Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

03.07.2020 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17.11.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконавчому комітеті Добротівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 19. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з нею. Зазначає, що після реєстрації шлюбу у них були нормальні сімейні відносини. Однак, відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, час від часу вчиняв безпричинні сварки, скандали та ображав її нецензурними словами у присутності дітей. Протягом останніх двох років така його поведінка стала регулярною. Крім того, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору та витрат за надання їй професійної правничої допомоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Заперечував відносно розірвання шлюбу, стверджував, що хоче зберегти сім"ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. Ухвалою суду від 04.08.2020 року сторонам було надано два місяці для примирення та налагодження подружнього життя. Однак, наданий судом строк для примирення бажаного результату не дав, так як сторони не вживають заходів для примирення, шлюб існує формально. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, який зареєстровано 17.11.2007 року у виконавчому комітеті Добротівської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 19, яке долучене до матеріалів справи (а.с.4). Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з позивачем. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач [PERSON] не має наміру підтримувати їх в подальшому, та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає. За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з позивачем [PERSON] . При розірванні шлюбу прізвище позивачу [PERSON] - не змінювати. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої стороною позивача розрахункової квитанції № 09/2020 від 02.07.2020 року, витрати на правничу допомогу склали 600 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн. 00 коп. згідно розрахункової квитанції № 09/2020 від 02.07.2020 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 1440 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved