Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

19.04.2017 року ТОВ «А.Т.К.» звернулось до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON], ТОВ "Щедра Нива" про визнання договору оренди землі недійсним, визнання первісного договору оренди землі поновленим. Позов мотивовано тим, що 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К» та [PERSON] був укладений та зареєстрований договір оренди земельної ділянки площею 3, 9526 га, розташованої на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, строк дії даного договору - 5 років, тобто до 10.12.2014 року. За період дії договору позивач використовував земельну ділянку за призначенням, своєчасно та в повному обсязі сплачував орендодавцю орендну плату. Після закінчення дії даного договору ТОВ «А.Т.К.» продовжувало користуватись даною земельною ділянкою, а [PERSON] отримувати орендну плату. [INFO] року орендодавець [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла [PERSON], яка також продовжувала отримувати орендну плату за користування вищезазначеною земельною ділянкою, в такий спосіб сторони своїми діями засвідчили продовження орендних відносин на новий строк як і зазначено в договорі. Однак в березні 2017 року ТОВ «А.Т.К.» стало відомо, що між ТОВ «Щедра Нива» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ТОВ «А.Т.К.». За таких обставин позивач просить договір оренди земельної ділянки від 13.07.2016 року між ТОВ «Щедра Нива» та [PERSON], зареєстрований 19.07.2016 року за № 15547173 визнати недійсним та визнати поновленим з 09.12.2019 року договір оренди земельної ділянки укладений 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON], а також стягнути з відповідачів судові витрати. 25.05.2017 року від позивача надійшло додаткове обґрунтування позовних вимог, де зазначено, що [PERSON] в порушення вимог ст. 148-1 ЗК України не надала ТОВ «А.Т.К.» необхідних документів, а уклала договір з ТОВ «Щедра Нива», чим порушила як вимоги закону, так і переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі. 01.06.2017 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «А.Т.К.» та ТОВ «Щедра Нива», в якій вона просить визнати таким, що закінчився 15.02.2017 року договір оренди землі від 10.12.2009 року укладений між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] а також просить зобов'язати ТОВ «А.Т.К.» повернути земельну ділянку [PERSON]. Позов мотивований тим, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом отримала у власність земельну ділянку площею 3, 9256 га, кадастровий номер [NUMBER]. Дана земельна ділянка була надана її батьком [PERSON] в оренду ТОВ «А.Т.К.». [PERSON] зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача (позивача) ТОВ «АТ.К.» з проханням внести зміни до договору оренди землі в частині зміни сторони договору, однак її відмовляли та пропонували укласти новий договір оренди земельної ділянки. Разом з тим укладений з [PERSON] договір оренди землі був зареєстрований 15.02.2012 року, а тому його дія закінчилась 15.02.2017 року. Ухвалою суду від 01.06.2017 року первісний та зустрічний позови було об'єднано в одне провадження. Представник позивача ТОВ «А.Т.К.» у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що первісний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Від її представника - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона зазначила, що первісний позов не визнає в повному обсязі, а зустрічний позов підтримує в частині визнання договору оренди землі укладений Між [PERSON] та ТОВ «А.Т.К.» 10.12.2009 року таким, що закінчився 17.02.2017 року. Представник відповідача ТОВ «Щедра Нива» суду надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначає, що первісний позов не визнає в повному обсязі, а зустрічний позов визнає лише в частині визнання договору оренди землі укладений Між [PERSON] та ТОВ «А.Т.К.» 10.12.2009 року таким, що закінчився 17.02.2017 року. У відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно договору оренди землі № 266 укладеного 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON], який зареєстрований 15.02.2012 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі (а.с. 6-8), земельна ділянка площею 3, 9256 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Петриківської сільської ради та належала [PERSON] була передана в оренду ТОВ «А.Т.К.» строком на 5 років. Статтею 11 Цивільного Кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договора та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть також виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1 Закону України „Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частинами першою та п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 45) вищезазначену земельну ділянку після смерті [INFO] року [PERSON] успадкувала його донька [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на момент укладення вищезазначеного договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Зважаючи на те, що договір оренди землі № 266 укладений 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] зареєстровано 15.02.2017 року, тому строк його дії закінчився 15.02.2017 року. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей . Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За змістом абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового прав № 64305782, 19.07.2016 року укладено договір оренди землі, кадастровий номер [NUMBER], між [PERSON] та TOB «Щедра Нива» (а.с.10). Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Щедра Нива» був укладений в період дії договору укладеного між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON], спадкоємцем за законом після смерті якого є [PERSON], тому його слід вважати недійсним. В іншій частині позову про визнання договору оренди землі № 266 укладеного 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON] поновленим до 09.12.2019 року слід відмовити, так як в порушення п.п. 8,8.1 договору орендодавець не повідомлявся про намір орендаря продовжити дію договору, за 30 днів до його закінчення. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.», Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива» підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання договору оренди землі № 266 укладеного 10.12.2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та [PERSON], який зареєстрований 15.02.2012 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі на земельну ділянку площею 3, 9256 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області таким, що закінчився 15.02.2017 року, так як договір оренди землі було укладено на 5 років. [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17 травня 2016 року [PERSON] є спадкоємцем спірної земельної ділянки. Про намір орендаря продовжити дію договору, за 30 днів до його закінчення, вона не повідомлялася та з нею договір оренди не поновлювався. Позовні вимоги за зустрічним позовом в частині повернення земельної ділянки задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] в судовому засіданні не довела порушення її прав, а саме, що ТОВ "А.Т.К." відмовляється повернути їй орендовану земельну ділянку. Враховуючи викладене, заяви сторін, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення як первісного, так і зустрічного позовів. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial