Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

12.07.2018 року заявник звернувся до суду із зазначеними вимогами, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у протитуберкульозному кабінеті КНП «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» ЗМР з 06.03.2018 року. [PERSON] отримував лікування в умовах II та V легеневих відділень КЗ "Криворізького протитубекульозного диспансеру № 2" ДОР" з 12.03.2018 року по 27.04.2018 року, виписаний за порушення лікарняного режиму (самовільний ухід з відділення). Не одноразово проводилися бесіди щодо необхідності безперервного специфічного контрольованого лікування, дотримання рекомендацій лікаря фтизіатра по лікуванню, обстеженню та профілактиці розповсюдження туберкульозу серед оточуючих, про необхідність лікування в стаціонарі в зв'язку з проживанням з малолітньою дитиною. [PERSON] після виписки із стаціонару перервав лікування більш , ніж на 2 місяці. Консиліум з мультирезистентного туберкульозу згідно рішення № 2202 від 26.03.2018 року рекомендував притягнути у судовому порядку до лікування за 4 категорією з діагнозом: Мультирезистентний туберкульоз (09.03.2018) легень (дисемінований), Дест-, МБТ+, м-, к+,рІ+(НRES), +(ОFх), гіст0, кат4, ког.1(2018). [PERSON] проінформований про наявність у нього бактеріовиділення і необхідність сурового дотримання вимог інфекційного контролю, проте хворий веде мігруючий спосіб життя, користується громадським транспортом, уникає контакту з медичними працівниками, проживає на знімній однокімнатній квартирі разом з дружиною та малолітньою донькою [INFO], категорично відмовляється від госпіталізації. В звязку з тим, що [PERSON] не має прихильності до лікування, не додержується проти епідемічного режиму, веде мігруючий спосіб життя, він є джерелом розповсюдження туберкульозної інфекції,, та являє загрозу для здоровя життя оточуючих його людей. Примусова госпіталізація [PERSON] згідно вимог інфекційного контролю є суспільно необхідною і стосується як інтересів самого хворого і його оточення, так і інших громадян. Проведення амбулаторного лікування [PERSON], виключене через наявність у нього тяжкого перебігу туберкульозу з бациловиділенням та резистентністю, неможливість його ізоляції в домашніх умовах, проживанням сумісно з малолітньою дитиною, схильність до мігруючого способу життя, відсутності прихильності до лікування, на підставі зазначеного просить заяву задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник заявника надала заяву про слухання справи в її відсутності, просила примусово госпіталізувати [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Справа, відповідно до ст. 345 ЦПК України слухається без участі [PERSON], оскільки за даними протитуберкульозного закладу хворий становить загрозу розповсюдження хвороби. Вивчивши пояснення представника заявника, матеріали справи, суд, вважає за можливе задовольнити заяву з наступних підстав. Згідно ч.ч.1,3,5 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз"у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюються з урахуванням висновку лікаря на строк до 3-х місяців. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи Національної поліції за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»- особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Згідно ст. 346 ЦПК України,розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу\~суд ухвалює рішення,яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду. Згідно матеріалів справи [PERSON] встановлено діагноз: Мультирезистентний туберкульоз (09.03.2018) легень (дисемінований), Дест-, МБТ+, м-, к+,рІ+(НRES), +(ОFх), гіст0, кат4, ког.1(2018). Однак останній ухиляється від лікування. Звернення медичних закладів ігнорує, потребує лікування, становить загрозу для оточуючих. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потребує надання медичної допомоги у вигляді примусової госпіталізації до КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР» строком на три місяця. На підставі викладеного,

Outcome: approved