Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якого зазначило, що 25.04.2008 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203-02-29/USD, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 49000 дол. США, зі сплатною 13,3% річних та строком повернення коштів до 24.04.2015 року. Разом з тим, в якості забезпечення [PERSON] своїх зобов`язань, між [PERSON] та АБ «Укргазбанк» було укладено договір поруки від 25.04.2008 року, за умовами якого остання зобов`язалася нести солідарну відповідальність за кредитним договором № 2203-02-29/USD від 25.04.2008 року. Однак, [PERSON] були порушені зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 04.09.2018 року виникла заборгованість перед банком в розмірі 18995,92 дол. США, з яких 2405,41 дол. США нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року та 16590,51 дол. США заборгованості за кредитом. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 18995,92 дол. США заборгованості за кредитним договором № 2203-02-29/USD від 25.04.2008 року, а також судові витрати по справі. 25.11.2020 року від представника [PERSON] надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що [PERSON] оформив валютний кредит в ПАТ АБ «Укргазбанк» в 2008 році, коли проживав в м. Севастополі в АР Крим, де, наразі, наявний збройний конфлікт, тимчасова окупація, повсюдні прояви насильства, порушення прав людини, а тому відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» такі обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення. Вважає, що в даній ситуації є наявність форс-мажорних обставин, тому згідно п. 5.5. Кредитного договору Сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на період дії зазначених обставин. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити. В ході розгляду справи представником позивача було подано відповідь на відзив з якого вбачається, що останній вважає нічим не обгрунтовані доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, оскільки підтвердженням наявності форс-мажорних обставин є сертифікат торгово-промислової палати та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат, який [PERSON] та його представником наданий не був. Відтак, посилання на форс-мажорні обставини не мають доказової сили, мають штучних характер та свідчать лише про намагання уникнути відповідальності за невиконання своїх зобов`язань. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 14.12.2020 року представником [PERSON] було подано заперечення на відповідь на відзив в яких останній зазначив, що факт анексії АР Крим є загальновідомим фактом, а відтак й форс-мажорною обставиною, яка не потребує доведення. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі та їх представник заперечували щодо задоволення позову із наведених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. 25.04.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203-02-29/USD, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 49000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути кредит з кінцевим терміном повернення 24.04.2015 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки від 25.04.2008 року та 24.02.2009 року Додаткову угоду до договору поруки від 25.04.2008 року, положеннями п. 1.1. якої встановлено, що поручитель зобов`язується перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 25.04.2008 року №2203-02-29/1180, укладеному кредитором з позичальником,, згідно з яким позичальнику надано кредит в сумі 38955,03 дол. США, на строк з 24.02.2009 року по 24.04.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами: на строк з 24.02.2009 року по 23.02.2011 року на рівні 11,3% річних, на строк з 24.02.2011 року по 24.04.2018 року на рівні 13,3% річних. В разі внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру зобов`язання Позичальника, необхідно отримати попередню згоду Поручителя на відповідне збільшення обсягу його відповідальності за цим договором, шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.» За умовами п. 1.2. договору поруки відповідач [PERSON] зобов`язалася нести солідарну відповідальність з позичальником (відповідачем [PERSON] ) перед позивачем (Банком) за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. Пунктом 5.1. договору поруки передбачено, що договір набирає юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого зобов`язання позичальника за кредитним договором. Отже, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідач [PERSON] надав свою згоду на укладення кредитного договору шляхом власноручного підписання кредитного договору № 2203-02-29/USD від 25.04.2008 року відповідно до наведених у ньому умов, а відповідач [PERSON] надала свою згоду на укладення договору поруки шляхом власноручного підписання договору поруки від 25.04.2008 року відповідно до наведених у ньому умов. Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України шляхом підписання договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з укладенням сторонами договору, вони набувають взаємних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець відповідно до положень ст. 1048 ЦК України має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом було встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором шляхом надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів у розмірі 49000,00 дол. США, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою/особового рахунку відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у свою чергу порушив умови кредитного договору, а саме не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором та станом на 24.04.2015 року не повернув позивачу кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Згідно з положеннями п. 5.1 кредитного договору у випадку порушення Позичальником зобов`язань, Банк мас право відмовитися від виконання своїх зобов`язань та/або розірвали договір, при цьому Позичальник зобов`язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, проценти користування кредитом та витрат, понесених Банком за цим договором, а також повернути Банку заборгованість по кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені Банком за цим договором. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладені вище положення ЦК України, що регулюють правовідносини поруки, а також виходячи зі змісту договору поруки, відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник за невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань за кредитним договором з повернення Банку кредитних коштів та процентів за користування ними. Крім того, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору між сторонами, останні узгодили між собою всі істотні умови договору в тому числі порядок та вид валюти виконання зобов"язань, що не суперечить чинному законодавству та відповідає приписам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Суд не приймає доводи сторони відповідачів щодо існування у правовідносинах, які виникли з АБ «Укргазбанк» на підставі кредитного договору № 2203-02-29/USD від 25.04.2008 року та договору поруки до нього форс-мажорних обставин, виходячи з наступного. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це.' порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Абзацом 2 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, зокрема, що торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Підтвердженням наявності форс-мажорних обставин, відповідно до ч. 1 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», є сертифікат торгово-промислової палати та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат. Однак, зазначеного сертифікату відповідачами в ході розгляду справи надано не було, а тому посилання на форс-мажорні обставини не мають доказової сили та свідчать лише про намагання уникнути відповідальності за невиконані зобов`язання. Крім того, стороною відповідача не надано жодних доказів, які б містили стійкий причинно-наслідковий зв`язок між фактом настання форс-мажорних обставин та конкретною дією на спроможність позичальника виконувати зобов`язання за кредитним договором. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 18995,92 дол. США, з яких: 16590,51 дол. США - основна заборгованість за кредитом та 2405,41 дол. США - нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом є обгрунтовним та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивачу з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8023,88 грн. в рівних частинах з кожного, а саме по 4011,94 грн.

Outcome: approved