Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 10.02.2017 року з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві вказала, що 27.09.2014 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ в Кіровоградській області за актовим записом №41. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені більше року внаслідок різниці характерів, відсутності довіри та взаєморозуміння. Наміру зберегти шлюб подружжя не має. Відповідач, як батько повинен утримувати свого сина, але добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття. Після розірвання шлюбу просить залишити її шлюбне прізвище "Рекечинська" також просить стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору - 640грн. та 400 грн. витрат за надання правової допомоги. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.09.2014 року відділом ДРАЦС Ульяновського РУЮ в Кіровоградській області за актовим записом №41, про що було видано свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ №080640 (а.с4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач як батько зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.180 СК УкраїниУкраїни батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У даному випадку позивачку звільнено від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів. Позивачкою документально підтверджено витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. та витрати за надання правової допомоги у розмірі 400 грн.

Outcome: approved