Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] і [PERSON], звернулись в суд з позовом про визнання за ними право власності на 4/6 частини спадкового майна, яке залишилось після смерті [INFO]. батька [PERSON], мотивуючи тим, що є дітьми від першого шлюбу, а відповідно спадкоємцями першої черги за законом, окрім цього 28.06.2013р. звернулись до нотаріуса із відповідною заявою, між тим відповідачка [PERSON], дружина спадкодавця, заперечує їх право на спадкове майно, а відтак змушені звернутись до суду за захистом свого порушеного права. В суді [PERSON] позов підтримала з підстав викладених у заявах, під час розгляду справи в суді неодноразово змінювала позовні вимоги, остаточно просить про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO]. батька [PERSON] право власності на 1/6 частки квартири [ADDRESS] вартістю 90 806 грн. 83 коп., 1/6 частки автомобіля Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] вартістю 20 797 грн. 82 коп., 1/6 частки автомобіля Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] вартістю 1 719 грн. 54 коп., 2/6 приміщень, що на [ADDRESS], 1/6 товарів, що в магазині на [ADDRESS] та 2/6 автотоварів, що в магазинах на [ADDRESS] (т.2 а.с.6-9). Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Адвокат [PERSON], яка діє в інтересах позивачів в суді висловилась на підтримку заявлених 07.04.2014р. (т.2 а.с.6-9) [PERSON] вимог, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] 20.05.2014р. в суді, позов в частині визнання за кожним із позивачів право власності по 1/6 частки квартири [ADDRESS], 1/6 частки автомобіля Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER], 1/6 частки автомобіля Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] не заперечила, в іншій частині позовних вимог просила відмовити за безпідставністю, оскільки означені приміщення, що на ринку «Човнище в м.Миколаїв Львівської області у власності [PERSON] не були, а автотовари які є в магазинах не є об»єктом спадкування, а належать їй особисто. Представник відповідачки [PERSON] висловився на підтримку позиції своєї довірительки [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилась, 09.04.2014р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник Городоцької райдержадміністрації - Служби у справах дітей в судове засідання не з»явився, 04.04.2014р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень щодо заявленого [PERSON] позову не висловив. Заслухавши осіб які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить переконання про часткове задоволення позову. Відповідно до положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими доказами. Так, за вимогами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З пояснень в суді сторін, копій свідоцтв про народження убачається, що [PERSON] і [PERSON] є дітьми від першого шлюбу [PERSON] і [PERSON] (т.1 а.с.16-18). Із копій свідоцтва про одруження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER], убачається, що [PERSON] з 21.11.2003р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у шлюбі мають дитину [PERSON] [INFO] (т.1 а.с.59) Із оглянутих в суді інвентаризаційної та реєстраційної справ № 58, копії матеріалів договору купівлі-продажу, Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що квартира [ADDRESS] придбана 07.11.2005р. [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] (т.1 а.с.181-198, т.2 а.с.90). Із копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, облікової картки приватного ТЗ убачається, що право власності на автомобіль Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] та автомобіль Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] зареєстровано 25.11.2010р. та відповідно 10.02.2005р. за [PERSON] (т.1 а.с.128, т. 2 а.с.2). Відповідно до ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За положенням ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що квартира [ADDRESS], автомобіль Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] та автомобіль Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER], придбані на часі перебування [PERSON] і [PERSON] у шлюбі і ведення ними спільного господарства, тому є спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу. [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с. 15). Із копії спадкової справи після смерті [PERSON] видно, що 05.07.2013 року за заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах, а також інтересах малолітньої [PERSON] відкрито спадкову справу (т.1 а.с.39-62). Отже, судом встановлено, що [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складав, а тому право на спадкування після його смерті здійснюється в порядку визначеному главою 86 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1272 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку для її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Із пояснень сторін в суді, копії спадкової справи від 05.07.2013 р. видно, що спадкоємцем майна померлого [INFO]. [PERSON], яке складається з квартири [ADDRESS] та автомобілів Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] і Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] є діти [PERSON], [PERSON], батьки [PERSON], [PERSON], дружина [PERSON] та малолітня дочка [PERSON], 2004р.н. [PERSON] і [PERSON] відмовились від належної їм частки спадщини на користь [PERSON] та відповідно [PERSON], що підтверджується заявами поданими в Новороздільську державну нотаріальну контору (т.1 а.с. 46, 47). Відповідно до висновків судової авто товарознавчої експертизи №153/14 і № 154/14 від 15.10.2014р., ринкова вартість автомобіля Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] з врахуванням його стану на момент експертного огляду становить 124 786 грн. 90 коп., а автомобіля Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] - 10 317 грн. 23 коп. (т.2 а.с. 127-157). Реальна ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 90 806 грн. 83 коп., що видно із висновку судової оціночно-будівельної експертизи №155/14 від 2231.10.2014р. (т.2 а.с.153-157). Ураховуючи вартість спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON], яка підлягає поділу, що частки кожного з них у спільному майні є рівними, положення ст. 1261 ЦК України, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання права власності за кожним з позивачів по 1/6 частки квартири [ADDRESS] вартістю 90 806 грн. 83 коп., 1/6 частки автомобіля Меrcedes-Benz Sprinter 312, легковий, рік випуску 1998, р.н. [NUMBER] вартістю 20 797 грн. 82 коп. та 1/6 частки автомобіля Nіssan Vanette D, рік випуску 1987, р.н. [NUMBER] вартістю 1 719 грн. 54 коп. в порядку спадкування за законом після смерті 11.06.2013 року [PERSON] Суд задоволює позов [PERSON] і [PERSON] частково, з огляду на те що останніми не доведено, а в суді не здобуто доказів того, що власником приміщень на [ADDRESS] та автотоварів, що знаходяться в них, а також у магазині на [ADDRESS] - був [PERSON] За положенням ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на об'єкти нерухомості, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. За повідомленням директора ТзОВ «Човнище» Андріїв І.В. №6 від 15.05.2014р. (т.2 а.с.98) Товариство, жодних приміщень [PERSON] не відчужувало. Та обставина, що [PERSON] за життя не набув права власності на приміщення, що на [ADDRESS], окрім іншого, підтверджується також договорами оренди укладеними між ТзОВ «Човнище» та [PERSON] 20.03.2013р, 20.06.2013р., 28.02.2014р., 17.03.2014р. за умовами яких орендодавець надає Орендарю в тимчасове користування торгове місце пл.25 кв.м., торгове місце пл.20 кв. та складське приміщення пл.16 кв.м. на території ринку «Човнище», що на [ADDRESS] (т.2 а.с.34-40). Про те, що саме означеними вище торговими місцями та складським приміщенням на території ринку «Човнище», що на [ADDRESS] переданими в оренду [PERSON], при житті користувався [PERSON], ствердив в суді допитаний як свідок [PERSON] Про відсутність іншого нерухомого майна зареєстрованого за [PERSON] станом на 29.04.2014 року, стверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб»єкта (т.2 а.с.92). Покликання позивачки та її представника в суді про те, що до спадкового майна, яке підлягає поділу належать автотовари які зазначені у приблизному їх переліку, а також зафіксовані на світлинах (т.1 а.с.64-106,114-118) суд оцінює критично, з огляду на те, що такі покликання належними та допустимими доказами не обґрунтовані і ґрунтуються лише на припущеннях. Покликання представника [PERSON] про зізнавальні пояснення відповідачки зафіксовані на оптичному диску (т.1 а.с.19) про належність спірних автотоварів до складу спадщини, суд оцінює як необґрунтовані й такі що не можуть слугувати підставою до задоволення позову в цій частині. Отже, оскільки позивачами не доведено, а в суді не здобуто доказів щодо належності до складу спадщини зазначених позивачами в заяві автотоварів та приміщень, суд в цій частині в позові відмовляє.

Outcome: partial