Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

05 лютого 2016 року (дата направлення листа поштою, штрихкодовий ідентифікатор 5002703603913) позивач [PERSON] вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» звернувся з позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за наданні освітні послуги. 01 лютого 2016 року судом отримано вказаний позов, що підтверджується матеріалами справи. В обґрунтовані позовних позивач зазначив, що між [PERSON] вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» та [PERSON] було укладено договір № 2256 від 20 серпня 2012 року про надання освітніх послуг (далі - договір). Відповідно до 1 розділ договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] за заочною формою навчання, за напрямом - машинобудування, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст». Згідно із п. 4.2. договору загальна вартість освітньої послуги становить 5090 гривень 00 копійок, п. 4.3. договору встановлює, що відповідач повинен був вносити плату за семестр в сумі 2545 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1.2 договору строк надання освітньої послуги встановлюється з 1 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. Згідно наказу № 958 су від 30 червня 2013 року відповідача було відраховано з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», у зв'язку з повним виконанням навчального плану підготовки. Заборгованість по оплаті за навчання складає 5090 гривень 00 копійок. 01 грудня 2015 року відповідачу була направлена претензія № 113 від 01 грудня 2015 року на суму 5090 гривень 00 копійок, на яку відповідачем не було прореагувано належним чином. Відповідно до п.5 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Тому в період з 13.07.2015 р. по 11.01.2016 р. за несвоєчасне внесення плати за надання освітньої послуги нарахована пеня у розмірі 1264 гривень 55 копійок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов в повному обсязі, послалась на обставини, що зазначені в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення з нього грошових коштів не визнав, суду пояснив, що сплачував за навчання грошові кошти, надати квитанції про сплату не має можливості, так як пройшло багато часу. Своєю заявою додатково просив суд застосувати позовну давність. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до правил ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст. 57- 60 ЦПК України. В судових засіданнях представник позивача, відповідач клопотань, щодо витребування додаткових доказів не заявляли, просили суд розглянути справу на підставі тих доказів, що наданні сторонами. Під час розгляду справи в судовому засіданні, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року між [PERSON] вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» та [PERSON] укладено договір №2256 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов, якого позивач взяв зобовязання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по підготовці спеціаліста студента [INFO], зарахованого у 2012 році, за напрямком підготовки «машинобудування», заочної форми навчання, з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліст, строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року. Загальна вартість освітньої послуги, відповідно до п.4.2 договору склала 5090 гривень 00 копійок. За наказом №968 су від 30.06.2013 року [PERSON] було відраховано з навчального закладу у звязку з повним виконанням навчального плану підготовки. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Договору про надання освітніх послуг від 20 серпня 2012 року, встановлено, що Замовник вносить оплату відповідно до Закону України «Про вищу освіту», кожного семестру та оплата здійснюють за 10 днів до початку звітного періоду. Судом встановлено, що сторони по справі, а саме представник позивача та відповідач зазначили, що звітний період за договором про надання освітніх послуг від 20 серпня 2012 року є семестр та сторони зазначили, що відповідач [PERSON] повинен був заплати за навчання за 10 днів до початку семестрів, семестри згідно графіку навчального процесу починалися 01 вересня 2012 року та 01 січня 2013 року. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони по справі зазначили, що відповідач [PERSON] повинен був заплати за навчання до 20 серпня 2012 року та до 20 грудня 2012 року, що відповідає умовам договору. Судом встановлено, що позивач не надав належних та допустимих доказів, щодо звернення до суду раніше із зазначеним позовом до відповідача [PERSON]. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач, представник позивача не зверталися до суду із клопотанням, щодо поновлення строку позовної давності або причин поважності строку позовної давності. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 45 Закону України „Про вищу освіту" особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання навчального плану, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом. Враховуючи наданні сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивач має право вимоги, щодо неналежного виконання відповідачем [PERSON] свого зобовязання, що виникло із договору про надання освітніх послуг №2256 від 20 серпня 2012 року. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позивачем предявлено позов до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 05 лютого 2016 року (дата надходження до суду позову 10 лютого 2016 року), що підтверджується доказом направлення листа поштою, штрихкодовий ідентифікатор 5002703603913, тобто поза межами строків позовної давності. Позивачем не надано заяву, про поновлення строку давності, не зазначені причини пропуску строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 266 ЦК України встановлює, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи наданні сторонами докази та пояснення сторін по справі, суд дістається висновку, що виконання зобовязання відповідачем [PERSON] за Договором про надання освітніх послуг №2256 від 20 серпня 2012 року, щодо сплати грошових коштів за надання освітні послуги виникло 20 серпня 2012 року та 20 грудня 2012 року, позивачем подано позов до суду 05 лютого 2016 року (дата надходження до суду позову 10 лютого 2016 року), що підтверджується доказом направлення листа поштою, штрихкодовий ідентифікатор 5002703603913 та враховуючи, що відповідач наполягали на застосуванні строку позовної давності, а позивач, не зазначив поважні причини пропуску давності та позивачем не ставилось питання щодо поважності пропуску позовної давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі пропуску позовної давності.

Outcome: dismissed