Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказувала, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. 10 листопада 2010 року [PERSON] за час свого життя залишила на ім"я позивача заповіт, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося. Однак позивач не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті своєї бабусі, оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність за наявними матеріалами в справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджено актовим записом № 881 Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с.8). Відповідно до заповіту, складеного 10 листопада 2010 року [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, тобто все те, на що вона буде мати право по закону. Однак приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 24 червня 2014 року відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документа, який би підтвердив право власності спадкодавиці на спірну квартиру. Вказана обставина обумовлена тим, що оригінал свідоцтва про право власності на вказану квартиру є втраченим. В судовому засіданні знайшов своє місце факт того, що [PERSON] за час свого життя була власником квартири [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ММБТІ від 02 червня 2014 року, згідно якої власником станом на 28 грудня 2012 року є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло видане житлово-комунальним відділом заводу «Океан» від 30.08.1994 року. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Зі спадкової справи № 14/2014 року, що відкрита після смерті [PERSON], вбачається, що чоловік спадкодавиці [PERSON] відмовився від своєї обов»язкової частки в спадщині. На підставі викладеного суд вважає, що відмова позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом носить формальний характер, в зв'язку із чим визнає за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved