Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова згідно з уточненнями до позовної заяви до [PERSON], Київської об»єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області,третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:Перша Харківська державна нотаріальна контора , в якій, просить скасувати арешт нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9163760 від 20.10.2009р.), накладений згідно Постанови слідчого Слідчого управління Головного Управління МВС України в Донецькій області [PERSON] від 07 жовтня 2009 року про накладення арешту на все майно [PERSON]. Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про арешт всього майна (реєстраційний номер обтяження 9163760 від 20.10.2009р.), накладений Постановою слідчого управління Головного Управління. МВС Україна в Донецькій області [PERSON] від 07 жовтня 2009 року про накладення арешту на все майно позивача-Федотова [PERSON] . В своєму позові [PERSON] вказує, що у 2015 році за договором дарування позивач отримав нерухоме майно,а саме 21/100(двадцять одну соту) частку двокімнатної комунальної квартири ,що знаходиться за адресою:[ADDRESS],проте розпорядитися майном не має можливості , оскільки на підставі постанови слідчого Ледовського Ю.М. від 07 жовтня 2009 року накладено арешт на все належне позивачу майно.У зв»язку з тим, що позивач не має відношення до будь-якого злочину та будь-якого порушеного кримінального провадження, а арешт накладений на нерухоме майно безпідставний, незаконний, чинить перешкоди у реалізації права власності на нерухоме майно, він вимушений звернутися з даним позовом до суду.\~\~ Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити, розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмове клопотання в якому зазначив,що позовні вимоги [PERSON]І визнає в повному обсязі в порядку ч.2 ст 31 ЦПК України. Представник Київського об»єднання державної податкової інспекції м.Харкова Головного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області не з»явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:Перша Харківська державна нотаріальна контора- в судове засідання не зявилась ,через канцелярію суду надала письмове клопотання про слухання справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на 18 грудня 2015 року за договором дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №5564 позивач отримав нерухоме майно, а саме 21/100 (двадцять одну соту) частку двокімнатної комунальної квартири номер 6 (шість), що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Пушкінська, будинок номер 3 (три).Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим [PERSON]. державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 18.12.2015 року, індексний номер витягу 50274619, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 810589663101.У вересні 2016 року позивач вирішив розпорядитися належною йому 21/100 часткою у квартирі [ADDRESS], але не зміг цього здійснити,оскільки згідно інформації нотаріуса ще 20.10.2009 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження у виді арешту всього належного позивачу - [PERSON], майна та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить (реєстраційний номер обтяження 9163760). Підставою даної заборони та арешту всього належного позивачу [PERSON] майна є постанова слідчого Слідчого управління Головного Управління МВС України в Донецькій області [PERSON] від 07 жовтня 2009 року, яка була постановлена слідчим в рамках кримінальної справи №81-1387, що була порушена за ст.191 ч.5 КК України стосовно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а не у відношенні позивача. Матеріалами справи підтверджується, що на підставі вказаної постанови слідчого, 20.10.2009 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження у виді арешту всього належного позивачу - [PERSON], майна та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що йому належить (реєстраційний номер обтяження 9163760). Як вбачається з довідки , яка міститься в матеріалах справи, Управління інформаційного забезпечення МВС України (серія РАХ №1402707 (№222-10102016/63210),[PERSON], [INFO], уродженець [INFO] України на території України станом на 17.10.2016 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває". Аналіз досліджених в ході судового розгляду справи документів, дозволяє суду зробити висновок, що в межах розслідування кримінальної справи накладався арешт всього належного позивачу майна , проте позивач ніякого відношення до кримінальної справи №81-1387 не має, ніколи не притягувався в якості підозрюваного як у цій кримінальній справі так і в жодній іншій кримінальній справі.Цей факт підтверджується відповіддю від 03.01.2017 року Національної поліції в Донецькій області,з якої вбачається , що відомостей про стан розслідування кримінальної справи,в межах якої накладено арешт на нерухоме майно позивача відсутні.Слідчого Ледовського Ю.М. звільнено з ОВС , у зв»язку з чим перевірити підстави для накладення арешту не уявляється можливим.Проведення більш повної перевірки неможливо у зв»язку з тим , що 01.07.2014 року адміністративну будівлю ГУМВС України в Донецькій області (у тому числі архів слідчого управління), захоплено представниками незаконних збройних формувань ДНР та відсутня будь-яка інформація стосовно кримінальної справи. Досліджені правовстановлюючі документи підтверджують право власності [PERSON] на 21/100(двадцять одну соту) частку двокімнатної комунальної квартири ,що знаходиться за адресою:[ADDRESS]. на підставі договору дарування від 18 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №5564, на підставі якого [PERSON] набув право власності на вказану квартиру, не скасований, його право власності ніким навіть не оспорюється.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК Українивизначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2\~ст.319 ЦК України\~передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 15 травня 2013року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13 «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». Відповідно до положень\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихст. 61 цього\~Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Нормою\~статті 41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~\~\~Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. \~\~\~\~\~\~Нормами ч.ч.1.2\~ст. 321 ЦК Українирегламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. \~\~\~\~\~\~Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. \~\~\~\~ Відповідно до ч.2\~ст.214 ЦПК України\~при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладенні у рішеннях прийнятих за результатамирозгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1\~ст.355 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~Приписами ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~встановлено, що рішення Верховного Суду України,\~прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. \~\~\~\~\~\~Доводи суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, «право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власті поширюється на ці відносини». \~\~\~\~ Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved