Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

05 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до КП «ЖКС «Вузівський» про визнання недійсним додаткової угоди, зобов`язання здійснити перерахунок, посилаючись на те, що старший мастер КП «ЖКС «Вузівський» [PERSON] запропонував їй укласти Додаткову угоду № 1 від 25.04.2019 до Договору № 117 від 14.03.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , який вона підписала шляхом введення її в оману з боку [PERSON] . Відповідно до Додаткової угоди N 1, пункт 10 ціна послуги з управління становить 6,18 грн. (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,18 грн., відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0 грн. на місяць. Позивач зазначає, що [PERSON] навмисно ввів її в оману, користуючись похилим віком, поганим здоров`ям, не вказаними та не роз`ясненими правами тощо, для легалізації тарифу 6.18 грн. Позивач вважає, що відповідач протиправно та необґрунтовано в односторонньому порядку без погодженням з співвласниками змінив ціну на послуги з управління до 6,18 грн. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Позивач вважає, що відповідач протиправно та необґрунтовано в односторонньому порядку без погодженням з співвласниками змінив ціну на послуги з управління до 6,18 грн. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Представник відповідача КП «ЖКС «Вузівський» проти задоволення позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, у якій посилався на безпідставність та необгрунотованість позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Судом встановлено, що 25.04.2019 року позивачем та відповідачем була підписана Додаткова угода № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до «Додаткової угоди N° 1» пункт 10 «Договору» викладено у такій редакції: ціна послуги з управління становить 6,18 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,18 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0 гривень на місяць. Відповідно до «Додаткової угоди N 1» пункт 10 «Договору» ціна послуги з управління становить 6,18 грн. (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,18 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0 грн. на місяць. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» правовідносини щодо захисту прав споживачів регулюються цим Законом, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу(ч.2 ст.509 ЦК України). Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628 ЦК України, встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з положенням, передбаченим ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує про те, що не маючи часу та можливості ознайомитись з оспорюваною Додатковою угодою № 1 від 25.04.2019 до Договору № 117 від 14.03.2019 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] (так як прямувала до лікаря через погане самопочуття та під тиском, що без її підпису Співвласникам не будуть надані субсидії) підписала Додаткову угоду № 1 шляхом введення її в оману з боку гр. [PERSON] . З копій чисельних заяв та звернень на адресу відповідача, які додані до позовної заяви, також вбачається, що позивач начебто не ознайомлювалась зі змістом оспорюваної Додаткової угоди № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 (не читала її у зв`язку з поганим самопочуттям). Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне надання послуг з боку відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивач на підставі протоколу від 06.03.2019 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням [ADDRESS] , була обрана як уповноважена особа під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, яким був визначений відповідач у даній справі. Зі змісту оспорюваної Додаткової угоди № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 вбачаться, що сторони (позивач та відповідач) домовились погодити і затвердити в нових редакціях Додаток 4 «Вимоги до якості послуги з управління будинком» та Додаток 5 «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території» до Договору № 117 від 14.03.2019. У зв`язку з погодженням і затвердженням в нових редакціях додатків до договору, сторони домовились пункт 10 Договору № 117 від 14.03.2019 викласти у новій редакції, а саме:«Ціна послуги з управління становить 6,18 гривень (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,18 гривень відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис витрат), що міститься у додатку 5 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0 гривень на місяць." Додаткова угода № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 підписана як позивачем, так і відповідачем без будь-яких зауважень та протоколів розбіжностей. Наведені вище обставини дають всі підстави стверджувати, що: зміст Додаткової угоди № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 не суперечить жодному акту законодавства, позивач мала необхідний обсяг цивільної дієздатності (протокол від 06.03.2019); волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі (факт підписання додаткової угоди без будь-яких зауважень); Додаткова угода № 1 до Договору № 117 від 14.03.2019 спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею (вартість надання послуг була змінена за взаємною згодою сторін з метою забезпечення належного утримання будинку (спільного майна) та прибудинкової території). З приводу доводів позивача про укладання оспорюваної Додаткової угоди № 1 під впливом обману, а також неналежного надання послуг з боку відповідача, необхідно відзначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У свою чергу, згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України,якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У Постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (пункти 7, 19, 20) було роз`яснено наступне. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Помилка внаслідок власного недбальства,незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Таким чином, за змістом ст. 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Аналогічно в силу положень ст. 230 ЦК України оспорюваним є правочин, вчинений під впливом обману. Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов`язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі, зокрема, статті 230 ЦК України, необхідно враховувати, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. З документів, доданих до позовної заяви, не вбачається факт введення відповідача позивачем в оману, або підписання позивачем оспорюваної Додаткової угоди № 1 від 25.04.2019 до Договору № 117 від 14.03.2019 під впливом помилки. Про відсутність даних факторів впливу також свідчить та обставина, що оспорюваний правочин був укладений у квітні 2019 року, в той час, як позов було подано у травні 2021 року. З приводу наявних у матеріалах справи заяв, звернень та претензій вони не можуть розцінюватись як належні або допустимі докази неналежного виконання КП «ЖКС «Вузівський» своїх зобов`язань за Договором 117 від 14.03.2019. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2013 № 970 був затверджений Порядок проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, а також форма акту - претензії (пункт 11) Згідно з положенням, передбаченим ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у позовній заяві [PERSON] до КП «ЖКС «Вузівський» про визнання недійсним додаткової угоди, зобов`язання здійснити перерахунок слід відмовити.

Outcome: dismissed