Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 28.09.1959 року. 28.04.1963 року її батько [PERSON] отримав у власність домоволодіння [ADDRESS], до складу якого увійшли житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами. [INFO] батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 11 з надвірними побудовами та спорудами, по [ADDRESS]. Мати, [PERSON] після смерті батька, продовжувала проживати в цьому будинку, фактично прийнявши спадщину, але не оформила її належним чином. [INFO] померла мати [PERSON]. Через відсутність документів на житловий будинок не змогла оформити спадщину на житловий будинок, але оскільки була в ньому прописана та проживала з батьками до дня їх смерті, вважала, що фактично прийняла спадщину, бо продовжувала користуватися будинком та надвірними побудовами. Нотаріус відмовляла оформити спадщину , бо не було отримано свідоцтво про право на спадщину та не було зареєстровано право власності на домоволодіння за спадкоємцем. Вона відкрито володіє житловим будинком, інших спадкоємців , крім неї немає. Тому просить визнати за нею право на спадщину у порядку спадкування. У судовому засіданні позивачка не була присутня, просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Бондарєва В.В. у судовому засіванні не була присутня, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, за можливо слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належній спадкодавця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) признається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [PERSON], народилась [INFO] в м. Пролетарську Луганської області, про що в книзі актів громадянського стану про народження 1963 року жовтня місяця 19 числа зроблено відповідний запис за № 341. Батьки: батько-[PERSON], мати [PERSON], свідоцтво [NUMBER], видано 19.10.1963 року відділом ЗАГС ( а.с.7). Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 23.04.1994 року Лисичанським відділом РАГС вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.04.1994 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1994 року квітня місяця 23 числа зроблено запис за № 251. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища : чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON] ( а.с.8). Із копії свідоцтва про смерть , серія [NUMBER] виданого [INFO], вбачається, що [PERSON], помер [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть 1986 року квітня місяця 07 числа зроблено запис за № 395 ( а.с.9) Із копії свідоцтва про смерть , серія [NUMBER], виданого [INFO] вбачається, що [PERSON], померла [INFO] , про що в книзі реєстрації смертей 2012 року травня місяця 25 числа зароблено відповідний актовий запис за № 667 ( а.с.10) Із копії договору від 28.04.1963 року вбачається, що [PERSON] діюча за довіреністю від імені [PERSON] та [PERSON], уклали договір про те, що [PERSON] подарила, а [PERSON] прийняв у дар, належне [PERSON] домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] ( а.с.11-12). [PERSON] для оформлення спадщини на жилий будинок [ADDRESS] ЛКП «Бюро технічної інвентаризації» була надана довідка-характеристика № 7608 від 29.11.2002 року ( а.с.13) та оформлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.14-19). Із копії паспорта позивачки серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] з 14.08.1981 року ( а.с.4-5). Із копії свідоцтва про одруження серія[NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON], одружились 28.09.1959 року. Після реєстрації одруження присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 1959 року вересня місяця 28 числа зроблено відповідний запис за № 325 ( а.с.6). На час смерті чоловіка [PERSON] його дружина [PERSON] проживала разом з ним за адресою [ADDRESS]та фактично вступила в управління, володіння спадковим майном будинком [ADDRESS], але нотаріального його не оформила( ст. 549 ЦК України, ред. 1963 року) На час смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], позивач [PERSON] з 1981 року проживала разом з батьками, та після смерті матері фактично прийняла спадщину , житловий будинок [ADDRESS] на підставі ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строк, встановленого ст. 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Заяви про відмову від спадщини до нотаріально контори позивачка не подавала, фактично прийняла спадщину, але не оформила її належним через нотаріуса. Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], після смерті [PERSON], померлої [INFO] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався ( а.с.36,37) Відповідно довідки ЛКП «БТІ» № 25 від 28.01.2016 року за архівними даними станом до 2004 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.04.1963 року, посвідченого державним нотаріусом, реєстр № 2104 ( а.с.38) Постановою державного нотаріуса Аббасова Е.І. від 16.02.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне [PERSON] нерухоме майно, з посиланням на те, що архів Лисичанської державної нотаріальної контори за 1969-2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву, який знаходиться за адресою : м. Луганськ, вул. Оборонна, № 112а, на непідконтрольній Українській владі території, тому держконтора не має можливості перевірити чи зверталися спадкоємці з заявою про прийняття або відмову від спадщини та чи видавалися свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом( а.с.46) Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування " вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, на підставі вище викладеного, судом встановлено, що оскільки житловий будинок [ADDRESS] належав померлому [INFO] [PERSON], який є батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON], померлої, [INFO] є підстави для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок № 11 з господарськими будівлями та спорудами, розташованому по [ADDRESS]

Outcome: approved