Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання частки спадкодавця у спільній сумісній власності та визнання права на спадщину. В обґрунтування вимог посилаються на те, що [PERSON] була рідною матір`ю позивача. Вона померла [INFO] . За життя вона фактично володіла правом на 1/6 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 15 березня 1994 року відділом приватизації державного майна, житлового фонду та землі Старобільської районної державної адміністрації. Також, фактично, за життя мати позивача мешкала і померла за адресою: [ADDRESS] . На момент її смерті з нею мешкали її син - позивач [PERSON] та невістка [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого - право власності на 1/6 квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеної квартири на праві спільної сумісної власності є відповідач [PERSON] - донька спадкодавиці, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - родина [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріуса в місті Старобільськ для оформлення спадкових прав на частку в зазначеній квартирі, однак нотаріус йому відмовив і у видачі свідоцтва на підставі неможливості встановити коло спадкоємців [PERSON] . Оригіналу заповіту позивач не має і, також нотаріус не зміг його віднайти. При цьому інші спадкоємці [PERSON] спадщину не прийняли. Отже позивач, як єдиний спадкоємець, бажає оформити на себе спадщину матері, проте у нього відсутній оригінал заповіту, та за постановою нотаріуса, спадкова справа знаходиться в нотаріальному архіві в місті Луганськ, яке є тимчасово окупованою територією - отже доступу до неї немає. Спадковим майном, яке бажає оформити позивач є право на частку у спільній сумісній власності - квартирі, однак розмір частки не визначений правовстановлюючим документом- свідоцтвом про право власності. Іншим чином оформити спадщину в позасудовому порядку не можливо, тому позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про визначення частки у майні яка може бути успадкована та визнання права власності на спадкове майно матері [PERSON] .. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Просив суд розглянути справу без його участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання 05.04.2021 року в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 17.03.2021 року позовні вимоги визнала та надала суду заяву про те. Що в подальшому просить суд розглядати позовну заяву без її участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього не надходило клопотання про відкладення слухання справи. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили суд розглянути справу без їх участі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. ст. 1218 та 1268 Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1274 Кодексу спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач є спадкоємцем першої черги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] у с. Шульгинка Старобільського району Луганської області. Відповідно до довідки, наданої виконавчим комітетом Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області від 30.09.2020 року, померла [PERSON] на момент смерті [INFO] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] та невісткою [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15.03.1994 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 02 жовтня 2020 року державний нотаріус Старобільської державної нотаріальної контори Луганської області постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив в оформленні спадкових прав на вище заявлену частку квартири через те, що нотаріус не може перевірити коло спадкоємців та зміст заповіту, оскільки спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] знаходиться на зберіганні в Луганському обласному державному нотаріальному архіві, який знаходиться на тимчасово окупованій території. Відповідно до роз"ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. П. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. На підставі ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання частки спадкодавця у спільній сумісній власності та визнання права на спадщину підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved