Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

16.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 36879 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з травня 2015 року по лютий 2016 року включно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з вини відповідача виникла заборгованість в сумі 36879 грн, яка не стягнута в рамках виконавчого провадження № 9836210, крім того за виникнення заборгованості, відповідач повинен нести відповідальність у вигляді пені. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, повідомив, що не відмовляється від сплати заборгованості по аліментам, але зможе погасити її частинами. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 18 лютого 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.02.2002 року року серія 1-ЕЛ № 954718 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають повнолітнього доньку [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 312019. На виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби ЧМУЮ знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON],[INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (а.с. 7) Згідно з відповіддю на запит Деснянського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ від 13.05.2016 року заборгованість по аліментам відповідача за виконавчим листом № 2-3357/2002 від 14.01.2002 року року, станом на серпень 2015 року складає 32196,15 грн. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам у сумі, суд доходить висновку, що будь-які правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні, оскільки обов'язок відповідача щодо сплати заборгованості по аліментам на користь позивача на утримання дитини, встановлений рішенням місцевого суду Новозаводського району м. Чернігова від 14 січня 2002 року, а тому примусове виконання такого рішення покладено на органи Державної виконавчої служби України, в обов'язки яких і входить вжиття заходів для своєчасного та повного його виконання. Умови та порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачає Закон України „Про виконавче провадження". Згідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки заборгованість виникає поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойка ( пеня) розраховується за кожен місяць окремо. Обчислення суми неустойки повинно проводитися із визначеного державним виконавцем розміру нарахованих аліментів за місяць , суми несплачених відповідачем аліментів саме за той місяць , в якому не проводилося стягнення аліментів, та кількості днів прострочення до сплати певної суми заборгованості, починаючи з часу невиконання рішення суду. Факт невиконання платником аліментів [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з травня 2015 року по липень 2015 року не заперечувався, підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобовязання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція висловлена в постановіпостанові ВСУ № 6-94цс15 від 01.07.2015 року. З урахуванням позиції, викладеної у вказаній постанові, суд вважає, що пеня позивачем за травень-липень 2015 року розрахована вірно та становить 648,60 грн : за травень 2015 року 705х1% х31=218,55; за червень 2015 року 705х1%х30=211,50 грн; за липень 2015 року 705х1%х31=218,55 грн. Неустойка за серпень 2015 року по лютий 2016 року не нараховується, оскільки донька сторін досягла повноліття 02 серпня 2015 року та державним виконавцем поданий новий розрахунок заборгованості по аліментам та судом встановлено, що з серпня 2015 року лютий 2016 року аліменти не нараховувались, а отже за цей період відсутні заборгованість по аліментам. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial