Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

5 червня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпропетровську ради та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] є її матірю, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО №089932, актовий запис №714 від 26 жовтня 1998р, зроблений міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки Донецької області. Її батько [PERSON] помер 11 вересня 2008р, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НО №376565, актовий запис №1152 від 24 жовтня 2008р, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області. Відповідач [PERSON] із донькою не мешкає з 1999р. З цього часу нею повністю піклується її бабуся [PERSON]І, яка є матірю її батька. Її мати, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що свідчить про особисте її ставлення до неї. Вона ніяким чином не піклується про неї, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується із нею, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вона разом із бабусею [PERSON] прибули на територію Самарського району м.Дніпропетровська з м.Донецьку та на сьогодні мешкають за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.20-річчя Перемоги, 8/162. Вона навчалась у середній школі №98. Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.Дніпропетровську ради від 30.01.2015р. №1243001139, її бабуся, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції, яка вимушена повністю її утримувати, займатися її вихованням та навчанням, проте вона не може представляти її інтереси на законних підставах. 5 травня 2015р. вона звернулася із заявою до управління-служби у справах дітей Самарської районної у м.Дніпропетровську ради з проханням позбавити батьківських прав її матір, [PERSON]М, оскільки з її сторони не було жодного наміру виконання своїх батьківських обовязків. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпропетровську ради від 14.05.2015р. визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON]О, 24.06.1998р.н. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неї та стягнути аліменти в розмірі 1/3 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що раніше вона отримувала пенсію, але мати взяла кредит, який виплачує цією пенсією, а сама виїхала в Польщу, не надавши адреси. Відповідачка не тільки ухиляється від виконання материнських обов"язків, а вона переклала свій кредит на її плечі і покинула Україну. Відповідач [PERSON] тричі в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, ніяких заперечень суду не надіслала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача буде доцільним та в інтересах дитини, оскільки відповідач жодних обов'язків щодо виховання дитини не виконує, а ухиляється від їх виконання. Не заявляє зацікавленості щодо навчання дитини та виховання. По суті позбавила дитину пенсії, а сама поїхала в Польщу та не повідомила про місце проживання. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпропетровську ради у судовому засіданні позов вважала обґрунтованим та підтримала в повному обсязі, оскільки дитина залишалася без законного представника і не може вступити до навчального закладу. Окрім того, матір ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Відповідач неодноразово в судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Ніяких заперечень суду не надіслала. Клопотання позивача про заочний розгляд задоволено і цивільна справа розглянута заочно. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю неповнолітньої [PERSON]О, 24 червня 1998р.н, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО №089932, актовий запис №714 від 26 жовтня 1998р, зроблений міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки Донецької області (а.с.6) Батько неповнолітньої, [PERSON], помер 11 вересня 2008р, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НО №376565, актовий запис №1152 від 23 квітня 2009р, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області (а.с.8) Згідно акту обстеження умов проживання, відповідач не проживає з дитиною, вихованням та утриманням неповнолітньої займається бабуся (а.с.36). Із характеристик, виданих комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №98» Дніпропетровської міської ради вбачається, що відповідач ніколи не зявлялася в школі, зараз [PERSON] мешкає з бабусею, яка постійно піклується про дитину та є для неї авторитетом (а.с.35) У висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпропетровську ради від 14.05.2015р. вказано, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.4-5) Допитана в судовому неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що матір вона бачила давно, оскільки вона ухиляється від виконання своїх материнських обовязків і втрачено довіру до неї та наполягала на позбавленні її батьківських прав. При цьому акцентувала увагу на тому, що матір давно забрала у неї пенсійну картку. На теперішній час вона закінчила школу, але не може поступити до ВУЗУ, оскільки у неї немає ані матері, ані опікуна. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] ухиляється від виховання неповнолітньої доньки [PERSON]В, її долею не цікавиться, не навідує, допомоги бабусі в організації побуту дитини не надає, забрала пенсійну картку у дитини і зникла. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання неповнолітньої доньки. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. За вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не повинен бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх із встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON]О, оскільки її мати ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її долею та не приймає участі у його вихованні та становленні. Зазначені обставини повністю були підтвердженні в судовому засіданні поясненнями позивача, третьою особою та матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є матірю неповнолітньої [PERSON] і з позбавлення батьківських прав та втрачає обовязку по утримання дитини, вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню сина і вважає, що заявлені позовні вимоги у стягненні 1/3 частки відповідає дійсним обставинами справи. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved