Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

29.03.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON]; - встановити факт родинних відносин між [PERSON], та [PERSON], а саме, що [PERSON] є дочкою [PERSON]; - встановити факт належності [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10.08.1996 р. входить земельна частка (пай) КСП «Дружба» розміром 2,62 умовних кадастрових гектари, що розташований на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» розміром 2.62 умовних кадастрових гектари, що розташований на території Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належав померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10.08.1996 p. 29.03.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 18.04.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні, яке відбулося 20.05.2016 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судовому засіданні, яке відбулося 20.05.2016 року, свідок [PERSON] показала наступне. Народилася в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області. Покійного [PERSON] знала, також знала його дружину, - [PERSON], так як остання свого прізвища не змінювала. Вона проживала в с. Мирівка Кагарлицького району до 1975 року, потім переїхала на постійне місце проживання в м. Київ. Її батьківщина знаходиться на одній вулиці з домоволодінням покійного [PERSON], на [ADDRESS], в [PERSON], - 58, тобто, фактично їхні будинки розташовані поруч. У покійного [PERSON] та [PERSON] є дочка, - [PERSON], яка є позивачкою по справі, з якою вона ходила до школи, та товаришувала, поки не виїхала на постійне місце проживання до м. Києва. Достеменно стверджує, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON]. В судовому засіданні, яке відбулося 20.05.2016 року свідок [PERSON] показала наступне. Народилася та проживає в [ADDRESS]. З покійним [PERSON] познайомилася орієнтовно в 1973 році, працювали разом в колгоспі, на фермі. У покійного [PERSON] була дружина, - [PERSON]. В них є дочка, - [PERSON], яка є позивачкою по справі, інших дітей не було. В судове засідання, яке відбулося 24.05.2016 року, позива [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить в подальшому слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 24.05.2016 року, представник відповідача, - Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу в судовому засіданні, яке відбулося 24.05.2016 року, без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, преді»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як спір в даному випадку розглядається щодо нерухомого майна, - земельної ділянки, яка розміщена на території Кагарлицького району Київської області. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. [INFO] помер [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10.08.1996 р. входить земельна частка (пай) КСП «Дружба» розміром 2.62 умовних кадастрових гектари, що розташований на території Мирівської сільської ррди Кагарлицького району Київської області. Згідно ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу УPCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не було змінено заповітом. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (який діє на даний час) у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спайкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За життя [PERSON] заповіт на своє майно, в тому числі земельну частку (пай), складений не був. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із спадкоємців першої черги після [PERSON] залишилась його дочка [PERSON] (далі-Заявник), яка належним чином прийняла спадщину своєї батька шляхом встуїту f управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 роТгу" (який діяв на час відкриття спадщини). Згідно ст. 548 Цивільного кодексу УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою aбo з застереженнями. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини або фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про спадщину на земельну частку (пай) Заявник звернулась до нотаріуса. Однак, нотаріус відмовив в оформлені спадщини та видачі свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну частку (пай), оскільки в сертифікаті, що належав [PERSON] невірно вказано по - батькові померлого [PERSON] Зокрема, в сертифікаті на право на земельну частку (пай) вказано по-батькові «[PERSON]», а в свідоцтві про смертъ, - «[PERSON]». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає спори про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначеггі в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться, в документі, відповідно до чинного законодавства. Факт того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) належав [PERSON], підтверджується доданими до позовної заяви документами. Виправлення помилки є неможливим шляхом виготовлення нового сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки такий сертифікат повинен виготовляти лише власник, який помер. Також, для оформлення спадщини Заявнику необхідно встановити факт прийняття спадшини після [PERSON] Згідно п. І Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 p. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати и інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року, батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, -знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Виходячи з положень ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України та роз'яснень Пленуму Верховного суду України суд при вирішенні справи щодо спадкування спадкоємцями спадщини може вирішити питання про встановлення факту прийняття спадщини та, зокрема, факту прийняття спадщини Заявником після батька, -[PERSON] Крім цього, нотаріусом було відмовлено Заявнику в оформленні спадщини, яка залишилась після батька [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження Заявника відсутній запис батька. Зокрема, в свідоцтві про народження Заявника не вказано, що її батьком є [PERSON]. Враховуючи вищезазначені обставини, Заявник не може оформити спадщину свого батька, тому для отримання свідоцтва на право на спадщину виникла необхідність встановити родинні відносини між Заявником та [PERSON] У зв'язку з чим Заявнику необхідно звертатись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], а саме, що вони є батько та дочка. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтв про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Факт того, що Заявник та [PERSON] батько і дочка підтверджується доданими до позовної заяви документами. Нотаріусом також було відмовлено Позивачу в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що у Позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Оскільки сертифікат [PERSON] на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10.08.1996 р. був втрачений, Позивач не може у встановленому порядку через державну нотаріальну контору успадкувати право свого батька на отримання земельної частки (паю) члена КСП «Дружба». У зв»язку з чим визнання права спадкоємців на майновий пай необхідно вирішувати в судовому порядку згідно Цивільного Кодексу України. Таким чином, за умов відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10.08.1996 р. Позивач не може оформити свої спадкові права на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувасться на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved