Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

19 грудня 2018 року заступник головного лікаря з загальних питань КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» Середа О.В. звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що з 13.07.2017 р. в КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» перебуває на стаціонарному лікуванні [PERSON], яка рішенням Охтирського міськрайонного суду від 27.05.2005 р. визнана недієздатною. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 27.06.2018 р. продовжено госпіталізацію [PERSON] до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» в примусовому порядку. Під час перебування в закладі [PERSON] отримувала необхідне медикаментозне лікування, проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан її не покращився, тому просить винести рішення про продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Продовження примусової госпіталізації визнано доцільним комісією лікарів-психіатрів у висновку № 433 від 19.12.2018 року, відповідно до якого [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, непереривний тип перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14, 17 Закону України „Про психіатричну допомогу". В судовому засіданні представник КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» лікар - психіатр Калюжна А.Р. вимоги заяви підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в ній, пояснила, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання, вона хворіє з 1987 року, є інвалідом 2 групи безтерміново внаслідок психічного захворювання, неодноразово лікувалася в КЗ СОР «ОНД», внаслідок тяжкого психічного захворювання вона неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, емоційно неадекватна, невпорядкована, інструкції виконує вибірково, до свого стану некритична,потребує постійного стороннього нагляду та догляду, іншими заходами, окрім госпіталізації, її лікування забезпечити неможливо. Стосовно [PERSON] проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан її суттєво не покращився, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу. [PERSON] у судовому засіданні була недоступна продуктивному мовному контакту. Представник [PERSON] - [PERSON] та представник органу опіки та піклування виконкому Охтирської міської ради - Сенченко Н.М. в судовому засіданні не заперечували проти продовження госпіталізації [PERSON] до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер». Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважає подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров'я», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв'язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується зібраними у справі доказами: рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2005 р. про визнання [PERSON] недієздатною, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.06.2018 р., висновком ЛКК № 433 від 19.12.2018 року. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 19.12.2018 р. № 433 [PERSON] встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, непереривний тип перебігу зі стабільним дефектом, F 20.0. В зв'язку з тим, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно продовжити госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомогти в примусовому порядку, оскільки іншими заходами її лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved