Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

02 вересня 2015 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 28000 гривень, а також витрати з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 серпня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за яким вона позичила останній грошові кошти в сумі 28000 гривень. Позичені кошти [PERSON] зобовязалась повернути їй у строк до 29 серпня 2015 року. Але у зазначений термін відповідач суму позики не повернула, на її вимоги виконати взяті на себе зобов"язання відповідає відмовою, у з чим вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, доводи, наведені у позові підтвердила, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час та місце судового засідання, призначеного на 06 листопада 2015 року, була повідомлена своєчасно та належним чином, але у судове засідання не прибула з невідомих суду причин, заяви про розгляд справи за її відсутності або про її відкладення від неї не надходило. Судові повістки про виклик до суду на інші дати були направлені за зареєстрованою адресою її проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2014 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 28000 гривень. При цьому [PERSON] зобовязалась повернути [PERSON] суму позики протягом року, тобто до 29 серпня 2015 року. Факт отримання [PERSON] позики в сумі 28\~000 гривень підтверджується доданою до позову розпискою останньої з її особистим підписом. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обовязків за договором позики, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з неї відшукуваної позивачем грошової суми та її розміру. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг за договором позики від 28 серпня 2014 року в сумі 28000 гривень тим самим задовольнивши позов. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у розмірі 487,20 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 612, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved