Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 серпня 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він зазначив, що 21 вересня 2011 року він придбав тракторний фронтальний навантажував КУН -08 вартістю 2000 грн. У подальшому вказаний навантажувач позивач надав у користування відповідачу [PERSON] . На цей час відповідач продовжує користуватися без згоди позивача навантажувачем і повертати відмовляється. Враховуючи викладене, позивач прохає суд витребувати\~ тракторний фронтальний навантажував КУН -08 у відповідача із незаконного володіння відповідача. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] , в судовому засіданні підтримали позов і прохали його задовольнити. Відповідач, [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні прохали відмовити в задоволенні позову. [PERSON] пояснив, що 17 вересня 2009 року він самостійно придбав навантажував і у нього відсутнє майно позивача. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку , що\~ позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною. Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння). Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої таке майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально- визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. У такій справі необхідно встановити обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15.05.2018 року у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 року у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 року у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 року у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 року у справі № 925/366/18. Верховний Суд у своїй постанові від 21 червня 2018 року у справі № 703/5364/15- ц (провадження № 61-4812св18) вказав, що "застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Аналіз ст. 387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов грунтується передусім на тому, що право власності на річ с абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі. Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном. У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 року у справі № 910/13536/19 визначено, що для застосування передбаченого ст. 387 ЦК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності. За даним позовом, позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача нерухоме майно тракторний фронтальний навантажувач КУН 08. На підтвердження права власності на майно [PERSON] надав накладну № 21 про придбання майна (а.с.4). При цьому жодних родових (індивідуальних) ознак тракторного фронтального навантажувача КУН 08, який був придбаний позивачем суду не надано. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив наявність у позивача спірного майна, при цьому жодних індивідуальних ознак майна він назвати не може. Крім цього про те, що майно надано у користування відповідачу знає зі слів позивача та факт передачі не бачив. Чи перебуває саме належний [PERSON] тракторний фронтального навантажувача КУН 08 у відповідача достовірно не знає. Надані позивачем ксерокопії письмових пояснень (а.с.5-6) суд вважає неналежним та недопустимими доказами по справі, оскільки вони не доводять наявність у відповідача майна, яке належить позивачу. Крім цього, у поясненнях відсутні відомості про осіб, які їх надали. Як вбачається з матеріалів справи органами досудового розслідування проводилось розслідування кримінального провадження № 42019171190000030 за фактом викрадення майна [PERSON] .\~ Із витягу з ЄРДР вбачається, що [PERSON] повідомив про викрадення оприскувача та куну до трактора, які знаходились поблизу господарства (а.с.7,8). Кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. При цьому в позовній заяві, яка є предметом розгляду суду позивач зазначає, що добровільно надав [PERSON] тракторний фронтальний навантажувач КУН 08 у користування. Відповідач, [PERSON] , на підтвердження придбання ним тракторного фронтального навантажувача КУН 08 надав накладну № 17/04 від 17.09.2009 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 51 (а.с.75). Підстави вважати вказані документи недопустимими доказами відсутні. За приписами ст. 184 ЦК України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Як вказувалось вище об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Разом із тим матеріали справи не містять чітких та переконливих доказів того, що відповідач користувався тим самим тракторним фронтальним навантажувачем КУН 08 який перебував у власності позивача. Схожість навантажувачів не дає можливості їх ототожнювати. Крім цього, суду не надано доказів, що тракторний фронтальний навантажувач КУН 08 на цей час наявний у відповідача він цю обставину заперечує. Враховуючи викладене, суд не може зобов`язувати відповідача передати позивачу майно, виходячи лише з припущення того, що вказане майно вибуло із володіння позивача поза його волею і без відповідної правової підстави, а схоже на майно, яке належить позивачу перебуває у власності відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Жодний доказ, наданих позивачем, не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача щодо підтвердження наявності майна у незаконному володінні відповідача. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В даній справі відсутні ідентифікуючі ознаки майна, яке перебуває у відповідача та яке позивач просить витребувати, а також докази що таке майно перебуває у відповідача та належить позивачу. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано будь-яких доказів перебування його майна саме у відповідача, можливість встановлення і витребування такого майна із чужого незаконного володіння виключається. Відповідно ст. 141 ЦПК України судові виграти, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed