Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з обумовленою заявою. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок [ADDRESS] . Заявник, як єдина спадкоємиця за законом, прийняла спадщину в передбаченому законом порядку. Проте, в зв`язку з помилкою в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючому документі на спадкове майно - свідоцтві про право власності на житловий будинок, виданому 15.01.1990 року виконкомом Трикратської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, на підставі рішення виконкому Вознесенської районної ради народних депутатів від 29.11.1989 року за № 213 (замість "Колісніченко" зазначено "Колесніченко"), заявник позбавлена можливості оформити належним чином спадщину після смерті [PERSON] Разом з тим, виправити зазначену помилку або отримати новий документ для заявника в адміністративному порядку є неможливим з об`єктивних причин. Посилаючись на наведені обставини, а також на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, [PERSON] просила заяву задовольнити. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, її представник - адвокат Берікул Л.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.1990 року виконкомом Трикратської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому Вознесенської районної ради народних депутатів від 29.11.1989 року за № 213, на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок - житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9). Проте, даний правовстановлюючий документ містить помилку в написанні прізвища власника нерухомого майна, внаслідок чого неможливо встановити факт належності останнньому цього майна. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо (а.с. 16). Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону. В той же час факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів ( а.с.5,6, 12, 13-15). Розумних сумнівів щодо достовірності даних обставин у суду немає. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації спадкових прав, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved