Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення яким, визнати [PERSON] [INFO], таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться по [ADDRESS]. Стягнути з відповідача всі витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. В 2006 році нею було змінено прізвище та ім'я з [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про зміну імені серія [NUMBER] від 16.05.2006 року, актовий запис № 32 , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Будинок по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності і вона є головою домогосподарства. Разом з нею, в будинку по [ADDRESS] зареєстрований її син - [PERSON], [INFO] В 2014 року відповідач виїхав з належного їй будинку на інше постійне місце проживання, забравши всі свої особисті речі, і вже майже чотири роки в будинку не проживає. З того часу відповідач у будинку не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає та ним не користується, всі свої особисті речі відповідач перевіз до свого місця проживання. На її прохання виписатись з житлового будинку відповідач не реагує. На даний час місце проживання відповідача їй не відомо. Оскільки відповідач, [PERSON], не проживає більше року в належному їй будинку, не веде спільно господарство, не оплачує комунальні рахунки і вони не пов'язані спільним побутом, то і відповідно він тратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж один рік у даному житловому приміщенні. Формальна реєстрація відповідача у належному їй житловому будинку створює для неї додаткові труднощі, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також вона втрачає право на отримання адресної субсидії по оплаті комунальних послуг. Представник позивачка [PERSON] - адвокат [PERSON] (довіреність а.с.10) , в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленими, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с.22, 25). Від нього не поступив відзив на позов. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Права власника будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Ст.72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" - члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією витягу з рішення Тяпчанської сільської ради «Про надання земельної ділянки на будівництво індивідуального житлового будинку» [PERSON], від 29.10.1993 року (а.с.30) та копії будівельного паспорта на забудову ділянки, що виділена індивідуальному забудівнику [PERSON] (а.с.31-34), позивачці належить на праві приватної власності будинковолодіння , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.5 ), [PERSON], [INFO], змінила 16.05.2006 року, прізвище та ім'я на [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №32. Довідка №236 від 15.03.2018 року видана виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради свідчить про те, що згідно погосподарської книги за 2016-2023рр., [PERSON], [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] та являється головою домогосподарства (а.с.7). Згідно довідки №230 від 13.03.2018 р., виданої виконавчим комітетом Тяпчанської сільської (а.с.8) - [PERSON], та її син [PERSON], зареєстровані по [ADDRESS] згідно погосподарської книги №6 за 2016-2023рр., Копія акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 15.03.2018 року , свідчить про те, що зі слів матері, [PERSON], її син, [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], але фактично не проживає близько чотирьох років (а.с.9). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що добре знає позивачку по справі та часто буває у неї вдома. Відповідача по справі вона знає, оскільки це син позивачки. Більше чотирьох років відповідач в житловому будинку позивачки [PERSON], не проживає, також там немає його речей. Зі слів позивачки їй відомо, що син, забравши свої речі близько чотирьох років назад переїхав проживати до своєї співмешканки. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] більше одного року без поважних причин, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація у житловому будинку перешкоджає позивачці у здійсненні права власності, так як вона не може розпорядитися належним на праві власності майном на власний розсуд тільки через те, що за реєстрацією у належному їй житловому будинку значиться відповідач. Дана обставина відповідачем не спростована, доказів поважності не проживання в житловому будинку чи наявності іншої домовленості між ним і власником житла відповідачем не представлено, а тому відповідача слід визнати такими, що втратив право користування даним житловим будинком. На підставі ст. 41 Конституції України,ст.72 ЖК України, ст.ст. 391,405 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved