Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття його з реєстрації місця проживання. В позовній заяві вказує, що 03 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування квартири [ADDRESS]. Згідно вказаного договору, [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність, а [PERSON] (обдарована) прийняла у власність вказану квартиру. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №534. 03 березня 2016 року [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS], загальною площею 42,51 кв.м., житловою 24,70 кв.м., а [PERSON] вказане право власності втратила. Станом на теперішній час відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, порушуючи при цьому право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, в повній мірі обмежуючи право власності. Позивач просить усунути перешкоди в користуванні та володінні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] за підставі договору дарування від 03.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №534 належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Право приватної власності на квартиру підтверджено інформаційною довідкою від 05.03.2016 року № 54642514. Згідно довідки Центру обслуговування абонентів № 3783 від 14.03.2016 року в спірній квартири зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до норм ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до норм ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною першою статті 321 ЦК України закріплено непорушність права власності в тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обов'язковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 ЦПК України . Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Outcome: approved