Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

05.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, уточнивши яку, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача [PERSON], на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у 1/4 частці від усіх видів доходу, заробітку, щомісячно починаючи з 31.08.2017 року і до повноліття дитини, з 1/4 на 1/6 частину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати понесені з розглядом справи в сумі 8 776, 42 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON], перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.09.1997. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2013 року зазначений шлюб було розірвано. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти починаючи з 08.08.2013 року до 30.08.2017 року на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, а починаючи з 31.08.2017 року на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до його повноліття. 18 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] та громадянкою [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2953, свідоцтво про шлюб І-АМ № 211223. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача також знаходиться дружина, яка не має можливості працювати внаслідок перебування в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. На теперішній час позивач перебуває на військовій службі та не має можливості отримувати будь-який додатковий дохід за іншими видами діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом, у тому числі і за підприємницьку. Грошове забезпечення військовослужбовця - це єдине джерело для забезпечення та утримання ним родини. На підставі викладеного позивач звернувся до суду для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення. Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду, просила розглядати справу без її участі, позов не визнала, заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяву про уточнення позовних вимог позивача та відзив відповідача дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти починаючи з 08.08.2013 року до 30.08.2017 року на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, а починаючи з 31.08.2017 року на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до його повноліття. 18 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] та громадянкою [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2953, свідоцтво про шлюб І-АМ № 211223. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача також знаходиться дружина, яка не має можливості працювати внаслідок перебування в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 183 та ст. 184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує\~на можливість\~зміни раніше\~встановленого розміру\~аліментів за\~наявності доведених\~в судовому\~порядку підстав,\~а саме:\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров'я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Отже, визначений рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва розмір стягуємих аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу України, а його зменшення у зв"язку із тим, що на утриманні позивача перебувають син та дружина без підтвердження погіршення його майнового стану, буде протирічить інтересам його доньки. Крім того, судом встановлено, що розмір стягуємих аліментів не перевищує 50% заробітної плати позивача. З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з відповідача суму різниці аліментів, також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed