Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка, площею 2,6738 га, яка знаходиться на території Очеретянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого, однак під час підготовки документів встановлено наявність обтяження на все нерухоме майно померлого, а саме: підстави виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія ВП [NUMBER] від 12.06.2015, що видана Черняхівським відділом державної виконавчої служби. Листом від 06.02.2020 було повідомлено про те, що Черняхівським районним відділом ДВС по даному провадженню 20.06.2018 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із тим, що боржник помер. Виконавче провадження у Черняхівському районному відділі державної виконавчої служби закінчене у зв"язку зі смертю боржника, [PERSON] з припиненням арешту, але реєстрація арешту до даного часу не скасована. Вважає, що підстави для накладення заборони на майно померлого на даний час відсутні, тому він вимушений звернутись до суду з позовом про скасування арешту майна боржника. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник- адвокат Міхненко С.С. не з`явилися. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте від начальника Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Білошицького В.О. на дійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, при винесенні рішення покладався на розсуд суду (а.с. 41-42). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши докази в їх сукупності, належності та допустимості, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом є встановленим, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 6) відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,6738 га, яка знаходиться на території Очеретянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а.с. 8-9). Позивач [PERSON] як спадкоємиць за заповітом та за законом у встановлений законом строк звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого, однак під час підготовки документів встановлено, що на все нерухоме майно померлого, постановою Черняхівського відділу державної виконавчої служби серія ВП [NUMBER] від 12.06.2015 накладений арешт на майно боржника та оголошено заборони на його відчуження. Згідно із листом Черняхівського районного відділу ДВС 20.06.2018 по даному провадженню було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника, [PERSON] (а.с. 17) Судом встановлено, що накладений арешт на майно та заборони відчуження нерухомого майна [PERSON] в ході виконавчих дій до цього часу не скасований. В іншому порядку усунути перешкоди у вільному володінні та розпорядженні майном позивач не може. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч. 2ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги оформити свої спадкові права, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved