Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що від укладеного між сторонами 30.01.2010 року шлюбу в них є спільний неповнолітній син [PERSON], [INFO], який повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча спроможний це робити, оскільки має постійне місце роботи і стабільний дохід. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить направлення судових повісток за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач, шлюб між якими було укладено 30.01.2010 року і на даний час не розірвано, є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки виконавчого комітету Бахмацької міської ради №3783 від 27.11.2014р. зареєстрований з батьками в [ADDRESS]. В судовому засіданні було встановлено, що наразі сторони проживають окремо і дитина залишалась з матір»ю і повністю перебуває на її утриманні. Відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи і стабільний дохід, який, згідно довідки № 192 від 28.10.2014 року за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року становить 14679.05 грн., проте, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити. Тому, за таких обставин справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, враховуючи, насамперед, інтереси дитини, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, що набрав чинності з 01.01.2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Конституційний Суд України в п. 3.2. мотивувальної частини свого рішення від 30.09.2009 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) визначив, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатила адвокату за складання позовної заяви 150 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 254 від 17.11.2014 року. Виходячи з вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов»язані з наданням правової допомоги. Окрім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243.60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved