Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що з 17 вересня 2013 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини перестали будуватися на почуттях взаємної поваги та любові. У них з відповідачем різні характери та різні погляди на життя, що призвело до виникнення розбіжностей щодо бачення їхнього майбутнього і негативно впливає на емоційний на психологічний стан подружжя. Позивачка зазначає, що шлюб між ними слід розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Вважає, що примирення між ними неможливе, а тому на розірванні шлюбу наполягає. Спору щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю на даний час у них не виникає. Позивачка в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В позовній заяві міститься клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності, а також зазначено, що позивачка не заперечує про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився на повторний виклик суду, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Причину неприбуття суду не повідомив. Тому, відповідно до положень ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України з письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, наявні в ній докази суд вважає достатніми для вирішення спору. Суд, дослідивши письмові докази та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 17.09.2013 року, шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яремчанського міського управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 51. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами склалися такі стосунки, які виключають спільне проживання та збереження сімейних відносин. Як вбачається з змісту позову, спільне життя сторін не склалося, вони люди різних характерів та різних поглядів на життя, і це призводить до розбіжностей щодо бачення їхнього майбутнього, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи примирення. Зважаючи на вищенаведене, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, згідно даних позовної заяви, бажає відновити дошлюбне прізвище. Тому після розірвання шлюбу слід відновити дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved