Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

07 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 18 липня 1998 року по 07.03.2007 року її мати [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження позивача, відповідач [PERSON] є її батьком. Відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відповідач сплачував на її утримання аліменти у розмірі ј частини всіх доходів, але не менше мінімального розміру для дітей відповідного віку, починаючи з 17 січня 2007 року і до досягнення повноліття. Згідно свідоцтва про зміну імені від 01 вересня 2017 року позивач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час вона навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка і є студенткою 1 курсу денної форми навчання хімічного факультету. Вона навчається на стаціонарі у вищому навчальному закладі, стипендії не отримує, винаймає житло, ніякого джерела доходів немає, а відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших утриманців не має, позивач вважала, що останній має можливість утримувати її на період навчання. У зв`язку з цим, прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка в розмірі 4246,00 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.11.2018 року відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання (а.с.28). Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Суду пояснила, що батько сплачував аліменти на її утримання поки їй не виповнилося 18 років. Зараз вона навчається на державному замовлені, стипендію не отримує, в гуртожитку не проживає, а винаймає квартиру. На проживання в місяць витрачає 7500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у розмірі ј частини суми доходу. Суду пояснив, що зараз має на утриманні батьків. Працює електромонтером, розмір заробітної плати становить близько 11000 грн. До повноліття дочки сплачував на її утримання аліменти в розмір ј частини. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні просила задоволити позовну заяву [PERSON] . Суду пояснила, що заборгованості по аліментам ніколи не було, аліменти отримувала приблизно у розмірі 2800 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідною дочкою відповідача [PERSON] , що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про зміну імені, згідно якого [PERSON] змінила своє ім`я на [PERSON] (а.с.8,9). Згідно копії виконавчого листа виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 07 березня 2007 року на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 березня 2007 року відповідач [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до її повноліття (а.с.12). Згідно копії довідки №93 від 03 вересня 2019 року [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання хімічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка також згідно копії довідки Амбулаторії ЗПСМ № 3 м.Миргород [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з 2010 року з діагнозом хр. піолонефрит та з 2014 року діагнозом міопія ср.ст обох очей. Потребує лікування та санаторний курс (а..9 зворот). Згідно довідки про доходи від 28.10.2019 року [PERSON] , остання доходів не отримує (а.с.21). Згідно довідки від 04.11.2019 року [PERSON] не проживає та не зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] (а.с.22). Відповідачем ніяких доказів суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітня дочка сторін по справі, яка навчається на денній формі навчання безумовно потребує допомоги від своїх батьків, оскільки не працює та власних доходів не отримує. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.Тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей чи осіб, яких він утримує, немає. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки, які потребують його матеріальної допомоги, оскільки [PERSON] не надав доказів того, що він проживає з ними та є єдиним в сім`ї, хто може надавати таку допомогу, а також факт того, що батьки такої допомоги потребують. Суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необґрунтованим, оскільки розмір витрат не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. Суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на користь позивача в розмірі, який вона просить, ставитиме відповідача в скрутне матеріальне становище та призведе до невиконання судового рішення, а тому суд

Outcome: partial