Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] є матір"ю малолітнього [PERSON], [INFO]. З батьком її сина, [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їхньою спільною заявою, поданою до органу реєстрації на підставі п.1 ч.2 ст. 125 СК України, [PERSON], визнав себе батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві про народження. Відповідач, як батько дитини не цікавиться ним, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не забезпечує його всім необхідним для нормального розвитку, не приймає участі у його вихованні. Вона ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, в центрі зайнятості не зареєстрована. Їй одній важко утримувати та забезпечувати сина всім необхідним. Відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, інших утриманців не має, періодично виїжджає на сезонні роботи за межі області, а тому має можливість та зобов"язаний утримувати сина до досягненням ним повноліття. На підставі наведеного просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], в судове засідання, повторно, не з"явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, рекомендованими листами. Про причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не подавав. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач, [PERSON], являється батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ №212830 від 10 січня 2012 року. На даний час дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, в порушення своїх батьківських обовязків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою №1605 від 19.05.2016 року, виданою виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13 травня 2016 року. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що з матеріалів справи не можливо встановити, чи має відповідач постійне місце роботи та постійний дохід, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу і матеріальне становище відповідача, який не надав жодних доказів про свій матеріальний стан та стан свого здоров'я, тому суд приходить до висновку, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, має мінливий дохід, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. \~\~\~\~\~\~\~ \~Аліменти на утримання дитини згідно\~ст. 79 СК України\~присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 30.05.2016 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 551 гривню 20 копійок. В силу ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved