Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька», про стягнення матеріального збитку. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 03.04.2018 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Pontiac», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ТОYОТА» , д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася з вини [PERSON] . В наслідок даної ДТП було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль «Pontiac», д.н.з [NUMBER] . Згідно рахунку-фактури та Акту виконаних робіт від СТО ТОВ «Марафет-авто» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Pontiac», д.н.з [NUMBER] становить 93 820,00 грн. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ТОУОТА» , д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в страховій компанії «Галицька» згідно договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ/0503271. 19 лютого 2019 року страхова компанія «Галицька» сплатила на користь позивача 25000,00 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України , особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, Позивач має право на стягнення залишку виплати страхового відшкодування у розмірі 68 820,00 грн. з відповідача. Тому позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 68 820 грн. та судовий збір. Позивач направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 03.04.2018 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Pontiac», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ТОУОТА» , д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Соломянського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. В наслідок даної ДТП було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль «Pontiac», д.н.з [NUMBER] . Згідно рахунку-фактури та Акту виконаних робіт від СТО ТОВ «Марафет-авто» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Pontiac», д.н.з [NUMBER] становить 93 820,00 грн. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ТОYОТА» , д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в страховій компанії «Галицька» згідно договору обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ/0503271. 19 лютого 2019 року страхова компанія «Галицька» сплатила на користь позивача 25000,00 грн. Статтею 14 Закону України „Про дорожній рух" від 30.06.1993р. передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог щ Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, щ( передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майн (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, зав неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та с бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, зав внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загал підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ч. І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист с цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майї шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Визначення збитків надається статтею 22 ЦК України, відповідно до якої збит є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а т витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість може бути визначена експертним шляхом. Законом України, від 12.07.2001 № 2658-ІІІ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до положень ст. 7 Закону, проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати п в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає оплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Приписи Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не обмежують потерпілої особи на безпосереднє звернення до суду з вимогою виплати матеріального відшкодування з винної у ДТП особи, зокрема майнової шкоди, завданої під час ДТП. З огляду на вищенаведене, право Позивача на відшкодування шкоди за рахунок Відповідача, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого Позивач не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає Позивачу право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову, та необхідності стягнення із відповідача як заподіювача майнової шкоди на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту та сумою яка була виплачена страховою компанією що становить 68 820 грн. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 11, 15, 16, 979-985, 988 - 993, 999, 1104,1194 ст.ст. 3, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 3, 21, 22, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved