Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON], звернулася в суд з позовом про визнання права власності на квартиру, мотивуючи тим, що вона разом із чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми з метою вирішення житлової проблеми, з дозволу голови Ковалівської сільської ради вселилась в квартиру [ADDRESS], на території Ковалівської сільської ради. Будь яких рішень щодо вселення її родини до квартири, чи ордера на право зайняття квартири Ковалівською сільською радою її надано не було. Будинок в якому знаходиться квартира в комунальній власності територіальної громади не перебуває, на балансі не стоїть. [PERSON] зверталась до спілки співвласників майнових паїв СТОВ Ковалівка с. Ковалівка з проханням надати інформацію щодо будинку, так, як вважала що це майно спілки, але одержала відповідь, що будинок на балансі спілки співвласників майнових паїв СТОВ «Ковалівка»не знаходиться. З інформації наданої Ковалівською сільською радою її стало відомо, що будинок в якому вона проживає з 1975 року використовується як багатоквартирний житловий будинок, а до 1975 року в його приміщенні знаходилась Ярівська початкова школа, яка зі слів очевидців була побудована в 1935 році. З метою знайти все -таки власника майна [PERSON] зверталась до архівного відділу Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області та Державного архіву Вінницької області, але будь якої інформації щодо будинку там теж не має. [PERSON] відкрито, безперервно володіє квартирою, на протязі десяти років, здійснила капітальний ремонт приміщень квартири, створивши умови прийнятні для проживання. Зокрема, за цей час проведено водопровід та каналізацію, замінено електропроводку, встановлено лічильник електроенергії, проведено газопостачання до квартири та будинку, поставлено нові двері та вікна, постелено підлогу, облаштовано санвузол, тобто зроблено капітальний ремонт. Всі ремонтні роботи проведено з її власних будівельних матеріалів та за її власний рахунок. На протязі всього часу проживання в даній квартирі вона постійно сплачує комунальні послуги, за спожиту електроенергію перераховує на рахунок Немирівських ЕМ, за газопостачання на рахунок газового господарства. Такі обставини й стали підставою звернутися до суду з позовом до Ковалівської сільської ради, Немирівського району визнання права власності на майно. Заяви, клопотання позивача, відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ковалівської сільської ради, Немирівського району у судове засідання не з"явився, надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність представника з визнанням позову. Позовні вимоги визнає та не заперечує у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 26.02.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.03.2018 року. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON], представника відповідача Ковалівської сільської ради, Немирівського району враховуючи, при цьому, що відповідач заявив про повне визнання позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, немає. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо право власності, яке набувається у порядку, визначеному законом, що виникло на момент його набуття права як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. З дозволу голови Ковалівської сільської ради вселилась в квартиру [ADDRESS], на території Ковалівської сільської ради, Немирівського району. Позивач [PERSON] безперервно на протязі 10-ти років володіє нерухомим майном квартирою [ADDRESS], на території Ковалівської сільської ради Немирівського району. На протязі всього часу проживання в даній квартирі вона постійно сплачує комунальні послуги, за спожиту електроенергію перераховує на рахунок Немирівських ЕМ, за газопостачання на рахунок газового господарства. За час проживання здійснено капітальний ремонт і всі ремонтні роботи проведено з її власних будівельних матеріалів та за її власний рахунок. Наявність нерухомого майна підтверджується довідкою Ковалівської сільської ради № 316 від 22.02.2018 року про стан будівлі , належність та перебування на балансі (а.с.5),довідкою архівного відділу про неприйняття рішень щодо переобладнання нежитлової будівлі в житлову по [ADDRESS] (а.с.7), Свідоцтвами про народження дітей (а.с.9-11), паспортними даними позивача, що засвідчують її особу (а.с.13), Копією рішення Немирівського районного суду від 28.11.2012 року від 28.11.2012 року (а.с.12) Технічним паспортом та технічною характеристикою квартири (а.с.15-17), (а.с.18). Довідкою про стан нерухомого майна (а.с.19) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначених у главі 24 Цивільного кодексу України (ст. ст. 328-345 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК України, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно та майно, власник якого невідомий. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Висновки суду В роз'ясненнях Міністерства юстиції України від 13.10.2011р. «Про деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» зазначено наступне. У випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дані обставини та надані докази є підставою для набуття позивачем права власності на вищезазначену квартиру в порядку набувальної давності, оскільки володіння і користування квартирою відбувалося пзивачем більш ніж десять років. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, щовимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved