Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

24.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона в 2016 року помітила, що розмір її пeнcii зменшився. 3 приводу зменшення розміру пенсії, яка їй виплачується вона звернулася до пенсійного фонду, де їй повідомили, що зменшення розміру пенсії обумовлено надходженням до УПФУ постанови державного виконавця про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк" в розмірі 94 512,38 грн. Отримавши пояснення УПФУ, вона звернулася до державної виконавчої служби, де отримала копію виконавчого листа про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № РLХRRХ31600138 від 16.10.2008 року в розмірі 84 512,38 грн., про стягнення солідарно з неї та з ПАТ «Акцент- банк» на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суми 10 000,00 грн., а всього за6оргованість у розмірі 94 512,38 грн. Також, позивач в позові зазначила, що з Єдиного реєстру судових рiшень вона дiзналася, що заочним рішенням вiд 24 вересня 2013 року у справі № 202/29561/73 -ц Індустріальний райсуд м. Дніпропетровська стягнув з неї 94 512,38 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою Індустріального райсуду м. Дніпропетровська заочне рішення від 24 вересня 2013 року у справі № 202/29567/13-ц було скасовано, що стало підставною для закінчення виконавчого провадження. Через деякий час вона помітила, що стягнення продовжується проводитися, після чого вона знову звернулася до державного виконавця, який у листопаді 2016 року надав їй копію виконавчого напису і постанову про відкриття виконавчого провадження 47675117 про примусове виконання виконавчого напису № 1340, виданого 27.03.2015 року приватним нотаріусом Бондар І.М. про стягнення боргу в сумі 104 898,41 грн. Далі позивач в позові зазначила, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус свідомо не зазначив дату з якої у стягувача виникло право вимоги. В той же час стягувач звернувся до нотаріуса 27.03.2015 року за договором у якому строк права вимоги сплинув у 2011 році. Нотаріус свідомо внесла до виконавчого напису необґрунтовано завищені відповідачем суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди при тому, що цей борг є спірним, що підтверджується рішенням Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2013 року у справі 202/29567/13-ц. Нотаріус свідомо не перевірила пред'явленні банком розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які зазначені у письмових вимогах банку та не перевірила чи були ці вимоги боржнику тобто їй надіслані. В той же час ніякої вимоги про стягнення боргу на її адресу не надсилалося як і не надсилався на її адресу сам виконавчий напис та постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за цим написом, а тому позивача прохала визнати виконавчий напис № 1340, який виданий 27.03.2015 року приватним нотаріусом Бондар І.М. про стягнення з неї боргу в розмірі 104 898,41 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. В матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи без її участі, позов підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи Козельщинського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області не з'явився, належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. З врахуванням позиції позивача щодо розгляду справи в судовому засіданні без її участі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір № РLХRRХ31600138 згідно якого остання отримала кредит на суму 4577,28 грн. зі строком на 24 місяці до 16.10.2010 року зі сплатою відсотків за користуванням в розмірі 0,1 % на місяць на суму залишку заборгованості, з щомісячним погашенням заборгованості в розмірі 325,67 грн. (а.с. 7). Згідно заяви про вчинення виконавчого напису, яка була адресована приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 27.03.2015 року вбачається, що станом на 27.02.2015 року за позивачем [PERSON] рахується заборгованість у сумі 105 398,41грн., що складається із залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 752,94 грн., суми заборгованості по відсотках у розмірі 281,26 грн., заборгованості з комісії в розмірі 895,11 грн., заборгованості по пені в розмірі 95 973,94 грн.,штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоток від суми заборгованості) 4 995,16 грн., а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» прохає вчинити виконавчий напис щодо стягнення боргу. Частиною 2 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). При вчиненні нотаріальних дій нотаріуси України керуються насамперед Цивільним Кодексом України, Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, входять кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1. 3.5. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Суд, звертає увагу на те, що вищевказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Разом з тим, матеріалами справи встановлено та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні те, що надана банком нотаріусу виписка з рахунку боржника [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № РLХRRХ31600138 від 16.10.2008 року станом на 27.02.2015 року не є безспірною. Кредитним договором (заява позичальника) № РLХRRХ31600138 від 16.10.2008 року визначено, що банк зобов'язуються надати позичальнику строковий кредит для придбання товару шляхом перерахування згідно рахунку фактури грошових коштів в розмірі 3 200 грн. на строк з 16.10.2008 року по 16.10.2010 року включно. Суд, звертає увагу на те, що сторони відповідно до ст. 530 ЦК України, у вищезазначеному кредитному договорі обумовили та встановили строк виконання кредитного зобов'язання до 16.10.2010 року включно. 07 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», де сума заборгованості за кредитним договором № РLХRRХ31600138 від 16.10.2008 року становить в розмірі 105 398,41грн. та складається із залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 752,94 грн., суми заборгованості по відсотках у розмірі 281,26 грн., заборгованості з комісії в розмірі 895,11 грн., заборгованості по пені в розмірі 95 973,94 грн.,штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоток від суми заборгованості) 4 995,16 грн, Із заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису вбачається, що нотаріусу для вчинення оскаржуваного правочину було надано кредитний договір, засвідчену виписку з особового рахунку боржника, вимогу про усунення порушень за кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв'язку, опис вкладення в цінний лист, довіреність. Далі судом встановлено, що 24.03.2015 р. позивачу було направлено письмову вимогу про усунення порушень за вищевказаним договором. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Дана вимога до боржника подана після спливу трирічного строку з моменту виникнення права у банку на пред'явлення вимоги щодо повернення кредитних коштів. Законом іншого строку давності не встановлено, а доказів про зупинення перебігу строків позовної давності відповідачами суду у порушення ст. 60 ЦПК України суду не надано. Відповідно п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Також, суд звертає увагу на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» лише 24.03.2015 року направив позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно основного зобов'язання, а також те, що відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивач отримував, а тому вважає, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості і можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем [PERSON], що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає до задоволенню, оскільки виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», так як нотаріусом не було досліджено будь-яких документів, які свідчили б про зміну встановленого ст.ст. 256, 257 ЦК України строку позовної давності та не було перевірено щодо можливості позивачем отримати лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved