Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

22 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій вказав, що на тимчасово окупованій території України, а саме в місті Сімферополь АР Крим, померла його мати - [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно яке складається з земельної ділянки (пай) № [NUMBER] розміром 3.64 га, яка розташована на території села Богданове Благовіщенської міської ради Кіровоградської області [INFO] [PERSON] померла в місті Сімферополь АР Крим, яка являється на даний час окупованою територією, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Красноперекопським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Як спадкоємець за законом позивач має намір успадкувати земельну ділянку, однак свідоцтво про смерть його матері видане на окупованій території . Позивач звернувся до Благовіщенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), щодо реєстрації смерті покійної матері [PERSON] , яка померла в місті Сімферополь АР Крим. Однак, заявнику [PERSON] в усній формі відмовлено в реєстрації смерті матері та рекомендовано звернутись до суду, так як, факт смерті матері було посвідчено документом виданим органом на тимчасово окупованій території Заявник [PERSON] просить встановити факт смерті матері - [PERSON] на тимчасово окупованій території в судовому порядку. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду повідомлені у встановленому законом порядку, надіслали до суду заяву в якій зазначили розглядати справу у їх відсутності, просять позов задовольнити. Представник заінтересованої особи - Благовіщенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та винести рішення на розсуд суду, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, оскільки матеріали містять достатньо відомостей для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що передбачено п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Так, за правилами ч.ч. 1,2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст.ст. 1,4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. На тимчасово окупованій території на строк дії вказаного закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.6). [PERSON] , під час перебування на тимчасово окупованій території - в місті Сімферополь АР Крим [INFO] померла. Факт її смерті було посвідчено свідоцтвом про смерть, зразка, що використовується на тимчасово окупованій території ( а.с.7). Згідно ч.ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна (ч.1 ст. 17 вказаного Закону). Так, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою (п.1 ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Таким документом, зокрема, є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024. Проте, заявник позбавлений можливості отримати належні документи, необхідні для реєстрації смерті матері. В зв`язку з цим факт смерті [PERSON] не може бути зареєстрований в органах ДРАЦС. Водночас, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України (роз`яснення надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»). Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. За встановлених обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК рішення суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved