Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

22.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 25.06.2005 року вона є власником квартири 34 у будинку № 148 корп.1 по вул. Щорса, в м. Одесі на підставі договору дарування, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» №305, кн. 560 пр-143, 29.06.2005 року. На правах власника житла, вона у 2006 році погодилась на взяття на реєстраційний облік свого чоловіка [PERSON], [INFO], який є громадянином [PERSON] Македонія. Подружні стосунки не склалися, у звязку з чим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2016 року їх шлюб було розірвано. 03.05.2016 року, [PERSON] зібрав свої речі та покинув квартиру. З травня 2016 року відповідач, в квартирі 34, будинку № 148 корп.1, по вул. Щорса, в м. Одеса не проживає, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали [PERSON], [INFO] немає. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 34, будинку №148, корп..1 по вул. Щорса в м. Одеса. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали заяву (вхід. ЕП-1573 від 20.04.2017 року), в якій просили справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 15.06.2005 року було передано гр. [PERSON] у власність безоплатно двокімнатну квартиру [ADDRESS] ([PERSON], 5) у м. Одесі, загальною площею 44,8 кв.м., житловою 29,5 кв.м. (а.с.15). Як вбачається з довідки (витягу з домової книги про склад родини та реєстрацію) від 21.07.2016 року в квартирі №34 в будинку № 148/1, який розташований за адресою м. Одеса, вул. Щорса зареєстровано: [PERSON] відповідальний, [PERSON] донька, [PERSON] чоловіка (а.с.18). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8) В лютому 2017 року було складено акт КП ЖКС «Черьомушки» про не проживання відповідача [PERSON] в квартирі №34 в будинку №148/1 в м. Одесі з травня 2016 року (а.с.11). Згідно відповіді Головного управління Національної поліції в Одеській області № 13/621 від 22.03.2017 року (вхід. 13231 від 27.03.2017 року) вбачається, що гр. [PERSON], [INFO] засуджений 07.04.2016 року до штрафу у розмірі 850 грн. за ст.. 125 ч.2 КК України. Відповідно до відповіді начальника Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області підполковника поліції [PERSON] (вхід. №14916 від 06.04.2017 року) згідно бази даних «Армор» [PERSON] не звертався. Згідно відповіді Одеської дирекції українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 08-04-558-569-70К від 28.03.2017 року (вхід. №13826 від 30.03.2017 року) вбачається, що за період з 01.01.2016 року по 21.03.2017 року за адресою [ADDRESS] на імя [PERSON] значиться наступна рекомендована кореспонденція та періодичні видання (газети, журнали): рекомендований лист №6509803433862 із Одеси -98, надійшов до ВПЗ м. Одеси №36 10.03.2016 року, повернутий на зворотну адресу 12.04.2016 року за закінченням терміну зберігання; рекомендований лист №6509803396630 із Одеси -98, надійшов до ВПЗ м. Одеси №36 31.03.2016 року, повернутий на зворотну адресу 28.04.2016 року за закінченням терміну зберігання; рекомендований лист №6500506273417 із Одеси -5, надійшов до ВПЗ м. Одеси №36 15.04.2016 року, повернутий на зворотну адресу 17.05.2016 року за закінченням терміну зберігання; рекомендований лист №6503303880635 із Одеси -33, надійшов до ВПЗ м. Одеси №36 19.04.2016 року, повернутий на зворотну адресу 20.05.2016 року за закінченням терміну зберігання. Оформлення періодичних видань не проводилось (а.с.35). Як вбачається з довідки КУ Міська клінічна лікарня № 10 (вхід. 13827 від 30.03.2017 року та вхід. 14453 від 04.04.2017 року) [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 23.03.2017 рік на стаціонарному лікуванні у КУ «МКЛ №10» не перебував, у приймальне відділення КУ «МКЛ №10» та поліклінічне відділення КУ «МКЛ №10» не звертався. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивача, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як в судовому засіданні встановлено, що він понад один рік не проживає на спірній житловій площі. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу [PERSON] за вищевказаною адресою.

Outcome: approved