Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

26 січня 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивували тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої, в тому числі, належить житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Вони є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] 28.11.2008 Волочиська державна нотаріальна контора видала позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/3 частині спадкового майна - грошові заощадження, майновий та земельний паї. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок з господарськими будівлями та спорудами вони не в змозі, оскільки первинна реєстрація права власності на нього не проводилася і правовстановлюючі документи відсутні. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивачі не мають, тому звернулися до суду з даним позовом. В судове засідання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не з'явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в судове засідання також не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позову не заперечив, при розгляді справи поклався на думку суду. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Курилівка Волочиського району Хмельницької області помер [PERSON] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить, в тому числі, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Інвентаризаційна вартість даного будинку становить 92655 гривень. Факт належності житлового будинку [PERSON] та його вартість підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 19-24), довідкою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади № 28 від 08.12.2016, яка видана на підставі даних з погосподарської книги № 1 за 2001-2005 роки (а.с. 28). Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 10), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 12), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 13), рішенням про розірвання шлюбу (а.с. 14), довідкою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади № 491 від 08.12.2016 (а.с. 27) стверджується, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є дружина померлого - [PERSON] та його діти: син - [PERSON] і дочка - [PERSON]. Крім них інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом немає. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Волочиської міської об'єднаної територіальної громади № 491 від 08.12.2016 (а.с. 27), копій свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 15-17), копії спадкової справи зведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.61-67) слідує, що позивачі прийняли спадщину після смерті останнього і їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлому грошові заощадження, майновий та земельний паї. Разом з тим, 16 грудня 2016 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 23) житловий будинок, який є предметом розгляду у даній справі, був побудований у 1960 році. В подальшому належні до нього господарські будівлі та споруди добудовувалися до 1989 року включно. Таким чином факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки Волочиської міської об'єднаної територіальної громади № 28 від 08.12.2016, яка видана підставі даних з погосподарської книги № 1 за 2001-2005 роки (а.с. 28) слідує, що власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO]. З довідки КП Волочиського районного бюро технічної інвентаризації № 1009 від 02.12.2016 слідує, що на житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS], свідоцтво про право власності не видавалося, реєстрація не проводилася. Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач не заперечує проти задоволення даного позову, і при його задоволенні не будуть порушені права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок після смерті [PERSON]

Outcome: approved