Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з дійсним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 10.10.2015 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] на імя позивача склала заповіт. Після її смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Токарі, вул. Озерна, буд. №15 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Другої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 10.10.2015 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 12.10.2015 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільскої ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №40), (а.с.8) - мати позивача (свідоцтво про народження від 11.08.1961 року, видане [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №32), (а.с.4). Від імені спадкодавця [PERSON] посвідчено заповіт секретарем Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 13.11.2006 року за реєстровим № 194 (а.с.17). Після її смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Токарі, вул. Озерна, буд. №15 Лохвицького району Полтавської області. Вказане домогосподарство рахується за [PERSON] відповідно до запису в погосподарській книзі №6 за 2016-2020 роки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №688 від 27.10.2017 року. Спадкодавець [PERSON] на день смерті 10.10.2015 року була зареєстрована та проживала за адресою [INFO], в житловому будинку разом з нею на день смерті та по даний час проживає її чоловік [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №132 від 12.10.2015 року (а.с.11). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 12.10.2015 року заведена спадкова справа за № 160/2015, заповіт спадкодавцем посвідчувався, чоловік спадкодавця [PERSON] 10.02.2016 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини на користь [PERSON], дочки спадкодавця, інших спадкоємців немає, що убачається з відповіді №656/01-16 Другої Лохвицької ДНК від 09.11.2017 року. Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлої, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.02.2017 року № 66/02-31 (а.с.12). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 2105 від 08.08.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Токарі по вул. Озерна № 15 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.18). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 08.08.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (шлак обкл. цеглою) загальною площею 57,0 м?, житловою площею 20,8 м?, Б - сарай-прибудова (цегла), В - сарай-літня кухня (шлак обкл. цеглою), в - гараж-прибудова (шлакоблоки), в1 - прибудова (цегла), Г - убиральня (цегла), Д - саж (дерево обш. шифером), Е - погріб (цегла), №1 - колодязь (цем.кільця), №2 - огорожа (дошки). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1967-1990 роки. Як убачається з акту обстеження житлового будинку від 18.10.2017 року, затвердженого секретарем Токарівської сільської ради [PERSON], будинок № 15 по вул. Озерна в с. Токарі Лохвицького району Полтавської області, який належить померлій [PERSON] знаходиться в задовільному стані. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved