Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

17 березня 2020 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У належному їй будинку у 1997 році був зареєстрований її син - [PERSON] , що є відповідачем у справі. Фактично відповідач з 2010 року не проживає у будинку, комунальні платежі не сплачує, останній не утримує, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника нерухомого майна. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 10-11). Сторони відзиву, відповіді на відзив та заперечень не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 10 січня 1987 року, наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно з довідкою про підтвердження назви вулиці, виданої Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, відповідно до розпорядження від 19 лютого 2016 року № 61-р "Про здійснення заходів з декомунізації у [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 1488/2 від 13 квітня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 10 квітня 1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9), що також підтверджується інформаційною довідкою Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 894 від 03 березня 2020 року (а.с. 5). Відповідач у зазначеному житловому будинку [ADDRESS] , однак не проживає з 2010 року, що підтверджується актом голови квартального комітету № 12 м. Новомосковськ Дніпропетровської області Козаченко Г. С., складеними в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 02 березня 2020 року (а.с. 6). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, у будинку [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved