Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.09.2005 вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який розірвано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27.01.2012. За час проживання в шлюбі в них народилися сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок чого вони стали проживати окремо, з липня 2011 року фактичні шлюбні відносини припинені. Рішенням Путивльського районного суду Сумської області з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей, однак станом на 01.05.2017 заборгованість по сплаті аліментів становить 29 540 грн. Вказує на те, що відповідач з липня 2011 року не цікавииться долею дітей, їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаючись на викладене, ст.ст.150,155, 164 СК України, просила позбавити його батьківських прав щодо синів, та стягнути з нього понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Крім того, подав письмові пояснення з яких вбачається що позов він підтримав, Службою у справах дітей Путивльської районної державної адміністрації проводилась перевірка стану виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по відношенню до [PERSON] та [PERSON] В ході перевірки встановлено, що [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками. [PERSON] роз'яснено законодавство про відповідальність за утримання, виховання та навчання малолітніх дітей та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с.42-43). Відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце підготовчого засідання (а.с.60-63,65-66). Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони з 28.09.2005 по 27.01.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.17,18,20). Позивач зареєстрована [ADDRESS], разом з дітьми, однак проживає з ними в будинку по [ADDRESS] де створені належні умови для розвитку, виховання та проживання дітей (а.с.8,19). Діти навчаються в ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 ім.Г.Я.Базими, Батько батьківські збори не відвідує, участі у вихованні синів не бере (а.с.6-7). Відповідно до довідки-розрахунку по в/л 2-292 від 24.10.2011 по стягненню аліментів з [PERSON], станом на листопад 2017 року мається заборгованість в сумі 33 590 грн (а.с.21). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 08.06.2017 [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS] який знаходиться в задовільному стані (а.с.46). Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] від 24.05.2017 видно, що він проживає разом з матір'ю [PERSON], бабою [PERSON], братом [PERSON] та батьком [PERSON]. Батька [PERSON] він бачив останній раз коли йому було 4 роки. Батько ніколи не вітав його зі святами та Днем народження (а.с.52). Крім того, з письмових пояснень [PERSON] від 24.05.2017 видно, що він проживає разом з матір'ю [PERSON], бабою [PERSON], братом [PERSON] та батьком [PERSON]. Про батька [PERSON] йому розповідала мати, але його він не знає і не пам'ятає (а.с.53). Відповідно до висновків психолога з питань ставлення дитини до батька ступеня розвитку між ними родинних зв'язків №161 та №162 від 12.06.2017 діти проїшовши тест "Самооцінка психічних станів" по Айзенку; тест Філіпса на тривожність; тести "Незакінчені речення", "Самооцінка" "Асоціації", тести-малюнки "Неіснуюча тварина", "Дом, дерево, людина", "Моя родина", а також бесіди з учнем про взаємовідносини з однолітками та про взаємовідносини у родині не намалювали і не згадали про свого батька, на запитання про батька [PERSON] відповідав байдуже і неохоче, а [PERSON] зовсім його не пам'ятає і про нього нічого не знає. Діти характеризуються позитивно, батько не цікавиться їх життям і не намагається налагодити з дітьми добрі взаємовідносини (а.с.54-57). [PERSON] 08.06.2017 ознайомлений та попереджений про відповідальність за утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей (а.с.47-48). Згідно з висновком Путивльської районної державної адміністрації №01-21/1636 від 20.06.2017 [PERSON] з 2011 року вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. [PERSON] з дітьми не проживає, не створює належних умов для проживання. Вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що дійсно [PERSON], який є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своїх малолітніх дітей, ухиляється від їх виховання, долею дітей не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов'язками що є підставою для позбавлення його батьківських прав. В силу ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved