Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

31 липня 2014 року позивач звернувся з позовними вимогами про визначення додаткового строку в один місяць для подання до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON], що померла [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки він пропустив його з поважних причин, оскільки не знав про існування заповіту, а в середині липня 2014 року зайшов до квартири, де проживала [PERSON] та знайшов в пластиковій пляшці нотаріальний бланк заповіту на своє ім»я. За час свого життя [PERSON] говорила, що складе на його заповіт, проте про смерть останньої дізнався лише в 2008 році, а оскільки не мав оригіналу заповіту, тому не звертався до нотаріальної контори. Представники відповідача [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову, оскільки будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивачем до суду не було надано. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Представник Чернігівської міської ради в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа - Перша Чернігівська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином та просила слухати справу без представника. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Позивач знав, що за час життя померла [PERSON] висловлювала бажання скласти заповіт на його ім»я. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, до статній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що 22.03.2007 року позивач [PERSON] склав довіреність на ім»я [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], де раніше проживала [PERSON], відповідно до якої уповноважував [PERSON] бути його представником в усіх державних установах, вести від його імені цивільні справи в усіх судових інстанціях з усіма правами, вести у Першій чернігівській державній нотаріальній конторі спадкову справу до майна померлої 15.09.2006 року [PERSON], яка залишила на моє ім»я заповіт, для чого надаю їй право подавати заяви, одержувати необхідні довідки, дублікати та документи в усіх установах та організаціях, в тому числі Чернігівському МБТІ одержати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати право власності на нерухоме майно на моє ім»я (а.с. 31). Вказана довіреність свідчить про те, що позивач знав про дату смерті [PERSON] та існування заповіту складеного на його ім»я, підписав довіреність на вчинення дій для прийняття спадщини в березні 2007 року. Проте, позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, хоча знав про дату смерті [PERSON] та не надав суду беззаперечних доказів, щодо поважності причини пропуску звернення до нотаріальної контори. Посилання позивача на підставу відсутності оригіналу заповіту, який знайшов в середині липня 2014 року не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки вказана підстава суперечить та спростовується довіреністю складеною [PERSON] на ім»я [PERSON], який уповноважував останню прийняти спадщину після смерті [PERSON], яка залишила заповіт на його ім»я. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких підстав суд приходить до висновку, що позивач строк для прийняття спадщини пропустив та у встановленому законом не порядку не надав суду доказів поважності причини пропуску. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed