Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до Новоукраїнської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, про зняття заборони з нерухомого майна. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що звернувшись до державного реєстратора з метою здійснення реєстрації земельної ділянки, яка належить йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю остання повідомила, що згідно повідомлення, б/н від 03.07.1968 року державною виконавчою службою на будинок [ADDRESS] , що належить позивачу накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 7053461 При зверненні до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області із заявою про зняття арешту позивачу було повідомлено про відсутність будь яких виконавчих документів, щодо стягнення з нього боргів, тому просить суд винести рішення яким звільнити з-під арешту майно, в зв"язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.06.2020 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 20.07.2020 року. Відповідно до вимог п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалися відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.32), які відповідач отримав, що підтверджено реєстром вихідної електронної пошти від 26.06.2020 року. Копію позовної заяви та доданих до неї документів також направлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог: Кропивницькій міській державній нотаріальній конторі №1, за адресою, зазначеною в позовній заяві, які третьою особою отримано, що підтверджено повідомленням про отримання 14.07.2020 року. Станом на 20.07.2020 року відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву до суду не звертався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини встановлені судом та висновки суду. Дослідивши письмові докази справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером 7053461, зареєстрований: 18.04.2008 за № 7053461, реєстратором: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 на підставі обтяження: повідомлення, б/н, 03.07.1968, Кіроблстройконтора, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові дані: архівний запис № 75281-1192 від 08-08-2000 заб.6, заявник Новоукраїнська РДНК (а.с. 21). Як вбачається з відповіді Новоукраїнського РВ ДВС Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 18.06.2020 року за № 13656, у відділі відсутній документ про стягнення боргів з [PERSON] (а.с.22). Як вбачається з відповіді Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області № 762/01-17 від 01.10.2019 року згідно ст.214 переліку документів міністерства юстиції СРСР, органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинки від 31.01.1980 року зберігається 3 роки, дані до реєстру були внесені за адресними книгами, тому надати необхідну інформацію не є можливим (а.с.20). Судом встановлено, що позивач не може вільно розпорядитися своєю власністю через наявність обтяження на все майно. За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності в порядку спадкування. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно із ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Встановлено, що заборона на майно, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки, унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Враховуючи те, що Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб. Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що в Державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області відсутні будь-які документи щодо заборони на нерухоме майно, а органи державної влади не мають можливості зняти обмеження з власної ініціативи, а лише за зверненням, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved