Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

19 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просила розірвати шлюб, в якому сторони перебувають з 07.10.2000, та стягувати на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2001, 2004, 2009 років народження, відповідно, у розмірі ? частин від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування заявлених вимог [PERSON]зазначає, що спільне проживання та ведення господарства подружжя припинено у лютому 2017 року. Сімейне життя не склалось внаслідок відсутності між ними взаєморозуміння, відповідач покинув сім'ю і не має більше бажання проживати разом. Шлюб існує формально, підстав для примирення не вбачає. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2001, 2004, 2009 років народження, відповідно, якіна час розгляду справи у суді залишаються неповнолітніми, проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. [PERSON]є батьком дітей, у добровільному порядку надає матеріальну допомогу у розмірі 1200 грн, що є значно менше мінімального розміру встановленого законом на одну дитину. Позивач уважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, зважаючи на те, що працює, але місце його роботи не відоме, інвалідом не являється, інших утриманців не має. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, Позивач заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити; Відповідач не заперечує проти задоволення позову у повному обсязі / ас 29-30 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 07 жовтня 2000 року, проживали однією сім'єю, проте як зазначає позивач з лютого 2017 року не ведуть спільного господарства, як подружжя не підтримують відносин, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей / копія ас 7/. Так,[INFO] року народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 14.05.2001 /копія ас 8/. [INFO] року народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 10.07.2004 /копія ас 8/. [INFO] року народилася [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з датою видачі 20.05.2009 /копія ас 9/. Діти проживають за адресою проживання батьків у с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області, що підтверджується довідкою сільської ради від 14.07.2017 № 91 /ас 10/. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу та обов'язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі - СК України/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає частина перша статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно чч 1-2 статті 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01.12.2017 становить 1860 грн. Таким чином, станом на день пред'явлення позову 19.09.2017 мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком віком від 6 до 18 років становить не менше 930 грн / 50 % від 1860 грн /. Згідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд встановив, що з часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Кожна зі сторін не вважає можливим збереження сім'ї, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; доводи позивача відповідачем не спростовані. Оскільки діти сторін проживають разом з позивачем і потребують коштів на утримання, відповідач записаний батьком малолітніх дітей, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], у розмірі половини заробітку (доходу)платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, від дня пред'явлення позову 19.09.2017 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним для задоволення у повному обсязі. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON]прізвище «[PERSON]». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей судом не вирішувалось. Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно з п.1 частини першої статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України згідно з Законом України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу в розмірі 640,00 грн та 640,00 грн в доход Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved