Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 28.07.2011 року, посилаючись на те що, згідно вищевказаного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, комісією, сплачувати інші витрати, передбачені умовами вищевказаного договору, а у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати відсотків зобов`язаний сплачувати штрафні санкції. Одержавши кредит, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, тому станом на 15.09.2020 року сума заборгованості за кредитом загалом складає 18 232,16 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. 24 лютого 2021 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву. Не погоджуючись частково з позовними вимогами, [PERSON] зазначила, що вимоги щодо стягнення з неї заборгованості по пені в розмірі 4 720,25 грн. є необґрунтованими та незаконними, оскільки підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання. А посилання позивача щодо досягнення домовленості про істотні умови договору є хибними, так як в анкеті-заяві відсутня домовленість щодо розміру кредитного ліміту. Просила застосувати позовну давність до позовних вимог, а саме в частині стягнення нарахованої пені. 14 квітня 2021 року надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій представник позивача просив повністю задовольнити вимоги позову, мотивуючи тим, що вимоги позивача відповідають вимогам закону, визначені умовами договору та подані в межах позовної давності. Підтвердженням того, що відповідач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг затверджених наказом банку від 06.03.2010 року є копія анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку [PERSON] від 28.07.2011 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредита в розмірі 13 511,91 грн. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого висновку: Судом встановлено, що 28.07.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір надання банківських послуг № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписами відповідача на Анкеті-заяві, Довідці про умови кредитування, Паспорті споживчого кредиту підтверджується, що вона була ознайомлена та згодна з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, та погодилась, що вказані документи становлять договір надання банківських послуг. /а.с. 14/. Умовами договору передбачено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, комісією, сплачувати інші витрати, передбачені умовами вищевказаного договору, у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати відсотків сплачувати штрафні санкції. Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов`язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В підписаній відповідачем Довідці про умови кредитування, Паспорті споживчого кредиту вказана сума кредитного ліміту, строк договору, процентна ставка за кредитом, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання або невиконання зобов"язань за договором. Вказане свідчить про обізнаність відповідача з умовами кредитування та наслідками не виконання договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Користуючись кредитними коштами, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 15.09.2020 року утворилася заборгованість в сумі 18 232 грн 16 к., з якої 13 511 грн 91 к. - заборгованість за тілом кредиту, 4 720 грн 25 к. - пеня, що підтверджується розрахунком /а.с.5-11/. Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просить стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 511,91 грн., а відповідач, в свою чергу, не визнає позовні вимоги в частині стягнення пені, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту в сумі 13 511 грн 91 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved