Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ Одеської області Сакали Н.Ф [PERSON] на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія обкладинки пенсійної справи відповідачки; копія протоколу 432 від 08.06.2018р. щодо призначення пенсії [PERSON] по втраті годувальника; копія розписки-повідомлення; копія заяви про призначення/перерахунок пенсії від 31.05.2018р.; копія пам`ятки пенсіонеру; копія заяви [PERSON] від 31.05.2018р.; копія паспорту та ідентифікаційного номеру відповідачки; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія довідки з місця роботи [PERSON] ; копії довідок про склад сім`ї відповідачки; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія довідки про заробітну плату [PERSON] для обчислення пенсії; копія заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 19.03.2019р.; копія заяви відповідачки від 05.03.2018р. про добровільну виплату переплати; копія рішення ліквідаційної комісії від 19.10.2018р. №170 про утримання надмірно виплаченої суми пенсії; копія листа від 24.01.2019р.; копія рекомендованого повідомлення; копії листів-звернень до відповідачки від 19.12.2018р., 31.10.2018р., 04.10.2018р.; копія анкети відомостей про пенсіонера; копія трудової книжки відповідачки; довідка розрахунку стажу. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач - Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, до якого внаслідок реорганізації шляхом приєднання перейшли права та обов`язки управління ПФУ у Ренійському районі Одеської області звернувся до відповідачки [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості по переплаті пенсії в розмірі 5507,37 грн. У наведених у позові доводах позивач зазначив, що [PERSON] , [INFO] звернулася до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника (чоловіка) від 31.05.2018р. З 31.05.2018р. відповідачці було призначено пенсію по втраті годувальника, розраховану відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058 з 31.05.2018р. по 31.08.2018р. з урахуванням страхового стажу годувальника 33 роки 2 місяця 20 днів та з урахуванням середнього заробітку 9003,30 грн., визначеного за періоди з 01.09.1991р. по 31.08.1996р. та з 01.07.2000р. по 31.12.2007р. Розмір пенсії з 31.05.2018р. склав 1816,26 грн. З 11.10.2017р. набрав чинність ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148 відповідно до якого для призначення пенсії по втраті годувальника необхідно, щоб і особа, яка звертається за призначенням такого виду пенсії, мала в свою чергу права на призначення пенсії з дотриманням вимог передбачених чинним законодавством. У зв`язку із цим, позивачем було переглянуто право на призначення відповідачці пенсії по втраті годувальника (чоловіка) і було встановлено, що її страховий стаж склав 3 роки 9 місяців 25 днів, що означає, що відповідно до вимог чинного законодавства право на пенсію по втраті годувальника відповідачка не має. Внаслідок цього 19.10.2018р. позивачем було винесено рішення №170 про припинення виплати пенсії за померлого годувальника та щодо утримання надмірно виплачених сум пенсії з [PERSON] у розмірі 5507, 37 грн. за період з 31.05.2018р. по 31.08.2018р. Про складення у відповідачки заборгованості надмірно виплаченої пенсії вона повідомлялася, цей факт визнала та не була проти повернення коштів, але кошти до теперішнього часу позивачу не були повернені,заборгованість не погашена. Таким чином, у зв`язку із неможливістю досудового вирішення даного спору, позивач був вимушений звернутися за його вирішенням в судовому порядку шляхом пред`явлення позову. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Як передбачено вимогами чинного законодавства, органи Пенсійного Фонду України є органами державної виконавчої влади, які в своїй діяльності керуються Конституцією і законами України, актами Президента України, КМУ, Положенням про ПФУ, постановами Правління, наказами Фонду та ін. Відповідно до п. 7 Положення ПФУ виконує функції безпосередньо та через створені у встановленому порядку його територіальні управління. ПФУ забезпечує ефективне використовування засобів, що знаходяться в його управлінні. Реалізація нормативних розпоряджень і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених джерел прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду, згідно конкретним напрямам витратної частини бюджету ПФУ. Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі управління) є органом державної влади, підвідомчим Головному управлінню Пенсійного фонду України Одеської області, і уповноважений державою на реалізацію державної політики в сфері забезпечення збору страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У відповідності зі ст.. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України. Питання права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника регулюється законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058, яким передбачено,що непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника,які були на повному його утриманні та одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування, мають особи чоловік (дружина), батько, мати за умовою, що вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку та мають необхідний страховий стаж, визначені ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із внесеними змінами ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148. Відповідно до ст. 26 ЗУ №1058 щодо умов призначення пенсії за віком,особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017р. Починаючи з 01.01.2018р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, у т.ч.: з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. не менше 25 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, у т.ч. : 58 років які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року. Як було вказано вище, 31.05.2018р. відповідачка звернулася до управління ПФУ із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника і вона їй була призначена. Надалі, у зв`язку із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148 право на призначення вищевказаного виду пенсії [PERSON] було переглянуто, оскільки даним законом було встановлено вимоги, за яких таке право набувалося, а саме: 1)вимога щодо пенсійного віку відповідачки. Відповідно до вищевказаного переліку особи,які народились у період з 1 квітня 1959р. по 30 вересня 1959 року, для призначення пенсії мають мати пенсійний вік 58 років. Отже на день звернення відповідачки до управління ПФУ за призначенням пенсії по втраті годувальника вона мала мати необхідний пенсійний вік 58 років. На дату звернення до управління ПФУ [PERSON] . мала більше ніж 58 років. Як зазначила відповідачка у своїй заяві, вона не зверталася раніше у зв`язку із хворобою. 2)вимога щодо страхового стажу відповідачки. Відповідно до вищевказаного переліку, починаючи з 01.01.2018р. право на призначення пенсії мають особи за наявності страхового стажу у період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. не менше 25 років. Законом України №2148 було внесено зміни до ст. 26 ЗУ №1058, якими передбачено право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника дружини (чоловіка), що набувають за наявності відповідного страхового стажу. Оскільки [PERSON] звернулась до управління ПФУ за призначенням пенсії по втраті годувальника у 2018 р.,тобто у період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. , то необхідний страховий стаж має бути 25 років. При проведенні розрахунку стажу [PERSON] виявилось, що її страховий стаж склав 3 роки 9 місяців 25 днів, що означає, що права на пенсію по втраті годувальника у відповідачки немає. Позивачем 19.10.2018р. було винесено рішення про припинення виплати пенсії по втраті годувальника відповідачці та прийнято рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсій з [PERSON] у розмірі 5507,37 грн. за період з 31.05.2018р. по 31.08.2018р. Відповідачка переплату пенсії визнала, із сумою перерахунку погодилась, однак, гроші до теперішнього часу не повернені. В заяві про призначення пенсії пенсіонеру роз`яснювалося, що у випадку виникнення будь-яких обставин, які впливають на пенсійне забезпечення, він зобов`язується повідомити про це органи, що призначають та виплачують пенсію, після ознайомлення з зазначеним пенсіонер ставить свій підпис. Із такою пам`яткою була ознайомлена і відповідачка. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стягнення з пенсії проводиться в розмірі не більше 20 %. У випадку припинення виплати пенсії, до повного погашення заборгованості її залишок стягується в судовому порядку. Оскільки, виплату пенсії [PERSON] припинено, стягнення боргу по переплаті пенсії можливе лише у судовому порядку. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення, яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно із\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до\~ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, позовні вимоги, пред`явлені позивачем, були обґрунтовані, законні, неповернення переплачених пенсійних коштів приводить до дефіциту надходжень у бюджет Пенсійного фонду України та до невиконання державних гарантій реалізації застрахованими громадянами своїх прав,- у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved