Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути із [PERSON] на її користь на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти у тверді грошові сумі в розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони 17 листопада 2003 року уклали шлюб, і у них народилось двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Однак подружнє життя не склалось, і сторони почали мешкати окремо. На даний час позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6-річного віку, та не в змозі самостійно утримувати двох дітей, а відповідач добровільно не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина й дочки, не цікавиться їх життям та побутом, не бере участі у їх вихованні, тобто нехтує своїми батьківськими обов'язками. У зв'язку з цим [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, вказуючи, що відповідач фізично здоровий, дієздатний, інших утриманців не має, тому здатний щомісячно платити 500 гривень на кожну дитину. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Зокрема, позивачка пояснила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинились у листопаді 2013 року. Діти залишились проживати з нею у будинку її батьків, а відповідач перейшов жити у будинок своєї матері в с. Пирогівку. З того часу [PERSON] самостійно утримує дочку [PERSON], яка ходить у 4 клас, та сина [PERSON], який відвідує дитячий садок. Для їхнього забезпечення необхідні кошти, а батько самоусунувся від виховання та утримання дітей, і добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу. Крім того, діти, особливо син [PERSON], періодично хворіють простудними захворюваннями, тому позивачка змушена перебувати у відпустці по догляду до досягнення сином 6-річного віку. Матеріально їй допомагає мати, також [PERSON] вирощує городину, утримує підсобне господарство - птицю, худобу. Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати по 500 гривень аліментів щомісячно на кожну дитину, хоча будь-яких даних про його доходи у неї немає. Заперечувала пояснення відповідача про те, що вона не дозволяє йому спілкуватись із дітьми, та стверджувала, що навпаки бажає, щоб батько спілкувався з дітьми, але лише тоді, коли він перебуває у тверезому стані, а не під впливом алкоголю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково - у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач пояснив, що після того, як 25.11.2013 року його виставили із будинку, де він раніше мешкав із позивачкою та дітьми, то жодних коштів [PERSON] на утримання сина та дочки він не давав, бо у дружини залишились гроші, які він заробив протягом спільного 10-річного проживання із нею. Крім того, [PERSON] не дозволяє йому брати дітей із собою у с. Пирогівку, а бачитись з ними у будинку тещі він не бажає через напружені стосунки із останньою. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2003 року, однак після того, як стосунки між ними зіпсувались, у листопаді 2013 року вони почали жити окремо один від одного. Шлюб не розірваний. В період шлюбного життя у сторін народились діти: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка [PERSON] разом із малолітніми дітьми мешкає окремо від відповідача, вони знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, їхніх представників, та письмовими матеріалами справи, і зокрема свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження дітей, довідкою Зінківської сільської ради № 666 від 12.08.2014 про склад сім`ї позивачки. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у позивача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] , суд бере до уваги наступне. Обґрунтовуючи розмір аліментів у 500 гривень на кожну дитину, позивачка у судовому засіданні пояснювала, що даних про доходи відповідача у неї немає, але разом із представником стверджувала, що [PERSON] може сплачувати щомісячно аліменти на дітей у сумі 1000 гривень. На пропозицію відповідача сплачувати аліменти у натуральній формі, а саме купуючи одяг для дітей, позивачка не погодилась. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач не працевлаштований, а підробляє тимчасовими заробітками; 30 листопада 2014 року у позивачки закінчується відпустка по догляду за дитиною до досягнення 6-ти річного віку, та вона буде мати можливість працювати на попередній посаді медсестри у Віньковецькій райлікарні. З урахуванням викладених обставин, а також того, що у 2014 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України № 1165-VII вiд 27.03.2014 «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік» складає 1286 гривень, а [INFO] син [PERSON] досягає шестирічного віку, суд вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років, тобто 385 гривень на одну дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, а не повністю, як просила позивачка.

Outcome: partial