Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради (далі відповідач або КП «Генічеське БТІ» ХОР), в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 15 липня 2015р. за №22 «Про оголошення догани за порушення трудової дисципліни [PERSON]А»; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 22 липня 2015р. за №24 «Про оголошення догани»; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 02 вересня 2015р. за №45; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 03 вересня 2015р. за №46 «Про звільнення [PERSON]А.»; поновити [PERSON] на посаді головного фахівця КП «Генічеське БТІ» ХОР; стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з КП «Генічеське БТІ» ХОР на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць; стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1974 р. [PERSON] працювала на різних посадах в КП «Генічеське БТІ» ХОР, та з 2014р. займає посаду головного фахівця. З 26 червня 2015р. на підприємстві було призначено нового в.о. керівника - [PERSON], останній відразу почав примушувати [PERSON] написати заяву про звільнення за власним бажанням. 13 липня 2015р. позивач отримала для ознайомлення наказ за №22 від 15 липня 2015р. «Про оголошення догани за порушення трудової дисципліни [PERSON]А». Вважає вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що зазначену в наказі посаду вона ні коли не займала, порушень трудової дисципліни не допускала, а колективна службова записка від 08 липня 2015р. не може вважатися законною підставою для притягнення її до відповідальності. 22 липня 2015р. відповідачем було винесено наказ за №24 «Про оголошення догани». Вказаний наказ також вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в наказі зазначено посаду [PERSON] бригадир другої бригади, хоча остання таку посаду не займала, оскільки посада бригадира взагалі відсутня на підприємстві. До її повноважень не входив контроль за діяльністю філій, які на підприємстві відсутні. Вважає, що пояснювальна записка від 13 липня 2015р. не може бути підставою для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Також вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ за №45 від 02 вересня 2015р, оскільки він був винесений з порушенням норм діючого трудового законодавства, з його змістом її не ознайомлювали. Наказом за №46 від 03 вересня 2015р. «Про звільнення [PERSON]А.» позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що дії керівництва по винесенню вищевказаних наказів свідчать про упереджене ставлення до неї, порушення її конституційного права на працю, а тому просила позовні вимоги задовольнити. Крім того, зазначила, що такі протиправні дії відповідача спричинили їй моральну шкоду, що виразилась у погіршенні самопочуття, необхідністю виправдовуватись перед колегами, труднощами влаштування на іншу роботу. Спричинену моральну шкоду позивач оцінила у 5000 грн., яку просила стягнути з відповідача. Також, просила допустити негайне виконання рішення суду, та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зазначили, відповідачем в особі його в.о. керівника [PERSON] грубо порушено конституційне право [PERSON] на працю, а тому просили скасувати вищевказані накази як незаконні, та поновити її на посаді з присудженням усіх належних їй компенсацій. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] під час прийняття оскаржуваних наказів діяв у відповідності до вимог діючого законодавства України. [PERSON] перебуваючи на посаді, своїми діями підривала авторитет керівництва, ставила під сумнів законні розпорядження в.о. керівника [PERSON], вносила розлад у трудовий колектив. Оскільки застосовані дисциплінарні стягнення не змогли вплинути на поведінку [PERSON], тому в.о. керівника [PERSON] було винесено наказ про звільнення позивача. Вважають, що позивач сама створила умови, що стали підставою для її звільнення, а тому просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Статуту, КП «Генічеське БТІ» ХОР є комунальним підприємством спільної власності територіальних громад області, самостійний госпрозрахунковий статутний субєкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу діяльність з метою одержання прибутку. Згідно вказаного Статуту, поточне управління Бюро здійснює його начальник, який серед іншого несе персональну відповідальність за стан та діяльність Бюро, дотримання договірної та трудової дисципліни згідно законодавства України. На виконання покладених обовязків начальник укладає трудові угоди, договори, контракти, видає накази, розпорядження, дає вказівки обовязкові для виконання усіма підрозділами та працівниками Бюро. У відповідності до п. 4.6 Статуту виробничі, трудові і економічні відносини трудового колективу з адміністрацією Бюро, питання охорони праці, соціального розвитку участі працівників у використанні прибутку регулюються колективним договором. Колективним договором, який укладено між адміністрацією «Генічеське БТІ» та колективом від 28 квітня 2006р. передбачалось, що прийом, звільнення та скорочення працівників відбувається відповідно до законодавства і правил внутрішнього трудового розпорядку. Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу начальника «Генічеське БТІ» від 09 вересня 1974 р. [PERSON] прийнята на посаду техніка, та в подальшому була переведена на посаду старшого техніка. 30 березня 1987 р. [PERSON] на підставі наказу за №25, було переведено на посаду бригадира (групового інженера) КП «Генічеське БТІ». Відповідно до наказу начальника «Генічеське БТІ» [PERSON] за №2 від 03 січня 2012р. та наказу №28 від 05 липня 2013р., яким затверджено штатний розклад по КП «Генічеське БТІ» на 2012р., [PERSON] займала посаду начальника виробничо-технічного відділу. Згідно наказу начальника «Генічеського БТІ» [PERSON] від 08 січня 2014р. за №2 про затвердження штатного розкладу по КП «Генічеське БТІ», [PERSON] займає посаду - головний фахівець. Судом встановлено, що посаду головного фахівця КП «Генічеське БТІ» [PERSON] займала і на час її звільнення з підприємства, що підтверджується наказом начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] від 05 січня 2015р. за №1 про затвердження штатного розкладу, та наказом в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] за №46 від 03 вересня 2015р. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час застосування до неї дисциплінарних стягнень займала саме посаду головного фахівця КП «Генічеське БТІ» ХОР, у звязку з чим, посилання представників відповідача на те, що на підприємстві відсутні документи, які б підтверджували яку саме посаду [PERSON] займала на підприємстві, та те, що остання підписувалась у бланках виконаних робіт як бригадир, не спростовує вищенаведених фактів. 04 червня 2015р. розпорядженням заступника голови Херсонської обласної ради [PERSON] прийнято розпорядження за №38 «Про керівника комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації ХОР», яким припинено виконання обовязків начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] з 08 червня 2015р.; покладено виконання обовязків начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР на [PERSON] з 09 червня 2015р. до призначення керівника підприємства у визначеному законодавством порядку. Відомості про керівника підприємства [PERSON] були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 26 червня 2015р. 08 липня 2015р. колективом КП «Генічеське БТІ» ХОР у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було складено службову записку на імя в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР, в якій повідомлялось, що в колективі склалась несприятлива ситуація, що ускладнює роботу працівників. Зокрема зазначено, що [PERSON], як начальник другої бригади самовільно, всупереч закону і на свій розсуд трактувала повноваження новопризначеного керівника, чинила психологічний тиск, створювала конфліктні ситуації в колективі, зловживаючи владними повноваженнями, які їй не належать за законом, здійснювала моральний та психологічний тиск на співробітників шляхом створення несприятливої атмосфери та унеможливлення ефективної роботи підприємства. 13 липня 2015р. в.о. обовязки начальника «Генічеське БТІ» [PERSON] видано наказ за №21а «Про проведення службової перевірки», яким для проведення службового розслідування фактів викладених у службовій записці колективу КП «Генічеське БТІ» ХОР від 08 липня 2015р. та не виконання Розпорядження від 04 червня 2015р. за №38, створено комісію у складі: голови комісії [PERSON], та членів комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] на імя в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] надано письмові пояснення від 13 липня 2015р., зі змісту яких вбачається, що з працівниками у неї склалися добрі трудові відносини, конфліктів не існує, повноваження керівника не трактувала, причини з яких працівники звернулись зі службовою запискою їй не відомо. За наслідком проведеної перевірки, 13 липня 2015р. складено акт, яким встановлено, що [PERSON] дійсно вчинила дії всупереч чинному законодавству і безпідставно порушувала трудову дисципліну. У звязку з чим, комісія дійшла висновку, що твердження [PERSON] про «добрі» стосунки зі всіма працівниками, що вона ніби то не перевищувала повноважень, не була ознайомлена з основними документами підприємства та інші твердження [PERSON], які викладені у спосіб, що принижують честь та гідність працівників підприємства, не відповідають дійсності. Зі змістом вказаного акту [PERSON] ознайомлюватись відмовилась, про що було складено акт від 13 липня 2015р. На підставі службової записки від 08 липня 2015р. та пояснювальної записки [PERSON] від 13 липня 2015р., в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] винесено наказ №22 від 15 липня 2015р. «Про оголошення догани за порушення трудової дисципліни [PERSON]А.». Зі змісту вказаного наказу вбачається, що начальнику другого відділу комунального підприємства «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] у відповідності до ст. ст. 147-149 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни оголошено догану. Зі змістом вказаного наказу [PERSON] під підпис ознайомлена не була. 22 липня 2015р. в.о. начальника «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] прийнято наказ за №24 «Про оголошення догани». Зі змісту вказаного наказу вбачається, що у відповідності до ст. ст. 139, 147-149 КЗпП України за неналежне здійснення контролю за діяльністю керуючого філією (смт. Новоолексіївка) та халатне відношення до строків перевірки та самоправні дії, оголошено догану [PERSON], бригадиру другої бригади КП «Генічеське БТІ» ХОР. Підставою винесення вказаного наказу стала пояснювальна записка [PERSON] від 13 липня 2015р., в якій остання зазначила, що у звязку з тим, що в.о. керівника [PERSON] їй не дозволено 09 липня 2015р. провести перевірку представництва Генічеського БТІ в смт. Новоолексіївка щодо ненадходження грошових коштів у сумі 9\~000грн., то перевірка не проводилась. 10 серпня 2015р. працівники та профком КП «Генічеське БТІ» ХОР звернулись до в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] з листом, в якому просили розірбатися з ситуацією, яка склалась на підприємстві. У листі зазначено, що на підприємстві утворилась заборгованість по заробітній платі; [PERSON], [PERSON], [PERSON] ігнорують розпорядження Херсонської обласної ради від 09 червня 2015р., створили ганебні, напружені умови щодо роботи на підприємстві. 17 серпня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] винесено розпорядження за №3 «Про надання документів [PERSON]А.», яким зобовязано [PERSON] надати посадову інструкцію головного спеціаліста; письмове пояснення щодо того, за якою посадою вона підписує документи. На вказане розпорядження [PERSON] було надано пояснення, що посадові інструкції знаходяться у керівника підприємства, посада головного спеціаліста затверджена штатним розкладом. 18 серпня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] складено акт за №5 «Про відмову надання пояснень щодо п.2 Розпорядження №3 від 17 вересня 2015». Підставою складення вказаного акту стало розпорядження за №3 від 17 серпня 2015р. та розпорядження голови обласної ради від 04 червня 20015р. за №38. У вказаному акті зазначено, що 18 серпня 2015р. [PERSON] порушуючи ст. 21, ст. 139 КзпП України п.4.4 Статуту КП «Генічеське БТІ», п.2.3 Колективного договору від 28 квітня 2006р. відмовилась дати письмове пояснення щодо п.2 вказаного розпорядження в частині, що стосується її підпису під посадою бригадир, мотивуючи це помилкою техніка в написанні «бригадир» на документах, чому вона неодноразово ставила свій підпис під такою неіснуючою посадою пояснення дати відмовилась. Зі змісту акту також вбачається, що він складений у двох примірниках 18 серпня 2015р. об 11 год. 30 хв., та вказано, що розпорядження прочитано [PERSON] у присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, 18 серпня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] винесено наказ за №33 «Про проведення перевірки щодо доповідної записки», яким створено комісію з числа працівників комунального підприємства у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На вказану комісію було покладено обовязок у період з 18 серпня 2015р. по 21 серпня 2015р. провести перевірку фактів, що викладені у згаданій доповідній записці стосовно дій головного фахівця КП «Генічеське БТІ» [PERSON] 21 серпня 2015р. вказаною комісією було складено акт проведення службової перевірки, яким встановлено, що [PERSON]А без жодних повноважень виконувала обовязки начальника [PERSON], вважала себе такою, що має пануючу керівну позицію і може видавати усім вказівки, безпідставно підписувалась за посадою «бригадир», ставила печатки підприємства. Після призначення [PERSON] на посаду в.о. керівника КП «Генічеське БТІ», [PERSON] постійно попереджала працівників стосовно їх поведінки щодо визнання [PERSON] керівником, ображала честь та гідність працівників. Судом також встановлено, що 02 вересня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] видано наказ за №45 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким у відповідності до ст. ст. 147-149 КЗпП України, колективного договору КП «Генічеське БТІ» від 28 квітня 2008р. за умисне ігнорування вказівок керівника підприємства і вчинення дій, що суперечать п.2.3. колективного договору, [PERSON] оголошено догану, а саме за безпідставне виконання обовязків керівника підприємства шляхом погодження заяви про відпустку [PERSON] Підставою для винесення вказаного наказу слугували пояснення [PERSON] та заява про відпустку [PERSON] З оскаржуваного наказу вбачається, що в ньому відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення. У матеріалах справи наявний складений акт від 02 вересня 2015р. за №8, яким зафіксовано, що [PERSON] у присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] від підпису відмовилась. 03 вересня 2015р. в.о. начальника КП «Генічеське БТІ» [PERSON] винесено наказ за №46 «Про звільнення [PERSON]А.». Зі змісту наказу вбачається, що у звязку з систематичним невиконанням головним фахівцем КП «Генічеське БТІ» [PERSON] без поважних причин обовязків, покладених на неї колективним договором підприємства, вчиненням безпідставних дій в супереч Статуту підприємства і порядку трудової дисципліни, положень розділу IV «Правил внутрішнього трудового розпорядку», за що було оголошено догани, та систематичне порушення трудової дисципліни, вирішено звільнити [PERSON] з посади головного фахівця КП «Генічеське БТІ» ХОР за п.3 ст. 40 КЗпП України з 03 вересня 2015р. За наслідком прийнятого наказу, з [PERSON] було проведено розрахунок та видано трудову книжку. Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За умовами ч.1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Згідно з\~ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При цьому, суд наголошує, що догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов'язково у послідовності, зазначеній у\~статті 147 КЗпП України. Однак відповідно до частини третьої\~статті 149 КЗпП України\~при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Судом встановлено, що підставою прийняття наказу №22 «Про оголошення догани [PERSON]А.» від 15 липня 2015р. слугували колективна службова записка від 08 липня 2015р. та пояснення [PERSON] Аналізуючи правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає за необхідне зазначити, що в самому наказі про накладення дисциплінарного стягнення не зазначено, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни з боку позивача, не наведені конкретні факти допущеного нею неналежного виконання посадових обов"язків та не зазначено, коли вони мали місце, що виключає можливість визначити дотримання відповідачем встановлених законом строків для застосування дисциплінарного стягнення, передбачених\~ст. 148 КЗпП України. У зверненні працівників від 08 липня 2015р., яка слугувала підставою оголошення догани позивачу, також не зазначено конкретні факти допущеного нею неналежного виконання посадових обовязків. Також суд критично оцінює акт проведення службового розслідування від 13 липня 2015р, оскільки перевірка була проведена тими ж самими особами, що і склали службову записку, що ставить під сумнів обєктивність їх висновків. Крім того, судом встановлено, що питання щодо неправомірних дій [PERSON] на розгляд трудового колективу не виносилось, у звязку з чим не зрозуміло ставлення інших працівників підприємства щодо виниклої ситуації. Сам акт містить узагальнений, емоційно забарвлений зміст, не містить жодних конкретних фактів щодо порушення [PERSON] трудової дисципліни. Пояснювальна записка [PERSON], не містить жодних конкретних фактів, які б давали підстави вирішувати питання щодо притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності. Зі змісту оскаржуваного наказу також вбачається, що дисциплінарне стягнення застосовано до начальника другого відділу КП «Генічеське БТІ» [PERSON], проте, жодних доказів того, що остання займала вказану посаду, суду надано не було. Натомість, судом було встановлено, що згідно затвердженого штатного розпису на 2015р. [PERSON] займала посаду головного фахівця. Допитані у судовому засіданні свідки також не зазначили конкретних фактів щодо порушення [PERSON] вимог трудової дисципліни. Зі змісту пояснень, встановлено фактично їх незгоду з діяльністю попереднього начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON], який приходився сином [PERSON], та остання в силу родинних відносин мала більший вплив на вирішення організаційних питань на підприємстві. Крім того, стороною відповідача факт тиску зі сторони [PERSON], на адресу працівників КП «Генічеське БТІ» не підтверджено належними та допустимими доказами, до яких можуть бути віднесені рішення суду по адміністративній чи кримінальній справі, які набрали законної сили. Встановлено, що з заявами в правоохоронні органи ці особи не зверталися, повідомлень про притягнення позивача до відповідальності (адміністративної, кримінальної тощо) від правоохоронних органів на адресу позивача та відповідача не надходило. Відповідно до ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Судом встановлено, та не спростовано відповідачем, проте, що позивач з наказом про оголошення догани за №22 від 15 липня 2015р. ознайомлена не була. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем вимоги закону при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани не було дотримано, - позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування вищевказаного наказу від 15 липня 2015 року підлягають задоволенню. Зі змісту оскаржуваного наказу за №24 від 22 липня 2015 р. «Про оголошення догани» вбачається, що бригадиру другої бригади КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] оголошено догану за неналежне здійснення контролю за діяльністю керуючого філією (смт. Новоолексіївка) та халатне відношення до строків перевірки та самоправні дії. Проте, як встановлено судом вище, [PERSON] займала посаду головного фахівця КП «Генічеське БТІ», посада бригадира другої бригади на підприємстві відсутня. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що в обовязки [PERSON] входило здійснення перевірки за діяльністю керуючого філією. Також, судом встановлено, що жодних дій по проведенню перевірки за вказівкою в.о. керівника [PERSON], [PERSON] проведено не було. Суду також не доведено, які саме строки перевірки порушено [PERSON], оскільки посилання відповідачів на наказ №37-а від 07 червня 2006р., яким встановлено графік здачі на контроль інвентаризаційних справ по філіям, в тому числі по Новоолексіївській (кожного четверга), не підтверджує того, що контроль за цими справами покладено на [PERSON], за який період допущено ці порушення. Разом з тим, не зазначено, права яких працівників та яким чином були порушені; які дії або бездіяльність були допущені безпосередньо [PERSON], які положення законодавчих або локальних актів нею конкретно були порушені. Дослідженими доказами по справі в діях позивача не встановлено будь-яких винних дій спрямованих на неналежне виконання своїх трудових обов'язків, а тому наказ за №24 від 22 липня 2015р. також підлягає скасуванню, як незаконний. Що стосується наказу від 02 вересня 2015р. за №45 «Про застосування дисциплінарного стягнення», то суд зазначає наступне. Наказом №45 від 02 вересня 2015 року головному фахівцю КП «Генічеське БТІ» ХОР [PERSON] оголошено догану за умисне ігнорування вказівок керівника підприємства і вчинення дій, що суперечать п.2.3 Колективного договору, що виразилося у безпідставному виконанні обовязків керівника підприємства шляхом погодження заяви про відпустку [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до в.о. начальника «Генічеське БТІ» [PERSON] із заявою про надання відпустки. На вказаній заяві, [PERSON] було вчинено надпис «Не заперечую», та подано в.о. керівника [PERSON] на резолюцію. Ознайомившись із заявою, [PERSON] зажадав від [PERSON] пояснення щодо погодження відпустки [PERSON] [PERSON] було надано письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що своїм надписом вона підтвердила, що [PERSON] не має термінової роботи, яка б могла заважати виходу у відпустку. Суд вважає, що зазначене «погодження» не може бути самостійною підставою для видачі наказу про відпустку, а свідчить лише про дії, які засвідчують відсутність обставин, які б перешкоджали особі виходу у відпустку, та сприяли прийняттю керівником рішення по вказаній заяві. Крім того, посилання в оскаржуваному наказі на наказ від 22 липня 2015р. за №24, як на додаткову підставу для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки особа не може бути двічі притягнута за одне й теж саме діяння. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказаний наказ за №45 є незаконним, та як наслідок підлягає скасуванню. Досліджуючи обставини прийняття наказу №46 від 03 вересня 2015р. «Про звільнення [PERSON]А.», суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з оскаржуваного наказу, [PERSON] звільнено за ч.3 ст. 40 КЗпП України. Підставою винесення вказаного наказу зазначено наказ №22 від 15 липня 2015р., службову записку працівників КП «Генічеське БТІ» ХОР, пояснення від 13 липня 2015р. та 14 липня 2015р., наказ №24 від 22 липня 2015р., пояснення від 13 липня 2015р., розпорядження №3 від 17 серпня 2015р., пояснення від 17 серпня 2015р., акт про відмову від 18 серпня 2015р.за №5, службову записку працівників підприємства від 10 серпня 2015р. та службове розслідування від 21 серпня 2015р., наказ №33 від 18 серпня 2015р., наказ №45 від 02 вересня 2015р., пояснення від 01 вересня 2015р. за підписом [PERSON], заява про відпустку [PERSON], акт №8 від 02 вересня 2015р. Відповідно до\~\~ч. 2\~ст. 149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни\~\~може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. У той же час, суд вважає, що оскаржуваний наказ видано на підставі попередніх наказів про оголошення доган [PERSON], що свідчить про подвійне притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності, що суперечить вимогам діючого закнодаства України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови від 06 листопада 1992р. за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3,\~4,7,8\~ст.\~40, п.1 ст. 41 КЗпП України, чи додержавні власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-147-1, 148, 149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільнені ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як вбачається з мотивувальної частини наказу №46, [PERSON] звільнено за систематичне порушення трудової дисципліни. Відповідач\~\~у обґрунтування правомірності своїх дій посилався на той факт, що позивач в даному випадку порушила вимоги Колективного договору, Статуту підприємства, та порядок трудової дисципліни. Відповідно до п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ та організацій, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР №213 від 20.07.1984р. порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця. Накладення такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення, допускається лише у визначених законом випадках, в тому числі по п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Пунктом 3 частини першої\~статті 40 цього Кодексу\~передбачена така підстава припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, як розірвання трудового договору з працівником у випадку систематичного невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Застосування цієї норми можливе за таких умов: працівником допущено невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових функцій навмисно; зазначене невиконання або неналежне виконання трудових функцій стосується саме трудових обов'язків, визначених трудовим договором; систематичність невиконання обов'язків. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 40 КЗпАПУ дисциплінарна відповідальність робочих та службовців наступає у випадках невиконання ними трудових обов'язків, покладених на них трудовим договором, а не інших обов'язків, які покладаються на них, виходячи з норм поведінки, в тому числі і норм морально-етичного характеру. Суд вважає, що підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно цього наказу є не конкретними та не зрозумілими. У ньому (наказі) відсутні посилання на конкретні дати допущених позивачем порушень, конкретні причини (факти) невиконання нею службових обов'язків і порушення трудової дисципліни, не зрозуміло за який конкретно дисциплінарний вчинок з її боку було винесено наказ, які дії були протиправними (суперечили законодавству). Також суд вважає, що навіть у випадку конкретизації роботодавцем та доведеності порушення трудової дисципліни з боку позивача, обраний вид стягнення у вигляді звільнення з роботи не можна визнати таким, що відповідає тяжкості проступку, адже при цьому не було враховано тривалу попередню роботу позивача на підприємстві, її вік. Відповідачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження того, що від дій позивача для роботодавця або інших осіб настали негативні наслідки, була заподіяна шкода, застосовані певні санкції тощо. Таким чином, у зв'язку з відсутністю обов'язкової підстави звільнення позивача по п.3\~ст. 40 КЗпП України\~- систематичності невиконання нею обов'язків, то є правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання наказу від 03 вересня 2015р. за № 46 незаконним та його скасування, у звязку з чим позивач підлягає поновленню на роботі. Відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~у випадку звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на роботі. При прийнятті рішення про поновлення на роботі одночасно приймається рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розрахунки, надані позивачем обґрунтовані та підтверджуються\~довідкою про доходи від 11 листопада 2015р. за №1463. \~\~Під час розрахунку позивачем вірно застосовані дані про оплату праці за липень, серпень 2015р. (робочі місяці, які\~передували її звільненню). Заробітна плата за липень-серпень 2015р. становить 4106 грн. Середньоденний заробіток становить 95,49 коп. (4106/43роб.днів = 95,49 грн./за роб.день). Час вимушеного прогулу становить 77 днів, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути 7352, грн. 73 коп. (77 роб.днів х 95,49 грн./за роб.день = 7352,73грн.) Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995р. «Про судовому практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам\~\~необхідно враховувати,\~\~що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових\~відносин\~\~(незаконного звільнення або переведення,\~\~невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок\~\~по\~\~відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений\~\~ним орган незалежно від форми власності,\~\~виду діяльності чи галузевої належності. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України, суд приходить до висновку, що порушення законних прав позивача з вини відповідача внаслідок незаконного звільнення з роботи призвели до її моральних страждань, погіршення матеріального стану, нервових переживань. Позивачу була заподіяна моральна шкода, а тому з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, ступені вини відповідача та обставин справи, а також виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в сумі 1000 гривень, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду за вирішенням трудового спору звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України\~він підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.5\~ст. 235 КЗпП України, підлягає негайному виконанню рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір. Також, відповідно до п.2 ч.1\~ст 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial