Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

27.12.2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача у справі, на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви та закінчуючи датою [INFO] ( досягнення 23 річного віку у період навчання ). В обгрунтування позову зазначила, що є студенткою Київського Національного університету імені Т.Г.Шевченка денної форми навчання та відповідно не має можливості влаштуватися на роботу, щоб отримувати самостійно заробітну плату. Отримує лише стипендію в розмірі 1100 щомісячно. Вказує, що відповідач по справі, її батько, може надавати їй матеріальне утримання, оскільки офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, інших утриманців немає. ЇЇ матір до вересня 2017 року працювала та надавала її посильну матеріальну допомогу, однак на даний час звільнилася, не працює. Тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав, подав письмову заяву, в якій просив розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення, вказав, що з серпня 2016 року надавав позивачу матеріальну допомогу щомісячно. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Як слідує з копії довідки від 05.12.2017 року [PERSON] є студенткою 1 року навчання ОР "магістр" денної форми навчання хімічного факультету Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка, початок навчання 01.09.2017 року, закінчує навчання 30.06.2019 року/а.с.6/. Відповідач є працездатним, офіційно працює, від чого отримує заробітну плату, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчання, у зв"язку з чим визнав позов. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин, беручи до уваги те, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, а отже він взмозі сплачувати аліменти на утримання дочки, що продовжує навчання, тому суд позов задовольняє у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved