Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість матеріальної шкоди в розмірі 46 998 грн. 88 коп., витрати на послуги експерта в розмірі 3 000 грн., та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2020 р. він повернувся з заміського будинку до належної йому квартири [ADDRESS] та виявив сліди залиття квартири. Згідно акту комісії ЖЕД-4 від 28.07.2020 року, залиття туалету, ванної кімнати та коридору квартири №186 відбулось з вище розташованої квартири №190 , яка належить відповідачу, по причині виходу з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. Зазначає, що в наступні сім днів залиття квартири №186 продовжувалось, у зв`язку із чим 03.08.2020 р. комісією ЖЕД-4 було складено акт, згідно з яким залиття коридору квартири №186 відбулось з вище розташованої квартири №190 , у зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. Відповідно до розрахунку складеного судовим експертом Яценко О.Ф. розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає 46 998 грн. 88 коп. Зазначає, що з вини відповідача було затоплено квартиру позивача, чим спричинено останньому майнову шкоду на суму 46 998 грн. 88 коп., позивач поніс витрати на проведення будівельно-технічного дослідження в розмірі 3 000 грн., а також йому завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 50 000 грн. Вказує, що в добровільному порядку відповідач не здійснив відшкодування причиненої позивачу матеріальної та моральної шкоди, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2021 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 15.03.2021 р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову, з огляду на те, що позовні вимоги є безпідставними, обґрунтованими та бездоказовими. Вказує, що акти про залиття не відповідають встановленій законодавством формі та були складені за відсутності відповідача. 15.03.2021 р. позивач подав до суду висновок експертного будівельно-технічного дослідження №11-08/2020 складений 01.09.2020 р. судовим експертом Яценко О.Ф., відповідно до якого розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає 46 998 грн. 88 коп. 12.05.2021 р. від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що наданий позивачем висновок експертного будівельно-технічного дослідження не доводить вини відповідача у залитті квартири. Вказує, що в квартирі [ADDRESS] наявний нагрівач води, а не бойлер, що технічно є різними речами. Нагрівач води, який знаходиться в квартирі №190 не пошкоджений та не є причиною затоплення квартири №186 . Припускає, що через дах будинку та шви зовнішніх стін, в часи дощу, грози та граду, в приміщеннях ванної кімнати позивача та відповідача проникла волога, а в інших приміщеннях, волога виникла через конденсат. Ухвалою суду від 10.06.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 26.04.2001 р. серії [NUMBER] . (а.с.18) 27.07.2020 р. позивачем було виявлено затоплення квартири [ADDRESS] . Факт залиття квартири підтверджується відповідним актом комісії ЖЕД-4 від 28.07.2020 року. Відповідно до акту комісії ЖЕД-4 від 28.07.2020 року, залиття туалету, ванної кімнати та коридору квартири №186 відбулось з вище розташованої квартири №190 , по причині виходу з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. (а.с.13) Позивач посилається на те, що після 28.07.2020 р. затоплення його квартири продовжувалось сім днів. 03.08.2020 р. комісією ЖЕД-4 було складено акт, згідно з яким залиття коридору квартири №186 відбулось з вище розташованої квартири №190 , у зв`язку з виходом з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири. (а.с.14) З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] належить відповідачу на праві власності. Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Наведені норми матеріального права встановлюють зобов`язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується перевірки цілісності колби фільтра тонкого очищення гарячої води в санвузлі. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 вказав на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. У деліктних правовідносинах обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою покладається на позивача. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Отже, цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що залиття у квартирі [ADDRESS] сталося з вини відповідача як власника квартири [ADDRESS] , у зв`язку із виходом з ладу, самостійно встановленого, бойлеру мешканцями даної квартири, яка належить відповідачу. Будь-яких належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири матеріали справи не містять. Відповідач заперечує наявність його вини у заподіянні шкоди позивачеві та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Разом з цим, відповідач, заперечуючи наявність вини у заподіянні шкоди, не надав суду доказів на спростування того, що залиття відбулося не з його вини, а також доказів на спростування розміру заподіяної шкоди. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №11-08/2020 складеного 01.09.2020 р. судовим експертом Яценко О.Ф. розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає 46 998 грн. 88 коп. (а.с.63-75) Вбачається, що за проведення експертного будівельно-технічного дослідження квартири, позивач сплатив 3 000 грн., що підтверджується рахунком фактурою №11-08/2020 від 17.08.2020 р. та квитанцією від 17.08.2020 р. (а.с.63) Судом, відповідно до ч.5 ст. 12 ЦПК України роз`яснювалось право для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, в т.ч. щодо визначення причин залиття квартири, вартості матеріального збитку, однак сторонами не було заявлено жодних клопотань про призначення відповідних судових експертиз. Водночас, відповідно до приписів ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частинами 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності висновку експерта, чи доказів пов`язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Наведене свідчить, що встановлений бойлер (нагрівач води), в квартирі [ADDRESS] , який вийшов з ладу, що стало причиною залиття квартири позивача, відноситься до сфери відповідальності відповідача, а відтак обов`язок по відшкодуванню шкоди спричиненої відповідним затопленням покладається на відповідача. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки матеріальна шкода завдана позивачу, внаслідок залиття квартири відповідно до висновку, складеного 01.09.2020 р. судовим експертом Яценко О.Ф. становить 46 998 грн. 88 коп., а відповідач є власником квартири, з якої і відбулось це залиття, то він зобов`язаний відшкодувати завдану майнову шкоду в розмірі 46 998 грн. 88 коп., разом з витратами за послуги експерта в розмірі 3 000 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно поданого стороною позивача висновку про оцінку завданого збитку, оскільки маючи сумніви щодо кваліфікації експертів та належності висновку як доказу, не погоджуючись із розміром шкоди та порядком його визначення відповідач не був позбавлений можливості надати свої докази на спростування даних такого висновку, або ж звернутись до суду із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, однак таким право не скористався. Стосовно стягнення з відповідача завданої позивачам моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного їй майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням їй майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди. Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. Дана сума є дещо завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги твердження та посилання відповідача, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження підчас розгляду справи в суді та спростовуються матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial