Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

14.08.2018 р. позивач [PERSON] звернувся з позовом про визнання права власності на кв. №46 в буд. №34 Б по вул. Братиславській в м. Києві, в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] Обґрунтовуючи вимоги позову, посилається на те, що вказана квартира належала його батьку на підставі заповіту, складеного [PERSON], якому належала на підставі свідоцтва про право власності. [PERSON] вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини на підставі заповіту. Складений [PERSON] заповіт оскаржувався в судовому порядку, та в 2014 р. рішенням суду було відмовлено в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, який рішенням суду від 11.11.2014 р. було задоволено. [PERSON] зареєстрував право власності на вказану квартиру. Проте, рішення суду від 11.11.2014 р. було оскаржено в апеляційному порядку, та було скасовано, провадження по вказаній справі було закрито у зв'язку з зверненням до неналежних відповідачів. За життя [PERSON] не встиг звернутись з належним позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте отримав відмову. З огляду на викладене позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом. 17.08.2018 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 19.09.2018 р. від відповідача до суду надійшов відзив, у відповідності до якого просять прийняти рішення суду згідно норм чинного законодавства. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданому до суду відзиві просить розглядати справу за його відсутності. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить [ADDRESS] Постановою державного нотаріуса 15-ї Київської державної нотаріальної контори від 30.02.2018 р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на вказану вище квартиру не підтверджене належними документами. Як вбачається з свідоцтва про право власності, яке знаходиться в матеріалах спадкової справи №734/2010 щодо майна померлого [PERSON], останньому на праві власності належала [ADDRESS] У відповідності до заповіту, складеного [PERSON] 16.03.2010 р., останній заповів [PERSON] все належне йому майно. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2013 р. відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання вказаного вище заповіту недійсним. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.03.2014 р. вказане рішення суду залишено без змін. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2014 р. за [PERSON] визнано право власності на [ADDRESS] Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.12.2014 р. вказане рішення суду скасовано, закрито провадження по справі, у зв'язку з заявленням позовних вимог до неналежних відповідачів. Вбачається, що до дня своєї смерті [PERSON] не прийняв спадщину за заповітом та не отримав свідоцтва про права власності на [ADDRESS], хоча вчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, проте у зв'язку з оскарженням заповіту в судовому порядку процес оформлення спадкових прав останнього на спірну квартиру затягнувся, проте це не позбавляє його права на спадкове майно, та після його смерті таке право переходить до позивача в порядку спадкування за законом. З спадкової справи №700/2017 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову.

Outcome: approved