Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в особі законного представника [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в межах вартості спадкового майна, стягнення понесених судових витрат по справі. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач 1 [PERSON], яка є також і законним представником відповідача 2, та її представник позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити повністю. Представник відповідача 3 вважає, що позов безпідставний, оскільки є рішення суду вже про стягнення заборгованості за позовом іншого кредитора, а тому не вистачить всього майна для задоволення вимог всіх кредиторів. Третя особа Державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] зазначена в позові але яка судом ухвалою не залучалась до участі в даній справі як третю особу, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Правовідносини, за вимогами поданого позивачем до суду позову, стосуються відповідальності спадкоємців за вимогами кредитора в межах спадкового майна. Судом встановлено, що 12.06.2007 року між ВАТ «Укргазпромбанк» (в подальшому ПАТ «Укргазпромбанк» - а.с.210-228) та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №145-Ф-К/07, за умовами якої позичальнику надається кредит в сумі 10000 Євро на споживчі цілі, з виплатою 13 % річних, терміном погашення дол. 11.06.2009 року (а.с.4-6). На вимогу суду також надано доказ заяву позичальника на видачу готівки (а.с.149-150). Заочним рішенням Галицького районного суду від 23.04.2009 року було стягнуто в солідарному порядку з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] «КарпатАгроПродукт» заборгованість в сумі 6090.17 Євро за кредитним договором №145-Ф-К/07 від 12.06.2007 року, виданий судом виконавчий лист щодо [PERSON] предявлено стягувачем у виконавчу службу (а.с.7-8). 02.02.2011 року виконавче провадження було закінчено в звязку зі смертю [PERSON], який помер 13.01.2011 року (а.с.9-10, 80). Сторона відповідачів 1,2 звернула увагу суду про спірність отримання коштів позичальником, що помер, однак факт укладення кредитного договору та наявної заборгованості досліджено Галицьким районним судом при ухваленні рішення від 23.04.2009 року (за життя померлого позичальника). Щодо поручителя [PERSON] «КарпатАгроПродукт» стягнення не проводилося (а.с.68). 12.07.2011 року надіслана письмова вимога ПАТ «Укргазпромбанк» до першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори щодо отримання інформації про дані на спадкоємців померлого [PERSON], а 18.01.2012 року отримано позивачем відповідь щодо спадкоємців, якими є відповідачі по справі (а.с.11,126). При витребуванні судом копії спадкової справи, встановлено що згідно витягу зі спадкового реєстру від 21.01.2011 року за чинним заповітом була відкрита спадкова справа та за законом (а.с.82, 91, 91 зв., 83). Заповіт щодо квартири №15, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область м.Івано-Франківськ, вул.Мельника, 11а складений на імя [PERSON], на інше майно (рухоме чи нерухоме) заповіт був відсутній. За заповітом на квартиру, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини 12.07.2011 р., (а.с.108) однак цього ж дня відкликала заяву та прийняла спадщину (а.с.109). 24.06.2011 року заяву про прийняття спадщини за законом подав брат померлого [PERSON] (а.с.100, 100зв.) та 12.07.2011р. заяву подала неповнолітня дочка [PERSON] за згодою матері [PERSON] (а.с.107, 107зв.,117). 12.07.2011 року [PERSON] було подано заяву про видачу Свідоцтва про право власності на ? частину квартири №15, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область м.Івано-Франківськ, вул.Мельника, 11а як дружиною померлого за ст.. 63 СК України, ст..368 ЦК України (а.с.110), 10.08.2011р. заяву про видачу Свідоцтва на право на спадщину за законом подала і [PERSON] щодо автомобіля (а.с.130). На запит суду надано першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою інформацію що станом на 15.12.2014 року Свідоцтва про право на спадщину за законом трьом спадкоємцям не видавалося (а.с.168). Згідно вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав, обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Як зазначено ст..1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК врегульовано, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.32) при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 27. постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" - отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутись до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК. Згідно із роз'ясненнями пункту 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, - у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку"). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. У відповідності до п.п. 3.3, 3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. З огляду на зазначені норми закону та роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, спадкоємці померлого іпотекодавця, за умови прийняття спадщини, незалежно від того отримали вони свідоцтва про право на спадщину на майно, що забезпечує зобовязання іпотекою, є боржниками перед кредитором в межах вартості іпотечного майна, оскільки часткова відмова від спадщини законом не допускається. Спадкуванню підлягають не тільки права спадкодавця, а і його зобовязання. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок невиконання своїх зобов'язань позичальником щодо сплати кредиту за рішенням суду, позивач має право на звернення до суду до спадкоємців про задоволення вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 14, 15, 16, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved