Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить: стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на його користь аліменти в розмірі 1500 грн., починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. В обгрунтування позову, зазначив, що 19 липня 2005 року між його мамою [PERSON] та батьком - [PERSON] , було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №59, виданого відділом актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області, серії [NUMBER] . Зазначає, що від цього шлюбу народився він - [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що на даний час він проживаю з мамою та перебуває на повному її утриманні. Наголошує, що відповідно до виконавчого листа №2-138/2011 виданого Перемишлянським районним судом Львівської області від 31.03.2011 року, його батька було зобов`язано сплачувати аліменти на його утримання у розмірі до 350 грн щомісячно до досягнення ним повноліття. Звертає увагу, що на даний час він навчається на четвертому курсі денного відділення ВСП Львівського автомобільно - дорожнього коледжу НУ «Львівська політехніка» (першого рівня акредитації) за рахунок коштів державного бюджету. Фінансовим забезпеченням його життєвих потреб займається його мати - [PERSON] , а відповідач на його утримання, матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Додатково зазначає, що його мати не в змозі самостійно утримувати його, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, придбання навчально-методичних посібників, підручників, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Стверджує, що йому відомо про те, що у відповідача є ще донька, однак чи він офіційно працює йому не відомо, але він здоровий і може працювати, тому має можливість надавати грошову допомогу у вкзаному розмірі без погіршення його матеріального стану. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подав заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання теж не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.07.2002 р., батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про зміну імені, [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я, про що 13.02.2019 р, складено відповідний актовий запис за №6. Після державної реєстрації зміни імені, прізвище, власне ім`я, по батькові змінено на - « [PERSON] ». Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.07.2005 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний. Після реєстрації розірвання шлюбу, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до довідки Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету «Львівська Політехніка», [PERSON] , дійсно є студентом четвертого курсу денного відділення ВСП Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету «Львівська Політехніка», за рахунок державного бюджету. Закінчує навчання 30.06.2021 р. Як вбачається із Постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2020 р., серії ВП №55705168, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-138/2011 від 31.03.2011 р. виданого Перемишлянським районним судом Львівської області закінчене, у зв`язку із фактичним, повним виконанням рішення. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Слід зазначити, що позивачем доведено, що він є сином відповідача, який набув повноліття та не досяг віку 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку із навчанням. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] , добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній [PERSON] дійсно є студентом четвертого курсу денного відділення ВСП Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету «Львівська Політехніка», прецевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням, проживає та навчається у м.Львів, несе витрати на проїзд до місця навчання з м.Бібрка до м. Львів і навпаки., матеріальне становище позивача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. З врахуванням наданих сторонами доказів, відповідач не скористався правом подачі відзиву, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 23.10.2020 року і до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2021 року. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved