Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

26.10 2015 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про поділ спільного сумісного майна, вказавши, що 19.08.2003 року вступила з відповідачем у шлюб. За період перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], 06.10.2003р.н., та Георгій, [INFO] На даний час шлюб між ним не розірваний, вони проживають спільно, проте чоловік почав ухилятися від ведення домашнього господарства, починає ділити майна на «моє» і «твоє». За час спільного проживання вони придбали телевізор Samsung CS 29V5WTR, мобільний телефон Samsung GTC6712, кухонний комбайн «Phillips», мікрохвильову піч Luxell, двоспальне ліжко «Крістіна» та автомобіль [NUMBER], 2011 року випуску, який зареєстрований на відповідача. Вказаним автомобілем відповідач користується одноособово, вона позбавлена можливості користуватися ним, оскільки між ними виникають спори щодо порядку користування ним. Угоди про добровільний поділ майна з відповідачем не досягнуто, що стало приводом звернення до суду з позовом. Просила провести поділ майна подружжя, виділивши їй у власність кухонний комбайн «Phillips», вартістю 1200 грн., мікрохвильову піч Luxell, вартістю 800 грн., двоспальне ліжко «Крістіна», вартістю 2000 грн., та визнати за нею право на 1/2 частки автомобіля [NUMBER], 2011 року випуску. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відовідач [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що шлюб між ним та позивачкою не розірваний, тому підстав для поділу майна немає, проте якщо позивачка наполягає на поділі майна він не заперечує, оскільки частину майна вони придбали за кошти батьків дружини. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлено, що з 19 серпня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народилися сини [PERSON], 06.10.2003р.н., та Георгій, 03.05.2005р.н. На даний час шлюбні відносини між сторонами не припинені. Сторонами за час перебування в шлюбі було набуто та є в наявності майно, яке знаходиться у сторін, а саме: телевізор Samsung CS 29V5WTR, вартістю 2500,00 грн., мобільний телефон Samsung GTC6712, вартістю 1200,00 грн., кухонний комбайн «Phillips» вартістю 1200,00 грн., мікрохвильову піч Luxell, вартістю 800,00 грн., двоспальне ліжко «Крістіна», вартістю 2000,00 грн. Крім того, подружжям в період шлюбу було придбано автомобіль марки ВАЗ, модель 211540, тип загальний легковий седан-В, 2011 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) ХТА 211540В5003638, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований 14 серпня 2014 року на імя [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ виданого 14.08.2014 року центром ДАІ 6806 (а.с. 9). Факт знаходження вищевказаного майна за місцем проживання [PERSON] і [PERSON], визначена та погоджена в судовому засіданні сторонами його вартість, а також належність до спільно нажитого майна подружжя сторонами не оспорюються, підтверджуються їх показаннями, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині поділу цього майна підлягають задоволенню, а саме: у власність [PERSON] виділити кухонний комбайн Phillips, мікрохвильову піч Luxell і двоспальне «Крістіна» вартістю 2000 грн. на погоджену суму 4000 гривень, у власність [PERSON] виділити телевізор Samsung CS 29V5WTR і мобільний телефон Samsung GTC6712 на погоджену суму 3700 гривень. Будь-яких домовленостей між сторонами в частині поділу автомобіля не досягнуто, не встановлено таких і судом, а відтак частка кожного з них становить по 1/2 частині. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Як встановлено судом, користуватися спірним автомобілем [PERSON] не має можливості, відтак її право власника підлягає захисту. При цьому вирішити питання про стягнення грошової компенсації на користь одного зі сторін не виявилося можливим, оскільки сторони не дійшли згоди про вартість спірного автомобіля та, відповідно, не внесли суму компенсації на депозитний рахунок суду. При цьому, жодна із сторін не заявляла клопотання про визначення вартості спірного автомобіля. Верховний Суд України в пункті 25 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене та обставини справи, суд дійшов висновку про визнання за позивачем [PERSON] права власності на ідеальну частку у неподільному майні, яким є автомобіль марки марки ВАЗ, модель 211540, тип загальний легковий седан-В, 2011 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) ХТА 211540В5003638, реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований 14 серпня 2014 року на імя [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved