overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони одружилися 18 липня 1992 року, зареєструвавши шлюб у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №19. За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей, які є вже повнолітніми. Шлюбні відносини між ними не склалися, вони припинили спільне проживання. Шлюб існує формально. Останні роки стосунки між ними погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до того, що вони перестали вести спільне господарство та підтримувати стосунки, характері для подружжя. Позивач в судове засідання не з"явився. До початку засідання подав заяву із клопотанням проводити розгляд справи у його відсутності. Заявлений позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просив шлюб розірвати, справу слухати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. В зв'язку з наведеним, у відповідності до положень ст.ст. 280-284 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони одружилися 18 липня 1992 року, зареєструвавши шлюб у Богородчанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №19. За час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей, які на даний час вже є повнолітніми. Шлюбні відносини між сторонами останнім часом не складаються, вони припинили спільне проживання. Шлюб існує формально. Сім'я розпалась. Враховуючи, що сторони не підтримують сімейних відносин, про що заявляє позивач, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам заявника, що має істотне значення, тому шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що одружився з відповідачкою 13 червня 2009 року, зареєструвавши шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №35. За час перебування у шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини не склалися, починаючи з 2017 року припинили спільне проживання. Шлюб існує формально. Позивач на підготовче засідання не з"явився. До початку засідання подав заяву із клопотанням провести засідання у його відсутності. Заявлений позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав, просив шлюб розірвати, справу слухати в його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. До початку засідання подала заяву із клопотанням проводити засідання у її відсутності. Заявлений позов визнала та погодилась на розірвання шлюбу. Зазначила, що примирення між ними неможливе. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони одружилися 13 червня 2009 року, зареєструвавши шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №35. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і вони припинили спільно проживати та вести господарство. Жодна сторона не бажає примирення і переконана, що подальше збереження сімейних стосунків суперечить інтересам кожного з них. Враховуючи, що сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я існує формально, не бажає підтримувати сімейних стосунків з відповідачкою, яка також не має наміру миритися, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 квітня 2013 року позивач надав відповідачці 16500 грн. На підтвердження цього факту відповідачка склала письмову розписку, в якій зобов'язалася повернути борг до 31.12.2013 року. Третя особа [PERSON], як чоловік відповідачки надав свою згоду, про що зробив запис у вказаній розписці. На даний час відповідачка борг не повернула, строк повернення боргу сплинув, відповідачка в добровільному порядку борг сплачувати не намагається навідь частково, що і змусило позивача звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явивлася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] надав [PERSON] суму у розмірі 16500 грн. у зв'язку з чим була складена розписка, в якій [PERSON] зобов'язалася повернути борг до 31.12.2013 року, [PERSON], не заперечував проти складання даної розписки (а.с.19). Згідно договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року [PERSON] має на праві власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8) Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки до теперішнього часу борг не сплачено, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України „стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати". Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. -понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк "Фінанси та кредит" про стягнення з відповідача суму внеску у 11600 доларів США, а також 834,24 доларів США процентів, стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 649,37 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 26.12.2014 року між ним та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було укладено договір № 300937/82650/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 місяців в іноземній валюті. Відповідно до умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в доларах на вкладний рахунок № [NUMBER] в сумі 11600,00 доларів США на строк до 26 липня 2015 року. Після закінчення строку депозитного вкладу, відповідно до п.6 Договору, за письмовою вимогою позивача, банк зобов'язався повернути позивачу банківський вклад. В судове засідання позивач не з'явився, подана заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи відповідач повідомлений згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосервіс -2011» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В суді представник позивача , уточнюючи позовні вимоги, вказує, що згідно наказу № 9 від 21.01.2013 року позивач був прийнятий на роботу на посаду пакувальника вторсировини, а 04.09.2013 року за власним бажанням був звільнений з роботи на підставі наказу № 13 від 22.08.2013 року. При звільненні з роботи позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі за червень, липень, серпень, вересень місяці 2013 року у розмірі 3797,00 грн. На неодноразові звернення позивача про повернення заборгованої заробітної плати адміністрація не реагує, що і змусило його звернутись до суду. В суді представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 3797,00 грн. Крім того, враховуючи, що середній заробіток позивача становив 1397,00 грн., а за час затримки розрахунку за період часу з вересня 2013 року по 01 квітня 2014 року відповідач повинен виплатити йому 9779,00 грн. Всього 1 3576,00 грн. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів . Заслухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду пакувальника вторсировини на підставі наказу № 9 від 21.01.2013 року, а на підставі наказу № 13 від 22.08.2013 року його було звільнено з роботи за власним бажанням , згідно ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ТзОВ «Екосервіс» заборгованість по заробітній платі за липень , серпень, вересень місяці 2013 року, станом на 04.09.2013 року, складає 3697,25 грн., яка підлягає стягненню згідно ст.116 Кодексу Закону про працю України. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки середній заробіток позивача складав 1397,06 грн., то сума боргу за час затримки розрахунку за період з 04.09.2013 року по 01.04.2014 року становить 9639,68 грн. Всього 13336,93 грн. На підставі ст.ст.116-117 КЗпП України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на підстави, як на відсутність дітей, різні погляди на сімейне життя, відносини тривалий час носять негативний характер, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає про необхідність розірвання шлюбу, оскільки відносини між сторонами носять негативний характер, сторони не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Позивач [PERSON]\~ в судове засідання не з"явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання без поважних причин не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розгляд справи проведено відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б\~ інтересам позивача. Так, у відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.ст. 55, 56 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини,\~ примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За встановлених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом у якому вказує, що в листопаді 2012 року за договором з [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] купив у них сіносховище МТФ-1 ( ангар, що складається з бетонних плит та металевих конструкцій та не є капітальною будівлею). Вказане сіносховище продавці отримали в рахунок виділення в натурі майнових паїв членів КСП ім. К.Маркса . На час придбання сіносховища у нього не було можливості перенести його на свою територію. Тепер при можливості перенесення сіносховища, ПП „ Пектораль" на території якого знаходиться сіносховище, заперечує проти розбору сіносховища, вимагаючи документи на право власності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився.Про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово. Суд розглянув справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що загальними зборами співвласників майна реорганізованого КСП ім. К.Маркса від 19 квітня 2002 року створено спілку співвласників майна реорганізованого КСП ім. К.Маркса та затверджено Статут спілки. Також на цих зборах було обрано комітет спілки співвласників майна( а.с.21-26). Відповідно до Статуту, до повноважень комітету спілки віднесено в тому числі і прийняття рішень про розподіл майна між групами громадян- співвласників ( а.с.16-20). Рішенням комітету від 15 листопада 2012 року було виділено в рахунок майнових паїв співвласників майна - [PERSON] сума майна-4004,55 грн.; [PERSON]-сума майна 8862,80 грн. [PERSON]-сума майна 7290,93 грн.; [PERSON] -сума майна 2910,99 грн.; [PERSON] сума майна-6930,73 грн. - сіносховище МТФ-1 вартістю 30 000,00 грн. ( а.с.27-30). 19 листопада 2012 року [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON],[PERSON] продали виділене їм сіносховище [PERSON], оформивши продаж договором купівлі-продажу та актом приймання-передачі ( а.с.6-8). В судовому засіданні [PERSON], [PERSON] підтвердили факт продажу ними та іншими співвласниками, виділеного їм на майнові паї сіносховища -[PERSON] Вказане сіносховище не є капітальною будівлею, не відноситься до майнового комплексу, оскільки розпайовано між співвласниками майна колишнього КСП ім. К.Маркса не в майновому комплексі і виділено на майнові паї як окрема одиниця, в БТІ воно не зареєстровано як капітальна будівля, тому договір купівлі-продажу нотаріальному посвідченню не підлягає. Таким чином, відповідно до ст.334 ЦК України право власності на сіносховище виникло у позивача з моменту його передання продавцями- акт передачі від 19.11.2012 року ( а.с.7). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки сіносховище не належить ПП „Пектораль" не передано йому на зберігання, в оренду , тощо, то ПП „ Пектораль" не може перешкоджати позивачеві користуватись, розпоряджатись придбаним майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом у якому просить розділити між ним і [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] який належить їм на праві особистої власності в рівних долях. Просить виділити йому квартиру [NUMBER] в будинку, а [PERSON] квартиру [NUMBER]. Відповідач не заперечує проти поділу будинку між нею і [PERSON] відповідно до їх часток у будинку і проти виділу їй квартири [NUMBER]. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав подружжю [PERSON] і [PERSON] як сумісна власність. Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок видано на ім"я [PERSON] виконавчим комітетом Червоногригорівської сільської ради. 22.09.1986 року. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 13 жовтня 2011 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину вказаного домоволодіння. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 20 січня 2011 року він помилково здійснив переказ грошової суми в розмірі 70745 грн. на рахунок відповідача. З метою вирішення спору у позасудовому порядку він неодноразове намагався шляхом направлення письмових вимог останньому про повернення безпідставно набутих ним грошей, але всі його вимоги залишилися невиконаними та фактично проігноровані. У зв"язку з цим просить розглянути справу без його участі та стягнути з відповідача на його користь вказану суму безпідставно отриманих грошей. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися та про причини своєї неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що 20 січня 2011 року позивач здійснив переказ 70745 грн. через філію західного головного регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], що підтверджується банківським реєстром переказів грошей (а.с.4). З письмової вимоги убачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою негайно повернути йому помилково перераховані кошти в сумі 70745 грн. (а.с.5). Відповідно до 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні національній валюті кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. За правилами ч.2 ст.530 ЦК України кредитор має право, якщо строк (термін) виконання обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся із зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що 07.05.2002 р. помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,30 га., розташованої на території [PERSON] сільської ради. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті батька, але оформити своє право на майно в нотаріальному порядку не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно спадкодавця [PERSON] Враховуючи викладене, позивач та його представник просять суд визнати за позивачем право власності на вищевказане майно в порядку спадкування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та повідомила суду, що не заперечує проти того, щоб її син [PERSON] успадкував майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] Від відповідача [PERSON] сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріалами справи встановив, що згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.8), 07.05.2002 р. помер [PERSON], який мав на праві власності земельну ділянку площею 5,30 га., розташовану на території [PERSON] сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с.14), витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 17). Позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] та фактично прийняв спадщину згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою сільської ради від 16.09.2016 р. (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини за умовою чи з застереженням. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але у зв"язку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю, не може одержати свідоцтво про право власності на це спадкове майно, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на це майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved