Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Позовну заяву [PERSON] мотивує тим, з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Косівського районного суду від 22.08.2006 року. У цьому шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час донька повнолітня, проте навчається на другому курсі денної контрактної форми навчання в Прикарпатському національному університеті ім. В.Стефаника на платній основі, що потребує значних матеріальних витрат. За перший курс навчання вона сплатила кошти в сумі 17800 грн., половину з яких в розмірі 8900 грн. бажає стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах в розмірі 1977,50 грн. та надалі стягувати на її користь аліменти в розмірі 1600 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала частково та просить тільки стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., а справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов та заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково, не заперечує лише щодо сплати аліментів в розмірі 1200 грн., в решті позову просить відмовити. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справина підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як передбачено ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина - передбачені статтею 198 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. В свою чергу, положеннями ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.07.2003 року (а.с.13), - [PERSON] народилася [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, а її батьком записаний [PERSON] . Як видно із копії довідки виданої т.в.о. директора Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника від 06.07.2021 року за №20-09/21-1043), [PERSON] дійсно навчається в Інституті післядипломної освіти та довузівської підготовки на 2 курсі (ОР бакалавр) денної контрактної форми навчання. Термін навчання три роки десять місяців (а.с.15). Як зазначено в п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із поданого в ході розгляду справи відповідачем відзиву на позовну заяву видно, що відповідач з 30.07.2009 року має іншу сім?ю, так як перебуває у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.47). І в даному шлюбі має двоє неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , 2015 р.н. та сина [PERSON] , 2011 р.н. (а.с.44,45). Окрім того, як видно із акта обстеження матеріально-побутових умов життя від 25.08.2021 року, копії медичного висновку №80/17 від 03.07.2017 року та копії виписки з медичної карти №2514, дитина [PERSON] є інвалідом дитинства та потребує постійного стороннього догляду (а.с.46,48,49). Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, частиною 2 якої передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на досліджені судом докази, подані сторонами заяви, та беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму в Україні встановлений на 2021 рік, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання, що також відповідатиме вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Крім того, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі ст.ст. 182-184, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: partial