Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

23 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсною угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 15 травня 2017 року Господарським судом Полтавської області було винесено ухвалу за якою прийнято до розгляду судом заяву [PERSON] про визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.04.2016 року таким, що не підлягає виконанню по справі № 917/877/17. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] стверджує, що зобов'язання за постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 року по справі № 917/877/15 припинені у зв'язку з направленням [PERSON] на адресу ТОВ ТТК «БІЗНЕС-КЛАС» заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.03.2017 року. Зазначену заяву про зарахування позивач не отримував, під час ознайомлення із зазначеною заявою, яка міститься в матеріалах справи № 917/877/15 Господарського суду Полтавської області ним встановлено, що зазначена заява є незаконною, її зміст суперечить нормам цивільного кодексу України, а саме ст. 601 ЦК України, оскільки відсутня зустрічність вимог, тому що ТОВ ТТК «Бізнес-Клас» та ТОВ «АгропродуктТрейд» було укладено Договір про відступлення грошових вимог, [PERSON] не мав жодних вимог в т.ч. і зустрічних до ТОВ ТТК «Бізнес-Клас». Крім того, в порушення норм ст. 603 ЦК України, оскільки ТОВ ТТК «Бізнес-Клас» як боржника за зобов'язанням по Договору поставки запасних частин № 8 від 01.11.20113 року про заміну кредитора, згідно офіційних даних ДП «Укрпошта» фактично було повідомлено 24 квітня 2017 року. Як до дати такого повідомлення і на саму дату повідомлення у ТОВ ТТК «Бізнес-Клас» не існувало жодних вимог до первісного кредитора за таким договором - [PERSON], тому правові підстави для проведення зарахування у зв'язку із заміною первісного кредитора [PERSON] на нового кредитора - [PERSON] відсутні. Крім того, підтвердженням того, що позивач не отримував заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог є обставини встановлені в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 року. Посилаючись на те, що зміст заяви про зарахування не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, позивач просив суд визнати недійсним вчинений [PERSON] односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у вигляді заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23 березня 2017 року з моменту її вчинення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із наведених в позові підстав. Крім того зазначила, що Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач не отримував, опис вкладення у цінний лист на ім'я ТОВ ТТК «Бізнес Клас» не є належним доказом на підтвердження отримання зазначеного відправлено, крім того відповідач не надав квитанцію на підтвердження такого відправлення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача із підстав викладених в письмовому запереченні на позов, в якому зазначено що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог повністю відповідає положенням ч. 1,2 ст. 601, ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України. Крім того, зазначена заява була направлена на адресу позивача 23 березня 2017 року, про що стоїть штам поштового відділення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В провадженні Господарського суду Полтавської області від 15.05.2017 року перебуває справа № 917/877/15 за заявою [PERSON] про визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.04.2016 року таким, що не підлягає виконанню (а.с. 106). В обґрунтування зазначеної заяви та підставою для визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.04.2016 року таким, що не підлягає виконанню є Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог складена [PERSON] (а.с.6-10, 98). Зазначені обставини не оспорював представник відповідача. Позивач просить визнати зазначений односторонній правочин недійсним, оскільки в момент його вчинення було недодержано стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, в тому числі щодо порядку припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1); Правочини можуть бути односторонніми та або дво - чи багатостронніми(договори)(ч.2); одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч.3). Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Нормами частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог складена [PERSON] 23.03.2017 року є правочином у розумінні норм статті 202 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. У відповідності до норм статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Як встановлено судом, Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог складену [PERSON] 23.03.2017 року було подано в обґрунтування заяви [PERSON] про визнання наказу Господарського суду Полтавської області від 01.04.2016 року таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Приписами ст. 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Як встановлено судом між сторонами виникли господарські зобов'язання, умови припинення яких передбачено ст. 203 Господарського кодексу України. Частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компентенції (спеціальної правосуб"єктності) може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Правовідносини, які виникли між сторонами підлягають захисту в пордку ст. 20 Господарського кодексу України. Наявність правових підстав для припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, наявність таких зустрічних однорідних вимог, інші обставини, в тому числі щодо направлення та отримання зазначеної заяви, повідомлення про заміну кредитора є предметом доказування у справі яка перебуває на розгляді в порядку господарського судочинства, вирішивши питання стосовно позовної вимоги про визнання угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог недійсною, призведе до фактичного вирішення справи, яка перебуває в провадженні Господарського суду Полтавської області, тому суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed