Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

08.11.2017 року позивач орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття на особові рахунки дітей. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначили, що відповідач є одинокою матір'ю [PERSON] і [PERSON], які разом проживають [ADDRESS], але належних умов для проживання дітей в будинку не створені. Так, жиле приміщення потребує прибирання та покращення санітарно - гігієнічних умов проживання, мати не слідкує за порядком у кімнаті, збирає у приміщенні сторонніх осіб, які зловживають спиртними напоями. З відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди з приводу належного виховання та утримання дітей, але мати так і не створила належні умови для проживання та розвитку дітей, при цьому родина тривалий час перебувала під соціальним супроводом. Неодноразово під час перевірок було помічено, що відсутня їжа, техніка для приготування та зберігання харчів, речі дітей купою лежать на підлозі. Під час проведення профілактичного рейду 25.10.2017 року було встановлено, що [PERSON] та молодша дитина відсутні, вдома знаходився без догляд [PERSON], брудний та голодний, розповів, що добу нічого не їв, збирав з підлоги залишки їжі. Під час виїзду встановлено, що за місцем проживання дітей не створені умови для їх безпечного проживання та розвитку, помешкання в антисанітарному стані, наявні аварійні розетки, відсутня їжа, засоби гігієни, опалення. В то же день дитину було вилучено та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації. 27.10.2017 року виконкомом Миколаївської міської ради прийнято рішення №886 про негайно відібрання [PERSON] і [PERSON]. Ухвалою від 13.11.2017 року відкрите провадження у справі. 10.05.2018 року представник відповідача [PERSON] подала до суду відзив на позов, просила в задоволенні позову відмовити та зазначила, що відповідач є одинокою матір'ю відносно дочки [PERSON], відносно [PERSON] за спільною заявою відповідача та батька дитини внесені зміни до актового запису про його народження в графі батько вказано - [PERSON]. Відповідачка разом з дітьми проживала за адресою: [ADDRESS], де для дітей створені не найкращі умови проживання, але небезпеки для їхнього проживання немає, відповідач не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичних засобів, дуже любить своїх дітей, кошти отримані на утримання дітей витрачала лише на забезпечення дітей. На момент вилучення сина [PERSON], відповідач була у лікаря з молодшою дочкою, при цьому третя вагітність проходила дуже тяжко, була загроза переривання вагітності, вона з 01.12.2017 року до 15.03.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні, 08.04.2018 року їй була проведена операція та до 17.04.2018 року вона знову перебувала у лікарні. Після відібрання дітей державної допомоги на дітей не отримувала, не мала змоги працювати через вагітність та стан здоров'я, проте відвідувала дітей у будинку дитини та центрі соціально-психологічної реабілітації, приносила дітям гостинці, цікавилась їхнім станом здоров'я, зустрічі мали позитивний характер. На теперішній час відповідач офіційно не працює, має незначний дохід, проте прибрала житлове помешкання, побілила стіни, але полагодила дах та придбати необхідні меблі не може, у в'язку з відсутністю коштів. Директор благодійного фонду, волонтери та [PERSON] вияви бажання допомагати відповідачу з дітьми та вирішувати життєві проблеми. 18.05.2018 року позивач орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради надав до суд відповідь на відзив, згідно якого зазначили, що відповідачка ніколи не працювала і до вагітності, а стан її здоров'я є лише ситуативним виправданням паразитуючого способу життя. Згідно висновку лікарняного закладу від 13.12.2017 року на той час у [PERSON] був діагноз: синдром підвищеної збудливості, гострий бронхіт, відповідно до інформації КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації», [PERSON] при влаштуванні до заклад мав занедбаний, неохайний вигляд, запах немитого тіла, одягнутий дуже брудні речі з неприємним запахом. Вказане свідчить про неналежний догляд за дітьми та ухилення матері від виконання батьківських обов'язків. Крім того, згідно інформації КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації», за місцем проживання відповідача сиро, відсутнє опалення, холодильник, немає посуду та умов для приготування їжі, тобто відсутні умови для проживання дітей та можуть становити загрозу для життя та здоров'я. Тому повернення відповідачу дітей не відповідає їхнім інтересам. 22.06.2018 року представник відповідача [PERSON] подала до суду заперечення, просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що після народження сина [PERSON] відповідач переїхала проживати до своєї баби по [ADDRESS], за власні кошти встановила металопластикові вікна, зробила ремонт, тобто зробила належні умови для проживання. Після смерті баби, до будинку переїхали проживати її мати та двоюрідний брат з сім'єю, почалися конфлікти, родичі збирали сміття на подвір'ї та будинку, брат неодноразово викрадав речі, зокрема холодильник та мультиварку, з привод чого відповідач зверталась до правоохоронних органів, але про результати розглядів її заяв невідомі. Дочка [PERSON] хворіла при її відібранні, але це не свідчить, що мати не займалась її лікуванням та відсутні відомості про наявність у дитини хронічних захворювань. На теперішній час відповідач неофіційно працює, покращила побут, часто бачиться і спілкується з дітьми, приносить їм подарунки та гостинці, звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом на 1/2 частку будинку по [ADDRESS]. 22.06.2018 року представник відповідача надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], які стягувати на особові рахунки дітей, відкритих у відділенні Ощадбанку, контроль покласти на позивача. В судовому засідання представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила викладені обставини, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, щовідповідач [PERSON] є одинокою матір'ю [PERSON], [INFO], з 16.04.2018 року не є одинокою матір'ю відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки за спільною заявою [PERSON] та [PERSON], поданої до органів ДРАЦС, відповідно до вимог ст. 126 СК України, 16.04.2018 року внесені зміни до актового запису про народження сина відповідача [PERSON], змінено його прізвище на «[PERSON]», по батькові на «[PERSON]» . Відповідач разом з дітьми проживали за адресою: [ADDRESS] але належних умов для проживання дітей в будинку не створені, відповідач зареєстрована за вказаною адресою, відомості про місце реєстрації її дітей [PERSON] і [PERSON] відсутні. Відповідно до повідомлення директора Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей на молоді на ім'я начальника служби у справах дітей адміністрації Заводського району ММР від 09.08.2017 року №2108, під час відвідування сім'ї [PERSON] по [ADDRESS], було встановлено, що умови проживання потребують покращення (неохайно складені речі дитячі та дорослі, невимита та не підметена підлога, на стінах відклеєні шпалери, приміщення не провітрене, відчувається неприємний запах), діти [PERSON] та [PERSON] мають занедбаний вигляд, неохайні у брудному одязі, мало продуктів харчування для дітей. Дочка [PERSON] має хворобливий вигляд (вона хрипіла та були виділення з носу), мати пояснила, що до лікаря не зверталась, без причин такого ставлення до дитини. З [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіда щодо утримання та виховання дітей, створення їм належних умов проживання. Згідно актів обстеження умов проживання від 31.08.2017 року, 25.10.2017 року і 20.04.2018 року, жиле приміщення потребує прибирання та покращення санітарно - гігієнічних умов проживання, мати не слідкує за порядком у кімнаті, у кімнаті брудно, відсутні зручності, побутова техніка, засоби гігієни, продуктів харчування та речей для дітей немає, приміщення не опалюється, наявна аварійна розетка. Під час проведення профілактичного рейду 25.10.2017 року було встановлено, що [PERSON] та її молодша дитина відсутні, вдома знаходився, під доглядом хворого діда, [PERSON], брудний та голодний В той же день 25.10.2017 року [PERSON] було вилучено та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №886 від 27.10.2017 року негайно було відібрано [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради, а [PERSON] до Миколаївської міської дитячої лікарні №2. 25.04.2018 року [PERSON] з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради за заявою переданий на виховання та утримання його батьку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де і проживає до теперішнього часу. В судовому засіданні свідок [PERSON] спеціаліст Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді підтвердила, що сім'я відповідача протягом 2 років була під соціальним супроводом, сім'ю регулярно відвідували спеціалісти центру та служби у справах дітей, з матір'ю малолітніх у вказаний період проводились бесіди щодо покращення умов проживання дітей, але покрашень санітарно-гігієнічних умов не відбувалось, виховний потенціал дуже низький. Будинок де проживала сім'я був не доглянутий, в кімнаті брудно, діти неохайні, одягнути у брудний одяг, відсутні місця для сну, лише одне дитяче ліжко та диван, інколи відсутня їжа, діти не відвідували дитячої садок та постоянко були з бабусею. Таким чином, вказане свідчить про факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку відносно своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. При цьому, судом враховано, що відповідач [PERSON] посередньо характеризується за місцем проживання, відсутні дані про її зловживання спиртними напоями, вживання наркотичних засобів, притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, відвідування нею дітей у дитячих закладах. Проте, родина [PERSON] як така, що потрапила у складі життєві обставини, протягом 2 років перебувала на обліку та під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та служби у справах дітей, сім'ю регулярно відвідували спеціалісти центру та служби у справах дітей, з матір'ю малолітніх у вказаний період проводились регулярні бесіди щодо покращення умов проживання дітей, проте [PERSON] так і не здійснила будь-яких покращень для проживання і розвитку дітей, що негативно позначилось на дітях, у тому числі на стані їхнього здоров'я, тому діти були відібрані та влаштовані до спеціалізованих дитячих закладів. При цьому, сама відповідачка зазначила, що немає грошей щоб полагодити дах у будинку та купити необхідні меблі, що свідчить про неможливість проживання дітей у даних умовах. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] відносно того, що відповідачка працює, добре доглядала за дітьми, була з ними завжди поряд, діти були охайні, нагодовані та вона прибирала у будинку, оскільки вказані покази спростовуються дослідженими судом доказами. Посилання відповідача на те, що на теперішній час вона не офіційно працює, зробила ремонт у приміщенні, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на ? частку житлового будинку [ADDRESS], а благодійний фонд та волонтери обіцяли допомагати вирішувати життєві проблеми, є лише твердженням відповідача та не підтверджені будь-якими доказами. При цьому, судом також приймається до уваги, що [PERSON] народила третю дитину [PERSON] [INFO] року, яка за заявою [PERSON] влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини терміном на 6 місяців, оскільки за повідомленням самої матері вона опинилась у складних життєвих умовах. Посилання відповідача на те, що заяву про влаштування дочки [PERSON] до будинку дитини вона написала під тиском працівників органу опіки та піклування є безпідставними, а відповідно до листа т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 21.06.2018 року за №91-Ч/аз/01/25-2018, правопорушень працівників служби у справах дітей за адресою [ADDRESS] під час їхньої роботи 20.04.2018 року не встановлено. Крім того, як зазначає сама відповідач та підтвердила свідок [PERSON], разом з нею у будинку проживають її мати та двоюрідний брат з сім'єю, між ними виникають конфлікти, родичі створюють нестерпні умови для проживання, знущаються над нею, збирають сміття на подвір'ї та будинку, брат неодноразово викрадав речі, в тому числі побутову техніку, меблі, тому таке сусідство за умови, що мати часто не буває вдома, а діти не влаштовані до будь-якого дитячого закладу, може загрожувати їхньому здоров'ю та навіть життю. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, суд при вирішенні будь - яких питань щодо дітей повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням їх інтересів, суд приходить до переконання, що позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, а саме: відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; що свідчить про ухилення від виховання дітей та винної поведінки матері, яка свідомого нехтує своїми обов'язками, при цьому, інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав та необхідність їх задоволення, виходячи з інтересів дітей. Також суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу про стягнення з відповідача на аліментів на утримання дітей у зв'язку з тим, що діти потребує матеріальної допомоги від батьків, які згідно закону повинні їх утримувати, а відповідно до ст. 166 ч.2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. . Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей, платника аліментів і інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача та вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.11.2017 року і до повноліття дітей, шляхом внесення таких коштів на особисті рахунки дітей відкритих у відділенні Державного ощадного банку України, поклавши на орган опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради контроль за використанням цих аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved