Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

19.09.2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та визнання втратившим права на користування квартирою і виселення та зняття з реєстраці [PERSON] 20.10.2011 року позивач [PERSON] подала заяву до суду про уточнення позовних вимог, в якій просила зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням належної позивачці на праві власності квартири [ADDRESS], позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням вказаної квартири та виселити, зобов'язати Шевченківське РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зняти з реєстрації [PERSON] за даною адресою. В обґрунтуванні своїх вимог покликається на те, що 4 червня 2011 року уклала договір купівлі-продажу кв.[ADDRESS] із відповідачем [PERSON], від імені якого за нотаріально посвідченою довіреністю діяв його родич [PERSON], що зареєстрований у [ADDRESS] (фактично проживає - [ADDRESS]) та провела повний розрахунок за квартиру. Довіреність та договір купівлі-продажу оформлявся у одного нотаріуса. Договір купівлі-продажу зареєстрований в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» і вона отримала витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 33811862 від 21.06.2011 року. Пунктом 9 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що продавець до 4 липня 2011 року звільнить квартиру та знімається з реєстрації, проте до сьогоднішнього дня цього не зроблено. Крім того, відповідач не впускає її у квартиру, дверей не відкриває. Свою поведінку він нічим не мотивує. Позивач зверталась в ЛКП «Янів 405» про що складені відповідні акти. 23.12.2011 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, управління комунальної власності Львівської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсними довіреності від 13.05.2011 року, приватизації та договору купівлі-продажу від 04.06.2011 року квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх вимог покликається на те, що він проживає на [ADDRESS]. До квітня 2011 року в даній квартирі з ним проживала його сестра, [PERSON] [INFO] сестра померла. На той час дана квартира була неприватизована. Грошей на поховання сестри в нього не було. Його сусідка порадила звернутись до пані [PERSON] за допомогою. Остання погодилась допомогти поховати сестру. В процесі спілкування вона дізналась, що у позивача паспорт старого взірця і неприватизована квартира. Вона також зголосилась допомогти йому отримати новий паспорт і приватизувати квартиру. Маючи довіру до неї і вважаючи, що це необхідно для справи, позивач погодився. На початку травня 2011 року [PERSON] повідомила позивача, що потрібно прибути до ВГІРФО Шевченківського РВ для отримання паспорта нового взірця. Перед відвідинами ВГІРФО, приблизно з 11 год. і до 16 год., на запрошення [PERSON], [PERSON] перебував у її квартирі, де остання пригощала його спиртним, а згодом вони поїхали до ВГІРФО. Довіряючи [PERSON], він підписав якісь документи не читаючи їх. [PERSON] йому пояснила, що вони потрібні для отримання паспорта та для приватизації квартири. Також вони розмовляли про те, що з ним буде укладено договір довічного утримання. Тому він вважав, що його паспорт необхідний для підготовки документів для укладення цього договору. При цьому у приміщенні ВГІРФО були присутні кілька невідомих йому чоловіків і знайомих [PERSON] В її присутності [PERSON] поставив підпис в паспорті, однак паспорт йому не віддали. В документах паспортного відділення про одержання паспорта він не розписувався. 16.05.2012 року [PERSON] подав заяву у порядку ст.31 ЦПК України, мотивувавши, що він збільшує позовні вимоги в частині: визнання недійсною довіреності від його імені в користь [PERSON], посвідчену 13.05.2011р. привітним нотаріусом [PERSON]; визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 04.06.2011р.; визнання недійсною приватизацію квартири по [ADDRESS]; визнання недійсним свідоцтво про право власності на квартиру від 26.05.2011 року, виданого Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради; визнання недійсним наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.05.2011р. № 865-Ж-Ш «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі у власність квартири на [ADDRESS]; стягнення з відповідачів вартості судових витрат (а.с.88-90 т.1). 23.01. та 11.03.2014 року [PERSON] подав заяву у порядку ст.31 ЦПК України і просив таку прийняти до розгляду, мотивувавши, що він збільшує позовні вимоги в частині: визнання незаконними дій Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по видачі паспорта [PERSON] [NUMBER], виданого 10.05.2011 року, недійсними паспорта серія [NUMBER], виданого 10.05.2011 року і заяви від 04.05.2011 року на видачу паспорта серія [NUMBER], виданого 10.05.2011 року. Ухвалою суду від 03.04.3014 року роз'єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, управління комунальної власності Львівської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсною довіреності від 13.05.2011 року та договору купівлі-продажу від 04.06.2011 року квартири [ADDRESS], визнання недійсною приватизації квартири, наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.05.2011 року № 865-Ж-Ш в частині передачі у власність квартири на [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру від 26.05.2011 року, видане управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та судових витрат і позовні вимоги про визнання незаконними дій Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по видачі паспорта [PERSON] [NUMBER], виданого 10.05.2011 року, визнання недійсними паспорта серія [NUMBER], виданого 10.05.2011 року і заяв. У судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала з підстав, наведених у ньому, у зустрічному просила відмовити. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 20.10.2011 року (а.с.16 т.1) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені у позовній заяві та уточненні до неї. Відповідач [PERSON] просив зустрічну позовну заяву задовольнити, а у первісному позові відмовити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі ордеру від 12.12.2011 року (а.с.28 т.1) у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені у зустрічній позовній заяві, а у первісному позові просив відмовити за безпідставністю позовних вимог. Представник УКВ Львівської міської ради Цебенко О.В., яка діє на підставі довіреності від 04.02.2014 року (а.с.52 т.2) у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо недійсності приватизації квартири, а решта вимог залишила на розгляд суду та пояснила, що підставою для приватизації квартири були наявні у справі документи, які відповідали вимогам закону. У встановлений законом термін було оформлено свідоцтво та видано за дорученням [PERSON] Станом на час розгляду справи відділ приватизації Шевченківської райадміністрації реорганізований і всі документи знаходяться у відділі Франківської райадмінстрації. Представник Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області повторно до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, а тому у відповідності до ст..169 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути спір у відсутності представника. [PERSON] будучи у суді первісний позов підтримав, а у задоволенні зустрічного просив відмовити та пояснив, що він знайомий з [PERSON] раніше, так як проживав неподалік. Після смерті сестри, [PERSON], звернувся до його співмешканки - [PERSON] щоб та допомогла у похоронах і на це [PERSON] витратила 10 тис. грн. Знаючи про те, що у [PERSON] квартира не приватизована то на прохання останнього була оформлена довіреність на нього та [PERSON] з усіма повноваженнями. Разом з ним [PERSON] в ЛКП отримав довідки та подавав документи у відділ приватизації. Після отримання свідоцтва на право власності він, [PERSON] та [PERSON] їздили в МБТІ для виготовлення документів. Оскільки [PERSON] був винен гроші [PERSON], то сам запропонував укласти з нею договір довічного утримання, після чого квартира буде належати їй, а він проживатиме у ній. Однак, [PERSON] відмовилася від такої пропозиції і тому [PERSON] запропонував продати дану квартиру, а собі бажав придбати житло у селі поблизу Львова. При оформленні договору купівлі-продажу квартири у приватного нотаріуса були він, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, коли нотаріус зясував, що у [PERSON] немає при собі паспорта, тоді вирішили, що підписуватиме договір за довіреністю [PERSON] Так як він читає з окулярами, а в той день з собою їх не мав, то він не дуже був обізнаний з текстом договору. Але пам'ятає, що продаж вчинявся за 25 тис. грн. при цьому гроші безпосередньо передавала [PERSON] [PERSON] після підписання договору. Оскільки [PERSON] продав квартиру з власної волі, то немає підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] будучи у суді пояснив, що у квітні-травні 2011 року до нього звернулися [PERSON] з товаришем [PERSON] для посвідчення довіреності на приватизацію і продаж квартири. У червні 2011 року по причині, що був загублений паспорт договір купівлі-продажу квартири підписував [PERSON] При цьому були також присутні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], що вбачається з довідки ЛКП «Янів-405» (а.с.55,71). Дана квартира складається з двох кімнат житловою площею 35,80 кв.м., кухні площею 12,5 кв.м., загальною площею 48,3 к.м.(а.с.54,57 т.1). На підставі заяви від 12.05.2011 року (а.с.53,131 т.1) та згідно наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.05.2011 року № 865-Ж-Ш (п.1 додатку до наказу), дана квартира передана у власність [PERSON] (а.с.50-52 т.1). Згідно договору купівлі-продажу від 04.06.2011 року квартири [ADDRESS], посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 04.06.2011 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1438 зазначена квартира [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 13.05.2011 року, посвідченої [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від імені [PERSON] була продана [PERSON] за ціною 160 000 грн. (а.с.41 т.1) У відповідності до п.9 Договору продавець (в особі представника) зобов'язувався звільнити квартиру та зняти всіх осіб з реєстрації не пізніше 04.07.2011 року. З долучених до матеріалів справи на вимогу суду документів на приватизацію спірної квартири (а.с.49-58 т.1) вбачається, що підставою для прийняття рішення щодо приватизації квартири послужила заява від імені [PERSON], а також видані довідка по Ф-4 на квартиру і довідка про спільне користування вбиральнею (а.с.53-55 т.1). Згідно висновку № 3247 судово-почеркозначої експертизи від 22.11.2013 року вбачається, що підпис від імені [PERSON], розташований після слів «Підпис наймача та повнолітніх членів сімї» перед прізвищем «[PERSON].» в заяві керівнику органу приватизації від 12.05.2011 р., виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.176180 т.1) . З оглянутого у судовому засіданні журналу реєстрації видачі документів на приватизацію квартир за 2011 рік, який наданий представником УКМ Львівської міської ради вбачається, що журнал заведений (продовження) з 2010 року. Під номером 34861 зазначено прізвище [PERSON] та згідно граф видно, що документи здані 16.05.2011 року без підпису особи, яка здавала, а отримано свідоцтво про право власності на квартиру 30.05.2011 року [PERSON] згідно довіреності (а.с.36 т.2) У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він не отримував заяви по формі Ф-4 у ЛКП та не підписував заяви на приватизацію. При оформленні та видачі паспорта громадянина України його участь була мінімальною, він тільки був присутній при підписанні бланків, однак паспорту не отримував, і в подальшому його при собі не мав. Будучи у суді свідок [PERSON] дав показання про те, що він знайомий [PERSON], яка повідомила його що бажала придбати квартиру, але така не приватизована для цього [PERSON] надав йому та [PERSON] довіреність з метою здійснення приватизації. Дійсно він отримував свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] і в подальшому вчиняв дії у МБТІ з метою реєстрації права власності за [PERSON] Під час укладення договору купівлі-продажу квартири зясувалося, що [PERSON] немає паспорта, а тому вирішили, що договір підпише [PERSON] в інтересах [PERSON] за довіреністю. Гроші за квартиру [PERSON] передала особисто [PERSON] і він це бачив особисто. З урахуванням показань [PERSON] та наведених вище письмових доказів, суд вважає, що [PERSON] не підписував заяву на приватизацію своєї квартири, не маючи при собі паспорту не міг здати документи у відділ приватизації для оформлення права власності та у подальшому не мав бажання її відчужувати. При цьому суд критично оцінює показання [PERSON] про те, що під час підписання спірного договору купівлі-продажу квартири [PERSON] передала гроші [PERSON], так як він не міг назвати точної суми за яку відчужувалася квартира, не зважаючи на те, що підписував даний договір за довіреністю в інтересах продавця. З матеріалів справи вбачається, що оформлення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] здійснено на підставі наказу управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.05.2011 року № 865-Ж-Ш (п.1 додатку до наказу). У відповідності до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквар-тирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ст.8 ч.2, 11 Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку, а спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду, вирішуються судом. У відповідності до п.18 Положення „Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого 16.12.2009 наказом № 396 міністерства з питань житлово-комунального господарства України та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Судом вже зазначалося, що заяву про приватизацію квартири оформлено 12.05.2011 року від імені [PERSON], однак він таку не підписував. Відповідно не мали такого права і особи, яким тільки 13.05.2011 року [PERSON] видав довіреність з правом приватизувати квартиру та вчиняти подальші дії. При розгляді справи, судом не здобуто доказів того, що [PERSON] бажав та вчиняв дії щодо відчуження своєї квартири на користь [PERSON] Більше того, дізнавшись про відчуження квартири, він тут же звернувся до ВГІРФО Шевченківського району з заявою про отримання повторно паспорта громадянина України, так як первинний, який був оформлений у травні 2011 року у нього забрали та не повернули. А тому на думку суду, приватизація спірного житла проведена з порушенням вимог ст. ст.2, 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" поза волею [PERSON] відповідно слід визнати недійсним наказ управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 26.05.2011р. № 865-Ж-Ш «Про передачу квартир у власність громадян» в частині передачі у власність квартири на [ADDRESS] (п.1 додатку до наказу). Вимога про визнання недійсною приватизацію квартири по [ADDRESS] не конкретизована позивачем. Однак, суд вважає, що сама приватизація квартири полягає у прийнятті рішення органом приватизації щодо передачі квартири у власність громадянину та видачі правовстановлюючого документа. Як встановлено судом, договір купівлі-продажу квартири укладений на підставі свідоцтва про право власності на кватиру від 26.05.2011 року, виданого управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради. Отже, визнавши недійсним рішення про приватизацію квартири, немає підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру від 26.05.2011 року. Щодо вимоги про визнання недійсною довіреності від імені [PERSON] на користь [PERSON], посвідчена 13.05.2011р. привітним нотаріусом [PERSON], то така не підлягає до задоволення. Згідно висновку № 3247 судово-почеркозначої експертизи від 22.11.2013 року вбачається, що рукописні записи «Гурняка Борис Григорович», розташований після слова «Підпис» на другому примірнику Довіреності від його імені, що видана [PERSON] або [PERSON] 13.05.2011 року та «[PERSON] , [PERSON]», розташовані в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальних дій» під номерами 1191-1194 в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за 2011 рік, виконані [PERSON] З урахуванням наведеного, суд вважає, що довіреність оформлена нотаріусом від імені [PERSON] 13.05.211 року та видана з дотриманням норм Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 203, 215 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 статті 203 зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки судом визнано недійсним рішення органу приватизації щодо передачі у власність [PERSON] спірної квартири, то договір купівлі-продажу квартири на [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 04.06.2011 року також слід визнати недійсним. Так як судом частково задоволено зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсними рішення органу приватизації щодо передачі у власність квартири та договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], то це виключає повністю задоволення первісного позову [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням належної їй на праві власності квартири [ADDRESS], позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням вказаної квартири та виселити, зобов'язати Шевченківське РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зняти з реєстрації [PERSON] за даною адресою. У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково та з урахуванням з'ясованих обставин справи, суд вважає, що судові витрати слід залишити за сторонами.

Outcome: partial