Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу від 03.02.2015 року, стягнення сплачених за товар коштів в сумі 8500 грн., відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що за усним договором від 03.02.2015 року укладеного між ним та відповідачем, відповідач зобов`язувався виготовити та встановити на міському кладовищі пам`ятник померлої дружини (погодженого позивачем як замовником по ескізу). Частину коштів в сумі 5000 грн. було оплачено [PERSON] в день укладення договору, а решту суми - 3500 грн. позивач оплатив в день встановлення пам`ятника 16.05.2015р. Істотних недоліків товару (не відповідність ескізу стелли, квітник з базальтової крихти не того типу, як і верхня тумба не того типу, хрест не рівний) позивач в день встановлення пам`ятника не побачив, так як встановлення відбувалося у темну пору (пізній вечір). Про виявлені істотні недоліки товару позивач неодноразово звертався до відповідача, і отримав відповідь про не можливість усунення недоліків через особливості конструкції пам`ятника, та запропонував компенсацію в 500 грн. Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 8500 грн. сплачених ним коштів за товар, моральну шкоду, яку він оцінює в 50 000 грн., судові витрати в розмірі 600,00 грн. за надання правової допомоги. Позивачем неодноразово уточнювався розмір позовних вимог. У поданій заяві про уточнення розміру позовних вимог від 16.10.2019 року позивач просить постановити рішення, яким розірвати договір купівлі-продажу укладений 03.02.2015 року ФОП [PERSON] та [PERSON] . Стягнути з відповідача на його користь кошти сплачені за товар у розмірі 8500 грн., заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., витрати за надання правової допомоги у розмірі 600,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с 216-218, 227-229). З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що за усним договором від 03.02.2015 року укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] відповідач зобов`язувався виготовити та встановити на міському кладовищі пам`ятник померлої дружини позивача, погодженого позивачем як замовником по ескізу (а.с.4), вартістю робіт та послуг - 8500 грн. (а.с.5). Частину коштів в сумі 5000 грн. було оплачено позивачем в день укладення договору - 03.02.2015р., а решту суми 3500 грн. позивач оплатив в день встановлення пам`ятника 16.05.2015р. (а.с.6). Істотних недоліків товару, про які зазначено в позові, а саме не відповідність ескізу стелли, квітник з базальтової крихти не того типу, як і верхня тумба не того типу, хрест не рівний, позивач з його тверджень в день встановлення пам`ятника не побачив, так як встановлення пам`ятника відбувалося у темну пору (пізній вечір). Про виявлені істотні недоліки товару позивач двічі звертався до відповідача (а.с.7-9), і отримав відповідь про неможливість усунення недоліків (недоцільність) елемента пам`ятника, а саме квітника з базальтової крихти не того типу який передбачений в ескізі, через особливості його конструкції та запропонував компенсацію в розмірі 500 грн. (а.с.10). При цьому щодо інших недоліків товару, про які позивач зазначає в позові як наявні, у відповіді відповідача не вказується, окрім недоліку одного тільки елемента. У відповідності до змісту ст.ст.11, 509, 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) однією з підстав виникнення зобов`язання є договори, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (стаття 664 ЦК України). Право споживачів на передання придбаного товару передбачено ст. 6 та ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Частинами 2, 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Тобто для встановлення наявності істотного недоліку товару необхідна наявність 4 ознак: неможливості чи недопустимості використання товару; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення; наявність хоча б однієї з цих ознак - він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. В даному спорі є наявність дії продавця, виявленої в недоліку товару, а саме пам`ятника. Іншого на спростування цього висновку доказів не надано до суду. А тому, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача коштів сплачених за товар в розмірі 8 500 грн. підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Неправомірними діями відповідача на думку позивача йому завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000 грн. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи стан здоров`я позивача, оскільки в ході судового розгляду було доведено протиправність діяння відповідача, яке виразилось у спричиненні матеріальної шкоди позивачу та відмові добровільно відшкодувати дану шкоду, так як вказаними діями відповідача завдано позивачу значних фізичних та душевних страждань, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з останнього в користь позивача 2 000 грн. спричиненої йому моральної шкоди. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, передбачено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги суду було надано копію договору про надання правових послуг, укладений між [PERSON] (виконавцем) та позивачем (замовником). Вартість наданих виконавцем за цим договором послуг становить 600,00 грн. (а.с. 13-14). Таким чином судом встановлено, що розмір витрат, які позивач поніс на правничу допомогу складають 600 грн. 00 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно ст.ст. 11, 23, 280, 509, 526, 629, 651, 655, 662, 664, 665, 693 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 131, 141, 247 ЦПК України,

Outcome: approved