Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про\~збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються на її користь з відповідача на утримання дітей та просить стягувати з відповідача аліменти\~на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000\~ гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50%\~ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідача на її користь, відповідно до рішення суду, здійснюється стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 грудня 2014 року до досягнення дітьми повноліття.\~ Однак, на даний час\~ сума присуджених\~ судом\~ аліментів\~ є\~ недостатньою для\~ належного матеріального утримання дітей, змінився її матеріальний стан. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.\~Для повідомлення відповідача було подано оголошення\~ на офіційному веб - порталі\~ «Судова влада України». Відзив не подав. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~ фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до\~ задоволення. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексу. Як встановлено, сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2015 року. Під час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серія 1-ГЮ №060816 від 02 листопада 2007 року, серія 1-ГЮ №099616 від 13 травня 2009 року та серії 1-ГЮ №193185 від 15 серпня 2013 року. Березнівським районним \~\~судом\~ Рівненської області від 13 лютого 2015 року по справі №555/2880/14-ц було прийнято рішення, яким\~ стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 грудня 2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.2ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум\~це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. \~\~Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача суд відповідно до\~статті 182\~СК\~України враховує відсутність даних про наявність у дітей та платника аліментів захворювань, матеріальне становище платника аліментів, а також відсутність даних про перебування у відповідача на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, природньо, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обовязку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб, з метою забезпечення нормального догляду за дітьми, в той же час, відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров» я, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти \~на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000\~ гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50%\~ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшої дитини повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дітей. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст. 41 СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред"явленні позову про стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимогст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved