Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Петриківського районного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить 52\\75 частина домоволодіння № 35 по вул. Леніна в смт. Петриківка. Петриківського району Дніпропетровської області. 14 вересня 2015 року близько 18:00 год. відповідач по справі [PERSON], що мешкає за адресою: смт. Петриківка. вул. Леніна, 35-А, прийшов з сокирою до її житлового будинку, розбив скло та порубав віконну раму. Дані пошкодження призвели до її знищення та втрати цільового призначення, у зв'язку з чим позивач змушена була придбати віконну раму та замінити пошкоджену. Діями відповідача їй була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 1100 грн.. що складає витрати на придбання нового вікна, Діями [PERSON] позивачу завдано моральних страждань. Пошкодивши вікно, відповідач порушив її життєвий уклад. Замість вирішення своїх побутових проблем, позивач у літньому віці змушена була витрачати свій вільний час на відвідування міліції, займатися придбанням нового вікна та просити його встановити. Крім цього, позивача дуже образила поведінка відповідача, який зіпсував її житло, позбавивши її спокійного життя, що призвело до нервового зриву. Замість відшкодування збитків у добровільному порядку та принесення вибачень, він уникає спілкування з цього питання, чим ще більше завдає позивачу образи. За таких обставин, позивач наполягає на стягненні з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1100 грн.., моральну шкоду у розмірі 1000 грн., судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., витрати на юридичні послуги 800 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що їй належить 52/57 будинку № 35 по вул. Леніна в смт. Петриківка. Минулого року вона вирішила зробити перепланування в будинку. Однак відповідач по справі, який проживає в іншому будинку, але на території вищезазначеного домоволодіння, заперечував проти проведення перепланування. Вважає, що її наміри з перебудови будинку спровокували відповідача на вчинення незаконних дій, які виразилися в тому, що останній 14 вересня 2015 року розбив скло та порубав сокирою віконну раму її домоволодіння. Відповідач по справі в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він дійсно розбив скло та порубав сокирою віконну раму домоволодіння позивача. Пояснив свої дії тим, що прийшовши 14 вересня 2015 з роботи до себе до дому побачив, що в будинку було випиляне вікно його будинку, що знаходиться за адресою вул. Леніна, 35А в смт. Петриківка. Як зясувалося, вікно випиляла позивачка по справі, а він обурившись на такі дії порубав їй вікно. У звязку з вищезазначеним вважає, що саме поведінка позивача спровокували його на такі дії, а отже він не має відповідати за даним позовом. Також зазначив, що вартість вибитого ним вікна не відповідає вартості нового вікна, що було придбане позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.12.2012 року, виданого виконавчим комітетом Петриківської селищної ради Петриківського району позивачу [PERSON] належить 52\\75 ч. домоволодіння № 35 по вул. Леніна в смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області. Згідно висновку ЖЄО № 2809 від 15.09.2015 р., складеним ДІМ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду заяви [PERSON] за фактом пошкодження вікна будинку, зазначено, що в діях [PERSON] формально вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 194 КК України, але, оскільки диспозиція даної статті визначає злочинність діяння та карність за умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах на підставі ч. 2 ст. 11 КК України, дії певної особи, не є злочином, оскільки через малозначність не становить суспільної небезпеки та позивачу запропоновано звернутися до суду з позовною заявою. Згідно товарного чеку № 1 від 05.10.2015 року, договору купівлі-продажу метало пластикового вікна від 05.10.2015 року, укладеного між позивачем та ЧП [PERSON], вартість вікна становить 1100 грн. Згідно угоди №109 від 26.11.2015 та квитанції прибуткового касового ордера, вартість юридичних послуг, що були сплачені позивачем складає 800 грн. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено факт завдання неправомірними діями відповідача шкоди майну позивача, встановлено розмір збитків, понесених позивачем на відновлення пошкодженого майна, суд вважає за необхідне цивільний позов в частині стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 1100 грн. задовольнити. Суд не приймає до уваги заперечення позивача щодо невідповідності вартості зруйнованого ним вікна та вартості нового вікна, що було придбане позивачем, оскільки відповідно до ст.. 60 ЦПК України в даному випадку саме на нього покладається обовязок довести зазначену обставину (вартість зруйнованого вікна) належними доказами, що відповідачем зроблено не було. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших змін. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн., позивачем не надано суду жодного належного доказу, що її підтверджують, у звязку з чим суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 88, ч. 1 ст. 84 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.\~\~\~

Outcome: partial