Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України строк, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 Цивільного кодексу України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 „Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд, дослідивши заяву, надані докази, зокрема, пояснення свідків, а також письмові докази: -акт про проживання від 07.05.2018 року, посвідчений головою комітету мікрорайону №5 Краматорської міської ради; -свідоцтво про право власності на житло, видане 29.08.1995 року бюро приватизації ЖКО КМЗ ім. В.В. Куйбишева; -технічний паспорт на квартиру за адресою:[ADDRESS]; -товарний чек №2702 від 09.08.2014 року; -замовлення на виготовлення металопластикових дверей від 09.08.2014 року; -договір серії ВК №2678 від 09.08.2014 року; -товарний чек №2695 від 26.08.2014 року; -замовлення на виготовлення металопластикового вікна від 26.08.2014 року; -договір серії ВК №2695 від 26.08.2014 року; -товарний чек №2711 від 19.09.2014 року; -замовлення на виготовлення металопластикового вікна від 19.09.2014 року; -договір серії ВК №2713 від 19.09.2014 року; -товарний чек №ЄЛ062520 від 03.11.2013 року; договір №2308 від 16.02.2015 року про надання послуг з обслуговування газового обладнання; -свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 07.09.2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану; -свідоцтво про поховання від 07.09.2017 року №2391; -витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49148145, виданий 19.09.2017 року Другою Краматорською державною нотаріальною конторою; -постанова державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори від 19.03.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, отже надасть їй право отримати спадщину після померлої. Отже, суд прийшов до висновку про підтвердження факту сумісного проживання між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] у період часу з травня 2011 року по [INFO] (день смерті [PERSON]) за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved