Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

28.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на гараж. У позовній заяві позивач посилається на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради народних депутатів від 21.01.1996 року за № 4 Пологівським малим підприємством «Імпульс» було видане реєстраційне посвідчення від 09.02.1996 року, в якому зазначено, що гараж [ADDRESS] зареєстрований за гр. [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 32 за реєстровим № 53. Відповідно до рішення виконкому Гуляйпільської міської ради Запорізької області від 09.07.2004 року за № 189 адреса гаражів змінена та присвоєна поштова адреса - [ADDRESS]. За заявою позивача на гараж був виготовлений технічний паспорт. В ньому зазначений план, характеристика будівлі та споруди, а саме - літ. «Б» гараж площею 26,9 кв. м та під літ «б» погріб площею 12,3 кв.м. 1980 року побудови. Відповідно до довідки ГК «Автомобіліст» від 26.05.2014 року гараж [ADDRESS] і знаходиться на території гаражного кооперативу належить на праві особистої власності [PERSON]. За обліком в КП «Імпульс» Пологівської районної ради гараж [ADDRESS] значиться як такий, що належить на праві особистої власності гр. [PERSON]. На теперішній час. Позивач має намір продати вказаний гараж, але не може це зробити, так як не здійснив реєстрацію своїх речових прав на нерухоме майно в установленому порядку. 12.06.2014 року позивач звернувся до державної реєстраційної служби Гуляйпільського РУЮ Запорізької області для проведення реєстрації права власності на гараж. 02.07.2014 року йому була надана відповідь про відмову в здійсненні реєстрації, оскільки надане ним реєстраційне посвідчення не відповідає переліку документів відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1878 та п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року за № 868. Далі позивач зазначив, що він як член кооперативу повністю розрахувався по пайовим внескам та набув права власності на гараж. Просить суд, визнати за ним право власності на гараж [ADDRESS], в тому числі згідно даних технічного паспорту літ «Б» гараж площею 26,9 кв. м. та під літ. «б» погріб площею 12,3 кв.м.. Судові витрати покласти на нього. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення, суду пояснив, що позивач дійсно є членом кооперативу і він повністю розрахувався по пайовим внескам та набув права власності на спірний гараж. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Справу розглянуто без участі представника третьої особи проти чого не заперечують учасники процесу. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено у судовому засіданні, згідно рішення Гуляйпільської міської ради народних депутатів № 50 від 19 квітня 1990 року був створений гаражний кооператив «Автомобіліст». Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 63 від 19 лютого 1998 року була здійснена перереєстрації кооперативу (а.с. 27-29). Рішенням виконкому Гуляйпільської міської ради народних депутатів № 4 від 26.01.1996 року «Про видачу свідоцтв про право особистої власності на житлові будинки громадянам міста Гуляйполя» (а.с. 9) було вирішено видати гр. [PERSON] реєстраційне посвідчення на гараж. Згідно реєстраційного посвідчення Пологівське мале підприємство «Імпульс» посвідчує, що гараж [ADDRESS] зареєстрований в ідеальній частці за гр. [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення виконкому Гуляйпільської міської ради народних депутатів № 4 від 26 січня 1996 року та записано в реєстрову книгу № 32 за реєстровим № 53 від 09.02.1996 року ( а.с.8). Вказана інформація також підтверджується й довідкою № 87, виданою КП «Імпульс» Пологівської районної ради від 11.06.2014 року (а.с. 14). Відповідно до рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради народних депутатів № 189 від 09 липня 2004 року «Про упорядкування поштової адреси гаражів» в зв'язку з упорядкуванням поштової адреси гаражного товариства «Автомобіліст» присвоїти гаражам, розташованим по [ADDRESS] поштову адресу: [ADDRESS] та присвоїти гаражам, розташованим по [ADDRESS], поштову адресу: [ADDRESS] (а.с10). 16.01.2013 року за заявою позивача на гараж [ADDRESS] Пологівським комунальним підприємством «Імпульс» був виготовлений технічний паспорт. Власником гаража зазначений [PERSON], розмір частки якого складає 1 цілу. Також, в ньому зазначений план, характеристика будівлі та споруди, а саме - літ. «Б» гараж площею 26,9 кв. м та під літ «б» погріб площею 12,3 кв. м., 1980 року побудови (а.с. 11-12). Відповідно до довідки наданої головою гаражного кооперативу «Автомобіліст» від 26.05.2014 року гараж [ADDRESS] належить на праві приватної власності гр. [PERSON] (а.с. 15). 12.06.2014 року [PERSON] звернувся з заявою до державної реєстраційної служби Гуляйпільського РУЮ Запорізької області щодо реєстрації його права власності на гараж [ADDRESS] (а.с. 16). Листом за № 03-20/84 від 02.07.2014 року реєстраційна служба Гуляйпільського РУЮ Запорізької області позивачу повідомили, що проведення державної реєстрації на підставі наданих ним документів не можливе і порадили звернутися до суду (а.с. 17). Довідкою виданою головою гаражного кооперативу «Автомобіліст» від 24.07.2014 року підтверджується, що [PERSON], [INFO], дійсно є членом вказаного гаражного товариства та станом на 1996 рік повністю вніс свій пайовий внесок за гараж [ADDRESS] та набув права власності на нього (а.с. 18). З положень статті 16 ЦК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію» пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. Згідно з ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член гаражного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів " член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому у користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчинювати щодо нього інші угоди, що не заборонені законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved