Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом та уточненим позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що відповідачка по справі - [PERSON] має трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стосовно яких було проведено процедуру визнання батьківства. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження до актових записів про народження дітей внесено зміни відомостей про визнання батьківства відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України- прізвище дітей [INFO] змінено на [INFO] . Мати разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та отримує державні види соціальних допомог при народженні дітей, як одинока мати, як малозабезпечена сім`я, державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю. На підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 13.09.2018 року №613 «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » виплати припинені в зв`язку з вилученням дітей. 05.12.2017 року до служби у справах дітей Лозівської міської ради надійшло повідомлення від Лозівської ЗОНІ І-ІІІ ступенів №7 про те, що мати [PERSON] веде постійно нездоровий спосіб життя, вживає алкоголь, палить в квартирі в присутності дітей, діти часто залишаються без догляду, в квартирі брудно, виявлено пусті пляшки від алкогольних напоїв, під час відвідування мати перебувала в нетверезому стані. Також, неодноразово до служби у справах дітей Лозівської міської ради надходили клопотання від заступника директора з дитинства і пологової допомоги КЗОЗ «Лозівське ТМО» про те, що мати [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями, веде соціально-дезадаптований спосіб життя, що призвело до того, що через недбалість матері молодша дитина [PERSON] у віці 10 місяців визнана інвалідом дитинства з приводу гострої ниркової недостатності. Це спричинено тим, що мати рекомендацій лікарів з приводу лікування та нагляду за дитиною не виконувала, ліки не купувала, дитина неодноразово перебувала в реанімаційному відділенні ОДКЛ для інтенсивного лікування. Останній раз мати з`явилася до лікарні в стані алкогольного сп`яніння і забрала дитину додому не дослухаючись до порад лікарів. Зазначив, що зважаючи на вік дитини поведінка матері є загрозою життю та здоров`ю дитини, бо неодноразово мали місце факти, коли дитина в стані загострення хвороби потребувала негайної госпіталізації, а мати заперечувала, не хотіла бути з дитиною в лікарні поки не втручалися в ситуацію медики, поліція, соціальні служби. Спільно з представниками причетних структур родину [PERSON] було декілька разів відвідано за місцем проживання. При обстеженні житлово-побутових умов проживання родини з`ясовано, що мати з дітьми мешкає в орендованій квартирі, яка потребує косметичного ремонту. В наявності речі, меблі, одяг, але все в занедбаному стані, меблі брудні, постіль не випрана, в квартирі сморід, сміття, запас продуктів харчування обмежений, дитячі речі брудні, розкидані по всій квартирі. Під час відвідування мати не заперечувала проти того, що вживає алкогольні напої, але не вбачала у цьому проблеми. Неодноразово матері було винесено офіційні попередження щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, але рекомендації спеціалістів жінка не виконувала, безвідповідально ставилася до виховання дітей. Родина [PERSON] , згідно відомостей Лозівського МЦСССДМ, перебуває на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах і мати не належним чином виконує свої батьківські обов`язки. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лозівської міської ради від 18.04.2018 року було вирішено передати родину [PERSON] під соціальний супровід спеціалістів Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з метою запобігання соціальному сирітству, а також, створення відповідних житлово-побутових умов для проживання малолітніх дітей та спонукання матері лікуватися від алкогольної залежності. Згідно наказів служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 15 травня 2018 року малолітні діти були взяті на облік служби у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з проживанням у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. З метою запобігання ранньому соціальному сирітству весь цей час з родиною [PERSON] проводилася профілактична робота щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання малолітніх дітей, подолання алкогольної залежності, ведення здорового способу життя. Але, на жаль, незважаючи на клопітку роботу спеціалістів служби з родиною [PERSON] позитивних зрушень у виконанні нею своїх батьківських обов`язків не спостерігалося, хоча мати неодноразово давала зобов`язання виправитись. Крім того, 10.09.2018 року до служби у справах дітей надійшла інформація в телефонному режимі про те, що діти [PERSON] та [PERSON] вже добу знаходяться вдома самі в замкнутій квартирі, а мати пішла з дому до друзів з якими проводить свій час. В цей час менша дитина була дуже хвора. Так як родина мешкала в орендованій квартирі було викликано господаря квартири, який відчинив квартиру, дітей було забрано та госпіталізовано до лікарні. Внаслідок обстеження лікарями було діагностовано у [PERSON] двосторонню бронхопневмонію. Мати на зв`язок жодного разу не вийшла. Звісно ця ситуація була загрозою для життя та здоров`я дітей, тому негайно було зібрано позачергову комісію з питань захисту прав дітей на якій прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей. На даний час діти відібрані від матері та тимчасово перебувають у Лозівській міській лікарні. Враховуючи те, що внаслідок проведення процедури встановлення батьківства на даний час у дітей є батько [PERSON] , малолітні діти були передані йому на виховання за умови, що мати [PERSON] в цей час пройде курс лікування від алкогольної залежності. Але, 21.12.2018 року до служби у справах дітей Лозівської міської ради надійшло повідомлення від завідувача Лозівським дошкільним навчальним закладом №8 про те, що мати [PERSON] приходить до дитсадка забирати дітей в нетверезому стані разом зі своїми друзями. Також малі місце випадки, коли за дітьми приходили сторонні люди також в нетверезому стані. На зауваження вихователів реагувала неадекватно та агресивно. Наведені вище факти свідчать, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та розвитку своїх дітей, а тому просив позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачки на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 972,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 780,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття; передати дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батькові [PERSON] , [INFO] ; зберегти за дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідачка не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила винести рішення згідно діючого законодавства. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив вирішити питання про проживання дітей разом з ним та стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка по справі - [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №17, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №03, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №04, та копіями свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] , [NUMBER] , серія [NUMBER] та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження №00021758913 від 26.12.2018 року, №00021759566 від 26.12.2018 року, №00021772621 від 27.12.2018 року (а.с.10-14, 62-70). З копії довідки Миролюбівського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 11.09.2018 року №05 вбачається, що мати разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). З копії рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 13.09.2018 року №613 «Про негайне відібрання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] » вбачаться, що виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області прийнято рішення про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з копії повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 17.09.2018 року №01-28/8648 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народжені дитини, допомогу одиноким матерям, державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. З 01.10.2018 року виплата державної соціальної допомоги при народженні дітей припинена в зв`язку з вилученням дітей (а.с.23). З копії листа Лозівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів№7 Лозівської міської ради Харківської області від 05.12.2017 року №01-22/235 вбачається, що мати [PERSON] постійно веде нездоровий спосіб життя: вживає алкоголь та палить в квартирі в присутності дітей. Діти часто залишаються без догляду, в квартирі брудно, виявлено пусті пляшки від алкогольних напоїв. На момент відвідування родини 04.12.2017 року о 08:15 годині мати була в стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] не заперечувала факт вживання алкоголю. 06.12.2017 року [PERSON] , 2007 року народження, не з`явився до школи, мати не відповідала на телефонні дзвінки (а.с.25). Зі змісту клопотання заступника директора КЗОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги від 05.01.2018 року №59 вбачається, що молодша дитина [PERSON] , [INFO] , службою сімейного лікаря був виявлений хворим 18.12.2017 року. Але 2 доби мати дитини [PERSON] категорично відмовлялась від госпіталізації дитини, на всі умови медичним працівникам відповідала лайкою. Коли вдалося госпіталізувати дитину 19.12.2017 року о 20:40 годині, виявилося, що стан дитини тяжкий через двосторонню пневмонію, ускладнену дихальною недостатністю. Через тяжкість стану, дитина 21.12.2017 року була переведена до пульмонологічного відділення обласної дитячої лікарні. Але 28.12.2017 року за вимогою матері дитина була виписана із лікарні. 03.01.2018 року швидкою допомогою хлопчик був доставлений до інфекційного відділення міської лікарня, стан дитини був вкрай тяжкий і зумовлений значною діареєю. Дитина була зневоднена і з 28.12.2017 року втратила 400 г ваги, на шкірі сідниць значне подразнення до язв шкіри. Хлопчик був знову переведений до дитячої обласної лікарні м. Харкова, в реанімаційне відділення. Зважаючи на 4-місячний вік дитини і стан його здоров`я, маловірогідно, що мати адекватно виконує свої обов`язки (а.с.26). Як вбачається з копії клопотання заступника директора КЗОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги від 21.02.2018 року №550, після обстеження в дитячій обласній лікарні молодша дитина сім`ї [PERSON] , [INFO] , 07.02.2018 року визнаний інвалідом дитинства з приводу гострої ниркової недостатності. По інвалідизуючому захворюванню виписаний із обласної лікарні 23.01.2018 року. 24.01.2018 року дитина відвідана вдома сімейним лікарем, коли було з`ясовано, що рекомендацій по лікуванню дитини мати [PERSON] не виконує, при повторному патронажі з`ясовано, що медичні препарати дитина не отримує. З 29.01.2018 року [PERSON] почав отримувати призначене лікування. 02.02.2018 року хлопчик в плановому порядку консультований нефрологом обласної дитячої лікарні. На 13.02.2018 року була призначена планова госпіталізація дитини до обласної лікарні. В результаті обстеження 14.02.2018 року хлопчик був переведений до реанімаційного відділення ОДКЛ для інтенсивного лікування гострої ниркової недостатності. 19.02.2018 року начмедом ОДКЛ [PERSON] повідомлено телефоном, що мати хлопчика [PERSON] з`явилася до лікарні в стані алкогольного сп`яніння і забрала дитину з лікарні. 20.02.2018 року сімейний лікар відвідав дитину вдома. Стан дитини на момент огляду не викликав занепокоєння. Мати не заперечувала той факт, що була у стані алкогольного сп`яніння і не могла роз`яснити свій вчинок (а.с.28). Відповідно до клопотання від 10.09.2018 року вих. №1950 заступник директора КЗОЗ «Лозівське ТМО» з дитинства і пологової допомоги [PERSON] в черговий раз просила вивчити питання виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Зазначила, що молодша дитина [PERSON] через складності зі здоров`ям має статус дитини з інвалідністю і потребує ретельного виконання матір`ю рекомендацій по догляду і лікуванню дитини. Але [PERSON] постійно порушує ці рекомендації, що стало причиною чисельних переводів дитини у тяжкому стані до обласної лікарні із дитячого відділення міської лікарні. 10.09.2018 року о 15:20 годині [PERSON] був доставлений до дитячого відділення міської лікарні бригадою швидкої допомоги в стані ускладнення інвалідизуючого захворювання. Супроводжували дитину старший брат і його хресна мати. Як стало відомо, при збиранні анамнезу, мати дітей [PERSON] покинула молодшу дитину на старшого хлопчика і 1-2 доби потому (зі слів дитини) зникла з дому, на телефонні дзвінки не відповідала. На ранок 11.09.2018 року обидва хлопчики перебували у дитячому відділені міської лікарні (а.с.27). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16.03.2018 року, складеного Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , в двокімнатній квартирі на 4 поверсі 5-поверхового будинку. Квартиру родина винаймає, газо-, електро-, водопостачання та водовідведення в наявності, квартира в стадії ремонту. Санітарний стан приміщення - незадовільний. В родині наявні продукти харчування, приготована їжа (а.с.29). 03.04.2018 року директор Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Лозівської міської ради Харківської області звернулася з письмовим проханням до начальника Служби у справах дітей Лозівської міської ради з проханням винести питання щодо подальшої роботи з сім`єю [PERSON] на розгляд комісії з питань захисту прав дитини та запропонувала взяти родину під соціальний супровід з метою мотивування матері до змін, а саме: приведення житла до належного санітарно-гігієнічного стану, лікування матері від алкогольної залежності, задоволення потреб дітей (а.с.32-33). Наказом Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Лозівської міської ради Харківської області від 18.04.2018 року №38 «Про взяття під соціальний супровід сім`ї [PERSON] » сім`ю [PERSON] взято під соціальний супровід як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах (а.с.34). 16.03.2018 року та 05.09.2018 року [PERSON] були винесені офіційні попередження щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, з якими відповідачка була ознайомлена (а.с.30,31). З письмових заяв від 16.03.2018 року та 05.09.2018 року вбачається, що відповідачка зобов`язалася лікуватися від алкогольної залежності та відвезти сина [PERSON] до лікарні згідно рекомендацій лікарів (а.с.41,42). З копії повідомлення Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №8 «Дзвіночок» від 21.12.2018 року №01-22/315 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний заклад з 21.09.2017 року. З 17.12.2018 року по 20.12.2018 року мати [PERSON] забирала дитину з дошкільного начального закладу разом зі своїми друзями у нетверезому стані. 20.12.2018 року за дитиною прийшла її знайома у нетверезому стані, вихователь не віддала дитину цій особі, потім з`явилася мати [PERSON] знову в нетверезому стані. В цей момент мати була психічно неврівноважена, нагрубила вихователю і забрала дитину. 21.12.2018 року дитина в дошкільному закладі була відсутня (а.с.71). Згідно копій наказів Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 15.05.2018 року №11-СЖО, №12-СЖО, №13-СЖО малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі проживання в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (а.с.35-36, 37-38, 39-40). З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] за №02-13-7/1140 від 25.06.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має трьох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , стосовно яких було проведено процедуру визнання батьківства. Мати разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . 05.12.2017 року до служби у справах дітей Лозівської міської ради надійшло повідомлення від Лозівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 про те, що мати [PERSON] веде постійно нездоровий спосіб життя, вживає алкоголь, палить в квартирі в присутності дітей, діти часто залишаються без догляду, в квартирі брудно, виявлено пусті пляшки від алкогольних напоїв, під час відвідування мати перебувала в нетверезому стані. Також, неодноразово, до служби у справах дітей Лозівської міської ради надходили клопотання від заступника директора з дитинства і пологової допомоги КЗОЗ «Лозівське ТМО» [PERSON] про те, що мати [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями, веде соціально-дезадаптований спосіб життя, що призвело до того, що через недбалість матері молодша дитина [PERSON] у віці 10 місяців визнана інвалідом дитинства з приводу гострої ниркової недостатності. Це спричинено тим, що мати рекомендацій лікарів з приводу лікування та нагляду за дитиною не виконувала, ліки не купувала, дитина неодноразово перебувала в реанімаційному відділенні ОДКЛ для інтенсивного лікування. Останній раз мати з`явилася до лікарні в стані алкогольного сп`яніння і забрала дитину додому не дослухаючись до порад лікарів. Також в клопотанні зазначено, що зважаючи на вік дитини поведінка матері є загрозою життю та здоров`ю дитини бо неодноразово мали місце факти, коли дитина в стані загострення хвороби потребувала негайної госпіталізації, а мати заперечувала, не хотіла бути з дитиною в лікарні поки не втручалися в ситуацію медики, поліція, соціальні служби. Спільно з представниками причетних структур родину [PERSON] було декілька разів відвідано за місцем проживання. При обстеженні житлово-побутових умов проживання родини з`ясовано, що мати з дітьми мешкає в орендованій квартирі, яка потребує косметичного ремонту. В наявності речі, меблі, одяг, але все в занедбаному стані, меблі брудні, постіль не випрана, в квартирі сморід, сміття, запас продуктів харчування обмежений, дитячі речі брудні, розкидані по всій квартирі. Під час відвідування мати не заперечувала проти того, що вживає алкогольні напої, але не вбачала у цьому проблеми. Неодноразово матері було винесено офіційні попередження, а саме, 16.03.2018 року, 05.09.2018 року щодо відповідальності по дотриманню прав дітей згідно із законодавством України, але рекомендації спеціалістів жінка не виконувала, безвідповідально ставилася до виховання дітей. Враховуючи дану ситуацію, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лозівської міської ради від 18.04.2018 року було вирішено передати родину [PERSON] під соціальний супровід спеціалістів Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з метою запобігання ранньому соціальному сирітству, а також, створення відповідних житлово-побутових умов для проживання малолітніх дітей та спонукання матері лікуватися від алкогольної залежності. Весь цей час з родиною [PERSON] проводилася профілактична робота щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання малолітніх дітей, подолання алкогольної залежності, ведення здорового способу життя. Але, на жаль, незважаючи на клопітку роботу спеціалістів служби з родиною [PERSON] позитивних зрушень у виконанні нею своїх батьківських обов`язків не спостерігалося, хоча мати неодноразово давала зобов`язання виправитися. Крім того, 10.09.2018 року до служби у справах дітей надійшла інформація в телефонному режимі про те, що діти [PERSON] та [PERSON] вже добу знаходяться вдома самі в замкнутій квартирі, а мати пішла з дому до друзів з якими проводить свій час. В цей час менша дитина була дуже хвора. Так як родина мешкала в орендованій квартирі, було викликано господаря квартири, який відчинив квартиру, дітей було забрано та госпіталізовано до лікарні. Внаслідок обстеження лікарями було діагностовано у [PERSON] двосторонню бронхопневмонію. Мати на зв`язок жодного разу не вийшла. Вищезазначена ситуація була загрозою для життя та здоров`я дітей, тому негайно було зібрано позачергову комісію з питань захисту прав дітей на якій прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей. Дана інформація ще раз підтверджує, що мати [PERSON] не стала на шлях виправлення, а навпаки, поводиться зухвало, нехтує усіма рекомендаціями спеціалістів, профілактична робота, яка проводилася з матір`ю, не дала позитивних результатів. Тому, за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Враховуючи вищезазначене, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно д ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дітей. Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на наведене, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей, стягнувши з відповідачки на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 972,00 грн. щомісячно; на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 780,00 грн. щомісячно, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 1409,60 грн. (на час звернення із позовною заявою до суду).

Outcome: approved