Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

04.08.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити її батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовної заяви Позивачем зазначено, що вони з Відповідачкою мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Чотири роки назад [PERSON] залишила сина разом з Позивачем та з того часу проживає окремо. Вона не спілкується з дитиною взагалі: не цікавиться його життям та розвитком, не надає жодної допомоги на утримання сина, жодного разу не дарувала подарунків, навіть до дня народження. Таким чином, [PERSON] самоусунулась від виховання сина. При зверненні Позивача до служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради з питання позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , службою було надано висновок від 11.06.2021 р. про доцільність позбавлення її батьківських прав. У зв"язку з викладеним, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Від третьої особи - служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради до початку підготовчого засідання надійшло клопотання про розгляд справи без представника служби, яким також підтримано позовні вимоги. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5), [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] більше 4 років не проживає з Позивачем та їхнім спільним сином. Згідно довідки про склад сім`ї (а.с.6) [PERSON] проживає разом з батьком в [ADDRESS] . Мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною взагалі: не цікавиться його життям та розвитком, не надає жодної допомоги на утримання сина, жодного разу не дарувала подарунків, навіть до дня народження. Згідно Висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Благовіщенської міської ради 25.06.2021 р. №99 (а.с.8-9) - [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться здоров`ям та розвитком сина, не бере участі у його вихованні та утриманні, при цьому зловживає алкогольними напоями та веде розпусний спосіб життя. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007п №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги заяву відповідачки, якою вона наполягає на позбавленні її батьківських прав, суд вважає встановленим, що відповідачка ухиляється від виховання сина [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харування, медичного догляду, лікування та спілкування, що негативно впливає на дитину. Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачку батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір"ю своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved