Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

23.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона, [PERSON] , є власником частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане Ізюмським комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №1, на підставі розпорядження (наказу) від 21 грудня 2004р. №44. Окрім неї іншими співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після укладання шлюбу її прізвище змінилось з [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб від 25.06.2013 року, серія [NUMBER] , видане Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В липні 2019 р. вона звернулась до Ізюмського бюро технічної інвентаризації за виготовленням технічного паспорту на квартиру. Під час оформлення необхідних документів виявилось, що в свідоцтві про право власності на житло її ім`я по батькові зазначене як « [PERSON] », а паспорту моє ім`я по батькові є - « [PERSON] ». Наявність таких розбіжностей приводить до того, що вона не має можливості здійснити будь-які розпорядження своєю власністю. Такі обставини і змусили її звернутись до суду із даною заявою. Та просить встановити факт про те, що свідоцтво про право власності на житло видане Ізюмським комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №1, згідно розпорядження (наказом) від 21 грудня 2004р. №44, на ім`я [PERSON] належить - [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. Тому суд вважає за можливе, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 2004року виданого Ізюмським комунальним житлово ремонтно-експлуатаційним підприємством - 1 на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10) Відповідно паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Ізюмським РС ГУДМС України в Харківській області 09 липня 2013 року заявник [PERSON] (а.с.4-7) Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 17.01.2019 року заявниця після укладання шлюбу 25 червня 2013 року змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Встановлено судом, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих ми майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів, породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved