Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору поруки №302/1, укладеного 5 січня 2010 року між сторонами, посилаючись на те, що вони вказаного договору не підписували та не укладали. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась без поважних причин, повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, надіславши на адресу суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 червня 2012 року (справа №2218/10423/12) встановлено, що відповідачами не заперечується підписання [PERSON] кредитного договору, а [PERSON] не оспорювався договір поруки. Крім того, відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №10863/10864/12-32 від 29 березня 2013 року підпис у вищезгаданому договорі поруки виконаний [PERSON], і проти таких висноків експертів позивачі не заперечували. Також, просить суд не брати до уваги висновок експерта №969 від 16 вересня 2013 року, посилаючись на відсутність порівняльного матеріалу. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №302, згідно якого останній надано кредит у сумі 30000 доларів США строком до 17 серпня 2014 року зі сплатою 12% річних за користування кредитом (п.п. 1.1. та 1.2. цього договору). 5 січня 2010 року між [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір поруки №302/1, п. 1.1. якого передбачено, що поручитель [PERSON] зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за вищезгаданим кредитним договором. Відповідно до висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи №3311 від 20 грудня 2017 року підписи у вищезгаданому договорі поруки від імені [PERSON] та [PERSON] виконані не ними, а іншою особою (особами). Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 червня 2012 року (справа №2218/10423/12) вирішено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 13932,26 долара США. Як вбачається з даного судового рішення, участь у судовому процесі брав лише представник відповідачів [PERSON], що спростовує пояснення представника відповідача [PERSON] щодо визнання [PERSON] укладення спірного договору поруки. Відповідно до вимог ст. 82 ч. ч. 4 - 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд не бере до уваги висновок експертів №10863/10864/12-32 від 29 березня 2013 року, відповідно до якого підпис у вищезгаданому договорі поруки від імені [PERSON] виконаний [PERSON], оскільки ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28 травня 2013 року (справа №2218/18333/2012) позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України», третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору поруки залишено без розгляду, а також висновок експерта №969 від 16 вересня 2013 року, відповідно до якого підписи у спірному договорі поруки виконані не [PERSON] та не [PERSON], а іншою особою, оскільки кримінальне провадження №12012240010003639 на даний час не закінчено. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved