Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач звернулася з позовом до суду до [PERSON] про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 2633 від 04.01.1999 року, мати позивача [PERSON] та брат [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . 19.09.2015 року [PERSON] склала заповіт відповідно до якого усе своє майно заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку виявилось неможливим, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, частки співвласників у спільній власності на нерухоме майно не визначені. У зв`язку із викладеним позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з"явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо задоволення позову немає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, врахувавши думку представника відповідача, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 2633 від 04.01.1999 року [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . (а.с.6) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.12.2019 року. (а.с.4) Відповідно до заповіту від 19.09.2015 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.8) Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку виявилось неможливим, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, частки співвласників у спільній власності на нерухоме майно не визначені, що підтверджується листом Хмільницької державної нотаріальної контори № 656/02-14 від 07.10.2020 року. (а.с.7) Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За ч. 2 ст. 370\~ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач є спадкоємцем співвласника у спільному сумісному майні, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved