Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

19.10.2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи це тим, що її чоловіку [PERSON] , як члену КСП «Росія» було надано право на земельну частку (пай) та надано у власність землю сільськогосподарського призначення, загальною площею 12,43 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю. В 2020 році її чоловік вирішив отримати на вказані земельні ділянки Витяги з ДЗК. Після чого стало відомо, що в реєстрі в відомостях щодо однієї земельної ділянки невірно зазначена площа ніж та, що зазначена в реєстрі права власності. Новотроїцький відділ ГУ Держгеокадастру в Херсонській області повідомив, що в наслідок помилки виникла розбіжність у вказанні площі землі 12,43 га та 8,0163 га. [INFO] [PERSON] помер. Вона є спадкоємцем за законом, інших осіб, які мають право на спадщину не має. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, площею 8,0163 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 12.05.1973 року. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2020 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області. Відповідно до державного акту серії І-ХС №034560 від 21.06.2002 року площа земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] становить 12,43 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області /а.п. 6/. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.01.2018 року №109948494, вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 8,07 га, кадастровий номер 6524455100:04:083:0013 /а.п. 5/. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.02.2020 року №НВ-6507677022020 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, загальною площею 8,0163 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області /а.п. 7-8/. З кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що розмір земельної ділянки відповідає розміру вказаному у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.п. 9/. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) підтверджено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкову справу заведено та відповідно до заяви від 27.05.2020 року №149 [PERSON] , яка є дружиною померлого, звернулась за прийняттям спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , тому відповідно до ст. 1216 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги та має право на спадкування, з огляду на те, що у встановлений законом шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась лише позивач. [PERSON] , була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Росія». Рішенням Новотроїцької селищної ради від 11.12.2001 року №239 «Про затвердження технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього ксп «Росія» - затверджено технічну документацію зі складання державного акт на право приватної власності на земельну частку (пай) в натурі із земель колективної власності колишнього ксп «Росія» [PERSON] площею 12,43 га. З інформації Відділу у Новотроїцькому районі ГУ Держгеокадастру в Херсонській області від 28.05.2021 року вбачається, що згідно технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) громадянам із земель колишнього ксп «Росія» Новотроїцького району Херсонської області (контури №4, 7, 15, 30, 31, 32, 60, 69, 71, 83, 87, 88 на підставі якої було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , зазначена площе земельної ділянки становить 12,43 га. Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ХС №034560 виданий на площу 12,43 га зареєстрований за №765 від 21.06.2002 року на території Новотроїцької селищної ради. При порівнянні Державного акту та витягу з Державного земельного кадастру виданого на ім`я [PERSON] відділом встановлено, що розмірі (довжини лінії) співпадають. У зв`язку з чим відділ вважає, що була допущена арифметична помилка у вирахуванні площі при роздруківці державного акту. Вказана помилка не дає [PERSON] реалізувати свої права як спадкоємця земельної ділянки, яка належала [PERSON] , у зв`язку з чим вона не може належним чином оформити право спадщини на земельну ділянку, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Виходячи зі змісту статей 13, 14, 41, 55 Конституції України, якими гарантовано державний захист майнових прав громадян і не обмежено можливість такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства, сама по собі відсутність у особи документа, що посвідчує право на земельну ділянку, не може бути підставою для відмови їй у судовому захисті таких прав. Про такий підхід до вирішення зазначених питань йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі №1-17/2005 щодо відповідності Конституції України положень ст.92, п.6 розділу X "Перехідні положення Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), в якому, зокрема, підкреслено, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Відповідно до п. 2.14 Наказу Державного комітету України по земельним ресурсам №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підписується органом, який прийняв рішення про передачу земельної ділянки у власність, та відповідним державним органом земельних ресурсів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.2.9 наказу Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі» заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку здійснюється державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Відповідно до положень п. 4.1 наказу Держкомзему України №325 від 22.06.2009 року «Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою » виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Суд робить висновок про наявність арифметичної помилки у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ХС №034560, виданому на ім`я [PERSON] . Виправити вказану помилку у позасудовому порядку у [PERSON] немає можливості з огляду на те, що відділи Держземагенства (Держгеокадастру) вже втратили свої повноваження щодо видачі, посвідчення, та виправлення помилок у державних актах. Так, Законом України «Про державний земельний кадастр» припинено посвідчення прав на землю шляхом видачі державних актів, раніше видані правовстановлюючі документи на землю залишаються чинними, а відповідно до наказу Держкомзему України №325 від 22.06.2009 року, який діяв до 01.01.2013 року виправлення в державному акті не допускаються. Таким чином, позивач не може належним чином розпоряджатися належною їй успадкованою земельною ділянкою, чим порушується її право власності, передбачене ст. 328 ЦК України. Стаття 14 Конституції України передбачає, що право власності громадян на землю гарантується Конституцією і це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON] позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачем на земельну ділянку та оскільки внести зміни до державного акта про дані щодо розміру земельної ділянки успадкованої позивачем, неможливо, а без державної реєстрації неможливе подальше використання земельної ділянки позивачем за призначенням, чим порушується її право власності, тому суд вважає необхідним визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 8,0163 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved