Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Українська залізниця» 27 лютого 2019 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, штрафу, пені. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.03.2014 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківської області та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 5706-Н про оренду нерухомого майна. З 01.12.2015 року розпочата господарська діяльність ПАТ «Укрзалізниця», яке є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Отже, з 01.12.2015 року Орендодавцем за Договором є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця», про що 22.02.2016 року укладений додатковий договір № П/Л-16238/НЮ. Відповідно до Статуту, на виконання рішень правління ПАТ «Укрзалізниця» від 31.01-01.02.2017, Положення про філію «Пасажирська компанія», введеного в дію наказом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.01.2017 № 054, відбулася зміна внутрішньої структури публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Структурний підрозділ «Вокзал Харків- Пасажирський» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» був перепорядкований шляхом приєднання його до філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця», як виробничий підрозділ вокзал станції Харків - Пасажирський, про що 08.02.2016 року було укладено додатковий договір № П/Л-16163/НЮ до договору № 5706. Згідно Постанови Кабінету Міністрів від 31.10.2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та товариство перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Об'єкт оренди облікується на балансі виробничого підрозділу вокзал станції Харків-Пасажирський. Згідно п. 10.1 Договору № 5706 та відповідно до ч.4 ст.284 Господарського кодексу України строк дії договору до 30.03.2018. Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції, викладеної в Додатковому договорі від 21.09.2017 № ПУЛ-16163/НЮ-Ду-8) орендна плата за користування майном визначається за домовленістю сторін та з 01 вересні 2017 року становить 8093,27 грн. без ПДВ в місяць. Згідно п. 3.6 Договору (в редакції, викладеної в Додатковому договорі від 08.02.2016 № П/Л-16163/ШО) орендна плата 100% перераховується Орендарем Орендодавцю щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним. На день подання позову строк дії договору закінчився, орендоване майно 28.02.2018 року за актом приймання-передачі повернуто. Станом на 28.02.2018 року у відповідача існувала заборгованість в сумі 51032 ,30 грн. по сплаті орендної плати. 14.02.2018 року відповідачу була надіслана претензія № ПКВОК-2-01/374 про сплату заборгованості за договором з урахуванням штрафних санкцій. Листом від 03.04.2018 року на претензію, відповідачем заборгованість визнана, однак на час звернення до суду повністю не сплачена. Станом на 13.02.2019 року залишок боргу складає 26532,30 грн. Відповідно до п. 3.7. Договору № 5706 орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. За несвоєчасну сплату орендної плати за укладеним договором станом на 28.02.2018 року відповідачу була нарахована пеня в сумі 2030,27 грн. З урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, в разі прострочення виконання грошових зобов'язань, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю суму боргу та три проценти річних від простроченої суми. Три проценти річних від суми боргу складає 1069,10 грн. Відповідно до п. 3.8. договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості. Станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем загалом складала більше трьох місяців, тому відповідачу був нарахований штраф у розмірі 7% на суму 51032,30 грн., що складає 3572,26 грн. Загальна сума заборгованості відповідача складає 26532,30 грн. + 2030,27 грн. + 1069,10 грн. + 3572,26 грн.= 33203,93 грн. Частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно правовому висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18. 28.02.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесена запис № 24800060007070691 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Отже, зобов'язання за договором оренди по сплаті заборгованості залишаються за [PERSON] як за фізичною особою, у зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором оренди з урахуванням штрафу та пені в у розмірі 7% на суму 51032,30 грн., що складає 3572,26 грн. Загальна сума заборгованості відповідача складає 26532,30 грн. + 2030,27 грн. + 1069,10 грн. + 3572,26 грн.= 33203,93 грн. Частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно правовому висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18. 28.02.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесена запис № 24800060007070691 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Отже, зобов'язання за договором оренди по сплаті заборгованості залишаються за [PERSON] як за фізичною особою, у зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором оренди з урахуванням штрафу та пені в загальній сумі 33203,93 грн. сумі 33203,93 грн. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач до суду подав заяву про визнання позову, просив відповідно до ст. 267 ЦПК України в рішенні визначити порядок виконання рішення, шляхом розстрочення суми боргу рівними частинами по 2766 грн. 99 коп. протягом 12 місяців. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між позивачем, який є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір оренди № 5706-Н. Пунктом 10.1 договору оренди визначений строк дії договору до 30.03.2018. Згідно п.3.6 додаткового договору від 08.02.2016 № П/Л-16163/НЮ орендна плата 100% перераховується Орендарем Орендодавцю щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 3.1 додаткового договору від 21.09.2017 № П/Л-16163/НЮ орендна плата за користування майном визначається за домовленістю сторін та з 01 вересня 2017 року становить 8093,27 грн. без ПДВ в місяць. Відповідно до п. 3.7. договору оренди, орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Відповідно до п. 3.8. договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості. 14.02.2018 року відповідачу надіслана претензія № ПКВОК-2-01/374 про сплату заборгованості за договором оренди. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача з орендної плати станом на 28.02.2018 року становила 51032,30 грн. Листом отриманим позивачем 03.04.2018 року претензія відповідачем визнана. Згідно наданого розрахунку заборгованість відповідача становить 33203,93 грн., яка складається з залишку заборгованості з орендної плати - 26532,30 грн., нарахованої пені в сумі 2030,27 грн., відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - трьох процентів річних - 1069,10 грн. та штрафу відповідно до п. 3.8 договору оренди - 3572,26 грн. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надав відповідачу майно в оренду. Відповідач в порушення умов договору не сплачував орендну плату у зв'язку з чим у відповідача станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість в сумі 51032,30 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктами 3 і 4 частини першої статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до п. 3.7. договору оренди, яким передбачено, що орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Пунктом 3.8. договору передбачений штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості, якщо на дату сплати орендної плати, заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 33203,93 грн., яка складається з залишку заборгованості з орендної плати - 26532,30 грн., пені в сумі 2030,27 грн., трьох процентів річних - 1069,10 грн. та штрафу відповідно до п. 3.8 договору оренди - 3572,26 грн. Частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Відповідно до статті 52 ЦКУ фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, однією з особливістю підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис від 28.02.2018 №24800060007070691 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Таким чином, зобов'язання ФОП [PERSON] за договором оренди № 5706-Н від 03.03.2014 залишаються за [PERSON] як за фізичною особою. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як зазначено у ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач припинивши підприємницьку діяльність не сплатив існуючу заборгованість з орендної плати, тому вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором оренди з урахуванням штрафних санкцій - 33203,93 грн. Відповідно до ст. 435, п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України ЦПК України за заявою сторони суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду за заявою відповідача в частині стягнення заборгованості в сумі 33203 грн. 93 коп., строком на 12 місяців з оплатою заборгованості щомісячно до 10-го числа кожного місяця рівними частинами по 2766 грн. 99 коп., з моменту ухвалення рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 1921 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved