Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

23.09.2015 року позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву до відповідачки [PERSON], яку у подальшому уточнила, вказавши третьою особою [PERSON] і у якій пояснила, що відповідачка та третя особа - її рідні дочки. Вона, [PERSON],- хвора пенсіонерка і з 2002 року мешкає у дочки [PERSON], яка має на утриманні дитину - інваліда 1 групи з дитинства та змушена весь час та усю свою увагу приділяти своїй дочці [PERSON], яка визнана недієздатною. Позивачка вказує, що останні 5 років стан її здоров'я значно погіршився і вона потребує сторонньої допомоги та матеріальної допомоги на лікування та харчування. Їй потрібно найняти людину , яка б доглядала за нею весь час , але вона не має на це коштів, а дочка [PERSON] також непрацездатна пенсіонерка і їй важко доглядати за двома непрацездатними особами - позивачкою та своєю недієздатною дочкою. Відповідачка [PERSON] ухиляється від догляду за нею та не надає ніякої матеріальної допомоги. Позивачка отримує пенсію 1232 грн., а дочка [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1107 грн.83 коп. та теж знаходиться у скрутному становищі і тому не може повністю її утримувати. Відповідачка [PERSON] отримує заробітну плату 3000 грн. щомісячно та має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але за останні 2 роки жодного разу не відвідала її та не поцікавилась її здоров'ям. Позивачка просила суд стягнути з відповідачки аліменти на її утримання в розмірі ? частини від її доходів щомісячно з дня звернення з позовом до суду. У судовому засідання представник позивачки заявлені вимоги підтримав у повному обсязі за вказаними у позовній заяві мотивами та просив їх задовольнити. Позивачка надала суду заяву ,у якій просила суд слухати справу у її відсутності ,підтримуючи заявлений позов. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що вона готова забрати до себе матір та доглядати її , якщо її сестра [PERSON], яка утримує матір віддасть їй пенсійну картку позивачки. Представник відповідачки суду пояснила, що позов не визнається у повному обсязі, оскільки позивачка вважає його необґрунтованим. Вона також вважає, що з боку позивачки не доведено, що їй не вистачає коштів на життя, та що вона має необхідність у сторонньому догляді . Позивачка отримує пенсію у розмірі , який є вищим ніж встановлений прожитковий мінімум. До того ж третя особа отримує не лише пенсію, а і кошти на утримання своєї недієздатної дочки. Просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] суду пояснила, що вона тривалий час доглядає за матір'ю [PERSON], але останнім часом їй важко доглядати і матір і недієздатну дочку-інваліда. Мати потребує більшого догляду в силу похилого віку, бо хворіє, їй потрібні ліки , бо у неї головні болі, підвищений тиск, у неї склероз,болить серце, вона інколи не впізнає людей. Вона також не може обмежувати матір у харчуванні, а та не бажає їсти каші, а їсть м'ясні та інші більш коштовні продукти, тому грошей на дорогі ліки та їжу не вистачає. До того ж їй доводиться просити сторонніх осіб хоча б тимчасово доглядати за матір'ю, коли вона відлучається з дому, а за це треба теж платити. Просила суд задовольнити позов хоча б частково, оскільки вона особисто отримує малу пенсію і змушена ще утримувати недієздатну дочку - інваліда. На трьох осіб у них виходить приблизно три тисячі гривень , а відповідачка живе з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу , який має також доходи, як і відповідачка. А її дочки також забезпечені ,бо вони працездатні, працюють та мають чоловіків. Коли лікар виписує ліки, то пенсії позивачки не вистачає і вона купує ліки на свої гроші та на гроші недієздатної дочки. Заслухавши пояснення сторін та їх представників , свідків , вивчивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку ,що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до положень ч.1 ст.202 СК України, повнолітня дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить 1 074 грн. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивачка [PERSON] є матір'ю відповідачки [PERSON] та третьої особи [PERSON].(а.с.4). Позивачка [PERSON] [INFO] є непрацездатною особою у зв'язку із досягненням нею пенсійного віку, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», що підтверджується паспортом та посвідченням серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с.2,3). Відповідно до довідки приватного підприємства «Наш дім плюс» від 21.09.2015 року позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському р-ні Донецької області №1246 від 09.03.2016 року вбачається, що позивачка [PERSON] отримує пенсію за віком в розмірі 1374 грн.67 коп. (а.с.71) . Згідно довідки амбулаторії № 7 м. Артемівська від 21.09.2015 р. позивачка знаходиться на лікуванні у лікаря терапевта з діагнозом: «Церебросклероз з гіпертензією «Церебральний атеросклероз з гіпертензією, хронічний церебросклероз, мозкова недостатність, старече недоумство" (а.с. 5). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] розповіли, що вони бувають за місцем проживання позивачки та їм відомо, що вона людина похилого віку, хворіє та потребує догляду. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона за проханням [PERSON] періодично доглядає за позивачкою та її недієздатною дочкою, коли [PERSON] відлучається з дому. Їй відомо, що позивачка хворіє і їй купує ліки та викликає лікарів [PERSON], вона буває безпорадною і потребує сторонньої допомоги, оскільки в силу похилого віку не завжди контролює свої природні потреби. За нею доглядає та все їй купує [PERSON], відповідачку вона бачила лише одного разу приблизно у січні 2016 року, коли та прийшла з лікарем та принесла їй лише банани та батончик , але позивачка її не впізнала. Відповідно до довідки про доходи відповідачка [PERSON] працює на ПАТ «Артемівськ Вайнері» та її заробітна плата за період з березня 2015 року по серпень 2015 року складає 18171,40 грн. ,за винятком утримань становить 14617,07 грн.(а.с.42), а зідно розрахункових листів за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року складає: 8877,09 грн., за жовтень 2015 р.- 445 ,53 грн., за листопад 2015 р. -3127,34 грн., за грудень 2015 р. -3599,54 грн., за січень 2016 р.- 2960,04 грн., лютий 2016 року - 4499,45 грн. (а.с.72-75). Звертаючись до суду з проханням прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] відповідачка та її представник дійшли висновку про те, що позивачкою не доведено необхідність у матеріальній допомозі дочки - відповідачки, з огляду на отримання нею пенсії, розмір якої перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та що третя особа отримує пенсію та допомогу на утримання недієздатної дочки і має змогу витрачати ці кошти на догляд за матір'ю. Як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами та третьою особою, позивач [PERSON] є непрацездатною особою у зв'язку з досягненням пенсійного віку, інших доходів, крім пенсії у розмірі 1374 грн.67 коп., що лише на 300 грн. перевищує прожитковий мінімум, не має, та є такою, що потребує матеріальної допомоги працездатної повнолітньої дочки. Враховуючи, що відповідач [PERSON] працює і отримує постійних дохід у вигляді заробітної плати, вона може надати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної матері. Тому, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Згідно з ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. (ч.2 ст.205 СК України). Аналогічні роз'яснення викладені у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. На думку суду, врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище непрацездатної матері вкрай похилого віку ([INFO].), матеріальне становище платника аліментів, яка працює та не має на утриманні непрацездатних осіб, наявність у [PERSON] іншої непрацездатної дочки - третьої особи [PERSON], яка також повинна надавати та надає їй матеріальну допомогу та догляд , необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів,а в іншій частині позову слід відмовити. При цьому суд враховує, що як пояснила у суді третя особа [PERSON] , вона є також непрацездатною та отримує пенсію 1232 грн. 83 коп., цей факт не оспорюється відповідачкою. Що стосується допомоги та пенсії на утримання недієздатної [PERSON] [INFO]- дочки [PERSON] ,то суд погоджується з доводами третьої особи про те, що ці кошти вона повинна витрачати за їх призначенням - на лікування , догляд та утримання саме недієздатної дочки, а не матері. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів при зверненні до суду звільнені від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справа, позов подано 23 вересня 2015 року, тому відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року позивач за подання позову майнового характеру повинна була сплатити 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати ( 6090грн.), враховуючи, що з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної - 1218 грн. Таким чином ухвалюючи рішення, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн. оскільки саме вказана сума є мінімальною граничною сумою для сплати судового збору за подання позову майнового характеру. Сторони вважали надані ними докази достатніми .

Outcome: partial