Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

03.01.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що на протязі 6 місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Неповнолітня дитина проживає з відповідачем. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час проживають окремо, вважає що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу не має. Тому змушений звернутися до суду. 13.01.2020 року позов прийнято до розгляду судом, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання. Сторони у підготовче судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення, відзиву на позов не подавала, просила прізвище не змінювати, місце проживання дитини визначити з нею.. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 16 серпня 2016 року зареєстрували шлюб у Житомирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1373, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження / а.с.4/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та обставини, які було встановлено судом, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітньої дочки суд визначає з матір`ю, відповідачем у справі, про що спору не виникало. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Судові витрати суд не стягує з відповідача, а покладає на позивача відповідно до його клопотання.

Outcome: approved