Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 07 листопада 1971 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Глибоцького районного суду від 17 вересня 2015 року. Посилалася на те, що між ними не досягнута згода щодо поділу майна, яке ними було нажите за час спільного проживання. [PERSON] самостійно оформив і зареєстрував право власності на житловий будинок на своє імя. В результаті чого, просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя, визнати за нею, право власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке знаходиться по вул. Центральна будинок № 93 в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області та визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на імя [PERSON] в частині права власності на 1/2 частку майна, що знаходиться за вище вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій він просив суд справу розглянути в у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно частини 1 статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно статті 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ст..60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 07 листопада 1971 року, який був розірваний на підставі рішення Глибоцького районного суду від 17 вересня 2015 року. За час спільного проживання подружжя побудувало житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.. Центральній № 93 в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується дослідженими і судовому засіданні доказами. Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11 „...спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 CK ч. З ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом». 18 червня 2015 року відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на вказане майно за собою та йому було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія та номер СТА 733102, індексійний номер: 39283019, Реєстраційною службою Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому кожному із них належить право власності на 1/2 частку цього майна. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 22, 25, 28 КпШС, ст. ст. 57- 61, 68-71 СК України, ст.. 368 ЦК України,

Outcome: approved