Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

16 вересня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивачі є спадкоємцями майна померлого за законом. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Пронозівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, прохали суд визнати за ними в порядку спадкування за законом за кожним з них право власності на ? частину спадкового житлового будинку з господарськими будівлями. Заявами до суду позивачі [PERSON] та [PERSON] просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача: Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, третя особа - Градизька державна нотаріальна контора в судове засідання не з"явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову заперечень не мають. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON] - батько позивачів. Його спадкоємицями за законом є діти: дочка - [PERSON] та син [PERSON] (позивачі у справі). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який був збудований спадкодавцем і в якому він проживав до дня своєї смерті. Згідно дослідженої судом спадкової справи № 52 за 2010 рік, заведеної державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д., спадкоємицями першої черги спадкування за законом, яку в установлений строк прийняли спадщину, є дочка померлого - [PERSON] та син [PERSON] Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Спадщина від умерлою не визнана. Постановою від 19 серпня 2016 державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а» - було побудовано у 1955 році, сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В» - у 1970 році, сарай літ. «б»- у 1980 році, літній душ літ. «Г», колонку питну літ. «К», огорожа №1 - 2010 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарській книзі Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 5 за номером 0357-5 за [PERSON] на момент смерті [INFO] року значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, збудований в 1955 році, який розташований за адресою: [ADDRESS], на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 25.08.2016 року № 1073 [PERSON], [INFO], дійсно на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], в складі сім»ї: самотній. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Глобинської РДА Полтавської області від 25.08.2016 року № 1072/02-04, будівлі, які розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. За ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивачі, як єдині спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на успадкування названого майна за законом померлого батька в рівних частках - по 1/2 частці на кожного. Визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved