Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою визнання за нею в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності КСП ім. Карла Маркса, що знаходиться на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області, після смерті батька, померлого [INFO] , який за життя прийняв спадщину від сестри, що померла. Як підставу зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина, у тому числі, у вигляді права на земельну ділянку (пай) КСП ім. Карла Маркса (місцезнаходження: с. Безм`ятежне Шевченківського району Харківської області) розміром 9.33 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Безм`ятежненської сільської ради. Вказане право на земельну частку (пай) [PERSON] прийняв за життя від сестри [PERSON] , померлої [INFO] , проживаючи на час її смерті разом, але не оформив спадкові права. Позивач вказує, що спадщину від батька прийняла та звернулася до Шевченківської нотаріальної контори Харківської області, де заведена спадкова справа. В порядку спадкування за законом оформила спадкові права на дольовий пай в сумі 3 979 грн., що належав [PERSON] на підставі довідки КСП ім. Карла Маркса Шевченківського району Харківської області № 50 від 04 червня 1998 року. Проте оформити спадкове право у вигляді права на земельну частку (пай) КСП ім. Карла Маркса після смерті батька вона не має можливості, оскільки сертифікат на ім`я [PERSON] не виготовлявся внаслідок її смерті [INFO] , хоча її було внесено у список членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Карла Маркса, що додається до державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-27-00-000201. Зважаючи на викладене, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані спадкові права. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача до суду не з"явився, надав зааяву про розгляд справи без участі, не заперечував проти задоволення позову. Представник Шевченківської державної нотаріальної контори надали заяву про розгляд справи у відсутність. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною першою статті 15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] народилася в с. Панютіно Лозівського району Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.7-8/. [INFO] в м. Ізюм [PERSON] помер /а.с. 9/. Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 30.10.1956 батьками позивача [PERSON] ( [PERSON] ) є: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.1978 позивач після одруження змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с. 11/. Згідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] від 30.10.1950 батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] /а.с. 12/. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] в с. Старий Чизвик Шевченківського району Харківської області /а.с. 13/. Згідно свідоцтву про право власності серії [NUMBER] , виданому державним нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області Поповою Л.О., спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з базового дольового паю в сумі 3 979 грн., що належали сестрі спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , померлій [INFO] на підставі довідки, виданої КСП ім. Карла Маркса Шевченківського району Харківської області № 50 від 04 червня 1998 року /а.с. 14/. За інформацією відділу у Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області прізвище [PERSON] включено до Додатку № 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-27-00-000201 за № 26 по КСП ім. Карла Маркса. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних кутів на право колективної власності 19 січня 1996 року за № 1. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся /а.с. 15-18/. Листом Шевченківської нотаріальної контори Харківської області Ісіченко Т.В. повідомлено про те, що у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) площею 9,33 га, нотаріус не має можливості оформити позивачу свідоцтво про право на вказане майно /а.с. 20/. Відповідно до пункту 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) положення цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , то до спадкових відносин у розглядуваній справі мають застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (оголошення громадянина померлим). У статті 527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529ЦК УРСР). Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частина друга статті 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 5 Земельного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час відкриття спадщини) кожен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 цього указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Такий висновок узгоджується із висновками викладеними в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17, від 09 червня 2020 року у справі № 470/29/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. У розглядуваній справі відомості про те, що [PERSON] за життя була членом КСП ім. Карла Маркса, відсутні. Встановлено, що на момент отримання КСП ім. Карла Маркса 19 січня 1996 року державного акта на право колективної власності на землю серії ХР-27-00-000201, за [PERSON] , яка [INFO] померла, не зберіглось членство у КСП ім. Карла Маркса, а тому остання не набула право на відповідну земельну частку (пай).. Аналіз висновків Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 183/2548/15 (провадження № 61-4092св18), від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження № 61-395св19), від 11 липня 2019 року у справі № 190/1605/18 (провадження № 61-10391св19) свідчить, що факт внесення особи до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки. Однак якщо на час видачі державного акту на право колективної власності на землю така особа не є членом КСП, то вона не набуває права на відповідну земельну частку (пай). Таким чином, суд дійшов висновку щодо неможливості успадкування права на земельну частку (пай), яке не набуте спадкодавцем, оскільки на момент видачі відповідного державного акта на право колективної власності на землю [PERSON] померла. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Outcome: dismissed