Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належав [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В зв'язку з вищенаведеним, позивач змушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 39). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], зареєстрованого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №91 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Факт належності померлим [PERSON] при житті спадковим майном, підтверджується, довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1568 від 01 грудня 2014 року, технічним паспортом виготовленим 27 січня 2015 року (а.с. 12, 42-46). Відповідно довідки №1566 від 01 грудня 2014 року Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] дійсно мешкав та був зареєстрований до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Позивач є рідною дочкою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №48 (а.с. 6). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори (а.с. 27), однак листом №1199/02-14 від 15 квітня 2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 14). Згідно спадкової справи №43/01-16 від 13 січня 2015 року, [PERSON], є спадкоємницею за законом після смерті батька [PERSON], інших спадкоємців за законом немає (а.с. 26-37). Довідкою Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області №1567 від 01 грудня 2014 року, зазначено, що на житловій площі за адресою: [ADDRESS], на день смерті [PERSON], померлого [INFO], зареєстровані особи: [PERSON], який помер [INFO], його дружина - [PERSON], яка померла [INFO], його донька - [PERSON], 1977 року народження (а.с. 11). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.3.2. Листа Вищого спеціалізованого суду України (надалі - ВВСУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1 - 3 - 94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється наступне: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ». Беручи до уваги, що вище зазначений будинок був збудований в 1973 році, тому громадяни, які збудували такі житлові будинки до 05.08.1992 року могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таке право перейшло в порядку спадкування до позивача після смерті її батька. Але відповідно до наданого технічного паспорту убиральня під літерою „Г" була побудована у 2010 році, тобто вже після 1992 року. Згідно п.4 розділу «Спори про право власності та інші речові права» висновків Верховного Суду України, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-ІУ, засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13.06.2012 року у справі №6-54цс12)». Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Мінрегіону України від 19.03.2013 року №95, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальні (садиби) житлові будинки не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, оскільки, житловий будинок збудований в 1973 році, тобто до 1992 року, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок, суд вважає, що батько позивача правомірно набув право власності на нього. А відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial