Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

04.02.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , який засуджений до позбавлення волі. Свою заяву мотивує тим, що 27.03.2019 року вона з [PERSON] зареєстрували шлюб в Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Від шлюбу у них дітей немає. [PERSON] засуджений 05.09.2018 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі та відбуває покарання в державній установі «Маневицька виправна колонія № 42». Зазначає, що відносини з [PERSON] поступово почали погіршуватись, зникли взаєморозуміння, взаємоповага, почалися сварки під час побачень та по телефону на грунті ревнощів з боку чоловіка, що спричиняє позивачці душевні страждання. У зв`язку з чим втратились почуття любові та поваги. Заперечує щодо надання строку на примирення. Просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON] , належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи з роз`ясненням його прав. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 27.03.2019 року заявниця та [PERSON] зареєстрували шлюб в Маневицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27.03.2019 року (а.с. 4). Від шлюбу подружжя дітей немає. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON] засуджений 05.09.2018 року вироком Луцького міськрайонного суду за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі та відбуває покарання в державній установі «Маневицька виправна колонія № 42», що підтверджується копією довідки та вироку суду (а.с. 8-11). Крім того, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритись, що свідчить про дійсність намірів щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки зміна прізвища відноситься до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану після розірвання шлюбу, тому вимога заявника відновити їй дошлюбне прізвище не підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial