Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON], яка діє, представник за довіреністю в інтересах [PERSON], звернулася в суд з позовом до Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року, у віці 57 років, померла мати [PERSON] - громадянинка [PERSON]. Після її смерті залишилось, як спадкове майно, житловий будинок [ADDRESS]. Належність вище зазначеного житлового будинку спадкодавцю - [PERSON], підтверджується довідкою, виданою Ясінянською селищною радою Рахівського району Закарпатської області. Єдиним спадкоємцем на спадкове майно після смерті матері, є її дочка [PERSON]. Інших спадкоємців за законом та за заповітом не має. До дня смерті матері її дочка [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. З метою отримання правовстановлюючих документів, вона, діючи, як представник за довіреністю в інтересах [PERSON] спадкоємця першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу [PERSON] про видачу її довірительці свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом у вчиненні такої дії було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв'язку з наведеним, просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, однак представник позивачки надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача - Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак селищний голова Зелінський Е.Ф. надав суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. Позов підтримують повністю, заперечень проти позову не мають. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року, у віці 57 років, померла громадянка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 грудня 2012 року. Позивачка, [PERSON], являється дочкою нині померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 1997 року та свідоцтвом про одруження, а отже вона являється спадкоємцем першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті її матері. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що після смерті громадянки [PERSON], залишилося спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS]. Вартість спакового житлового будинку на даний час становить 45447 гривень, що стверджується довідкою виданою ФОП [PERSON] З довідки №533 виданої 05.02.2015 року виконавчим комітетом Ясінянської селищної ради слідує, що житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав померлій [PERSON] в цілій частині. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, після смерті своєї матері [PERSON], оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved