Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

18.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], 27.10. [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожного щомісячно до повноліття дітей, але не менше 50 відсотків (930 грн.) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, аліментів не сплачує, не бере участь у витратах, викликаних потребами дітей. Натомість має великі заробітки від постійної роботи за кордоном та має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно на дитину, так як діти потребують також матеріального утримання і від свого батька. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. 20.06.2018 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 15.08.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки сума аліментів у 2000 грн. на кожного для нього є непосильною. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів у сумі 1000 грн. на кожного сина, вказав, що підтримує пояснення надані в письмовому відзиві на позов. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Доповівши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Як встановлено, батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони у справі /а.с.4,7/. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.12.2017 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання непонолітніх дітей визначено з їх матір»ю /а.с.2/. Згідно довідки КП «Новоград-Волинськжитлосервіс» неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, позивачки у справі /а.с.8/, оскільки сторони в добровільному порядку згоди про розмір її утримання не дійшли. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. \~За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Отже, як вбачається з матеріалів справи, та визнається сторонами, відповідач взмозі сплачувати аліменти на у тримання своїх неповнолітніх дітей, зокрема, є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, та не достатньо приймає участі в утриманні своїх дітей, на спростування чого останнім не було подано заперечення. Тому суд, враховуючи, також, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, приходить до\~висновку,\~що він\~спроможний сплачувати\~аліменти в\~розмірі 1000\~грн.\~щомісячно,\~що буде\~відповідати \~як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів. Крім цього, задовольняючи позов частково в сумі 1000 грн., суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожного\~ Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред»явлення) позовної заяви. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн. 80 коп.

Outcome: partial