Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

02.12.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що вони з відповідачем з 17.09.2005 року перебувають в шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 79. Від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які знаходиться на матеріальному утриманні та вихованні позивачки, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі 1653 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до повноліття найстаршої дитини, тобто до [INFO], а далі в розмірі 1102,00 грн., до повноліття менших дітей, тобто до [INFO], так як відповідач ухиляється від утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку. Позивачка позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві та надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, на виклик до суду 13.02.2015 року на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про те, що повістку повернуто за закінченням терміну зберігання, що свідчить про відмову в отриманні судової повістки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 17.09.2005 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її матеріальному утримані, оскільки відповідач не надає належної допомоги, як батько, на утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дітей, хоча має таку можливість, оскільки має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності із ст.ст.181, 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або)у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст..182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови ПВС України передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», встановлено у 2014 році прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 1032,00 грн. При визначені розміру аліментів суд врахує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та виходить із того, що обов'язок утримання дітей покладається на обох батьків, а тому визначає розмір аліментів як половину встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1032,00 грн. : 2 = 516,00 грн.). Загальний розмір аліментів на трьох дітей становить 1548,00 грн. (516,00 грн. х 3 = 1548 грн.). Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

Outcome: partial