Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, про встановлення факту смерті. Заява мотивована, тим, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області, померла - [PERSON] . Місто Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією. Документ, який видано на території окупованої частини Донецької області, а саме: свідоцтво про смерть, не є документом, який дає підстави для реєстрації у встановленому порядку смерті [PERSON] на території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятим відділом реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті та оформлення заповіту на земельну ділянку. Як вбачається з листа № 261-14.4-04-09 від 10.07.2018 року Гайворонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявнику повідомлено, що подані ним документи для державної реєстрації факту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] розглянуті, але оскільки ним пред`явлено на підтвердження даного факту документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то в державній реєстрації смерті відмовлено. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заінтересованої особи Гайворонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняття рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Горлівка Донецької області, померла - [PERSON] , про що було видано свідоцтво про смерть (а.с. 5). Згідно листа № 261-14.4-04-09 від 10.07.2018 року Гайворонського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області заявнику повідомлено, що подані ним документи для державної реєстрації факту смерті [PERSON] , яка померла, [INFO] розглянуті, але оскільки ним пред`явлено на підтвердження даного факту документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то в державній реєстрації смерті відмовлено (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В даному випадку суд керується тим, що права громадян України мають бути захищені, про що зазначено і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», де зазначено, що «консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється у сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях подібних до тих, які наводяться у цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів /окупаційної влади/ далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюють в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 317 та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved