Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Встановлено, що відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позов визнає. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Позивачка, в обгрунтування позову вказує, що [INFO] в селі Мукша Китайгородська Кам`янець-Подільського району Хмельницької області померла її бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Супрунковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, загальною площею 1,5859 га і яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, Серії ІІІ- ХМ № 041401 від 20.07.2001 року. Ще за життя померла бабуся склала на її ім`я заповіт, посвідчений сільським головою Кульчієвецької сільської ради та зареєстрованого у реєстрі за № 35.. Для оформлення спадщини на вищевказану земельну ділянку вона звернулася до приватного нотаріуса, яка відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів про її проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини або для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини та через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Позивачка вказує, що вона постійно проживала разом з померлою по місцю її реєстрації в [ADDRESS] однією сім`єю. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вона фактично доглядала та опікувавалася бабусею, проводила її поховання та тому вважала, що прийняла спадщину, крім того, не розуміла, що визначальним є саме факт реєстрації зі спадкодавицею за однією адресою, а тому із заявою про прийняття спадщини, у визначений законом строк, не звернулася. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті бабусі є її батько [PERSON] , відповідач по справі, який є сином померлої, однак спадщину він не бажає приймати та немає права на обов`язкову частку в майні, тому на сьогоднішній день відсутня інформація у Спадковому реєстрі про прийняття спадщини іншими особами, які б мали право на спадкове майно померлої, крім неї. Тому, для оформлення спадщини їй необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини і визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку, оригінал правовстановлюючого документу якого було втрачено, про що і просить суд. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає в повному обсязі, на спадкове майно не претендує, заяву до нотаріуса не подавав, а тому бажає, щоб усе майно померлої матері успадкувала його донька за заповітом. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у повному обсязі, суд встановив наступне. [INFO] в селі Мукша Китайгородська Кам`янець-Подільського району Хмельницької області померла бабуся позивачки [PERSON] [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Супрунковецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, загальною площею 1,5859 га і яка за життя належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ- ХМ № 041401 від 20.07.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] від 13.10.2020 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 13.12.1966 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 19.08.1989 року, копією Державного акту , серії [NUMBER] від 20.07.2001 року, Інформаційною довідкою Держгеокадастру від 03.11.2021 року за № Б-164/0-0.371-176/44-21. Ще за життя померла [PERSON] склала на ім`я позивачки заповіт, посвідчений сільським головою Кульчієвецької сільської ради та зареєстрованого у реєстрі за № 35, що підтверджується копією Заповіту. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 67000371 від 26.10.2021 року. При зверненні позивачки до приватного нотаріуса Бокуліч З.В. для оформлення спадщини на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів про її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини та через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується Листом приватного нотаріуса Бокуліч З.В. від 26.10.2021 року за № 75/02-31, оголошенням в газеті «Подолянин» від 29.10.2021 року про втрату оригіналу Державного акту на землю. Встановлено, що позивачка з померлою бабусею постійно проживала однією сім"єю по місцю реєстрації бабусі в [ADDRESS] . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивачка фактично доглядала та опікувавалася бабусею, проводила її поховання та тому вважала, що прийняла спадщину, крім того, позивачка не розуміла, що визначальним є саме факт реєстрації зі спадкодавицею за однією адресою, а тому із заявою про прийняття спадщини, у визначений законом строк, не звернулася, що підтверджується Довідкою Слобідсько-Кульчієвецької сільської за № 870/5/02-23 від 04.10.2021 року. Також встановлено, що [PERSON] фактично є єдиною спадкоємцею після смерті своєї бабусі [PERSON] , оскільки спадкоємцем першої черги спадкування є батько позивачки і син померлої [PERSON] , однак спадщину, який не бажає приймати спадщину та немає права на обов`язкову частку в майні, що підтверджується визнанням позову відповідачем, але оформити спадщину на земельну ділянку позивачка не може, оскільки відсутній оригінал Державного акту на землю, який був втрачений, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України доскладу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживає із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки. На підставі наведених доказів, суд приходить до висновку, що на момент смерті [PERSON] , постійно з нею проживав її онука - [PERSON] , спадкомиця за заповітом. Аналіз наведених належних та допустимих доказів вказує на те, що позивачкою доведено обставини, які підтверджують факт постійного проживання [PERSON] з її бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] у селі Мукша Китайгородська Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на час відкриття спадщини та обставини втрати правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , спадкоємиці за заповітом, підлягають задоволенню у повному обсязі і у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, за нею слід визнати право власності на спадкову земельну ділянку, як за спадкоємицею за заповітом. На підставі викладеного та ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»,

Outcome: approved