Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2014 року, між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено актовий запис № 51. Сторони мають двох малолітніх дітей: доньку Маргариту, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Разом з тим, підчас спільного проживання відносини поступово погіршувалися, оскільки з ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідками, яких були діти, у звя"зку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, оскільки мають різні погляди на життя, побут, ведення господарства, виховання дітей. Шлюбні відносини фактично припинені з 02.01.2015 року і по теперішній час не відновлені, спільне господарство не ведеться, а тому позивач просив шлюб розірвати. Позивач, повідомлений\~ належним чином у судове засідання не зявився, надавши заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, повідомлена належним чином, до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала у повному обсязі. Оскільки у судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про\~ розгляд справи\~ без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 27.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Мішкой) [PERSON], про що зроблено актовий запис № 51 (свідоцтво про шлюб серії\~ І- ЖД № 216506) /а.с.7/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сімя фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сімї стало несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та постійні сварки. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У звязку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлення обставин, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище, вона має право після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем. Крім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не виявлено. Задовольняючи позовні вимоги позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 640\~ грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved