Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

20 жовтня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи Брусиловська районна державна адміністрація Житомирської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] більше трьох років не піклується про виховання та утримання своїх малолітніх дітей, не дбає про їх матеріальне забезпечення, не цікавиться умовами проживання дітей, не створює нормальних умов для їх проживання. 20.01.2014 року позивачка була вимушена звернутися до Брусилівського районного суду Житомирської області про позбавлення відповідача батьківських прав, але рішенням суду від 06.05.2014 року їй було відмовлено в позові, однак відповідача було попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання своїх дітей, виконуючи в подальшому обов»язки щодо виховання та утримання дітей. Незважаючи на попередження відповідач не змінив своє ставлення до виховання своїх дітей, за період з травня 2014року [PERSON] ні разу не поцікавився як проживають та виховуються його діти. Діти знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. Посилаючись на ст.ст.164, 165 СК України, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги і позбавити відповідача батьківських прав. Додатково пояснила, що хоче позбавити відповідача батьківських прав, щоб діти були незалежні від нього, він не цікавиться дітьми, діти вже і не згадують про нього. Представник позивача [PERSON] вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, не цікавився життям і здоров'ям дітей, заявив клопотання про винесення заочного рішення по позову, так як відповідач жодного разу в судове засідання не з»являвся. Представник Брусилівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Несенюк С.В. підтримала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він не виконує свої батьківські обов»язки щодо виховання малолітніх дітей, матеріально їх не утримує , життям та здоров»ям дітей не цікавиться. Відповідач неоднаразово викликався в Брусилівську РДА як органу опіки і піклування, однак ні разу не з"являвся. Відповідач [PERSON], в судові засідання не з»явився тричі, про розгляд справи повідомлявся належним чином , про що свідчать поштові повідомлення, від нього не надходило будь-яких заяв чи клопотань, заперечень на позов. За клопотанням представника позивача суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з можливістю ухвалення заочного рішення. Представник позивача, позивач, інші особи, які беруть участь у справі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , зважаючи на наступне: Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. У даному випадку позивачка, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько дітей ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В свою чергу відповідач повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що сторони з 14 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2010 року розірваний, після розірвання шлюбу [PERSON] обрано прізвище «[PERSON]», за згодою сторін дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю. Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що батьком дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], матір?ю - позивачка [PERSON]. Копія рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.05.2014 року, підтверджує, що позивачкою [PERSON] 20.01.2014 року було подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав, однак у задоволенняі позову їй було відмовлено. Однак суд своїм рішенням попередив відповідача [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання своїх дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] , виконуючи в подальшому обов»язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством, контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов»язків покладено на Брусиловську РДА як орган опіки та піклування. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 статті 164 СК України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з довідками начальника відділу ВДВС Брусилівського РУЮ від 06.11.2014 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], станом на 31.10.2014 року становить 6000,0 гривень, та заборгованість [PERSON] за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], станом на 31.10.2014 року становить 12632,60 гривень. Довідка Брусилівського дошкільного навчального закладу «Віночок» від 17.10.2014 року № 323 підтверджує , що дитину [PERSON], [INFO] року до дитячого закладу приводила та забирала із закладу позивачка [PERSON], батько дитини [PERSON] за період з червня місяця 2011 року по даний час ні разу не з»являвся в дитячому закладі і не цікавився життям дитини. Таким чином, сукупністю наведених доказів, які не були спростовані відповідачем іншими належними доказами, підтверджується, що відповідач більше трьох років не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує будь-яких витрат на утримання та харчування, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, що оцінюється судом як ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved