Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання Договору індивідуального замовлення №1 від 13 липня 2012 року , посилаючись на те, що 13 липня 2012 року [PERSON], шляхом шахрайства, заволодів її грошима на суму 11 495 грн., чим завдав позивачу, значної матеріальної шкоди. Для оплати вартості товару, позивачка за рекомендацією працівників ФОП [PERSON], уклала із ПАТ «ОТП Банк» Договір про надання споживчого строкового кредиту №2000132381 від 13.07.2012 р. терміном на 24 місяці із 13.07.2012 року по 13 липня 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0,01% річних, зобов»язання за яким виконала повністю. Просить розірвати договір індивідуального замовлення №1 від 13 липня 2012 року, укладений між [PERSON], як Замовником та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнути з [PERSON] 1 000 грн. затрачених на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву із клопотання про розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволенити. [PERSON], будучи засудженим за злочин та перебуваючи в Чортківському СІЗО №26, отримавши копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів, надіслав письмову заяву згідно якої він позовних вимог не визнає, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності, на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.03.2014 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та засуджено на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до позбавлення волі на строк 03 роки. Як вбачається із вказаного вироку, «…13 липня 2012 року [PERSON], використовуючи невстановлених слідством найманих працівників, яким не було відомо про протиправні наміри останнього, які перебували у с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, діючи від імені ФОП [PERSON], уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши її, що ФОП [PERSON] будуть виконані умови договору та буде наданий товар (металопластикових вікна чи двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливості виконати покладені на себе обов»язки, про що не було відомо найманим працівникам, а замовник, у свою чергу повинен оплатити кошти у сумі 11 495 грн. [PERSON], шляхом укладення договору про надання споживчого кредиту оплатила кошти у сумі 11 495 грн., які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті своїх злочинних дій, [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 11 495 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму...». Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 13 липня 2012 року між [PERSON], як замовником та фізичною особою - підприємцем [PERSON], як виконавцем було укладено Договір індивідуального замовлення №1. Згідно умов даного договору виконавець фізична особа - підприємець [PERSON] зобов'язався надати [PERSON], як замовнику послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно Додатку 1 до цього договору (металопластикові вікна) вартістю 11 495 грн. без урахування доставки та монтажу, а [PERSON], як замовник зобов'язалася оплатити вартість товару. Виконавець (ФОП [PERSON] ) зобов'язався в строк 60 діб з моменту підписання Договору індивідуального замовлення, передати товар Замовнику. Для оплати вартості товару, [PERSON] за рекомендацією працівників ФОП [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства «ОПТ Банк» з метою отримання даних коштів, як споживчого кредиту. Саме за таких умов, 13 липня 2012 року між [PERSON], як Позичальником та ПАТ «ОТП Банк», як Кредитором було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2000132381 від 13.07.2012 року, у відповідності до умов якого ФОП [PERSON] реалізує товари в рамках споживчого кредитування. За умовами договору, Банк надав [PERSON] споживчий кредит на загальну суму 11 495 грн. Як ціль кредитування визначено придбання товарів (металопластикові вікна та двері) у ФОП [PERSON], із залученням кредитних коштів. Дані кошти були відразу перераховані Банком у відповідності до умов укладеного Договору про співробітництво на рахунок продавця - ФОП [PERSON] із призначенням на купівлю металопластикових вікон та дверей. [PERSON], як замовником виконано умови договору індивідуального замовлення № 1 від 13 липня 2012 року, оплачено продавцеві ФОП [PERSON] вартість товару в сумі 11 495 грн. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 651 ЦК України - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Суд вважає, що [PERSON] істотно порушено умови укладеного між сторонами договору індивідуального замовлення №1 від 13 липня 2012 року, у визначений договором термін замовлення не виконане, замовлений товар (металопластикові вікна) позивачу не передано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо розірвання договору індивідуального замовлення №1 від 13 липня 2012 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 2 статті 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення на суму 600 грн., виходячи із участі особи, яка надавала правову допомогу, підготовку позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: partial