Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої затопленням. 17 грудня 2020 року надали до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просять суд стягнути з КП «Кривбасводоканал» на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої затопленням 215 498, 38 гривень, інфляційні збитки на суму 109 998, 84 гривень, компенсацію моральної шкоди 10 000, 00 гривень та судовий збір в сумі 2706,18 гривень, на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди 5000 гривен та суму судового збору 1099, 99 гривень. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина домоволодіння [ADDRESS] . Разом з нею мешкає її син [PERSON] .. Згідно п.п. 1.1 Договору № с-15-32/103 від 10 червня 2009 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, КП «Кривбасводоканал» зобов`язується забезпечити її як власника домоволодіння та членів її сім`ї питною водою та прийняти від неї стічні води при наявності. У п. 1.3 Договору містяться характеристики будинку, а саме підключення його до системи центральної каналізації. У період часу з 12-00 години 05 лютого 2016 року до 06-00 години 06 лютого 2016 року відбулася аварія каналізаційної системи по вул. Харцизській у м. Кривому Розі в результаті чого каналізаційними водами затоплено, крім інших, будинок [ADDRESS] . У період аварії, яка тривала протягом 18 годин дуже постраждало усе майно, побутова техніка, корпусна та м`які меблі, що були розташовані у будинку. Після письмового звернення до відповідача КП «Кривбасводоканал» від 08 лютого 2016 року їм була надана відповідь за вих.. № 266-01 від 22.02.2016, з якої вбачається, що 05 лютого 2016 року сталася аварія, причиною якою стало засмічення самопливного каналізаційного колектора Д400мм в районі перехрестя вулиць Косарева - Харцизська. Дана інформація була підтверджена шляхом виїзду на місце події бригади слюсарів АВР служби мереж водовідведення. Промивка та прочистка колектора була завершена 06 лютого 2016 року. Відповідач визнав причину аварії та затоплення її домоволодіння засмічення каналізаційного колектора, що знаходиться у причинному зв`язку із наслідками, що наступили, а саме пошкодження її майна. Одразу, після початку аварії, того, як усі каналізаційні води великим струмом почали через унітаз, раковини наповнювати приміщення, будинку була викликана аварійна служба «Кривбасводоканалу», яка прибула на місце аварії лише через майже дві години. Каналізаційні стоки дві години безперебійно лилися під сильним струмом з унітазу та кухонних раковин. Рівень каналізаційних вод у приміщенні швидко піднімався, миттєво затоплюючи меблі, килими, побутову техніку. За 10 хвилин рівень каналізаційних вод у приміщенні площиною 70 кв.м піднявся на 40 см. Від такого тиску струму вирвало закріплений унітаз. На допомогу прибігли сусіди. 15 дорослих людей черпали відрами та виносили миття на подвір`я не встигали боротися із наслідками аварії, рівень каналізаційних вод збільшувався затоплюючи усе що було в оточенні. Однак, усі сподівання на приїхавшу аварійну бригаду КП «Кривбасводоканал» були марні. Протягом 18 годин вони не мали змоги усунути причини аварії. Пробурили увесь асфальт по вул.. Харцизській, проте колодязя так і не знайшли. Однак, відсутність інформації та технічної документації, щодо місця розташування головних колодязів каналізаційної системи та оперативного доступу до неї працівників КП «Кривбасводоканал» приводить до відчаю. Пасивність працівників відповідача, які нічого не робили протягом тривалого часу 18 годин за для усунення аварії призводила до паніки, психічного нервового зриву позивачів, які не покладаючи рук боролися із лихом, яке руйнувало усе майно, що було придбано тривалими багаторічними зусиллями, та усе з вини халатних дій відповідача псується умить. Двічі викликалась швидка медична допомога позивачу [PERSON] , яка від нервового потрясіння занедужала, від психічного перенапруження піднявся тиск, боліло серце. В результаті аварії було зіпсоване майно, що належить позивачам. Від тривалого стояння води відклеїлись шпалери, видулася штукатурка, почорніли стіни від сирості та плісняви, розбухли дерев`яні двері, уся побутова техніка наповнилася грязєвими масами, мікробами, бактеріями, усе вийшло з ладу: унітаз зламаний, вану та раковину неможливо використовувати. Від смороду та затхлого запаху у будинку неможливо проживати, грязєві маси затекли у всі можливі місця де досягали, каналізаційної води стояло у будинку на рівні більше ніж метр. Висновком експертної оцінки суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] досліджено збитки, які було спричинено позивачам, як власникам домоволодіння [ADDRESS] в результаті затоплення стічними водами з центральної міської каналізаційної системи, яка визначена комбінованим методом складає 208 796 грн. без урахування НДС. За висновок експерта позивачкою було сплачено 3200 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 02/03-16, які додає. Згідно довідки №000404 від 09 березня 2016 року виданої [PERSON] КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» та виписки з особової карти хворого [PERSON] була на прийомі у лікаря невропатолога 26.02.2016 року, який встановив діагноз: ситуаційний реактивний синдром та призначив лікування, 04 березня 2016 року також було призначене медикаментозне лікування. На придбання призначених ліків було витрачено загалом: 1002,38 грн., згідно чеків від 05.03.2016 р. на суму 300 грн. , 422,94 грн. та 100 грн., чек від 23.03.2016 р. - 57,00 грн., чек від 15.03.2016 р - 55,44 грн., чек від 04.04.2016 року - 67,00 грн.( оригінали чеків додаю). Які також,як збитки, просить стягнути з відповідача. Крім того, під час затоплення сточними водами було пошкоджено телефон SamsungI9300, не працював дисплей, причиною пошкодження визнано затоплення дисплею, вартість ремонту дисплея становила 2500 грн.. Загальна сума збитків визначається із: 208 796 гривень (матеріальні збитки завдані домоволодінню та майну затопленої кімнати); 3200 гривень (вартість висновку/звіту суб`єкта оціночної діяльності); 1002, 38 гривень (вартість придбання призначених лікарем ліків) та 2500 гривень (вартість ремонту дисплея телефону Самсунг) загалом у сумі 215 498,38 гривень (двісті п`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім гривень 38 копійок). Разом з тим, позивачі вважають, що завдані матеріальні збитки (як фактично сплачені кошти так і нараховані збитки) підлягають індексації та збільшенню внаслідок дії інфляційних процесів та знецінення національної грошової одиниці України за період тривалого розгляду цивільної справи в суді першої інстанції. Так, позивач [PERSON] , як потерпіла власним майном від аварії на мережі водовідведення, оцінивши розмір майнової шкоди спричиненої затопленням домоволодіння [ADDRESS] , та отримавши звіт виготовлений СОД ФОП [PERSON] , сума збитків за яким складає 208 796,00 (двісті вісім тисяч сімсот дев`яносто шістьгривень), має право очікувати таке відшкодування задля відновлення власного житла. Тому, враховуючі тривалість судового розгляду, внаслідок штучного затягування (недобросовісна процесуальна поведінка) з боку представників відповідача, позивач має право очікувати справедливого відшкодування збитків на розраховану суму майнової шкоди виходячи з суми 208 796,00 гривень з якої і розраховане інфляційне збільшення. Таким чином інфляційні збитки розраховуються з дати виготовлення звіту від 02.03.2016 року по 15.12.2020 року, з суми загальних збитків 208 796 гривень. Та складають: 106 607,03 гривень (інфляційне збільшення). Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період: 1.51057986 Інфляційне збільшення: 208 796,00 x 1.51057986 - 208 796,00 = 106 607,03 грн. Витрати 3200 гривень, понесені [PERSON] на оцінку майнової шкоди спричиненої затопленням домоволодіння [ADDRESS] , даний звіт виготовлено СОД ФОП [PERSON] , за актом приймання - передачі виконаних робіт з оцінці ринкової вартості майнової шкоди, датою підписання сторонами від 02 березня 2016 року (сума збитків складає 208 796,00 (двісті вісім тисяч сімсот дев`яносто шістьгривень) - аркуші справи 20, 21. Таким чином інфляційні збитки розраховуються з дати виготовлення звіту від 02.03.2016 року по 15.12.2020 року, з суми витрат 3200 гривень. Та складають: 1 633,86 гривень (інфляційне збільшення). Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період:1.51057986 Інфляційне збільшення: 3 200,00 x 1.51057986 - 3 200,00 = 1 633,86 грн. Витрати понесені [PERSON] на придбання призначених лікарем ліків на загальну суму 1002, 38 гривень (аркуші справи 26, 27, 28, 29, 31). Таким чином інфляційні збитки розраховуються з дати придбання останніх ліків за чеком від 04.04.2016 року по 15.12.2020 року, з суми загальних витрат 1002, 38 гривень. Та складають: 496,61 гривень (інфляційне збільшення). Розрахунок 1 здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період: 1.49562362 Інфляційне збільшення: 1 002,00 x 1.49562362 - 1 002,00 = 496,61 грн. Витрати понесені [PERSON] на ремонт та заміну дисплейного модулю телефону Самсунг I9300 на загальну суму 2 500 гривень (аркуш справи 25). Таким чином інфляційні збитки розраховуються з дати оплати ремонту телефону Самсунг I9300 за довідкою від 15.02.2016 року по 15.12.2020 року, з суми загальних витрат 2 500 гривень. Та складають: 1 261,34 гривень (інфляційне збільшення). Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період: 1.50453754 Інфляційне збільшення: 2 500,00 x 1.50453754 - 2 500,00 = 1 261,34 грн. Таким чином інфляційне збільшення складається із сум :106 607,03 грн.+ 1 633,86 грн. + 496,61 грн.+1 261,34 грн. та становить загалом : 109 998,84 гривень. Ухвалою суду від 15 квітня 2016 року позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк усунення недоліків. Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року позивачем усуненні недоліки зазначені в ухвалі суду від 15.04.2016 року та провадження по справі було відкрито. Представником відповідача були надані письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких остання просила відмовити у її задоволені. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначила, що заява [PERSON] , [PERSON] про збільшення позовних вимог по справі №214/2237/16-ц, безпідставна, необґрунтована. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України основним завданням суду під час розгляду справи є всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, сприяння реалізації сторонами їх прав та обов`язків. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як убачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №63-20 від 26.11.2020 року по цивільній справі №214/2237/16-ц, виконані будівельні роботи з обладнання санвузлу каналізаційного випуску оглядового колодязю житлового будинку [ADDRESS] не відповідають вимогам пунктам 19.28, 19.29 ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній трубопровід та каналізація». Так, саме невідповідність вимогам пунктів 19.28, 19.29 ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній трубопровід та каналізація» виконання будівельних робіт з обладнання санвузлу каналізаційного випуску оглядового колодязю житлового будинку [ADDRESS] , а також не здійснення власником будинку [ADDRESS] заходів щодо захищення від підтоплення стічною рідинною сан прибору (унітазу), який знаходиться у підвальному приміщенні будинку у разі підвищення рівня стоків у самопливному каналізаційному колекторі Д400, при улаштуванні внутрішньо будинкової мережі, стали причиною затоплення 05.02.2016 року приміщення в підвальному поверсі, зазначеного вище домоволодіння. Зважаючи на те, що вказані вище обставини виключають факт протиправних дій (бездіяльності) саме відповідача, причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, тому підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні. Позовна заява також не містить даних про те, у чому полягає протиправність поведінки саме відповідача. Крім того, як було зазначено у запереченнях на позовну заяву вих. 394 від 16.05.2016 року (наявні в матеріалах справи) та у додаткових поясненнях вих. 14670 від 15.12.2020 року, всупереч положенням законодавства, на момент затоплення 05.02.2016 року приміщення в підвальному поверсі будинку [ADDRESS] ,приєднання індивідуального житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення було здійснено без отримання позивачами Технічних умов, а будівництво системи водовідведення без відповідного проекту, тобто самовільне підключення. Щодо нарахування інфляційних збитків . Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 11 ЦК України підставами для виникнення грошових зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Грошові зобов`язання можуть виникати із договорів та інших правочинів, внаслідок завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди, у разі безпідставно набутого майна, а також у випадку трансформації зобов`язання в грошове шляхом присудження до виплати грошової компенсації за рішенням суду - ч.5 ст. 11 ЦК України. В правовій системі України: законодавстві, судовій практиці та науковій доктрині, грошові зобов`язання виділяються в самостійну категорію і регулюються нормами права, які застосовуються до даного виду зобов`язань. Відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання передбачена ст.625 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що «у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду», не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК в разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність. Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності(лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 №10-74/0/4-13). Таким чином, дія ч.2 ст.625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. Отже, передбачена ст. .625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Враховуючи те, що зобов`язальні правовідносини не виникають з рішення суду, а виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність, а також зважаючи на те, що вина у заподіянні як матеріальної, так і моральної шкоди, протиправність дій (діяльність чи бездіяльність) Комунального підприємства «Кривбасводоканал», причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, у вигляді затоплення будинку [ADDRESS] , у визначеному законом порядку не встановлено, підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до комунального підприємства «Кривбасводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відсутні, а тому, вимоги щодо нарахування та стягнення інфляційних збитків є безпідставними. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки вимоги позивачів про стягнення майнової шкоди є безпідставними, не підлягають задоволенню і вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, яка має похідний характер. Щодо спливу строків позовної давності. Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Вимоги про стягнення грошових коштів передбачених ст. 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Натомість, позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, визначено період нарахування інфляційних втрат з дати виготовлення звіту про оцінку майнової шкоди від 02.03.2016 року, що є за межами загального строку позовної давності тривалістю у три роки. Позивачі та їх представник до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав зазначених у запереченнях. Крім того пояснила, що не оспорюють сам факт затоплення будинку позивачів, але не погоджуються з ти, що затоплення сталось з вини відповідача. Позивачами було з порушеннями ДБН встановлено сан.прилад - унітаз, через який сталось затоплення, після ліквідації затоплення не виявлено запірної арматури, яка мала стримувати затоплення. Встановлення та підключення санітарного приладу - унітазу не було погоджено з відповідачем. Таким чином, вважає, що відсутня вина відповідача у причинені шкоди. Після затоплення, 12.09.2016 надавались Технічні умови позивачці щодо умов водопостачання та водовідведення, як особливі умови водовідведення вказано на необхідність встановлення запірного пристрію. До цього, таких зауважень не було. Крім того, вважає, що позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат подані з порушенням строків позовної давності. Вона особисто була присутня при проведені експертом будівельної експертизи в листопаді 2020 року, з часу затоплення минуло 4 роки, тому не можливо дати оцінку обстановці на час затоплення. Справа перебуває на розгляді суду з квітня 2016 року, їй не відомо чи погоджувались попередні представники відповідача з оцінкою майна, запропонованою позивачами. За час її представництва питання про призначення товарознавчої експертизи не ставилось. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши в сукупності усі матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди « від 31 травня 1995 року № 4 моральної втратою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних іншими особами. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору дарування від 24.07.1999 року належить Ѕ частина житлового будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16 Т. 1). 10.06.2009 року між КП «Кривбасводоканал» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір № С-15-32/103 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Згідно п.п. 1.1 Договору № с-15-32/103 від 10 червня 2009 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, КП «Кривбасводоканал» зобов`язується забезпечити її як власника домоволодіння та членів її сім`ї питною водою та прийняти від неї стічні води при наявності. У п. 1.3 Договору містяться характеристики будинку, а саме підключення його до системи центральної каналізації (а.с. 12-14 Т.1). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19 Т. 1). З відповіді директора КП «Кривбасводоканал» від 22.02.2016 року вих..№ 266-01, встановлено, що 05.02.2016 року надійшла інформація щодо засмічення самопливного каналізаційного колектора Д400мм, в районі перехрестя вулиць Косарева - Харцизська, яка була підтверджена шляхом виїзду на місце події бригади слюсарів АВР служби мереж водовідведення Саксаганського району Прочистка самопливного колектора Д400мм по вул. Харцизська була завершена 06.02.2016 року і його робота нормалізована (а.с. 15 Т. 1). Протоколом огляду місця події від 02.06.2016 року встановлено, що об`єктом огляду було домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] . При огляді території домоволодіння встановлено. Що будинок одноповерховий, мається цокольне приміщення яке складається з двох кімнат та вбиральні, в ході огляду яких встановлено на підлозі знаходиться вода, стіни в кімнаті на рівні 1 м вкриті грибковими масами, пліснявою, відчутний запах каналізації. При огляді вбиральні встановлено, мається унітаз з якого під тиском витікає вода, вказана вода із унітазу витікає по кімнатам цокольного приміщення. Як повідомила власниця домоволодіння [PERSON] 5.02.2016 року біля 15-00 години із за засмічення центрального колектору каналізації який розташований за адресою [ADDRESS] (а.с. 112-113 Т. 1). З оглянутого в судовому засіданні відеозапису процесу затоплення будинку по [ADDRESS] , наданого позивачами, зроблено під час аварії, вбачалося, що каналізаційні стоки безперебійно сильним струмом через унітаз заповнили приміщення будинку, затопивши меблі, пошкодивши і інше майно (а.с. 114 Т. 1). Відповідно до протоколу виїзної наради щодо обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 25.03.2016 року, вбачається, що власникам домоволодіння [ADDRESS] для відшкодування моральних та матеріальних збитків необхідно звернутися до суду (а.с. 126 том. 2). Листом завідуючого відділом житлово-комунального господарства щодо обстеження домоволодіння за адресою [ADDRESS] , вбачається, 05.02.2016 о 12-30 годині до диспетчера КП «Кривбасводоканал» надійшла заявка щодо затоплення домоволодіння [ADDRESS] каналізаційними стоками. Бригадою дільниці мереж водовідведення Саксаганського району КП «Кривбасводоканал» здійснено виїзд на місце 05.02.2016 року о 14-00 годині встановлено, що внаслідок засмічення магістрального трубопровода водовідведення Д400 на вул. Харцизській було затоплено зазначене домоволодіння. Роботи щодо прочищення вказаного магістрального трубопроводу тривали до шостої ранку 06.02.2016. При обстежені зазначеного домоволодіння встановлено, що внаслідок затоплення будинку каналізаційними стоками було пошкоджено меблі, битову техніку, обої на стінах та стіни першого поверху, засмічено підлогу, зруйновано унітаз. Крім цього, прийшла в непридатність білизна, подушки, одіяла, посуд, взуття , одяг (а.с. 243 Т. 1). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що 05 лютого 2016 року дійсно мало місце затоплення будинку № 103 по вулиці Харцизська в м. Кривому Розі, в наслідок засмічення самопливного каналізаційного колектора Д400мм, в районі перехрестя вулиць Косарева - Харцизська. 02 березня 2016 року СОД ФОП [PERSON] за заявою позивача було складено звіт, відповідно до якого ринкова вартість майнової шкоди, спричиненого власнику житлового будинку за адресою [ADDRESS] , внаслідок залиття стічними водами з центральної міської каналізації, склала 208 796, 00 грн.(а.с. 32- 50 Т. 1). Вартість послуг за проведення дослідження оцінщиком становить 3200 грн. (а.с. 20-22 Т. 1). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 63-20 від 26 листопада 2020 року та фото-таблиці до нього (а.с. 111-140 Т. 2), виконанні будівельні роботи з обладнання санвузлу, каналізаційного випуску, оглядового колодязю житлового будинку [ADDRESS] відповідає вимогам ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній трубопровід та каналізація» в пунктах 18.3, 19.1, 19.2, 19.8, 19.26. В пунктах 19.28, 19.29 - не відповідає. Існує необхідність прийняття власниками будинку [ADDRESS] заходів щодо захищення від підтоплення стічною рідиною сан прибору (унітазу), який знаходиться у підвальному приміщенні будинку у разі підвищення рівня стоків у самопливному каналізаційному колекторі Д400, при улаштуванні внутрішньо будинкової мережі на сьогодення. На момент підтоплення будинку, експерт не був присутній на об`єкті дослідження, тому надати відповідь на питання № 2: Чи існувала необхідність прийняття власником вищевказаного будинку заходів щодо захищення від підтоплення стічною рідиною сан прибору (унітаз), який знаходиться у його заглибленому приміщенні у разі підвищення рівня стоків у самопливному каналізаційному колекторі Д400мм, при улаштуванні внутрішньо будинкової мережі та на момент підтоплення будинку (встановлення на випуску з будинку автоматичної запірної арматури, каналізаційного затвору тощо), відповідно до вимог п. 19.28 ДБН В 2.5-64:2012 Внутрішній водопровід та каналізація. Крім того, з наданої довідки № 000404 від 09.03.2016 року, виданої [PERSON] КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» та виписки з особової картки хворого, [PERSON] була на прийомі лікаря невропатолога 26.02.2016 року, який встановив діагноз: ситуаційний реактивний синдром, та призначив лікування. 04 березня також було призначено медикаментозне лікування. На придбання призначених ліків позивачем було витрачено загалом 1002, 38 гривень згідно чеків (а.с. 29, 31 Т. 1). Відповідно до технічних умов № 83 від 12.09.2016 на приєднання індивідуального житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення, замовника [PERSON] , індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . Особливими умовами вказані: використати існуюче підключення до самопливної каналізації Д400, виконавши реконструкцію каналізаційного випуску будинку. В зв`язку з тим, що рівень борти санітарно-технічного приладу (унітазу) розташований нижче відмітки люка каналізаційного колодязя на підключенні , встановити запірний пристрій, передбачений п.19.28 ДБН В.2.5-64:2012 (а.с. 200 том2). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду існує презумпція завдавача шкоди, згідно якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Тобто, саме представник відповідача має довести відсутність своєї вини у затоплені будинку позивача. Слід зазначити представником відповідача не було надано суду доказів на спростування їх вини. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що у разі належного встановлення унітазу в будинку не сталося затоплення, оскільки експертом у висновку зазначено, що на момент підтоплення будинку, експерт не був присутній на об`єкті дослідження. А в Технічних умовах № 83 від 12.09.2016 (а.с.200 том 2) наданих відповідачем позивачці мається єдине застереження про необхідність встановлення запірного пристрою. Позивачі стверджують, що запірна арматура у водовідведення малась, але її знесло під тиском стокових вод під час аварії 5 лютого 2016 року.Дані твердження позивачів відповідачем не спростовані.Відповідно до технічної документації на житловий будинок [ADDRESS] «Криворізького БТІ» (а.с. 31-38 том 2) остання реєстрація поточних змін відбувалась 2.08.2002, а Догові про надання послуг с централізованого постачання холодної води і водовідведення між сторонами укладено 10.06.2009 (а.с.12-14 том 1) та ніяких застережень щодо користування системою водовідведення не мало. Таким чином, відповідачем не доведено, що аварійна ситуація сталась, а в її наслідок затоплення будинку позивачки та пошкодження майна позивачів, в наслідок помилок в підключенні до системи каналізації. Як слідує з положень ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілій, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкоджених речей. Виходячи з аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їх будинку та майна у зв`язку з його затопленням. В обґрунтування розміру завданих збитків внаслідок затоплення будинку позивачем було надано Звіт про оцінку майнової шкоди, . Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд приймає до уваги Звіт про оцінку шкоди, яким зокрема визначено розмір матеріальних збитків внаслідок залиття квартири, оскільки він є належним доказом в розумінні поняття доказів , визначеними нормами ЦПК України на час звернення позивачів до суду в 2016 році. Крім того, за час розгляду справи від сторін не надходило клопотань про призначення судово-товарознавчої експертизи, таким чином сторонами не оспорюються факт спричинення шкоди, об"єм та вартість пошкодженного майна. Таким чином, судом встановлено факт затоплення будинку позивача, що підтверджується відповідним листом, протоколом виїзної наради щодо обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] від 25.03.2016 року, причину та розмір завданої шкоди майну позивачам, отже загальний розмір матеріальних збитків, заподіяних позивачам внаслідок затоплення будинку, яке трапилось 05 лютого 2016 року. Щодо заявлених збільшених позовних вимог про стягнення інфляційних збитків суд приходить до такого. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Враховуючи зазначене, законодавством передбачене нарахування інфляційних втрат (збитків) за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Таким чином, завдані матеріальні збитки (як фактично сплачені кошти так і нараховані збитки) підлягають індексації та збільшенню внаслідок дії інфляційних процесів та знецінення національної грошової одиниці України за період тривалого розгляду цивільної справи. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь відповідачів моральної шкоди, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В п.1 ч.2 зазначеної статі встановлено що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди « від 31 травня 1995 року № 4 моральної втратою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних іншими особами. В судовому засіданні встановлено, що Позивачі в результаті дій ( бездіяльності) відповідача, які виразилися в халатності та несвоєчасному обстеженні каналізаційних колодязів, в результаті чого було затоплено каналізаційними водами їх домоволодіння, яке тривало 18 годин, пошкодження їх майна, що спричинило нервовий струс, порушення їх звичного ритму життя, неможливість подальшого проживання у своєму будинку. Тому, з урахуванням вище викладено, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень та на користь [PERSON] у розмірі 5000 гривень. В частині позову щодо стягнення витрат пов`язаних з проведенням оцінки майнової шкоди у сумі 3200 та витрат на ліки у сумі 1002, 38 гривень, суд приходить такого. Так в судовому засіданні не наведено жодних підстав, що сума сплачена за проведення оцінки майнової шкоди відноситься до вичерпного переліку витрат пов`язаних з розглядом справи, передбаченим ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Щодо стягнення суми на придбання ліків, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що придбання ліків дійсно було пов`язано з діями чи бездіяльністю відповідача, тому вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в частині стягнення витрат з проведенням оцінки майнової шкоди у сумі 3200 та витрат на ліки у сумі 1002, 38 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь позивачів,

Outcome: partial