батько позивача перешкоджає спілкуванню [PERSON] та [PERSON] [PERSON] добре ставиться до дитини, купляє їй речі та іграшки, вона бачила як він гуляв з дитиною, алкоголем не зловживає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача [PERSON] Перший раз вона побачила дитину у 6 місячному віці. Коли вона виявляла бажання побачитися з дитиною, то дзвонила до [PERSON] і та надавала їй зустрічі з дитиною впродовж прогулянки на вулиці. При зустрічах [PERSON] завжди була присутньою. Коли дитина хворіла вона до неї приходила, приносила гроші на ліки, фрукти. Її син [PERSON] для дитини купляв речі, іграшки, золото, а вона ці речі тільки передавала [PERSON] Інколи [PERSON] також приходив разом з нею на зустріч з дитиною. Дозвіл на вивезення дитини не надавав, оскільки не встигав прийти до нотаріуса у призначений ним час. В судовому засіданні 3-я особа :представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Овчаров Р.В., заперечував проти задоволення вимог позивача, зазначив, що вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки батько дитини дбайливо ставиться до дитини, на засіданні комісії приносив фотографії, з яких було видно, що він спілкується з дитиною, надав чеки про придбання іграшок для дитини та відповідав на питання, що стосується життя та розвитку дитини. Вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] зашкодить інтересам дитини [PERSON]. Прокурор в судовому засіданні висловив думку про недоцільність щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], оскільки позбавлення батьківських прав зашкодить інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 150 ч.2, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і утримувати її до повноліття. В судовому засіданні встановлено, що батьком дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки №705 від 30.09.2014 року, виданої ТОВ «Цидило и К», [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON] та донькою - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки №312 від 26.09.2014 року, виданої КЛПЗ «Міська дитяча лікарня», дитина [PERSON], [INFO] знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні з 17.12.2012 року по 30.01.2012 року та з 26.025.2013 року по 12.03.2013 року. під час перебування дитини у лікарні догляд за дитиною здійснювала мати - [PERSON] (а.с. 11). Згідно характеристики про виконання батьківських обов'язків від 24.09.2014 року, складеної вихователем дитячого навчального закладу №2 «Оленка», дитина [PERSON] відвідує дитячий садок з 01.06.2012 року. За час перебування дитини у садочку, мати - [PERSON] приймає активну участь у житті дитячого колективу. Допомагає організовувати дитячі свята, дитячі тематичні розваги, допомагає під час ремонтних робіт групи садочка. Дитина завжди охайна, доброзичлива, розвинута за своїм віком. За період знаходження дитини батько до дитячого садка ні разу не приходив (а.с. 22). З пояснень медсестри дитячого навчального закладу №2 «Оленка», від 14.10.2014 року, вбачається, що довідки про стан здоров'я дитини [PERSON], приносить матір - [PERSON], батько у дитячому садочку вона ніколи не бачила (а.с. 34-38). Згідно довідки №77 від 15.10.2014 року виданої ТОВ «Лікувально - діагностичний центр» дитина [PERSON] отримувала консультації лікаря отоларинголога, на які її приводила мати - [PERSON] (а.с. 39). Згідно довідки № 15 від 15.10.2014 року, виданої ПП «Лінгвістичний центр», дитина [PERSON] навчалася англійській мові з вересня 2013 року по жовтень 2014 року. вартість навчання склала 2300 грн. (а.с. 41). Згідно довідки ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, [PERSON] має заборгованість по аліментах на утримання дитини [PERSON] станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100). З заяв [PERSON], від 30.05.2011 року та 20.11.2011 року, вбачається, що вона зверталася до Слов'янського ВМ ГУМВС України в Донецькій області з заявами про прийняття необхідних мір до [PERSON], оскільки він погрожував їй розправою, надсилав непристойні смс з погрозами (а.с. 15-18). Відповідно до характеристики № 390 від 24.09.2014 року, виданої комітетом мікрорайону Артема - Лісний м. Слов'янська, [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 12). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому суд не приймає посилання відповідача на ті обставини, що позивач постійно перешкоджала його зустрічам з дитиною, не давала можливості спілкуватися з дитиною, оскільки крім особистих пояснень [PERSON] не надав суду жодного належного доказу. Також не зміг пояснити суду чому він не звертався з даного приводу до органів опіки та піклування з заявою про вирішення питання його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON]. Натомість мати відповідача - [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не перешкоджала спілкуванню з дитиною та на прохання надавала таку можливість спілкування у її присутності. Відповідач [PERSON] на підтвердження своїх пояснень, щодо доказу спілкуванні та участі у вихованні дитини [PERSON] надав суду фотокартки (а.с. 71-77), однак самі лише фотокартки не можуть бути доказом належного виконання батьківських обов'язків, участі у вихованні батька дитини та спілкування з нею, оскільки вони свідчать тільки про те, що [PERSON] не перешкоджала зустрічам батька з дитиною, надавала таку можливість спілкування. Крім того дані фотографії свідчать про те, що [PERSON] не перешкоджала виконанню обов'язку батьком щодо виховання дитини. Також дані обставини зазначені позивачем в суді та підтверджені поясненнями свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердити, що [PERSON] не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, [PERSON] не цікавився життям доньки, не відвідував дитячого садочку, не приходив на свята у дитячий садок до дитини. Суд приймає пояснення цих свідків як належний доказ по справі, оскільки дані пояснення є послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами справи. Також суд приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] в тій частині, що [PERSON] погрожував [PERSON] розправою, оскільки пояснення цього свідка підтвердженні зверненнями [PERSON] до правоохоронних органів (а.с. 15-18). Суд не приймає пояснення свідків [PERSON] [PERSON], в тій частині, що [PERSON] мав намір спілкуватися з дитиною, однак йому в цьому перешкоджала [PERSON] та її батько, [PERSON] купляв речі для дитини, оскільки ці свідки не є свідками подій, а про дані обставини їм відомо з розповідей [PERSON] та [PERSON] Також суд не приймає до уваги ту обставину, що [PERSON] купляв для дитини іграшки, речі (а.с. 63-64-в), оскільки в судовому засіданні не встановлено, що саме [PERSON] придбавав ці речі для дитини, а навпаки встановлено та не заперечувалося позивачем, що дані речі були придбані та подаровані дитині [PERSON] бабусею - [PERSON] Крім того дану обставину підтверджено і свідком [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що саме вона приносила іграшки дитині. Також суд не приймає до уваги ту обставину, що [PERSON] матеріально забезпечує дитину, сплачує аліменти, оскільки з довідки ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, [PERSON] має заборгованість по аліментах на утримання дитини [PERSON] станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100). Дана заборгованість на теперішній час не сплачена, що свідчить про те, що відповідач не утримує дитину, не забезпечує її належним харчуванням, одягом та не несе витрат на лікування дитини. Щодо посилання відповідача на ті обставини, що він на даний час сплачує аліменти, то в цій частині пояснення [PERSON] скасовуються вищезазначеною довідкою ВДВС з помісячною роздруківкою, з якої вбачається, що відповідач систематично порушував строки виплати аліментів за період часу з 2010 року по теперішній час, за що утворилася заборгованість, яка на теперішній момент не погашена. Дана довідка також спростовує пояснення [PERSON] в тій частині, що заборгованість по аліментам утворилася у період часу проведення АТО в м. Слов'янську, оскільки проведення АТО в м. Слов'янську тривало з квітня 2014 року по липень 2014 року, а заборгованість по аліментам утворилася наростаючим підсумком з 2010 року по теперішній час. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Жодного батьківського обов'язку щодо вихованні дитини, спілкування з ним та утримання відповідач не виконує. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Факт того, що відповідач [PERSON] не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини [PERSON], не цікавиться її життям, підтверджується характеристикою вихователя дитячого садочку, згідно якої батько [PERSON] не займається вихованням дитини, участі в житті дитини не приймає, батьківські збори не навідує, у дитячому садочку ні разу не появлявся (а.с. 22), поясненнями медичного робітника садочку, з яких вбачається, що батька дитини [PERSON] вона ніколи не бачила (а.с. 34), довідками з медичних установ, з яких вбачається, що лікуванням дитини у період її хвороби, перебування дитини на стаціонарному лікуванні, відвідуваннями лікарень, що містять консультаційний характер, займається мати - [PERSON], що підтверджується також тим, що на питання суду в якій лікарні, з яким діагнозом перебувала дитина у лікарні та коли, [PERSON] відповісти не зміг (а.с. 11, 39), поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, вбачається, що орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що в інтересах дитини батько має право та бажання приймати участь у вихованні та утриманні доньки і відсутні вагомі причини для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] (а.с.121). У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. В зв'язку з цим, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки позбавлення батьківських прав - це відповідальність батьків за ухилення від виконання свого обов'язку по вихованню дитини. Факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини [PERSON] підтверджений зібраними по справі доказами: підтверджується характеристикою вихователя дитячого садочку, згідно якої батько [PERSON] не займається вихованням дитини, участі в житті дитини не приймає, батьківські збори не навідує, у дитячому садочку ні разу не появлявся (а.с. 22), поясненнями медичного робітника садочку, з яких вбачається, що батька дитини [PERSON] вона ніколи не бачила (а.с. 34), довідками з медичних установ, з яких вбачається, що лікуванням дитини у період її хвороби, перебування дитини на стаціонарному лікуванні, відвідуваннями лікарень, що містять консультаційний характер, займається мати - [PERSON] (а.с. 11, 39), поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також довідкою ВДВС Слов'янського МУЮ в Донецькій області, [PERSON] має заборгованість по аліментах на утримання дитини [PERSON] станом на 01.12.2014 року за період з 2010 року по 31.12.2014 року в сумі 14510,38 грн. (а.с.100). При цьому висновок органу опіки та піклування Слов'янської міської ради не містить жодних обґрунтувань, на підставі яких орган опіки та піклування дійшов саме такого висновку. До того ж, із пояснень представника органу опіки та піклування вбачається, що вказаний висновок ґрунтувався лише на даних характеристики відповідача та на його особистих поясненнях, в яких він заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його неповноту, однобічність, і як наслідок необ'єктивність. В зв'язку з викладеним суд не приймає висновки органу опіки та піклування Слов'янської міської ради до уваги. Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „Про охорону дитинства ", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім'ї мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Крім того, суд вважає, що [PERSON] порушує дисципліну та порядок сім'ї [PERSON], оскільки він надсилає погрожуючі смс на телефон [PERSON], в яких погрожує їй розправою, душив [PERSON], що підтвердила свідок [PERSON], яка суду пояснила, що бачила, як [PERSON] у дворі будинку душив [PERSON] на очах дитини, а дитина плакала та захищала матір, тому відповідно до Закону України «Про охорону дитинства » та Конвенції про права дитини, суд, виходячи виключно з найкращого забезпечення інтересів дитини вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківський прав. З огляду на викладене, суд, вважає, доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, підтверджено зібраними доказами по справі, що відповідач [PERSON] на теперішній час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини [PERSON], свідомо нехтує ними, а саме: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею дошкільної освіти, а вихованням цієї дитини, її духовним розвитком та матеріальним забезпеченням, займається лише позивач [PERSON] Щодо вирішення питання про судові витрати по справі, то позивач в судовому засіданні просила суд витрати по справі віднести на її рахунок. На підставі наведеного,

Outcome: approved