Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Свою заяву мотивував тим, що згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі розпорядження №119 від 30.06.1993 року він став власником житлового будинку в [ADDRESS] 10.02.1994 року 1/5 частину даного нерухомого майна позивач подарував дочці [PERSON] Однак, при оформленні договору дарування Воловецькою державною нотаріальною конторою йому не повернуто правовстановлюючий документ на 4/5 частини будинку з відміткою про відчуження 1/ 5 частини. Відповідач також відмовився видати дублікат свідоцтва про право власності на основі паперових копій, тому просить суд зобов"язати орган реєстрації речових прав на нерухоме майно видати дублікат свідоцтва про право власності на 4/5 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - завідуюча сектором державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кравець М.І. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Представники третіх осіб- Абранський сільський голова Шишканинець І.І., державний нотаріус Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи - начальник ДВПТІ по Воловецькому району Мельник М.І. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечив. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з матеріалами інвентаризаційної справи виготовленої 27.09.1990 року Мукачівським МБТІ, позивач [PERSON] 1960 року завершив будівництво житлового будинку, розташованого за номером [ADDRESS] Право власності на дане нерухоме майно підтверджено свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 06.08.1993 року, виданого на підставі розпорядження Воловецької райдержадміністрації Ради народних депутатів №119 від 30.06.1993 року за підписом представника Президента України у Воловецькому районі (а.с.8). Відповідно до договору дарування від 10.02.1994 року, посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за №123, позивач 1/5 частину даного нерухомого майна подарував дочці [PERSON] (а.с.10-11). Однак, свідоцтва про право власності на 4/5 частини житлового будинку з відміткою про відчуження 1/5 частини позивачу видано н було. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судом встановлено, що відмова відповідача у видачі позивачу [PERSON] дубліката свідоцтва про право власності порушує його право вільно володіти та розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved