Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю від 18.04.1994 р. № [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,0542 га, що призначена для обслуговування особистого підсобного господарства і розташована за адресою [ADDRESS] який складено на ім'я «[PERSON]». В обґрунтування вимог зазначено, що у вказаному державному акті невірно зазначено її по батькові , а саме вказано "[PERSON]" тоді як правильно "[PERSON]". Посилаючись на те, що вирішити питання в адміністративному порядку неможливо, а встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, так як потрібно для реалізації повноважень власника, заявник просив заяву задовольнити. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявниця не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій просила розглядати справу у її відсутності, вимоги, що викладені в заяві підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК, п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. В судовому засіданні було встановлено, що заявнику на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.1991 року належить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] Право власності зареєстровано за заявником 22 травня 1992 року. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий 18.04.1994 року № [NUMBER] [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000, що розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення, якої обслуговування житлового будинку. Також було встановлено та підтвердилося рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 282 від 16.11.1993 року, що [PERSON] була також передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0542, що розташована за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої обслуговування особистого підсобного господарства. На підставі вказаного рішення заявнику, 18 квітня 1994 року був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, однак помилково було вказано по батькові власника «[PERSON]», тоді як вірне написання по батькові власника «[PERSON]» . Вказана обставина підтвердилася в судовому засіданні письмовими доказами. Разом з тим, виправити допущену помилку в Державному акті на право приватної власності на землю неможливо, так як відповідно до п.2.9 «Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю….», що затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 р., виправлення в Державних актах на право приватної власності на землю не допускаються. В той же час факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. Є очевидним, що не вбачається іншого способу, крім встановлення судом факту, що має юридичне значення, усунути допущену помилку при заповненні Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий 18 квітня 1994 року та зареєстрований за № [NUMBER], що встановлює право власності заявниці на земельну ділянку площею 0,0542, що надана для обслуговування особистого підсобного господарства та розташована за адресою [ADDRESS] Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved