Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітньої дочки- Лашти [PERSON] до Соснівської селищної Ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові вказує, що 02 жовтня 2000 року він разом зі своєю покійною дружиною- Шекель О.В. з дозволу Соснівської селищної Ради Березнівського району Рівненської області поселилися в будинок № 14 по вул. Терешкової в смт. Соснове Березнівського району Рівненської області, їм достовірно було відомо, що будинок для них є чужим та не має З часу заселення у вищевказаний будинок - 02 жовтня 2000 року він разом з [PERSON] та неповнолітньою дочкою- Лаштою Н.В. проживали в даному будинку. 25 серпня 2008 року дружина- [PERSON] померла. Він з неповнолітньою дочкою- Лаштою Н.В. залишився і надалі проживати в будинку. З метою захисту прав неповнолітньої дитини , яка з часу заселення і по сьогодні проживає у будинку, користується ним, тобто відкрито володіє та розпоряджається, просить визнати за нею право власності на вказаний житовий будинок за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача- адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених в позові, просить задовольнити позов. Представник Соснівської селищної Ради Березнівського району Рівненської області, представник органу опіки та піклування Соснівської селищної Ради Березнівського району Рівненської області в судове засідання не з"явились- подали до суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позов визнають в повному обсязі, просять задовольнити позов. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON], [PERSON] з 02 жовтня 2000 року по даний час постійно проживають в житловому будинку № 14 по вул. Терешкової в смт. Соснове Березнівського району Рівненської області. Їх дружина та мати- Шекель О.В. постійно проживала в вищевказаному житловому будинку з 02 жовтня 2000 року до дня смерті- 25 серпня 2008 року. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи та які повинні були довести позивачі відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, є: законність об'єкту володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Законність об'єкту володіння, а саме те, що він не є самовільним будівництвом та відповідає будівельно-технічним нормам підтверджується технічним паспортом на житловий будинок № 14 по вул. Терешкової в смт. Соснове Березнівського району Рівненської області , де зазначені площа будинку, його вартість, розмежування і призначення кімнат та господарських будівель домоволодіння, роки забудови , довідкою Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації № 49 від 23 лютого 2015 року , де зазначено, що загальна площа будинку становить 80,5 кв.м., житлова- 54,0 кв.м., інвентаризаційна вартість будинку становить 120007 гривень. Право власності на зазначений будинок в КП РОБТІ не зареєстроване . У 1958 році набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та прийнятою на виконання Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт його побудови з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Така правова позицію висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року в справі № 6-137 цс13. Згідно п. 4 ст. 3 Закону України ""Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення права діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до роз'яснень, даних в п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Згідно роз'яснень, що містяться абз.7, 28, 29 п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 25 серпня 2008 року. Згідно довідки Соснівської селищної Ради № 480 від 10 березня 2015 року [PERSON], його дружина- [PERSON]В, та дочка [PERSON] дійсно проживали в житловому будинку № 14 по вул. Терешкової в смт. Соснове Березнівського району Рівненської області з 02 жовтня 2000 року, [PERSON] проживала за даною адресою до дня смерті- 25 серпня 2008 року, [PERSON]Є, та його дочка- Лашта Н.В. проживають за даною адресою по даний час. Отже, зазначеними належними та допустимими докази, які досліджені в справі підтверджено наявність фактів, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги. Зокрема, на час поселення (момент передачі майна) сім'ї [PERSON]- 02 жовтня 2000 року з дозволу сільради, їм достовірно було відомо, що це нерухоме майно є чужим для них та не має власника, однак вони добросовісно відкрито, безперервно володіли цим нерухомим майном протягом десяти років, тобто постійно там проживали, були зареєстровані та користувались будинковолодінням. З врахуванням роз'яснень, які містяться в п.8 Перехідних положень ЦК України, щодо підрахунку строку набувальної давності, на час ухвалення рішення в даній справі, строк їх добросовісного відкритого, безперервного володіння цим нерухомим майном склав понад 11 років. Доказів визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ухвалення такого судового рішення сільрада не подала. Отже, вимоги позивача про невизнане їх право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 14 по вул. Терешкової в смт. Соснове Березнівського району підлягають захисту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved