overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

10 липня 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями розташованого в с. Ольгопіль по вул. Ватутіна,101, Чечельницького району Вінницької області після покійної матері [PERSON], яка успадкувала його від покійного чоловіка, який в свою чергу успадкував від своєї першої покійної дружини. При звернені до нотаріальної контори їй було відмовлено в оформелені будинку в зв"язку з відсутністю на нього правоустановлюючих документів. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі по мотивах вказаних в позовній заяві. Представник Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області до суду не з`явився, однак надав заяву в якій просить, щоб справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 323817 [PERSON] померла 28 лютого 1994 року (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу покійної матері позивачки серія 1-АМ № 280604 [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7 ). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 093815 [PERSON] помер 02 червня 2000 року (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 277915 [PERSON] померла 02 січня 2014 року (а.с 10 ). Згідно заповіту від 17 вересня 2003 року [PERSON] заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON], тобто позивачці (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження № 0232926 батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно технічного паспорта на житловий будинок розміщеного в с. Ольгопіль по вул. Ватутіна,101 право власності на покійних [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано (а.с. 14-17). Таким чином, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

10 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту роботи в Мінському універмазі з 01.07.1982 року по 01.10.1991 рік та торгово-орендному підприємстві «Мінськ» з 01.10.9991 р. по 28.02.1995 р. Свої вимоги заявник обгрунтовує тим, що вона працювала у вищезазначені періоди на даних підприємствах, що підтверджується записами в трудові книжці. Встановлення даного факту необхідне для призначення пенсії. В судове засідання заявниця не з`явилась, до суду надала заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, свої вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що заявник [PERSON] з 01.07.1982 року по 01.10.1991 рік працювала в Мінському універмазі, а з 01.10.1991 року була переведена з Мінського універмагу до Торгово-орендного підприємства «Мінськ», де працювала до 28.02.1995 рік, що підтверджується записами в трудовій книжці. Відповідно до Наказу Головного управління торгівлі № 146 від 1991 року Державне госпрозрахункове підприємство Головного управління торгівлі Мінський універмаг з 01 жовтня 1991 року ліквідовано та визнано його правонаступником орендне підприємство «Мінськ». Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

10 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 20 вересня 2013 року Виконавчим комітетом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 02, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч. 6,7,8 ст. 128 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 20 вересня 2013 Виконавчим комітетом Ковпитської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 02 (а.с.4). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

10 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 360. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З серпня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, розірвавши шлюб, примирення в сім"ї не можливе. Відповідач в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 360. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З серпня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2015 року сторонам надавався строк для примирення, але останні його не використали та не примирились. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, позивач сімейних відносин не підтримує і поновлювати їх не збирається, подальше збереження сім'ї неможливе, спільне господарство не ведуть, строк для примирення який надавався сторонам не використаний. Посилання відповідача на ті обставини, що можливо зберегти сімейні відносини, суд оцінює критично, так як позивач категорично відмовся поновлювати відносини. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу за лишити - [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

10 листопада 2014 року позивач звернулась до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання позивач не з’явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Зазначила , що за час перебування у шлюбі з відповідачем народились дитина [PERSON] [INFO], який є повнолітнім та навчається в Державному вищому навчальному закладі « Київський механіко – технологічний коледж ». Позивачем оплачується проживання сина в гуртожитку. Крім того витрачаються кошти на придбання учбової літератури, продуктів харчування та одягу, проїзду до місця навчання. Відповідач працює оператором котельні в школі с. Владівка та в змозі надавати допомогу на час навчання сина. Відповідач в судове засідання не з’явився , направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані сторонами в межах позовних вимог доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов’язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов’язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв’язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], який навчається у Державному вищому навчальному закладі «Київський механіко – технологічний коледж ». Термін навчання становить по 30 червня 2016 року. ( арк..с.3,5). Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 “ Про судове рішення ”, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших осіб , не суперечить закону, тому визнання позову приймається судом. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень. У відповідності до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

10 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що позивач має неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково та не заперечував щодо сплати аліментів в розмірі ? частини, вказуючи при цьому, що надає матеріальну допомогу дитині. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 січня 2013 року, актовий запис № 81, Відділом державної реєстрації актів цивільного стан реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 6). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Жукотківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 440 від 09.11.2016 року (а.с. 8). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом без обмеження розміру частки. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо сплати аліментів, отже дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні позивач працює поліцейським в ГУ Національної поліції у м.Києві та має щомісячний дохід. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, є неповнолітньою, потребує матеріальної допомоги, а також стан здоров»я і матеріальне становище відповідача, що працює, інших утриманців не має, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів та утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Правових підстав для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частини в сукупності з дослідженими матеріалами справи в судовому засіданні не встановлено. З відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

10 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб укладений 10.11.2007 року з відповідачем [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить справу слухати за його відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 136, від якого народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини, хоча і проживають разом за однією адресою, але спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище ,,[PERSON]". Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

10 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 01 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року припинили шлюбні відносини. Шлюбні відносини не склалися з причини, за час спільного життя переконалися, що відсутні спільні інтереси, жили кожен своїм життям, не намагалися перейнятися проблемами іншого, крім того маємо різні погляди на побутові питання та сімейне життя, в результаті цього втратили почуття кохання та поваги один до одного. Спір про поділ майна відсутній. Дитина проживає з матір"ю. \~Позивачкою до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у його відсутність суду не надала. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 01 вересня 2007 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). З серпня 2013 року припинили шлюбні відносини. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Краснокутського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, в зв'язку з чим за захистом інтересів малолітньої дитини позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у його відсутність. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 09 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківської області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], а також те, що стягнень за іншими виконавчими листами у нього немає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

10 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 17 березня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 165. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [INFO]. Фактично шлюбні стосунки та сумісне проживання між ними припинені пів року тому через різні погляди на життя та сімейні обов"язки, відсутність взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 березня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №165, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved