Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20.06.2013 р. Комунальне підприємство «Житлосервіс №15» (далі КП «Житлосервіс №15») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], просить визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням у гуртожитку КП «Житлосервіс №15» - кімнатою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі в кімнаті [ADDRESS] не проживають, квартирну плату та комунальні послуги за дану кімнату не оплачують, їх речі у даній кімнаті відсутні, проте з реєстрації вони не знялись, у зв'язку з чим КП «Житлосервіс №15» позбавлене можливості поселити та зареєструвати у зазначеній кімнаті громадян, які потребують надання житлової площі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з викладених підстав, зазначав, що відповідачі в кімнаті [ADDRESS] не проживають, в даній кімнаті проживає та зареєстрована [PERSON], яка оплачує комунальні послуги за дану кімнату. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала посилаючись на те, що вона разом з сином на підставі ордеру на кімнату [ADDRESS] вселилась у даний гуртожиток, зареєстрована у кімнаті гуртожитку [ADDRESS]. При вселенні їх у гуртожиток комендант фактично поселила їх в кімнату [ADDRESS], оскільки в кімнаті [ADDRESS] проживали інші особи. Зазначала, що вона неодноразово зверталась до директора комунального підприємства із заявами про перереєстрацію у кімнату за місцем фактичного проживання, однак відповіді на дані заяви не отримала. Вказувала, що вони з сином на законних підставах проживають у гуртожитку, іншого житла не мають, у кімнаті [ADDRESS] не проживають не тому, що не захотіли, а тому, що їх туди поселив комендант й у них не було вибору, а тому відсутні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належно, причин неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу Фонду комунального майна СМР №386 від 01.04.2008 року гуртожиток по [ADDRESS] зарахований на баланс КП «Житлосервіс №15» (а.с.11). Сторонами визнається факт, що будинок по [ADDRESS] є гуртожитком, власником якого являється громада м. Севастополя в особі СМР, а тому в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані у кімнаті [ADDRESS] з 16.02.1989 р.(а.с.7,8). Згідно довідки КП «Житлосервіс №15» №2/745 від 07.08.2013 року оплата за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] здійснюється [PERSON], яка зареєстрована та проживає за даною адресою. Станом на 06.08.2013 р. заборгованість відсутня. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 15.05.2008 р. та 09.07.2009 р. зверталась із заявами до директора КП «Житлосервіс №15», в яких просила перереєструвати її та сина з кімнати [ADDRESS] у кімнату [ADDRESS] за місцем фактичного проживання. У судовому засіданні [PERSON] визнала той факт, що в кімнаті [ADDRESS] вона та її син ніколи не проживали, а фактично проживають у кімнаті [ADDRESS] того ж гуртожитку, дані факти також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що відповідачі проживають у кімнаті [ADDRESS] понад 20 років. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Приймаючи до уваги визнання відповідачами факту не проживання в кімнаті [ADDRESS] суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача [PERSON] з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зазначає, що вселилась в кімнату [ADDRESS] замість кімнати [ADDRESS], на яку їй був виданий ордер, не з власної волі, а за вимогою коменданта. Проте суд не може прийняти до уваги дану обставину. Так, згідно п. 19 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р., переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету і комітету комсомолу з видачею нового ордера. Те, що [PERSON] неодноразово порушувала перед директором КП „Жилсервіс №15" питання про перереєстрацію з кімнати [ADDRESS] на кімнату [ADDRESS] є юридично нікчемним, оскільки реєстрація не дає права на вселення та користування кімнатою у гуртожитку, і, навіть, якщо б така перереєстрація відбулась би, то право на вселення в кімнату [ADDRESS] та користування нею у [PERSON] все рівно не виникло б, так як єдиною підставою для вселення являється ордер (ст. 129 ЖКУ), а не указівка коменданта гуртожитку або реєстрація. Відповідач, підкорившись незаконному розпорядженню коменданта, не оскаржувала дане рішення, а те, що вона не була обізнана у відповідних положеннях закону, що регулював правовідносини між сторонами, не позбавляє її від негативних наслідків своєї необізнаності. До того ж суд зазначає, що відповідач не була позбавлена можливості звернутись із заявою про видачу ордеру на проживання в кімнаті [ADDRESS] по [ADDRESS] до власника гуртожитку або до уповноваженого ним органу, комісії. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України відносить їх на відповідачів. На підставі ст. 71 ЖК України, п. 19 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №208 від 03.06.1986 р.,

Outcome: approved