Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

07 березня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої залишилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Однак, вона не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачено. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 3,72 га в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу в її відсутність ( а.с. 22 ) . Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що проти задоволення позову не заперечують. Просив розглянути справу без участі представника сільради ( а.с. 18). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про те, що позов підтримує, на спадщину після матері не претендує, просив розглянути справу в його відсутність ( а.с. 20). Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус листом повідомила, що спадкова справа [PERSON], яка померла [INFO] відсутня. Розгляд справи проводити без її участі ( а.с 21). Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно п. 5. 2 Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Судом встановлено, що матір'ю позивачки [PERSON] була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). Згідно витягу з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної частки (паю) нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) становить 51 354 грн. (а. с. 9). З довідки Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області № 91 від 25 березня 2014 року вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживала в [INFO]. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався (а. с. 19 ). На підставі довідки № 299 від 04 березня 2014 року, виданої відділом Держземагенства у Білопільському районі Сумській області, дійсно [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0104868 на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 382 (а. с. 10). У відповідності до довідки Улянівська державної нотаріальної контори від 01 квітня 2014 року спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась (а. с. 21 ). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що залишилась після смерті матері [PERSON] Однак, вона позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,72 га, розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved