Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб 11.06.2013 р., зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 500. Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, як наслідок сторони припинили проживати однією сім'єю, підтримувати подружні стосунки, вести спільне господарство з вересня 2014 року. Сім'я на даний час носить формальний характер і її збереження не відповідає інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України. Під час проведення підготовчого засідання відповідачем не надано відзиву на позовну заяву чи заяви про зупинення провадження та надання часу на примирення сторін. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Також, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане при його реєстрації та судові витрати покласти по неї. Надала згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, відповідач повідомлявся належним чином і судове засідання не з'явився, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 11 червня 2013 р., зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 500. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2384. Як зазначила позивач, малолітній син [PERSON] проживає разом із нею від народження та перебуває на її повному утриманні. Батько дитини участі у її вихованні не приймає, в тому числі і матеріально. Спору щодо місця проживання дитини немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили проживати однією сім'єю, підтримувати подружні стосунки, вести спільне господарство з вересня 2014 року. Дитина проживає разом з матір"ю. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки його збереження не відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане при його реєстрації. За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 07.10.2017 р.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, проте буде до уваги вимогу позивача та залишає судові витрати на неї. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved