Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

26 травня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації та просив суд визнати за ним право власності на 36/100 частин житлового будинку № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна. В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на те, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2009 року було виділено у користування житловий будинок № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна, наступним чином: [PERSON] 64/100 частини вищевказаного житлового будинку, [PERSON] 36/100 частини вищевказаного житлового будинку та стягнено на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 28334,40 грн. та судові витрати. На виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 28334,40 грн. та судових витрат у розмірі 432,81 грн. З метою виконання рішення суду державним виконавцем відділу ДВС МРУЮ вищевказане майно боржника було передано на реалізацію відповідним торгівельним організаціям, однак оскільки на вказане майно не знайшлось покупців, реалізація вищевказаного майна не відбулась. Державним виконавцем було запропоновано стягувачу залишити за собою нереалізоване майно, на що [PERSON] надав свою згоду. 21 листопада 2012 року позивач отримав свідоцтво про придбання майна, а саме 36/100 частини житлового будинку № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна з прилюдних торгів. В подальшому маючи намір оформити право власності на вищевказану частину спірного житлового будинку позивач звернувся до ММБТІ, проте рішенням останнього позивачу було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки власником спірної частини домоволодіння є [PERSON]. Так, допущені державним виконавцем помилки у акті про передачу майна стягувачу потягли за собою порушення майнових прав та інтересів стягувача. У звязку із подальшим закриттям виконавчого провадження майно яке було передано [PERSON] фактично залишилось у власності [PERSON]. Виходячи з вищевикладеного представник позивача просив вимоги позову задовольнити, визнати за ним право власності на підставі ст.ст. 319, 383, 392 ЦК України. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи відділу ДВС МРУЮ у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2009 року було виділено у користування житловий будинок № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна, наступним чином: [PERSON] 64/100 частини вищевказаного житлового будинку літ.А-1 з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд і складається із житлової кімнати 2-2, площею 20,10 кв.м.; житлова кімната (1)1, площею 3,60 кв.м.; кухні 1-1, площею 11,30 кв.м., загальною площею 35,0 кв.м., житловою 20,10 кв.м. та надвірні споруди 73/100 частини огорож № 2-4, 7, 8, 73/100 частин споруд № 6, 9, 10, 1, інвентарною вартістю 17970,47 грн.; [PERSON] 36/100 частини вищевказаного житлового будинку літ.А-1 з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд і складається із кухні (1)2, площею 8,10 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 13,70 кв.м., загальною площею 21,80 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. та надвірних споруд 27/100 частин огорож № 2-4, 7, 8, 27/100 частин споруд № 6, 9, 10, 1, інвентарною вартістю 10169,53 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 28334,40 грн. та судові витрати /а.с.9-10/. На виконання вказаного рішення суду 03.06.2009 року Центральним районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист № 2-4-84/2009, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у розмірі 28334,40 грн. та судових витрат у розмірі 432,81 грн. /а.с.14/. На примусове виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу ДВС МРУЮ був складений акт, серії АВ 030540 від 10.12.2009 опису й арешту майна боржника [PERSON] /а.с.15-16/. Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 12.07.2011 року про повернення виконавчого документу стягувачу, реалізація арештованого майна, яке належить [PERSON] не відбулась, у звязку з відсутністю покупців /а.с.18/. Відповідно до акту державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 12.07.2011 року про передачу описаного й арештованого майна боржника, [PERSON] передається 36/100 частини житлового будинку № 93, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Клубна з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд, в рахунок погашення боргу [PERSON]. Залишок боргу становить 1427,21 грн. /а.с.19/. Згідно до акту державного виконавця відділу ДВС МРУЮ від 19.11.2012 року про передачу майна стягувачеві зазначено, що тричі ТОВ "Торгівельний дім Укрспецреалізація" було організовано проведення прилюдних торгів, які не відбулись у зв'язку із відсутністю покупців. Стягувач [PERSON] погодився залишити за собою нереалізоване майно боржника /а.с. 20/. При цьому у вказаному акті допущені помилки у визначенні частки, що переходить у власність [PERSON], вказано, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з : 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, замість : 36/100 частини житлового будинку за адресою вул.Клубна, 93 м.Миколаїв, що складається з : житлового будинку літ.А-1 з прибудовою та з врахуванням надвірних споруд і складається із кухні (1)2, площею 8,10 кв.м., житлової кімнати 1-2, площею 13,70 кв.м., загальною площею 21,80 кв.м., житловою площею 15,20 кв.м. та надвірних споруд 27/100 частин огорож № 2-4, 7, 8, 27/100 частин споруд № 6, 9, 10, 1. На підставі вказаного акту від 19.11.2012 року про передачу майна стягувачеві, [PERSON] отримав свідоцтво від 21.11.2012 року про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись, згідно якого приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.11.2012 року посвідчив, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з : 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд вартістю 27340 грн., розташованої за адресою: м.Миколаїв, вулиця Клубна 93 /а.с.21/. Тобто, помилка, допущена державним виконавцем в акті від 19.11.2012 року була перенесена у свідоцтво про придбання майна. 19 травня 2016 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок № 93, який розташований в м.Миколаєві по вулиці Клубній, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а також встановлені наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. А саме відповідно до поданих заявником для проведення державної реєстрації речових прав документів вбачається, що кількість часток у праві власності заявника в сумі перевищують 1/1 (цілу частку), тоді як згідно з відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 28.12.2012 року, право власності на житловий будинок зареєстровано за заявником (розмір частки 64/100) та за іншою особою - [PERSON] (розмір частки 36/100) /а.с.24/. Згідно відповіді на запит від 11.05.2016 року, яка надана відділом ДВС МРУЮ, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, виконавче провадження № 13409249 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-4-84/2009, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва знищено 22.02.2016 року у звязку із закінченням строку зберігання /а.с.23/. Задовольняючи вимоги позову суд виходив з наступного: Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1\~ст.15 ЦК України,\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст.321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~ Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України,\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 ЦПК України. Таким чином, на підставі викладеного, судом встановлено, що помилки допущені виконавцем відділу ДВС Миколаївського РУЮ в Акті про передачу майна стягувачеві від 19.11.2012 року потягли за собою порушення майнових прав та інтересів позивача [PERSON], оскільки виконавче провадження щодо боржника [PERSON] закрито у зв'язку із виконанням, проте майно, яке мало бути передано в рахунок погашення заборгованості позивачу, фактично залишилось у власності [PERSON] При цьому виправити допущені помилки державним виконавцем неможливо, оскільки виконавче провадження закрито, а матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Іншим способом, ніж шляхом звернення до суду із позовом, позивач позбавлений можливості захистити свої порушені права. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору за розгляд справи, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача, разом з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися в подальшому з заявою для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved