Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

22.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить: збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], 21.02.2015р.н., [PERSON], 21.09.2011р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача кошти на додаткові витрати на дітей в розмірі по 500грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей [PERSON], 21.02.2015р.н., [PERSON], 21.09.2011р.н.. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30.03.2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на двох дітей та на її утримання до досягнення молодшою дитиною трьох років. 21 лютого 2015р. відповідач припинив сплачувати аліменти на її утримання, отже вважає, що його матеріальний стан поліпшився. Їх старший син [PERSON] є дитиною-інвалідом, у зв"язку з цим на лікування, догляд потрібні чи малі кошти. Коштів, які щомісячно сплачує відповідач на дітей недостатньо, тому позивач просить збільшити розмір аліментів та стягнути додаткові витрати на дітей. У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, сторони з 28.11.2009 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 21.04.2017 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], 21.02.2015р.н., [PERSON], 21.09.2011р.н. Згідно консультаційного висновку спеціаліста №71, [PERSON], 21.09.2011р. страждає затримкою розвитку.(а.с.10) Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30.03.2017 року у справі № 610/135/17 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на двох дітей: [PERSON], 21.02.2015р.н., [PERSON], 21.09.2011р.н., у розмірі по 800,00 грн на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття, а також було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 400грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років до 21.02.2018р. (а.с.11-12) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В обгрунтування доводів щодо збільшення розміру аліментів , позивач зазначила, що найстарша дитина хворіє на тяжку форму хронічного захворювання. Також, позивач вказує на те, що у відповідача збільшився дохід, а тому він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. В підтвердження стану здоровя дитини, позивач надала копії медичних документів. Доводи позивача щодо покращення матеріального стану відповідача не знайшли свого підтвердження наданими суду доказами. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1492 гривень, з 1 травня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1625 гривень. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, суд виходить з потреб та інтересів малолітньої дитини, та враховує обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки утримання малолітніх дітей потребує від позивача додаткових зусиль та матеріальних витрат, і визначений розмір аліментів в сумі 800 грн. з урахуванням зростання вартості споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а саме в частині збільшення розміру аліментів до 1000 гривень на кожну дитину. У зв'язку із хворобою [PERSON], останній потребує лікування, навчання за спеціальною програмою. Для підтримки здоров'я дітей та розвитку їх здібностей необхідні додаткові витрати. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню з відповідача підлягають також судові витрати на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved