Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

14.07.2015 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська атомна електрична станція" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2606 грн. 15 коп. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що з 05.01.1994 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ВП ЮУ «АЕС» на посаду ЦРРО ЕРП. 22.08.2014 року наказом №956-лс від 23.12.2014 року відповідача було звільнено на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. На час звільнення відповідачу в 2014 році надавалась щорічна відпустка: основна - тривалістю 28 календарних днів та додаткова, за особливі умови праці, - 24 календарні дні за період з 05.01.2014 року по 04.01.2015 року: з 03.02.2014 року до 09.02.2014 року - 7 календарних днів; з 22.02.1014 року до 13.03.2014 року - 19 календарних днів; з 05.05.2014 року до 31.05.2014 року - 26 календарних днів; з 02.07.2014 року до 04.07.2014 року - 3 календарних днів. [PERSON] було використано право на відпустку до закінчення 2014 робочого року, у рахунок якого вона надається. При звільненні до закінчення робочого року, у рахунок якого відповідач відпуску вже використав, заробітна плата, виплачена за період відпустки, виявилася надміру виплаченою, розміром - 2606 грн. 15 коп. 30.12.2014 року на адресу [PERSON] було направлено лист щодо необхідності сплатити вказану заборгованість по заробітній платі за надлишкове використання нарахованих днів відпустки, однак до теперішнього часу заборгованість не сплачена. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 2606 грн. 15 коп. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подав, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вирішує справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з ВП ЮУ «АЕС» з 05.01.1994 року по 22.08.2014 року на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбинного обладнання в реакторному цеху (а.с. 5). Відповідно до наказу № 956-лс від 23.12.2014 року [PERSON] було звільнено за прогул без поважних причин за п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6). Згідно особової картки (а.с. 7-11) та службової записки від 29.05.2014 року (а.с. 16, [PERSON] в 2014 році надавалась щорічна відпустка - основна - тривалістю 28 календарних днів та додаткова за особливі умови праці - 24 календарні дні за період з 05.01.2014 року - 04.01.2015 року: з 03.02.2014 року до 09.02.2014 року - у кількості 7 календарних днів; з 22.02.1014 року до 13.03.2014 року - у кількості 19 календарних днів; з 05.05.2014 року до 31.05.2014 року - у кількості 26 календарних днів; з 02.07.2014 року до 04.07.2014 року - у кількості 3 календарних днів. Як видно з розрахунку нарахувань заробітної плати за грудень 2014 (а.с. 15) у [PERSON] утворилась заборгованість за надмірно використану відпустку, яка складає 2606 грн. 15 коп. [PERSON] було використано право на відпустку до закінчення 2014 робочого року, у рахунок якого вона надається. При звільненні до закінчення робочого року, у рахунок якого відповідач відпуску вже використав, середня заробітна плата, виплачена за період відпустки, виявилася надміру виплаченою. Позивач звертався до відповідача з письмовим листом про заборгованість по заробітній платі, що підтверджується копією конверта з повідомленням (а.с. 12,13-14). Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 КЗпП України, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 2606 грн. 15 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved