Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], звернулися до суду з позовом до [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивували тим, що 08 червня 2013 року помер їхній батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої, в тому числі, входить житловий будинок, що розташований по вул. Центральна, 60 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області. Вони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] Спадщину прийняли у встановлений законом спосіб. 28.08.2014 приватний нотаріус видала позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок з господарськими будівлями та спорудами вони не в змозі, оскільки первинна реєстрація права власності на нього не проводилася і правовстановлюючі документи відсутні. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивачі не мають, тому звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та законний представник [PERSON] [PERSON] не зявились. Від їхнього представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади в судове засідання також не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову заперечень не має. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2013 року в м. Волочиськ Хмельницької області помер [PERSON] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить, в тому числі, житловий будинок, що розташований по вул. Центральна, 60 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області. Інвентаризаційна вартість даного будинку становить 137173 гривні. Факт належності житлового будинку [PERSON] та його вартість підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 18-20), довідкою [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади № 61 від 29.05.2017 (а.с. 21). Свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 11), довідкою [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади № 62 від 29.05.2017 (а.с. 22) стверджується, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 22.11.2013, яке набрало законної сили 03.12.2013 (а.с. 7) визнаний недієздатним, а його опікуном призначена [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З довідки [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади № 301 від 06.04.2017 (а.с. 23), виписки з погосподарської книги (а.с. 24), копій свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 14-15), копії спадкової справи № 142/2013 зведеної щодо майна померлого 08.06.2013 [PERSON] (а.с.38-49) слідує, що позивачі прийняли спадщину після смерті останнього і їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлому земельні ділянки. Разом з тим, 15 травня 2017 року приватним нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з характеристики будівель та споруд (а.с. 20) житловий будинок, який є предметом розгляду у даній справі, був побудований у 1946 році. В подальшому, належні до нього господарські будівлі та споруди добудовувалися до 1970 року включно. Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки [PERSON] селищної обєднаної територіальної громади № 61 від 29.05.2017 (а.с. 21) слідує, що власником житлового будинку, що знаходиться по вул. Центральна, 60 в с. Бубнівка Волочиського району Хмельницької області був [PERSON] З довідки КП Волочиського районного бюро технічної інвентаризації № 574 від 20.04.2017 слідує, що на житловий будинок, який знаходиться у Волочиському районі Хмельницької області в с. Бубнівка по вул. Центральна, 60, свідоцтво про право власності не видавалося, реєстрація не проводилася. Відповідно до архівного витягу Волочиської РДА від 31.05.2017 з рішення 13-ої сесії Бубнівської сільської ради Волочиського району від 28.09.1993 «Про хід земельної реформи та приватизації земельних ділянок на території с/ради» рішили: задовільнити заяви громадян згідно розмірів поданих в списку і передати даним громадянам у приватну власність присадибні ділянки /список додається/. 169. [PERSON] ОЖБ 0,25, ВОПГ 0, 25 (а.с. 25) Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок після смерті [PERSON]

Outcome: approved