Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до Бердянського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 081,77 гривень. Позов обґрунтовано наступним. 01.12.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В заяві про укладення кредитного договору від 01.12.2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок і умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, станом на 02.07.2019 року має місце заборгованість в сумі 23 081,77 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 576,98 гривень; заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 112,05 гривень; пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6 075,00 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 742, 42 грн., штрафу - 500 гривень (фіксована складова) та штрафу - 1 075,32 гривень (процентна складова). Банк просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.12.2011 року в розмірі 23081 грн. 77 коп. та судові витрати в сумі 1921 грн. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому зазначено, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково на суму кредиту у розмірі 9 576,98 гривень, в іншій частині позов не визнав і в цієї частині просить позов не задовольняти. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.02.2020 року скасовано заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2019 року, справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.109 ). Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 530 ч.1 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч.1, 612 ч.1 ЦК України). Позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. 01.12.2011 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого 01.12.2011 року відповідач підписав Анкету-заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8 ). За розрахунками Банка, загальна сума заборгованості станом на 02.07.2019 року становить 23 081,77 гривень, з яких: 9576,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5112,05 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6075,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 742,42 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1075,32 грн. - штраф (процентна складова) ( а.с.4-7). Згідно довідки від 10.01.2020 року № 30.1.0.0/2-20190715/1260 і витягу з особового рахунку за період з 01.12.2011 року по 02.07.2019 року, [PERSON] , на підставі договору від 01.12.2011 року, отримав у Банку картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки - до останнього дня 11/2021 (а.с.86). З виписки по картковим рахункам [PERSON] , зокрема вбачається, що відповідач у квітні 2011 року отримав у Банку кредитну картку, якою користувався, у тому числі і після її перевипуску, а саме: знімав кошти у банкоматах, розраховувався за покупки в магазинах, поповнював баланс мобільного телефону, переказував готівку, а також частково погашав заборгованість (а.с.78-84). З огляду на те, що перевипущена картка № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 11.2021 року, із позовом Банк звернувся 22.07.2019 року, Банк звернувся за захистом порушеного права в межах строку позовної давності. Порушене право Банка в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 9 576,98 гривень підлягає задоволенню судом. Банк просив стягнути із позичальника, як кредит (суму, яку позичальник фактично отримав у позику), так і складові його повної вартості (заборгованість по відсоткам, неустойку у вигляді пені та штрафів). Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом і неустойки у вигляді пені та штрафів, Банк, крім розрахунку заборгованості за договором, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549 ч.1, ст. 551 ч.1 ЦК України). Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов позичальник [PERSON] був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву від 01.12.2011 року про приєднання до Умов ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і неустойки за порушення умов зобов`язання. Додані до матеріалів справи Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» , а також Витяг з Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, з використанням кредитної картки «Visa» (а.с.11-25) не є достатніми доказами на підтвердження того, що [PERSON] був ознайомлений з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву від 01.12.2011 року про приєднання до Умов та Правил ПриватБанку. До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України стосовно того, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних нормах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, неодноразово змінювались самим Банком, зокрема, в період з квітня 2011 року по серпень 2016 року, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову (а.с. 11-25). Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Виходячи з того, що Банк не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження про конкретно запропоновані відповідачу Умови, анкета-заява не містить відомостей про домовленості сторін щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також умов відповідальності позичальника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання (грошової суми та її визначеного розміру), надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть прийматись як стандартна (типова) форма, що встановлена на підтвердження укладення із відповідачем кредитного договору через те, що достовірно не підтверджують вказаних обставин. Анкета-заява, а також інші письмові докази, надані Банком, не містить належних та достатніх доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] був ознайомлений із Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, які діяли на момент підписання анкети-заяви від 01.12.2011 року і погодився з ними, підписуючи зазначену анкету-заяву про приєднання до Умов Банку. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і призвів би до покладення на слабшу сторону (споживача), невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Банк, як кредитор і позивач, повинен довести факт того, що позичальник був ознайомлений і прийняв Умови та Правила, а також Тарифи, що діяли 01.12.2011 року, на момент укладення кредитного договору. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду, відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України від 24.09.2014 року (провадження № 6-144цс14). З огляду на принцип верховенства права, який передбачає наявність правової визначеності, висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних відносинах не може ігноруватись судами і підлягає застосуванню. Стосовно доводів про стягнення відсотків по кредиту, як основоположних норм банківського кредитування, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Банком не доведений факт визначення в анкеті-заяві (договорі) розміру відсотків за користування кредитними коштами, Банк, у встановленому законом порядку, не позбавлений права вимагати у позичальника сплати процентів, відповідно до ст. 625 ч.2 ЦК України. Право Банка щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9576,98 гривень підлягає захисту судом шляхом задоволення позову у цій частині. Оскільки Банк не довів своїх вимог в частині заборгованості за відсотками, неустойкою та штрафом, відсутні підстави для ствердження про порушення прав або інтересів позивача у цій частині, за захистом яких він звернувся до суду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України). Цивільний позов Банка підлягає частковому задоволенню. За подачу позовної заяви Банк сплатив судовий збір - 1 921 гривню. На підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. (а.с. 1). Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1352 гривень 82 коп. (23081,77 грн. : 9576,77 грн. = 2,41 грн. 1921,00 грн. : 2,41 грн. = 797 гривень 10 коп.).

Outcome: partial