Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду позовом до МКП «Основаніє», який уточнив під час розгляду справи. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 06.02.2012 року на підставі наказу КП «ВРЕЖО № 4» від 06.02.2012 року № 42к його було прийнято на посаду юрисконсульта 2-ї категорії. Відповідно до рішення Запорізької міської ради від 25.07.2012 року № 6 КП «ВРЕЖО № 4» реорганізовано шляхом приєднання до міського комунального підприємства «Основаніє». Згідно заяви та наказу від 31.08.2012 року № 12к був переведений на вакантну посаду юрисконсульта 1-ї категорії, а відповідно наказу від 01.02.2013 року № 164к переведений юрисконсультом 1-ї категорії юридичного відділу МКП «Основаніє». 01.11.2013 року його було ознайомлено з посадовою інструкцією юрисконсульта 2-ї категорії, після чого він вирішив звільнитися з МКП «Основаніє» з підстав того, що незаконно був переведений з посади юрисконсульта 1-ї категорії на посаду посади юрисконсульта 2-ї категорії. Зазначає, що хотів звільнитися за власним бажанням за п. 3 ст. 38 КЗпП України, однак заяву відмовились реєструвати, тому ним була написана заява про звільнення за згодою сторін і 11.11.2013 року відповідно до наказу № 2308к його був звільнено згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Крім того, МКП «Основаніє» порушено і інші норми чинного законодавства, а саме заробітна плата виплачується працівникам 1 раз на місяць, а заробітна плата за час відпустки виплачувалась лише після виходу з неї. Позивач зазначає, що відповідач своїми діями спричинив йому моральну шкоду, яка ним оцінена в 1000,00 грн.. Позивач просить суд скасувати наказ № 526к від 22.04.2013 року про переведення його юрисконсультом 2-ї категорії юридичного відділу, виключити з трудової книжки запис зроблений під № 11 від 23.04.2013 року, стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.. Позивач в судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву та просить її задовольнити. Позивач суду пояснив, що 06.02.2012 року він був прийняти й на посаду юрисконсульта 2-ї категорії до КП «ВРЕЖО № 4». 01.11.2013 року його ознайомили з посадовою інструкцією юрисконсульта 2-ї категорії і з цих підстав він вирішив звільнитися з МКП «Основаніє» за власним бажанням за п. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак, заяву на звільнення відповідач відмовився реєструвати, тому написав заяву про звільнення за згодою сторін і 11.11.2013 року його було звільнено відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач зазначив, що поштою або через канцелярію відповідача заяву на звільнення за власним бажанням не подавав. Зауважив, що не був повідомлений в установленому законодавством порядку щодо переведення його на нижчу категорію, згоду не надавав, а дані зміни є істотними змінами умов праці, тому що посадовий оклад юрисконсульта 1-ї категорії суттєво відрізняється від окладу юрисконсульта 2-ї категорії в бік зменшення. Крім того, заробітна плата виплачувалась йому 1 раз на місяць, а заробітна плата за час відпустки виплачувалась лише після виходу з неї. Стверджує, що своїми діями МКП «Основаніє» спричинило йому моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.. Представники відповідача МКП «Основаніє» заперечували проти задоволення позову. Пояснили суду, що [PERSON] був прийнятий на посаду юрисконсульта 2-ї категорії КП «ВРЕЖО № 4». Рішенням Запорізької міської ради «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє» від 25.07.2012 року № 6 встановлено, що міське комунальне підприємство «Основаніє» (код ЄДРПОУ 20485152) є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційних житлових підприємств №№ 1-4, 6, 9-11, 13, РЕПОГ". Наказом № 12к від 31.08.2012 року [PERSON] переведений на вакантну посаду юрисконсульта 1-ї категорії ВП КП «ВРЕЖО № 4» МКП «Основаніє». Згідно наказу від 04.02.2013 року № 36 «Про скорочення штату», посада юрисконсульта 1-ї категорії, яку займав позивач, підлягала скороченню з 08.04.2013 року, тому [PERSON] під підпис було ознайомлено з наказом про скорочення, останній надав згоду на переведення на іншу посаду, тому з 22.04.2013 року він займав посаду юрисконсульта 2-ї категорії юридичного відділу МКП «Основаніє». Відповідач зазначила, що посадовий оклад юрисконсульта 2-ї категорії юридичного відділу МКП «Основаніє» з 22.04.2013 року перевищує посадовий оклад юрисконсульта 1-ї категорії ВП КП «ВРЕЖО 4» МКП Основаніє». 01.11.2013 року начальником юридичного відділу МКП «Основаніє» подана директору службова записка щодо притягнення до дисциплінарного стягнення [PERSON]. 04.11.2013 року позивач подав заяву про звільнення і з 11.11.2013 року за згодою сторін він був звільнений на підставі наказу № 2308к за п. 1 ст. 36 КзпП України, трудова книжка позивачем отримана 11.11.2013 року в день звільнення. Відповідач зазначив, що позивач щомісячно отримував розрахункові листи в яких вказані посади, категорії, розряди працівників; з квітня по жовтень 2013 року на підприємстві було прийнято ряд наказів щодо врегулювання роботи юридичного відділу із зазначенням посад та категорій, з якими працівники юридичного відділу особисто під підпис були ознайомлені. Представник відповідача зауважила, що позивачем пропущено строк для подачі до суду позовної заяви, також не надано доказів спричинення моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Судом встановлено, що наказом КП «ВРЕЖО № 4» від 06.02.2012 року № 42к [PERSON] було прийнято на посаду юрисконсульта 2-ї категорії (рішенням Запорізької міської ради «Про затвердження передавальних актів та визначення розміру статутного капіталу міського комунального підприємства «Основаніє» від 25.07.2012 року № 6 встановлено, що міське комунальне підприємство «Основаніє» є повним правонаступником комунальних підприємств «Виробниче ремонтно-експлуатаційних житлових підприємств №№ 1, 2, 3, 4, 6, 9, 10, 11, 13, РЕПОГ» (а.с.4 зв., 28). Згідно наказу №12 к від 31.08.2012 року, [PERSON] переведений на вакантну посаду юрисконсульта 1 категорії ВП КП «ВРЕЖО № 4» МКП «Основаніє» (а.с.32-33). Згідно наказу МКП «Основаніє» від 04.02.2013 року № 36 «Про скорочення штату», з 08.04.2013 року скорочується штат працівників/посад на підприємстві відповідно до затвердженого штатного розкладу на 2013 рік в новій редакції з урахуванням скорочених посад (а.с.44-45). Перелік працівників, визначених в Додатку № 1 до наказу № 36 від 04.02.2013 року, що підлягають скороченню, відповідно до п. 3 ст. 32 КЗпП України особисто під підпис були ознайомлені 05.02.2013 року, в тому числі і [PERSON], який надав згоду на переведення на іншу посаду, що підтверджується відміткою - *, що відповідно до виноски під додатком означає «з наказом ознайомлений, з переводом на іншу посаду згоден». На підставі наказу від 22.04.2013 року № 526к [PERSON] було переведено юрисконсультом 2-ї категорії юридичного відділу (а.с.31). 16.08.2013 року МКП «Основаніє» було винесено наказ № 364-4 щодо оптимізації і продуктивного використання трудових ресурсів, з яким особисто був ознайомлений [PERSON] як юрисконсульт 2 категорії (а.с.39-41). 01.10.2013 року МКП «Основаніє» було винесено наказ № 308 щодо перерозподілу між працівниками юридичного відділу та кадровими змінами, з яким також особисто був ознайомлений [PERSON] як юрисконсульт 2 категорії (а.с.42-43). В судовому засіданні позивач не заперечував, що в наказах знаходиться його особистий підпис, та зазначив, що намагався розібратися, чому він зазначений в наказах як юрисконсульт 2 категорії, та оскільки його підрозділ знаходиться далеко від місцезнаходження МКП «Основаніє», не зміг розібратися з цією обставиною. Також додав, що розрахункові листи, в яких нараховані суми заробітної плати з посиланням на посаду та категорію працівника, посадовий оклад,не отримував у зв'язку з віддаленістю його підрозділу та не заперечував, що періодично приїздив до місцезнаходження МКП «Основаніє». 11.11.2013 року, наказом № 2308к [PERSON] звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України та отримано ним трудову книжку 11.11.2013 року (а.с.28,47).. Відповідно п. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Судом встановлено, що позивача було своєчасно - за два місяці- попереджено про скорочення штату, а саме 01.02.2013 року, на що він надав згоду на переведення на іншу посаду, Суд критично ставиться до твердження позивача, що останньому стало відомо про те, що він займає посаду юрисконсульта 2 категорії, лише при звільненні, оскільки позивачем зазначалось, що він після підпису в наказах намагався розібратися з даною обставиною. Враховуючи, що позивач займав посаду юрисконсульта, тобто він є юридично обізнаною особою, тому він мав можливість та досвід для своєчасного з'ясування даних обставин. Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Враховуючи, що позивач не звертався до суду з заявою про поновлення строку, поважності пропуску строків до суду не надав, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з заявою про порушення свого права. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі порушення його законних прав. Статтею 1167 ЦК України обумовлено, що факт наявності моральної шкоди потребує доведення в установленому законом порядку. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання або погіршення стану здоров'я, висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно встановлювати винні дії відповідача. Судом встановлено, що в діях відповідача, які оскаржуються позивачем, відсутні порушення законодавства України та його законних прав. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed