Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом , в якому просить дати дозвіл на виїзд за кордон її сину [PERSON], [INFO] на час канікул та допустити рішення щодо негайного виконання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них [INFO] року народився син [PERSON]. На підставі рішення суду шлюб між ними розірвано, неповнолітній син залишився проживати з нею. На даний час вона опікується сином, так як відповідач участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні приймає. Вона має можливість забезпечити гармонійний розвиток та відпочинок сина за межами України в період канікул на протязі календарного року в Чеській Республіці, де проживає та працює її мати. Однак відповідач безпідставно відмовляє у цьому та уникає спілкування щодо розгляду цього питання. Позивачка підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що є можливість оздоровити дитину за кордоном, так як син хворіє з приводу аденоїдів та простудних захворювань, крім цього переніс дві операції. Відповідач обіцяв, що дасть дозвіл на виїзд при умові коли вона відмовиться від аліментів, а також боргу по сплаті аліментів у розмірі 12000 грн. 31 березня 2014 року вони звертались до нотаріуса з приводу оформлення згоди відповідача на виїзд за кордон неповнолітнього сина, однак він відмовився оплачувати послуги нотаріуса. Просить позов задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову. Додатково пояснив, що надати згоду на виїзд дитини за кордон в нотаріуса він відмовився через те, що не бажав здійснювати оплату за таку послугу. Не заперечував той факт, що син дійсно хворів та переніс дві операції, але вважає, що це вина позивачки. Представник органу опіки та піклування Досяк Т.М пояснила, що між батьками є неприязні стосунки та довготривалий конфлікт щодо участі у вихованні дитини. Вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон , а тому просила позов задовільнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка з 23.07.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та вони є батьками неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. На даний час шлюб між сторонами розірвано, син [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З акту матеріально-побутового стану сім"ї вбачається, що [PERSON] не спілкується з сином, не зустрічається та не надає матеріальної допомоги, про що свідчить і великий розмір заборгованості по аліментах. (а.с.7-11) Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон - в Чеську Республіку, де по місцю проживання та роботи своєї матері може забезпечити відпочинок та оздоровлення, дитини, оскільки, як визнали сторони, син, перенісши дві операції, має схильність до захворювань. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина [PERSON] за межі України для тимчасового перебування в Республіці Чехія. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні дав згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон. Однак нотаріально посвідченого клопотання про оформлення проїзного документа , як того вимагає чинне законодавство, не оформив. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежує права позивача на виховання дитини та обмежує її можливість як матері надати дитині найкраще. У відповідності до вимог стаття 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фі-зичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протиту-беркульозного закладу. А тому вимоги позивача в частині допущення негайного виконання рішення суду для оформлення документів на тимчасовий виїзд слід відмовити, оскільки такі вимоги не мають правового обгрунтування. Окрім того, в позивача є достатньо часу для оформлення документів на виїзд, так як період канікул розпочнеться з 20.05.2014 року. Суд приходить до висновку про те, що надання [PERSON] дозволу на тимчасовий в виїзд в Чеську Республіку на час літніх канікул в період з 20.05.2014року по30.08.2014року та зимових канікул в період з 28.12.2014року по 21.01.2015року неповнолітньому [PERSON], [INFO] в супроводі матері без згоди батька відповідатиме його інтересам та сприятиме зміцненню його здоров'я. Виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial