Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

29 січня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 12.10.2010 року, відповідач отримала кредит у розмірі 8200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання їй банківських послуг відповідач підтвердила, що ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами Приватбанку. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим допустила заборгованість на загальну суму 20 891,34 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 7295,33 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 10 674,99 грн., заборгованість за пенею та комісією 1450,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 971,02 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.38/. Тому, відповідно до ст.169 ЦПК України, справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно укладала кредитний договір, однак вважає, що так як строк дії кредитного договору та строк дії кредитної картки закінчився, то банк пропустив строк звернення до суду та просила застосувати позовну давність.В подальшому у судове засідання відповідач не з"явилася та просила розглядати справу у її відсутність. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами було укладено договір № б/н від 12.10.2010 року, відповідно до умов якого відповідач 21.08.2011 року отримала кредит у розмірі 8200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.8-31/. Даний договір складається з заяви позичальника, яка підписана відповідачем, та Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши зазначену заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердила, що ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 8200 грн. /а.с.24/. Особа відповідача встановлена на підставі паспорта громадянина України серія КЕ № 220712 , який виданий Красноокнянськимм РВ ГУМВС України в одеській області 04 липня 1996 року /а.с.32/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.26/. П.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій /а.с.27/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 листопада 2015 року заборгованість по кредитному договору склала 20 891,34 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 7295,33 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 10 674,99 грн., заборгованість за пенею 1450.00 грн., штраф 500 грн.(фіксована частина) та 971,02 (процентна складова) /а.с.3-4/. В подальшому позивачем було уточнено, що заборгованності за комісією немає, а заборгованість за пенею складає 1450,00 грн. /а.с./ Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобовязання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується застосування позовної давності, то суд вважає, що клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню. Так, у разі, якщо кредитним договором не встановлена збільшена позовна давність, то правовідносини за зазначеним договором регулюються, виходячи із загальної позовної давності, тривалість якої, відповідно до ст.257 ЦК України, складає три роки. Як вбачається, з матеріалів справи строк дії картки закінчився 06.2014 року /а.с.74/, що дає підстави зробити висновок, що банк, звернувшись до суду 29 січня 2016 року, не пропустив строку звернення з позовними вимогами. Щодо пені, нарахованої за користування кредитом, то відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України, до вимог про стягнення неустойки( штрафу, пені), застосовується позовна давність в один рік, тому з відповідача слід стягнути пеню за 12 місяців, що передували даті звернення до суду, що складає 500 грн. /а.с.5/. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial