Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

19.02.2015 року [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про захист права власності , свої позовні вимоги обґрунтовав тим, що йому на праві власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] Донецької області. В даному будинку крім нього також зареєстровано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у будинку не мешкають , комунальні послуги не сплачують , господарством не займаються. В будинку не має їх речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідачі не бажають . Просить захистити його право на власність та зняти з реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. 3-тя особа: Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи сповіщена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS] Донецької області належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15435355 від 01 серпня 2007 року (а.с.9) . Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] Донецької області, що підтверджується випискою з домової книги по вул.Пономарьова,97 та актом про фактичне прожимвання від 16 лютого 2015 року (а.с.14, 15-18) Відповідно до частини 3 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Як вибачається із позовної заяви відповідачі [PERSON] з 2008 року, [PERSON] з січня 2014 року, [PERSON] з 2002 року не мешкають у будинку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Звертаючись до суду з позовом 19.02.2015 року [PERSON] просив визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житлом, посилаючись на те, що вони не проживають у спірному будинку з 2002, січня 2014, 2008 року, тобто понад 12, 1,4 років відповідно. Виходячи із змісту частин 1 ст. 182, частини 3 ст. 640 ЦК України право власності на спірний будинок у позивача [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації 01 серпня 2007 року . Тобто на час звернення власника будинку до суду (19.02.2015 року) з позовом про визнання відповідачів , такими, що втратили право користування жилим приміщенням в спірному будинку, минуло понад вісім,шість, один років. З зазначеного в позові моменту [PERSON] в спірному житловому приміщенні відсутній понад вісім років, [PERSON] - сім років, [PERSON] - один років, а тому є усі правові підстави для визнання їх, такими, що на час звернення позивача до суду втратили право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки відповідачі не мешкають у будинку [ADDRESS] у м.Дружківка, не сплачують комунальних платежів, не ведуть ніяких господарських робіт, не мають права власності на частину вказаного будинку позов підлягає задоволенню. Враховуючи порушення відповідачами права власності позивача, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський відділ цивільної імміграції фізичних осіб УМВС України в м. Дружківка виписати відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved