Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

06 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що з 24 квітня 2004 року по 23 грудня 2011 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду від 16 серпня 2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, за несплату яких станом на 16 вересня 2015 року за ним рахується заборгованість в сумі 11083 грн. 83 коп. У період сумісного проживання вони за договором купівлі продажу придбали будинок та земельну ділянку площею 0.25 га для його обслуговування та господарських будівель і споруд за цією ж адресою. Право власності на які було зареєстровано за відповідачем. Посилаючись на те, що житловий будинок та присадибна ділянка належать їм на праві спільної сумісної власності, при цьому неповнолітня дитина повністю перебуває на її утриманні позивачка просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини придбаного у шлюбі майна, а саме житлового будинку та присадибної ділянки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 квітня 2004 року до 23 грудня 2011 року (а.с.7). 12 липня 2006 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-ФП № 030576 виданого 26 липня 2006 року виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.8). В період шлюбу, а саме 09 квітня 2008 року, рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Виробників та переробників сільськогосподарської продукції «Зерновий альянс» було визнано дійсним договір купівлі продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по пров. Поперечному,14 в с.Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнано за відповідачем право власності на зазначене нерухоме майно (а.с.9). 26 серпня 2013 року реєстраційною службою Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області за відповідачем було зареєстроване право власності на житловий будинок, а 20 листопада 2014 року право власності на присадибну ділянку, площею 0,25 га, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10-12,15). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 3, 4 ст. 71 СК України встановлено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. А присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 25 Постанови від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова ВСУ від 21 грудня 2007 року) розяснив, що при вирішенні питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності". Позивачкою доведено, що спірний житловий будинок був придбаний ними у шлюбі, отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності, тому виходячи із принципу рівності часток, за ч.1 ст. 70 СК України вона має право на половину будинку. Разом з тим, за ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З матеріалів справи, а саме заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2011 року убачається, що з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON],[INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Однак відповідно до довідки відділу Державної виконавчої служби Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області № 5118/02-35 від 16.09.2015 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 03 березня 2014 року по вересень 2015 року складає 11083 грн. 83 коп.(а.с.14). З огляду на те, що з позивачкою проживає неповнолітній син, який повністю знаходиться на її утриманні, її частка у майні набутому під час шлюбу підлягає збільшенню. Таким чином, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved