Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

08 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення аліментів на дітей. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що 11 жовтня 2000 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народилась дочка - [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] . Спільне життя між нею та відповідачем не склалося, оскільки останній після реєстрації їх шлюбу став поводити себе неадекватно та проявляв конфліктність спочатку до її родичів, а згодом і по відношенню до неї та дітей. Нерідко відповідач застосовував щодо неї психологічне та фізичне насильство, а також щодо дочки. З кінця серпня 2017 року їх з відповідачем шлюбні відносини припинені, а з 15 жовтня 2017 року відповідач припинив утримання дітей, тільки у вересні 2018 року приймав незначну участь у придбанні речей для них. Діти постійно проживають з нею та знаходяться на її утриманні, що потребує значних витрат, а тому вона потребує допомоги в їх забезпеченні від відповідача. Позивачка стверджувала, що подальше їх спільне проживання з відповідачем та збереження їх шлюбу не є можливим, просила їх шлюб з відповідачем розірвати, стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 2 500 гривень на кожну дитину з моменту звернення до суду з позовом. Провадження у справі було відкрито 11 січня 2019 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. 04 серпня 2020 року справу прийнято до провадження головуючим суддею. 18.06.2021 року позивачка заявила про збільшення позовних вимог у частині щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей, починаючи з 15.10.2017 року з тих підстав, що саме з цього часу відповідач припинив надавати допомогу на утримання дітей, а вжиті нею заходи не призвели до належного результату. Підготовче провадження закрито 18 червня 2021 року. У судовому засіданні позивачка, заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві при зверненні до суду з позовом та збільшення позовних вимог підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Наполягала щодо неможливості збереження їх з відповідачем шлюбу, Стверджувала, що заява відповідача, що міститься в матеріалах справи про намір останнього зберегти сім`ю не свідчить про такі наміри її чоловіка, оскільки за час перебування справи у провадженні суду, останній не вживав будь-яких заходів для збереження сім`ї, крім того вона має наполеглеві наміри щодо розірвання шлюбу з метою уникнення нею та дочкою психологічного та фізичного насильства від [PERSON] . Відповідач у судове засідання в черговий раз не з`явився , будучи належним чином повідомленим не повідомив суд про причини неявки, з будь-якими клопотаннями до суду не звернувся. За таких обставин суд, врахувавши думку позивачки, перевіривши матеріали справи дійшов до висновку про можливість розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за відсутності відповідача. Правилами статтей 104,105,110 СК України: шлюб припиняється внаслідок його розірвання; шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу; позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Відповідач проживає окремо від родини, матеріальної допомоги на забезпечення дітей не надає, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обстапвини життя подружжя. Сууд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідач не виконує у добровільному порядку обов`язку щодо виховання та матеріального забезпечення дітей - [PERSON] , [PERSON] . Статтями 180,181,182,183,184 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що діти сторін у справі проживають з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо їх виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення, а батько дітей є працездатним, однак необхідної участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. Отже, приймаючи до уваги вік дітей сторін у справі, що перебувають у періоді посиленого росту та фізичного розвитку, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на кожну дитину в твердій грошовій сумі по 2 500 гривень, оскільки це буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання дітей та їх навчання. Крім того, правилами ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів, не з моменту звернення до суду з позовом, а з 15 жовтня 2017 року позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 15 жовтня 2017 року, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, зазначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає стягненню з останнього на утримання дітей, починаючи з 08 січня 2019 року і до повноліття останніх, або ж зміни матеріального стану сторін,однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Судові витрати щодо вирішення судом заявлених позовних вимог віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши з останнього на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору за вирішення позовних вимог у частині розірвання шлюбу, а у частині прозовних вимог про стягнення аліментів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial