Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

21 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2000 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області, актовий запис № 15. Від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає з серпня 2017 року. Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі (а.с.17). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглянути без його участі(а.с.18). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 11.03.2000 року між позивачкою та [PERSON] Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецькій області, зареєстрований шлюб, актовий запис № 15(а.с.6). Від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач(а.с.8). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.7). Відповідач працевлаштований, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, здоровий, хронічними захворюваннями не страждає, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Матеріали справи свідчать про те, що сторони не проживають разом, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання його неповнолітньої доньки. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2. ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивача та платника аліментів, стану здоров"я неповнолітньої дитини, а також того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дітей, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої доньки, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, визначених ст. 7 СК України, суд вважає необхідним та достатнім для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини та стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що в грошовому вираженні складає 640,00 гривень, а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved