Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

01.04.15 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO], визначити місце проживання малолітньої з матір'ю [PERSON], а також стягнути з останнього аліменти на утриманні малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.05.15 року позовні вимоги щодо стягнення аліментів за заявою позивачки залишені без розгляду. Представник позивачки, [PERSON], діюча за ордером на підставі договору про надання правової допомоги, до судового засідання надала заяву в якій підтримала позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та визначення її місця мешкання з матір'ю, просила справу розглядати за її відсутністю. Відповідач [PERSON], 30.04.2015 року суду надав заяву в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглядати за його відсутністю. Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування до судового засідання надав заяву в якій щодо вирішення спору покладається на розсуд суду, підтримує висновок від 25.05.2015 року №990/01-11 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та просить справу розглядати за відсутністю представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.10.2013 року, який було розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси 15.08.2014 року. Від данного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця мешкання №244 наданою органом самоорганізації населення-комітетом мікрорайону «10 Станція Великого Фонтану у м.Одесі» ( а.с.30). На даний час дитина повністю перебуває на утриманні матері, як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки з історії хвороби [PERSON], 2014 року народження, лікаря дитина відвідувала тільки з матір'ю, та під час огляду дитини на дому з батьків присутня також була тільки мати дитини. З інформаційного листа КУ «Пологовий будинок №1» Управління охорони здоров'я Одеської міської ради, що міститься на аркуші справи 16, слідує, що під час перебування матері [PERSON] та новонародженої дитини в означеній медичній установі, турбувались про стан її здоров'я, харчування тощо батьки [PERSON] чоловік [PERSON] не цікавився здоров'ям матері дитини, в пологовому будинку її не відвідував, новонароджену дитини з матір'ю не забирав. Відповідно до Висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]» вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дочки [PERSON], 2014 року народження. У висновку зазначено, що батько дитини [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток тощо, всі зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїх батьківських обов'язків. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] . Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, оскільки, як було встановлено [PERSON] не проявляє до дитини батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавився ані здоров'ям, ані подальшою долею дитини, більш того з позовом про встановлення способу та порядку спілкування з дитиною до суду не звертався. Відповідно до положення ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, в даному випадку, беручи до уваги висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]», а також положення ст. 166 СК України в якій закріплені правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, вирішення спору про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] 2014 року народження не є доцільним, оскільки, після вирішення спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON], 2014 року народження стає очевидним визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON], за місцем її реєстрації. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved