Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась 27 листопада 2017 року до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до територіальної громади в особі Дружківської міської ради \~ про визнання права власності на земельну ділянку . В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] зазначила, що 19 липня 1990 року [PERSON] заповіла належний їй будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м.Дружківка вул. Южна, 82. 27 липня 1997 року [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 березня 1998 року позивач прийняла спадщину на вищезазначений будинок. У листопаді 2017 року вона звернулась до державної нотаріальної контори у м.Дружківка з метою оформлення земельної ділянки, оскільки вважала, що [PERSON] заповіла їй і земельну ділянку, але нотаріус відмовила їй, оскільки у неї відсутні будь-які родинні відносини з спадкодавцем. Просить визнати за нею право власності на присадибну земельну ділянку, загальною площею 0,1096 гектарів, на якій розташовано житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою м.Дружківка по вул. Южна,82 у м.Дружківка. Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2017 року вказана цивільна справа була призначена до попереднього судового розгляду на 11 грудня 2017 року. (а.с. 11) 11 грудня 2017 року цивільна справа була призначена до судового розгляду на 18 грудня 2017 року, відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області (а.с.16) Позивач\~[PERSON]\~у судове засідання\~ не з'явилась,\~\~про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, на позовних вимогах наполягає з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписка. Поважність причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надали. З огляду на це, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 1990 року [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Дружківка , вулиця Южна,82 (а.с.4). Земельна ділянка площею 0,1096 га, яка розташована на території м.Дружківка вул. Южна,82 та передана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН від 23 червня 1997 року (а.с.6). Згідно актового запису від 28 липня 1997 року № 741 [PERSON] померла у віці 88 років (а.с.9). Після її смерті спадщину за заповітом у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в місті Дружківка Донецької області по вулиці Южна, 82 на земельній ділянці розміром 1096 кв.м. прийняла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03 березня 1998 року (а.с.5). У відповідності до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ст. 381 ЦК України, садиба є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи викладені норми права, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку, розташовану у м.Дружківка, вул. Южна,82 0,1096га., оскільки на ній розміщений, належний їй на праві власності житловий будинок 82, по вул.Южна, м.Дружківка, та цільове призначення якої не змінилося, що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно яким цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна)ділянка, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved