Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів з урахуванням фінансових санкцій за наслідками невиконання зобов»язання. Мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] щодо мирного врегулювання спору шляхом передачі [PERSON] [PERSON] відступного в сумі 4 000 доларів 00 центів США із встановленим порядком виплати коштів - до 20 червня 2014 року включно. Проте вказані зобов»язання відповідачем виконані лише частково, кошти сплачені в сумі 2 000 доларів 00 центів, частка невиконаних зобов»язань складає 2 000 доларів 00 центів США. За наслідками неналежного виконання зобов»язання ним нараховано 3% річних від простроченої суми згідно ч.2 ст. 625 ЦПК України, що складає 101 долар 26 центів США, та просить стягнути частку невиконаного зобов»язання за умовами мирової угоди - 2 000 доларів США та 3% річних від простроченої суми - 101 долар 26 центів США, всього - 2 101 долар 26 центів США, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 23 березня 2016 року (а.с.26), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім повідомлення рекомендованого листа (а.с.27). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних відносинах. Так, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] щодо мирного врегулювання спору шляхом передачі [PERSON] [PERSON] відступного в сумі 4 000 доларів 00 центів США із встановленим порядком виплати коштів - до 20 червня 2014 року включно (а.с.9-11). Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом. Відповідно до частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Ухвала суду не була звернута до виконання в примусовому порядку згідно Закону України «Про виконавче провадження», при цьому суд вважає, що сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення коштів від 11 листопада 2015 року № 6-342цс15. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Проте згідно спірних правовідносин вказані зобов»язання відповідачем виконані лише частково, кошти сплачені в сумі 2 000 доларів 00 центів, частка невиконаних зобов»язань складає 2 000 доларів 00 центів США, й за наслідками неналежного виконання зобов»язання позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми згідно ч.2 ст. 625 ЦПК України, що складає 101 долар 26 центів США (а.с.14). Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Сторони угоди засвідчили, що всі умови їм зрозумілі й вони вважають їх справедливими по відношенню до себе та підтвердили свою здатність їх виконувати вцілому. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 2 000 доларів 00 центів США - основного бору (відступного), 101 долар 26 центів США - 3% річних, нарахованих на суму боргу, що вцілому становить 2 101 долар 26 центів США, та еквівалентно до національної валюти України - гривні за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 26 лютого 2016 року (27 грн. 24 коп. за 1 долар США), - 57 238 грн. 32 коп., які підлягають частковому задоволенню, виходячи із курсу валют Національного банку України станом на день ухвалення рішення - 20 липня 2016 року (24 грн. 81 коп. за 1 долар США), а не станом на дату подачі позову до суду, як просить позивач, що вцілому становить 52 132 грн. 26 коп., виходячи із вищенаведених правових підстав. Закінчення строку договору, відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких підстав, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 000 доларів 00 центів США - основного бору (відступного), 101 долар 26 центів США - 3% річних, нарахованих на суму боргу, що вцілому становить 2 101 долар 26 центів США, та еквівалентно до національної валюти України - гривні за офіційним курсом валют Національного банку України станом на 20 липня 2016 року (24 грн. 81 коп. за 1 долар США), - 52 132 грн. 26 коп. За таких правових підстав та встановлених правовідносин, суд вважає, що вимоги є частково обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно, судовий збір згідно частки задоволених вимог в сумі 521 грн. 32 коп. (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 610, 625, 626, 627, 629, 631 ЦК України,

Outcome: partial