Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до Веселівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після якого залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого входить 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, та 0,5508 % від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселівської сільської ради Бериславського району Херсонської області. За заявою [PERSON] Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно на 0,4608 % від земельної ділянки загальною площею 220,65 га, 0,5508 % від земельної ділянки загальною площею 73,70 га, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Веселівської сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином , причини неявки суду не відомі. [PERSON], що діє в інтересах позивача [PERSON], в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав зазначених у позовній заяві, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача Веселівської сільської ради в судове засідання не з'явивлися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд вважає можливим справу розглянути у відсутність представника відповідача. Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що 19.11.1999 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON](а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, про що складено відповідний актовий запис №47 (а.с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 15.02.2005 на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року №855 та від 08.06.2004 року за №455 титульним власником якого є [PERSON], належала померлому 0,4608% частки із загальної площі 220,65 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради, та згідно копії державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку виданого Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області 13.06.2005 на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 29.12.2003 року №855 та від 08.06.2004 року за №455, від 26.08.2004 року за №675 титульним власником якого є [PERSON] належала померлому 0,5508% частки із загальної площі 73,70 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради(а.с.11-12). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З відповіді нотаріуса вбачається, що за заявою позивача була заведена спадкова справа №109/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON]. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на 0,5508% частки із загальної площі 73,70 га земельної ділянки та на 0,4608% частки із загальної площі 220,65 га земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської сільської ради, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та за реєстрації цього права за спадкоємцем рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України прийняття спадкоємцем хоча б частина спадщини свідчить про те, що спадкоємець прийняв її в цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Згідно абз. 1 п.208 Інструкції про порядок вчинення нотарільних дій нотаріусами України прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Згідно тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке діяло на час виникнення правовідносин, одним із правовстановлюючих документів, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями. У зв'язку з тим, що Державний акт належить померлому на праві спільної власності 210 співвласникам з визначенням часток кожного, тобто ця земельна ділянка включає в себе декілька земельних ділянок, об'єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім іншого нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права на спадщину та права власності підлягає задоволенню. На основі ст. 1216, 1265, 1297, 392 ЦК України,

Outcome: approved