Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2011 шлюб між нею та відповідачем розірваний, малолітній син залишився проживати з нею. Оскільки відповідач ухилявся від утримання дитини, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.03.2012 із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів, не цікавиться про її майновий стан. Відповідно до довідки Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області від 24.09.2018 № 28620/15.3-32, станом на вересень 2018 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 40190 грн. Зазначила, що певний час відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, намагався зустрічатися із сином, але в такому стані вона забороняла синові зустрічі з відповідачем. Вказала, що у 2013 році [PERSON] рішенням органу опіки та піклування м. Черкаси був встановлений порядок зустрічей із сином, яке він виконував нерегулярно, приходячи на зустрічі до сина в стані алкогольного сп`яніння. З грудня 2014 року батько повністю припинив спілкування із сином, не зустрічається з ним, не цікавиться життям та здоров`ям, духовним та моральним розвитком малолітнього сина. Така безвідповідальна поведінка з боку батька змусила її в грудні 2017 року в інтересах сина звернутися до органу опіки та піклування із заявою про отримання дозволу на зміну прізвища малолітньому сину. Батько засідання комісії проігнорував. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.12.2017 № 1298 їй надано дозвіл на зміну прізвища малолітньому сину із Шпільки на [PERSON] . Вказала, що син не відчуває батьківської турботи, та навіть соромиться [PERSON] , оскільки при зустрічах із сином відповідач дозволяв собі вживати алкоголь та навіть пропонував сину спробувати його. Відмітила, що аліменти, які присуджені до стягнення з відповідача на утримання сина в розмірі 500 грн. не забезпечують рівність між нею та батьком дитини при несенні обов`язку утримання сина, не забезпечують нормальних рівень життя дитини. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси на ј частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2019 і до повноліття дитини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.11.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Вказала, що відповідач життям дитини не цікавиться та не виконує своїх батьківських обов`язків. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направляв, із заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи - Молчанович Н.О. в судовому засіданні підтримала позивача та не заперечувала проти задоволення позову, оскільки це відповідатиме найвищим інтересам дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст. 280-282 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, заслухавши думку дитини, взявши до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого. сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 1375, виданим 18.01.2018 повторно. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.03.2012 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Як вказала позивачка, відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, дитині не допомагає. Відповідно до довідки Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області від 24.09.2018 заборгованість [PERSON] по виконавчому листу № 2/2314/168/2012 від 06.05.2012 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси складає 40190,00 грн. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.12.2013 визначений спосіб участі у вихованні та спілкування батька [PERSON] з малолітнім [PERSON] . В подальшому рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.12.2017 надано дозвіл на зміну прізвища малолітньому [PERSON] на « [PERSON] ». 14.09.2019 [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». Однак, зі слів позивачки, відповідач рішення виконавчого комітету виконував не регулярно, а з грудня 2014 взагалі припинив спілкування з сином. Так, з показів свідків [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] вони не бачили вже приблизно 5 років, дитина не прагне до спілкування з батьком, про батька взагалі не згадує. Крім того, в матеріалах справи міститься пояснення [PERSON] начальнику служби у справах дітей Шишлюк С.О. від 22.03.2019, у якому він зазначає, що соромиться та боїться батька. У судовому засіданні малолітній [PERSON] суду пояснив, що протягом тривалого часу батько з ним не спілкується, вни не бачаться і не підтримують ніяких стосунків. За час спільного проживання з батьком, останній зловживав спиртними напоями, його поведінка була неадекватною і йому дуже соромно за батька, у зв`язку з цим він не бажає з ним спілкуватися та зажадав змінити прізвище на прізвище матері. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 2 п. 16 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В матеріалах справи міститься Висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради № 324/30-03-03 від 28.05.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] ( [PERSON] , який народився [INFO] . Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дитини, не надає допомоги на утримання сина, протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього, тим самим діє всупереч інтересам дитини, позбавляючи його права на належне батьківське виховання та утримання, суд вважає, що це є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, законодавче збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дітей є підставою для зміни розміру стягуваних на підставі рішення суду аліментів, за умови надходження відповідної заяви стягувача про це. Тому, діючи в найвищих інтересах дитини, суд робить висновок про те, що розмір стягуваних із відповідача аліментів має бути змінено та стягнуто такі з 08.08.2019 (час звернення позивача до суду з відповідним позовом) у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно і до досягнення сином [PERSON] повноліття, що матиме наслідком збільшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved