Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно на випадок смерті заповів позивачу. Мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] та брат позивача [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. До спадкового\~майна,\~зокрема,\~входить житловий\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] , на який померлий [PERSON] за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 31 серпня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 23 вересня 2020 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 23 жовтня 2020 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 12 листопада 2020 року та був відкладений на 30 листопада 2020 року та на 15 грудня 2020 року у зв`язку з невчасним надходженням спадкових справ. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Від в. о. завідувача Куликівською районною державною нотаріальною конторою Завалієвої В. В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 601/2008 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] та № 79/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.7). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 296 від 04 березня 2020 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.11). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1946 року (а.с.10). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] було побудовано в 1959 році, тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались "Кодексом законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану УРСР" від 31.05.1926 року з наступними змінами. Статтею 125 вказаного Кодексу передбачалось, що майно, набуте подружжям роботою в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить обом членам подружжя на засадах спільної власності. З 01.01.1970 року по 01.01.2004 рік майнові відносини подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю. Таким чином, житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 9). Згідно з ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи № 601/2008 вбачається, що за життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів синові [PERSON] . Заповіт складений 07 травня 2002 року, посвідчений секретарем виконкому Горбівської сільської ради Шикулою Н. І., зареєстрований у реєстрі за № 208 (а.с.106). 25 листопада 2008 року [PERSON] звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] (а.с. 102). 25 листопада 2008 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття належним їм часток у спадщині після смерті [PERSON] (а.с. 102-103). 03 грудня 2008 року [PERSON] звернулася до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі заповідального розпорядження складеного у Куликівській філії Ощадного банку № 204/074 від 11.08.2003 року (а.с.103). [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та майновий пай, які належали померлому [PERSON] (а.с.114,118). [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією що знаходяться у Куликівській філії Ощадного банку 204/074 (а.с.116). Таким чином, всю спадщину, крім вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться у Куликівській філії Ощадного банку, після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с.6). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 297 від 04 березня 2020 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онукою [PERSON] (а.с.12). З матеріалів спадкової справи № 79/2014 вбачається, що за життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла синові [PERSON] . Заповіт складений 19 вересня 2008 року, посвідчений секретарем виконкому Горбівської сільської ради Шикулою Н. І., зареєстрований у реєстрі за № 306 (а.с.124). 06 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] (а.с.121). 13 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Куликівської районної державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначив, що на долю в спадщині не претендує (а.с.130). [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на три земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] (а.с.151, 154, 157). Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] був [PERSON] . Інших спадкоємців які претендують на спадщину судом не виявлено. Згідно з повідомленням в. о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 26.06.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.17). Згідно з копією довідки КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 71 від 16.03.2020 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 8). При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. У копії технічного паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, погріб під частиною будівлі а1-1, веранда а-1, прибудова А1-1, сараї Б-1, В-1, гараж Г-1, літня кухня Г1-1, ґанок а2-1, рік побудови 1959 (а.с. 18-20). У витягах з погосподарських книг Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2001-2010 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] (а.с.13-14). У витягу з погосподарської книги Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2011-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] (а.с.15). У витягу з погосподарської книги Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області на 2015-2020 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.16). Відомості щодо самочинного будівництва відсутні. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: [ADDRESS] , був побудований батьками позивача під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, але за життя ними не отримано правовстановлюючого документу на будинок, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв його син [PERSON] , а після смерті матері [PERSON] спадщину прийняв її син [PERSON] , тому позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково та визнати за ним право власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними будівлями та спорудами, оскільки спадкоємцем іншої частини вказаного домогосподарства є відповідач - [PERSON] . На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial