Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору від 23.08.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 103 410 грн. 00 коп. на термін до 01.08.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % річних. 23.08.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору на підставі якого [PERSON] зобов'язалась у повному обсязі солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаня [PERSON] Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 17.03.2016 року у сумі 81 375 грн. 43 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 37342,50 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 12920,53 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 17332,67 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 3573,17 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом у сумі 8464,48 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками у сумі 1742,09 грн. У звязку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору № 200АІ10120823001 від 23.08.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 103 410 грн. 00 коп. на термін до 01.08.2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % річних. 23.08.2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки до кредитного договору на підставі якого [PERSON] зобов'язалась у повному обсязі солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаня [PERSON] Відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобовязання за договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 17.03.2016 року у сумі 81 375 грн. 43 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 37342,50 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 12920,53 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 17332,67 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 3573,17 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом у сумі 8464,48 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками у сумі 1742,09 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем. Статтею 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Разом з тим відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженогорозпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, м. Горлівка Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом»район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається зі справи, позивач просив стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що нарахована, зокрема, у період дії ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Згідно матеріалів справи, відповідачі зареєстровані та постійно проживають в м. Горлівка Донецької області. Отже, враховуючи те, що відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та постійно проживають в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставіст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нарахування пені за несвоєчасне погашення відсотків нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі за вказаний період є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати відповідно до пропорційності задоволеної та відхиленої частини позовних вимог. На підставі викладеного й

Outcome: partial