Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 року в сумі 44721,81 грн., яка складається з наступного: 4648,92 грн. - заборгованість за кредитом; 34605,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2117,70 грн. - штраф (процентна складова). Мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.10.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Вказують, що відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, тому станом на 30.06.2017 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 44721,81 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подано клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити ( а. с. 22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд ухвалив судове засідання, згідно ст. 169 ЦПК України, проводити у відсутності представника позивача та відповідача.. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що [PERSON] заповнював заяву на отримання кредиту від 20.10.2008 року, із визначенням ліміту 1000 грн. і йому була видана кредитна картка із терміном дії до 31.01.2010 року. Влітку 2010 року отримав універсальну картку, яку використовував до кінця 2012 року, кредитну картку в 2010 році і після, не отримував. Заяв на збільшення кредитного ліміту не подавав і його не повідомляли про збільшення кредитного ліміту. Згідно розрахунку була збільшена процентна ставка, але відповідача не було проінформовано. Надані умови та правила надання банківських послуг не відповідають періоду укладання кредитного договору в 2008 році. Надана виписка за період з 01.01.1999 по 22.10.2017 не стосується заяви на отримання кредиту, оскільки невідомо на яку картку та рахунок. Підставою пред'явлення позову і виникнення у відповідача зобов'язань позивач посилається на договір б/н від 20.10.2008 року відповідно до якого надана кредитна картка з терміном дії до 31.01.2010 року, а з позовом про стягнення заборгованості за даними зобов'язаннями позивач звернувся до суду у серпні 2017 року, чим пропустив строки позовної давності, а тому відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно копії анкети-заяви від 20.10.2008 р. [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім'я банківську картку - КРЕДИТКА "Універсальна" "30 днів пільгового періоду", кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. Визначений номер кредитної картки: № [NUMBER] (а. с. 48-49). Згідно довідки ПАТ "КБ "Приватбанк" (а.с.50) вбачається, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н від 20.10.2008 року за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 20.10.2008 року термін дії 01/10, № [NUMBER] дата відкриття 08.06.2010 року термін дії 12/13, № [NUMBER] дата відкриття 21.04.2011 року термін дії 12/14, № [NUMBER] дата відкриття 11.01.2014 року термін дії 10/17. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем [PERSON] кредитних карток за номерами: № [NUMBER] дата відкриття 08.06.2010 року термін дії 12/13, № [NUMBER] дата відкриття 21.04.2011 року термін дії 12/14, № [NUMBER] дата відкриття 11.01.2014 року термін дії 10/17, належних та допустимих доказів визначених ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України (квитанції, касові ордери, інші документи) на підтвердження обставини внесення особисто [PERSON] коштів на оплату зобов'язань за кредитом, дати вчинення цих дій, що позбавляє суд встановив, яка частина боргу (прострочений борг, поточний, заборгованість за конкретний платіжний період) визнається боржником вчиненням зазначених платежів за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року та чи мало місце переривання строку позовної давності у справі, при цьому зазначені обставини оспорювалися відповідачем і судом оголошувалася перерва у судовому засіданні. Оскільки відповідачем не оспорювався факт наявності заборгованості, при цьому не визнавалася сума, відповідно до заяви представника відповідача від 30.10.2017 року ( а. с. 81) суду заявлено про застосування строків позовної давності, позивачем не надано доказів, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року не закінчився або переривався, суду не зазначені причини поважності пропущення позовної давності, тому суд відповідно до положень ч.4 ст. 267 ЦК України відмовляє у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 року в сумі 44721,81 грн., яка складається з наступного: 4648,92 грн. - заборгованість за кредитом; 34605,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8,6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2117,70 грн. - штраф (процентна складова) Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed