Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилася [INFO] в місті Ташкент УзРСР, її батьками є: батько - [PERSON] - вірменин, мати - [PERSON] - українка. У 1994 році вона разом із батьками переїхала з Республіки Узбекистан до України. Її батьки отримали громадянство України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України». В 2000 році заявниця отримала паспорт громадянина України. Згодом вона звернулась до Первомайського відділу УДМС України в Миколаївській області з метою заміни паспорта громадянина України у формі книжечки на ID картку. При проведенні перевірки її паспорт був визнаний таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, і був вилучений та їй було запропоновано звернутись до Посольства Республіки Узбекистан в Україні про визначення належності або неналежності до іноземного громадянства. Посольством їй видано довідку про те, що ні вона, ні її син не є громадянами Республіки Узбекистан. При повторному зверненні до Первомайського відділу УДМС України в Миколаївській області Арутюновій Д.В. усно було відмовлено та роз`яснено, що згідно наданої інформації, встановити її особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, або її близьких родичів. Дід заявниці по материній лінії - [PERSON] , 1904 року народження, проживав з сім`єю в селі Степківка Первомайського району Миколаївської області. Під час колективізації відмовився вступити в колгосп, за що його було виселено до Узбекистану. Даний факт підтверджується Рішенням № 80 від 09.08.1993 року комісії Первомайської райради по відновленню прав реабілітованих громадян. В Узбекистані [INFO] народилася її мати - [PERSON] та [INFO] мати одружилася з її батьком і змінила прізвище на [PERSON] . Про зверненні до Первомайського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання інформації про наявність актового запису про народження дідуся - [PERSON] , 1904 року народження, отримала відповідь, що актові записи зберігаються у відділі 75 років і наявні книги лише починаючи з 1944 року. Книги актових записів по 1943 рік передані до Державного архіву Миколаївської області. До Державного архіву був надісланий запит про надання інформації, але відповіді на даний час не отримано. На даний час [PERSON] не має будь-якого громадянства та не має жодного документу, що підтверджує її особу. Встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, її діда [PERSON] , 1904 року народження, має для неї юридичне значення та необхідне їй для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Заявниця в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала заявлені вимоги, викладені в заяві в повному обсязі та просила про їх задоволення. 07.11.2019 р. від УДМС України в Миколаївській області надійшли письмові заперечення, в яких було зазначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України», де заперечували проти задоволення заяви посилаючись на наступне. Заявник просить суд встановити факт народження та постійного проживання свого дідуся - [PERSON] , 1904 р.н., на території України до 24 серпня 1991 року включно. Проте, не надано жодного документа щоб підтверджував факт народження або постійного до 24 серпня 1991 року проживання, включно, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або як сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), свого дідуся [PERSON] . Від так, рішення № 80 від 09.08.1993 року лише підтверджує факт вислання визначеної особи та не знаходження на постійних підставах її на території України до 24.08.1991 року включно. Разом з тим, як стверджує сам заявник та матеріалами справи підтверджено, мати заявника - [PERSON] , народилась в [PERSON] , а сама заявниця разом з батьками прибула на територію України лише у 1994 році. Батьки заявниці були прийняті до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України», як особи без громадянства, які прибули у 1994 році з Республіки Узбекистан по паспортам колишнього СРСР, зразка 1974 року. Від так ст. 9 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що умовами прийняття до громадянства України є: визнання і дотримання Конституції України та законів України; подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців); безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років;отримання дозволу на імміграцію; володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування; наявність законних джерел існування. Заявниці було роз`яснено, що вона має підстави для оформлення дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.1 ч. 3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», як дитина громадянина України. У подальшому, після документування посвідкою на постійне проживання в Україні, заявниця матиме підстави для прийняття до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України». У відповіді на заперечення, заявниця зазначила, що її дід, [PERSON] , є репресованою особою відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років». Вказаним Законом він був реабілітований посмертно, що підтверджується рішенням № 80 від 09.08.1993 року (копія є в матеріалах справи). Враховуючи, що у 1917-1991 роках комуністичним тоталітарним режимом та його репресивними органами здійснювалася політика державного терору, унаслідок чого мільйони людей зазнали репресій з політичних, соціальних, класових, національних, релігійних та інших мотивів, були позбавлені життя, волі, майна, депортовані, заслані, вислані на спецпоселення за межі України та СРСР, примусово переселені, виселені, позбавлені громадянства, позбавлені чи іншим чином обмежені у своїх громадянських правах і свободах, зазнали катувань, переслідувань щодо себе та членів своєї сім`ї, інших фізичних чи моральних страждань, мій дід не мав змоги вільно повернутися на батьківщину. Стаття 4 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» зобов`язує поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей. Відповідно до п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (ч. 1 ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту: 6) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Отже, заінтересована особа в даній ситуації помилково бере до уваги лише факт постійного проживання, і ігнорує факт народження [PERSON] на території України та відсутність об`єктивної можливості вільно повернутися на батьківщину.

Outcome: approved