Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

23.11.2018 року [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом про стягнення невідшкодованої суми франшизи, інфляційних витрат, 3 % річних та моральної шкоди до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - ПрАТ «СК «ВУСО». В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що 16.09.2017 року в м. Києві мала місце дорожньо- транспортна пригода за участі транспортного засобу «Peugeot RCZ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу останнього. Обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом № АК-5994259 від 02 березня 2017 року, котрий діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 18.10.2017 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою на виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну його транспортному засобу. При цьому, позивач повідомляв місцезнаходження свого транспортного засобу, однак ПрАТ «СК «ВУСО» не направило свого представника для огляду його транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого позивач [PERSON] звільнився від обов`язку зберігати зазначений вище транспортний засіб у стані після настання дорожньо-транспортної пригоди. До заяви позивачем було додано копію Звіту № 10- 17-М124 від 25.09.2017 року про визначення вартості матеріального збитку та поданні всіх інших документів, необхідних для виплати страхового відшкодування. При цьому, на час виготовлення Звіту № 10-17-М124 від 25.09.2017 року, ремонт транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу, ще не був закінченим, та не була визначена сума понесених ним фактичних витрат. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , за страховим полісом № АК-5994259 від 02.03.2017 року була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», то відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ВУСО» провело виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 16 266, 09 грн. Оскільки зазначеним вище страховим полісом передбачена франшиза в розмірі 2 000, 00 грн., яка відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є частиною збитків, що не відшкодовується страховиком відповідно до договору страхування, вона підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] . Власниця джерела підвищеної небезпеки, громадянка [PERSON] не вжила ніяких заходів щодо її відшкодування. Позивач [PERSON] просив стягнути на його користь з відповідачки [PERSON] відшкодування франшизи у розмірі 2 000, 00 грн., три відсотки річних у розмірі 60, 00 грн, втрати від інфляції у розмірі 189, 05 грн., пеню у розмірі 664, 28 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., а всього належну до стягнення суму в розмірі 13 000, 00 грн., також просив покласти на відповідачку понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача відсутній, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника [PERSON] , одночасно позивач [PERSON] повідомив, що проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, однак поштове повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою відділу зв"язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами ч.1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне поідомлення відповідачки. Представник третьої особи без самостійних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене, суд ухвалив - розглянути справу за позовом [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - ПрАТ «СК «ВУСО», за відсутності сторін, третьої особи ПрАТ «СК «ВУСО», ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2017 року в м. Києві мала місце дорожньо- транспортна пригода за участі транспортного засобу «Peugeot RCZ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу останнього. Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засабу серії [NUMBER] (а.с. 7). Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Потерпілим від адміністративного правопорушення є [PERSON] . Обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом № АК-5994259 від 02.03.2017 року, котрий діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди. 10.09.2018 року третя особа без самостійних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» була повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди потерпілим [PERSON] , а 18.10.2018 року третій особі без самостійних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування від потерпілого [PERSON] (а.с. 28, 29). До заяви позивачем було додано копію Звіту № 10- 17-М124 від 25.09.2017 року про визначення вартості матеріального збитку та поданні всі документи необхідні для виплати страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № АК- 5994259 від 02.03.2017 року, третьою особою без самостійних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» 26.01.2018 року було сплачено позивачу 16 266, 09 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 2140 від 26.01.2018 року (а.с. 10). Відповідно до вимог ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, а правилами ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як видно зі змісту постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.0.2017 року винною у порушенні Правил дорожнього руху, що 16.09.2017 року призвело до пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував позивач [PERSON] визнано саме [PERSON] , якою було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Peugeot RCZ», д.н.з. [NUMBER] в ПрАТ «СК «ВУСО» . За даними страхового полісу № АК-5994259 від 02.03.2017 року, яким ПрАТ «СК «ВУСО» забезпечено цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Peugeot RCZ», д.н.з. [NUMBER] розмір франшизи складав 2 000 гривень, саме на таку суму ПрАТ «СК «ВУСО» було зменшено страхову виплату на користь позивача [PERSON] під час страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу пошкодженого з вини страхувальника [PERSON] .. Наразі заявлені представником позивача вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] 2 000 гривень, що складають невідшкодовану ПрАТ «СК «ВУСО» франшизу підлягають задоволенню, однак без застосування штрафних санкцій щодо невиконання цього зобов`язання, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо пред`явлення [PERSON] такої вимоги про відщкодування цієї частини майнової шкоди в добровільному порядку. Частковому задоволенню підлягають і заявлені до [PERSON] вимоги в частині відшкодуванння моральної шкоди, завданої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідачки з урахуванням конкретних обставин справи з огляду на наступне. В обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] , представник останнього послалася на те, що саме за наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивачу було спричинено значну моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, яка спричинена внаслідок виниклого стресу, надмірних хвилювань і душевних страждань в момент настання дорожньо-транспорнтної пригоди, а також внаслідок пошкодження його майна і втрати його товарного вигляду та тих нервувань які виникли через те, що він тривалий час був позбавлений можливості користуватися належним йому майном. Відповідно до правил ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а правилами ст. 23 цього Кодексу визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, особа має право на моральне відшкодування внаслідок заподіяння їй душевних страждань, які вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого; при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що позивач у зв`язку з пошкодженням його майна змушений був неодноразово звертатися до страховика відповідачки з метою відшкодування збитків завданих пошкодженням його майна, проводити оцінку вартості відновлювального ремонту, вживати заходи щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля, що призвело до зміни способу його життя. Що ж стосується решти тверджень в обгрунтування заявленої вимоги з приводу відшкодування моральної шкоди, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги тому, як не підтвердженні належними доказами. На думку суду, завдана позивачу моральна шкода може бути компенсована сумою в розмірі 2 500, 00 грн. З огляду на висновки суду про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , відповідно остання має обов`язок відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial