Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи виконавчий комітет Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, Перша Лубенська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем його померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Піски Лубенського району Полтавської області. Після смерті батька відкрилася спадщина, зокрема на земельну частку (пай) площею 3,89 в ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0262818. Він разом з батьками проживав в с. Піски Лубенського району Полтавської області до 11 квітня 1984 року коли батьки розірвали шлюб, а потім він разом з матір`ю [PERSON] переїхали до іншого місця проживання. З батьком вони стосунки не підтримували, не спілкувались. Йому стало відомо, що батько проживав разом з відповідачкою. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 14.03.2013 року заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] з 1989 року по день його смерті [INFO] , як чоловіка та жінки без шлюбу задоволено. На підставі цього рішення відповідачка оформила спадщину на майно його батька, зокрема на земельну частку (пай) площею 3,89 в ум.кад.га. без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.10.2019 року рішення Лубенського міськрайонного суду від 14.03.2013 року скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду. В постанові зазначено, що спадкодавець [PERSON] має інших спадкоємців, зокрема сина [PERSON] , який має право прийняти спадщину. Про смерть батька він дізнався лише в цьому році. Так само йому не було відомо про те, що батько мав право на земельну частку (пай). На підставі викладеного позивач [PERSON] прохав суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29 травня 2013 року відповідачу [PERSON] у Першій Лубенській державній нотаріальній конторі за яким вона отримала у спадок земельну частку (пай) на території Войнихівської сільської ради, площею 3,89 в ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0262818. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, обгрунтовували їх обставинами викладеними в позовній заяві. [PERSON] пояснив, що знайомий його сповістив про смерть батька. Мати не казала, що батько помер. У нотаріальну контору після смерті батька він не звертався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні прохала відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , пояснила, що на підставі ст. 1268 ЦК України позивач після смерті батька спадщину не прийняв, а тому позовні вимоги є необгрунтованими. Скасування рішення суду не позбавляє права відповідача звернутись із позовом до суду, оскільки вона спадщину після його смерті прийняла. Представники третіх осіб виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, Першої Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явились, надали суду листи з проханням розглядати справу за відсутності їх представників, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2019 року, свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 05.12.1968 року. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі №539/646/13-ц від 14.03.2013 року встановлено факт проживання однією сім`єю відповідача [PERSON] та [PERSON] з 1989 року по день його смерті [INFO] , як чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2013 року спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] , спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної частки (паю), розміром 3,89 в ум.кад.га. без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належав померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0262818. Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.10.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2013 року скасовано, заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: виконавчий комітет Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, Перша Лубенська державна нотаріальна контора залишено без розгляду. Перша Лубенська державна нотаріальна контора листом від 02.07.2020 року повідомила, що спадкова справа по [PERSON] , який помер [INFO] відкрита за номером №238/2013. В спадковій справі мається заява про прийняття спадщини згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 14.03.2013 року та на видачу свідоцтва за законом від [PERSON] . Інші заяви про прийняття/відмову в спадковій справі відсутні. 29.05.2013 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,89 у ЕКСП „Сула" с. Войниха Лубенського району Полтавської області. При заведенні спадкової справи та перед видачею свідоцтва про право на спадщину 29.05.2013 року були зроблені пошуки: Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи ти видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) згідно даних яких заповіту від імені [PERSON] не було. Оскільки законних підстав відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса не було, єдиному спадкоємцю, який в установленому законом термін прийняв спадщину та подав всі необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом документи, [PERSON] , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Судом витребувано та досліджено спадкову справу №238/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області №1599 останнім місцем проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було [ADDRESS] . На час його смерті та на протязі 6 місяців після його смерті за цією адресою проживали і були зареєстровані: [PERSON] , яка і прийняла спадщину, яка складається із земельної частки (паю), розміром 3,89 в ум.кад.га. без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-627. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно постанови Верховного суду від 11.12.2019 року у справі №414/811/17 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Луганської області від 31 січня 2018 року залишено без змін. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 22 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Луганської області від 31 січня 2018 року, позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, у даній справі позивач спочатку звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області йому було надано додатковий строк для прийняття спадщини, тобто позивачем в даній справі було доведено, що він вступив у спадщину, а лише потім він звернувся до суду за захистом свого порушеного цивільного права. На відміну від правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду від 11.12.2019 року у справі №414/811/17, позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняв. Так, позивач з спадкодавцем не був зареєстрованим за однією адресою, разом із ним не проживав, а також не подавав до нотаріальної контори у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що встановлено в судовому засіданні та не оспорюється позивачем, а тому вважається таким, що не прийняв спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] . З часу смерті [PERSON] минуло понад 20 років. З огляду на вищевикладене, а також на те, що, хоча рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2013 року про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 1989 року по день його смерті [INFO] , як чоловіка та жінки без шлюбу, і скасовано, суд вважає, що позивач [PERSON] , який не прийняв спадщину після смерті спадкодавця, станом на час вирішення спору свого порушеного права відповідно до визначеного ним предмету позову, не довів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed