Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій вказує, що 22 лютого 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Її дошлюб не прізвище Бичко. За час шлюбу у подружжя 05 червня 2014 року народилася донька [PERSON], яка проживає разом з матір"ю. Сімя не склалася, між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння, конфлікти та сварки негативно вливають на психологічну обстановку в сім'ї. Сторони припинили подружні стосунки і не ведуть спільне господарство. В подальшому збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та дитини. Сторони по справі в судове засідання не зявилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить його задовольнити. Судові витрати та витрати пов'язані з наданням правової допомоги просила стягнути з [PERSON] Відповідач у своїй заяві позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення судових витрат. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони одружилися 22 лютого 2014 року, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Красноградського району Харківської області, актовий запис № 2. [PERSON] народилася 05 червня 2014 року, вона проживає з матір"ю. Суд враховує, що в сторін фактично припинені шлюбні відносини, спірного майна вони не мають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, в наданий судом строк тривалістю два місяці примирення не відбулося. Клопотання про зміну прізвище від відповідачки не надходило. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання компенсації витрат на правову допомогу врегульовано ст.84 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Проте, долучена до матеріалів справи квитанція від 28.08.2015 не може бути доказом підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 200 грн. Крім того, у матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі. Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відсутні правові підстави для компенсації таких витрат позивачу. На підставі ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача [PERSON] необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved