Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

10 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], по якій просила присудити з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 на місяць, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі нею позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме 16 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не розірвано, відкрито провадження і цивільній справі №404/2245/18 та призначено справу до розгляду на 19 червня 2018 року. Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає та не бере участі у вихованні. Вказує, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки він працює таксистом в м. Кропивницькому, та має не офіційний стабільний заробіток у розмірі 15 000 грн. на місяць, а також займається ремонтами мобільних телефонів. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання на 21.11.2018 року /а.с. 13-14/. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], в розмірі ? частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що на даний час тимчасово не працює, проживає батьками, які є інвалідами та приймає участь в їх утриманні. Також послався на стягнення аліментів з моменту пред'явлення позову про стягнення аліментів, а не з моменту подачі позовної заяви про розірвання шлюбу. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували з 12.03.2016 року у шлюбі, який зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №107 /а.с. 3/. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Кіровоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №1156 /а.с. 4/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та відновлено [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно довідки КП «ЖЕО №4» КМР №5474 від 06.07.2018 року, [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/. Як вбачається з довідки КП «ЖЕО №4» КМР №6361 від 06.08.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON]. Батько відповідача є інвалідом 2 групи з дитинства довічно, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 08.04.2009 року. Мати відповідача є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 11.07.2018 року, термін дії 01.07.2020 року. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON], останній на даний час не працює. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3„Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Тому, згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України суд стягує з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому вимога про стягнення аліментів з моменту пред'явлення позову про розірвання шлюбу, задоволенню не підлягає. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору та рішення суду, в частині стягнення аліментів, допускає до негайного виконання, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial