Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

07.03.2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, до досягнення нею 23 річного віку; додаткових витрат на утримання доньки у вигляді 50 % вартості навчання у розмірі 25950,00 грн., а також додаткових витрат у вигляді 50 % вартості проживання доньки в гуртожитку в сумі 3608,50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач в добровільному порядку допомогу на навчання доньки, яка її потребує, не надає, хоча має таку можливість, оскільки він має постійну роботу та стабільний дохід. Ухвалою суду від 22.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 22.04.2019 року, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позову заяву. Відповідачем, у встановлений судом строк, наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого ним позовні вимоги не визнано повністю. Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що він є інвалідом третьої групи і не має можливості надавати допомогу на навчання доньки [PERSON] та нести додаткові витрати на її проживання у гуртожитку, крім того, має на утриманні ще сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснення надав аналогічні змісту наданого відзиву на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 19.02.2003 року з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. Рішенням Київського районного суду м. Полтава від 30.03.2016 року у справі № 552/7399/16-ц було зменшено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнення аліментів за вказаним рішенням припинено у зв"язку з досягненням [PERSON] повноліття. [PERSON] навчається в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на контрактній основі на денній формі навчання, що підтверджується довідкою № 1153 від 25.02.2019 року. Термін навчання складає період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Загальна вартість навчання 69200 грн. Позивачем надані до суду квитанції про сплату вартості проживання [PERSON] у гуртожитку на суму 7217,00 грн.. Жодних доказів участі в матеріальному забезпеченні доньки відповідачем не надано. Відповідач є інвалідом 3 групи, має сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції). Згідно із ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ураховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, реальні та розумні її потреби в матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для її розвитку, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка, продовжуючи навчання, потребує такої допомоги, однак, має на утриманні ще двох синів, суд вважає справедливим призначення до стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/9 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позивачем позову до суду. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] суд зазначає наступне. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~ Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~ Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення\~стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185\~СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані\~ витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд приходить до висновку, що матеріальне становище відповідача не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, тому вони можуть бути компенсовані лише частково, а саме: в частині плати за проживання у гуртожитку [PERSON] в розмірі 50 % вартості в сумі 3608,50 грн.. Позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат у вигляді 50% вартості навчання задоволенню не підлягає, оскільки вартість навчання врахована судом при призначення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , яка продовжує навчання відповідно ст. 199 СК України. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суддя допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial