Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

07 травня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2013 року між банком та [PERSON] укладено договір, згідно якого їй надано кредит у розмірі 3300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] погашення кредиту не здійснювала і станом на 16 квітня 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 30783 грн. 06 коп. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомила. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 3300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на її зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Тарифів, при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитом. Також відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нараховувати пеню. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами надання вказаного споживчого кредиту. Згідно з розрахунком, станом на 16 квітня 2018 року заборгованість за даним кредитним договором складає 30783 грн. 06 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1749 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками 823 грн. 53 коп., 26267 грн. 94 коп. заборгованість за пенею, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1442 грн. 05 коп. (процентна складова). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості по кредиту та відсотків є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст.\~551\~ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків. Згідно з витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів складає 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Оскільки відповідачкою невчасно здійснювалися платежі відповідно до погодженого сторонами при укладенні договору банківського обслуговування графіку, позивач мав право на нарахування пені за порушення сплати чергових платежів. Однак, як вбачається з тексту рішення Конституційного\~суду України\~від 11\~липня 2013\~року №\~7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", з огляду на приписи ч.4 ст.\~42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Конституційний суд України виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627\~ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. В правовій позиції по справі № 6-100цс14 від 3 вересня 2014 року Верховний Суд України вказав, що частина третя статті 551\~ЦК України з урахуванням положень статті 3\~ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10\~ЦПК України містить обов'язок суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Як убачається з матеріалів справи, розмір пені, яку позивач просив стягнути з відповідачки, становить 26267 грн. 94 коп., що значно перевищує разом узятий розмір заборгованості за кредитом, який становить 2573 грн. 07 коп. (заборгованість за кредитом - 1749 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками 823 грн. 53 коп.) Тому, виходячи з положень ч. 3 ст.\~551\~ЦК України про те, що розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також з аналізу зазначених вище нормативних актів, а також враховуючи у сукупності як межі дії принципу свободи договору, так і принципи справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд вважає, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача має бути зменшений з 26267 грн. 94 коп. до 1000 грн. Крім того, позивачем одночасно з пенею нараховані також штрафи -500 грн. (фіксована частина) та 1442 грн. 05 коп. (процентна складова). Пеня і штраф є різновидом неустойки, і одночасно можуть бути стягнуті лише за різні порушення договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував і штрафи і пеню за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, розділивши його лише часовим проміжком. Таким чином, фактично мала місце подвійна юридична відповідальність за одне і те ж порушення, що за Конституцією України є неприпустимим. У зв'язку з цим, у зазначеній вимозі про стягнення штрафів слід відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 3573 грн. 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1749 грн. 54 коп., заборгованість за відсотками 823 грн. 53 коп., заборгованість за пенею - 1000 грн. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1762 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 204 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial