Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.09.2006 року. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 22.09.2006 [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 6000.00 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту, клієнт надала згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право Банку змінити кредитний ліміт - збільшити або зменшити його. Крім того відповідач підтвердила свою зголу на те, що підписана заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2019 року становить 390 743 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 3658.59 грн. - заборгованість за кредитом; 381111.04 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5973.37 грн. - заборгованість за пенею. Виходячи з принципу диспозитивності просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу в сумі 3658.59 грн. та заборгованість по відсоткам за період з 22.09.2006 року до 30.07.2018 року в сумі 128088.90 грн. Представником відповідача - адвокатом Колєснік І.А. подано відзив на позов, у якому зазначено, що з позовними вимогами відповідач не згодна в повному обсязі. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що 22.09.2006 на вказаних умовах сторони уклали договір, в якому в письмовій формі зафіксували зазначені умови кредитування, а також погодили те, що складовими договору є положення саме тих «Умов і правил» та «тарифів банку», копії яких надані разом з позовом. Тому на думку представника відповідача відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі тіла кредиту та сплати процентів за наданим розрахунком. Така позиція узгоджується з висновком ВП ВС у справі №342/180/17. Крім того зазначає, що позивачем пред`явлено вимогу про стягнення відсотків, які нараховані поза межами строку кредитування - строку дії картки, що суперечить висновкам ВП ВС, викладеним у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12. Крім того при вирішенні справи просив застосувати строки позовної давності до вимог банку. В подальшому позивачем були подані додаткові пояснення по справі, в яких позивач зазначає, що 22.09.2006 року [PERSON] було відкрито картковий рахунок зі строком дії карти до 09/2008. В подальшому вказана карта неодноразово перевипускалась, остання карта видана 21.10.2013 року зі строком дії - до 08/2017. Відповідачем підписано анкету-заяву, в якій зазначені її персональні дані, міститься її підпис, зазначено, що вона ознайомлена з умовами і правилами та тарифами банку, що нею отримано повну інформацію про умови кредитування, в анкеті-заяві визначено розмір процентної ставки. Таким чином на думку позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 3658.59 грн. та відсотки з урахуванням строку позовної давності за період з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року (останній день дії картки), тобто за 1095 днів, що з урахуванням розміру процентної ставки складає - 4006.16 грн. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Колєснік І.А. в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, у якій просили розглядати справу за їх відсутності. Позовні вимоги заперечують в повному обсязі, в задоволенні позову просили відмовити. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2006 року відповідачеві було відкрито картковий рахунок [NUMBER] зі строком дії карти до вересня 2008 року. В подальшому вказана карта неодноразово перевипускалась, остання карта видана 21.10.2013 року зі строком дії - до кінця серпня 2017 року, що підтверджується довідками, наданими позивачем /а.с.105-106/, скріншотами з програмного комплексу /а.с.115/ та фотозображенням відповідача з останньою картою. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому неодноразово змінювався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] /а.с. 106/. Тобто позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] умови кредитного договору виконувала не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно з наданим банком розрахунком станом на 31.10.2019 року складається з наступного: -заборгованість за тілом кредиту - 3658 грн. 59 коп.; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 2006 року по 31.10.2019 року - 381111.04 грн. 85 коп; -заборгованість за пенею - 5973.37 грн. Жодних доказів, які б спростували наявність заборгованості по тілу або підтвердили її погашення /копії квитанцій, тощо/ відповідачем не надано, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що наявність заборгованості по тілу кредиту у зазначеній сумі, підтверджено належними доказами. Водночас суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/ застосовується спеціальна позовна давність в один рік /п.1 ч.2 ст.258 ЦК України/ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Останній платіж на погашення кредиту було здійснено особисто відповідачем 30.10.2015 року, що підтверджується випискою по рахунку /а.с.108-114/, в подальшому відбувалося лише самостійне списання коштів банком. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі N 161/15679/15-ц (провадження N 61-765св18) міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою волю згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта". Отже суд доходить висновку, що договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Такий висновок узгоджується з висновками, що містяться в постанові ВС КЦС від 13.01.2020 року у справі №442/5498/16-ц. Тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом лише 17.01.2020 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку, а відповідач заявив про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу - у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з відсотків у сумі 4006.16 грн., про що просив позивач, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд не бере до уваги посилання відповідача, що сторонами не узгоджені жодні умови укладеного договору, оскільки базова відсоткова ставка у розмірі 36 % на рік визначена безпосередньо в анкеті заяві, підписаній відповідачем /а.с.20/. При визначенні розміру відсотків, що підлягають стягненню суд зазначає, що строк позовної давності до вимоги про стягнення відсотків складає три роки і відповідачем заявлено про його застосування; строк дії картки закінчується 31.08.2017 року, що підтверджується матеріалами справи /а.с.105/, день подачі позову - 17.01.2020 року. Отже, кількість днів, за які стягується заборгованість за відсотками року складає 227 днів /період з 17.01.2017 року по 31.08.2017/. Процентна ставка згідно анкети-заяви складає 36% на рік, тобто 3.0 % на місяць та відповідно - 0.1% в день. Розмір заборгованості по тілу - 3658.59 грн. 3658.59 грн. x 0.1% (відсоткова ставка за день) / 100 x 227 (кількість днів прострочених відсотків з урахуванням строку позовної даності та строку дії картки) = 830.49 грн. Аналогічна формула розрахунку застосована і позивачем - в додаткових поясненнях до позову. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з урахуванням додаткових пояснень, підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом в межах строку дії картки та з рахуванням строку позовної давності, а саме за період з17.01.2017 року по 31.08.2017 року у вищезазначеній сумі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову пропорційно розміру задоволених вимог з урахуванням додаткових пояснень до позовної заяви. Так, згідно додаткових пояснень позивач просив стягнути заборгованість за кредитом в сумі 3658.59 грн. та відсотки в сумі 4006.16 грн., тобто всього - 7664.75 грн. Судом стягнуто на користь відповідача відсотки в сумі 830.49 грн., тобто позовні вимоги задоволені на 10.8 %. Отже розмір судового збору, що підлягає стягненню складає 227.00 грн. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial