Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

До Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси звернувся\~ [PERSON] \~із заявою\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~заінтересована особа\~-Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області. Заява мотивована тим, що він є громадянином Російської Федерації, на даний час має намір отримати громадянство України за територіальним\~походженням на підставі того, що його дід по лінії матері [PERSON] народився [INFO] у селі Тарасівці Нижньо-Дуванського району Ворошиловградської області (тепер - село Тарасівка Троїцький район Луганської області), що на момент його народження входила до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки та є територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Вказував, що об`єктивно не може підтвердити місце народження діда, оскільки свідоцтво про його народження не збереглося. Зазначена обставина перешкоджає йому реалізувати своє право на набуття громадянства України. На підставі вказаного [PERSON] просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] народився [INFO] у селі Тарасівці Нижньо-Дуванського району Ворошиловградської області (тепер - село Тарасівка Троїцький район Луганської області), що на момент його народження входила до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки та є територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». 11 жовтня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив, в якому заінтересованою особою зазначено, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області із заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надавав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених в Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень № 215, отже заявник не використав всі передбачені законодавством можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суд із заявою про встановлення факту є передчасним. Крім того стверджує, що встановлення факту пов`язується зі спором про право, тому заяву про встановлення факту, відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 ЦПК України, слід залишити без розгляду. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] подану заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Погожий Д. В. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 травня 1976 року Палацом реєстрації народжень м. Ленінград. Згідно з копією довідки № 542 від 17.03.99, виданої Палацом одруження № 2 міста Санкт-Петербурга, у архіві указаного органу наявний запис про реєстрацію шлюбу № 2050 від 02.03.1975 між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище останньої після реєстрацію шлюбу - [PERSON] . Указаний шлюб розірвано. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 липня 1951 року. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом РАЦС Красногвардійського району Комітету у справах РАЦС Уряду Санкт-Петербурга 13.04.2010, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з архівною довідкою Державного архіву Луганської області Луганської обласної державної адміністрації від 29.04.2010 за № А-1142 в книзі реєстрації актів про народження по Тарасівській сільській раді Троїцького районного відділу РАЦС наявний запис про народження « [PERSON] », [INFO] , актовий запис № 4. Батьки « [PERSON] , [PERSON] ». Запис про народження № 4 РАЦС при Тарасівській сільській раді Першого Жовтневого району, Куп`янської округи містить наступну інформацію: « [PERSON] », дата народження [INFO] , місце народження «сл. Тарасів, Куп`янск. окр.». Батьки « [PERSON] , [PERSON] ». Відповідно до архівної довідки Державного архіву Луганської області Луганської обласної військово-цивільної адміністрації Луганської обласної державної адміністрації від 31.08.2020 за № Ро-137 постановою ЦВК СРСР від 5 листопада 1935 року місто Луганськ перейменовано у місто Ворошиловград. Указом Президії Верховної Ради УРСР від 5 березня 1958 року Ворошиловградську область перейменовано в Луганську і місто Ворошиловград у місто Луганськ. Указом Президії Верховної Ради УРСР № 2487-УІІ від 05 січня 1970 року місто Луганськ перейменовано в місто Ворошиловград і Луганська область у Ворошиловградську. Указом Президії Верховної Ради УРСР № 9169-ХІ від 4 травня 1990 року місто Ворошиловград перейменовано в місто Луганськ і Ворошиловградська область в Луганську. Відповідно до листа Державного архіву Луганської області Луганської обласної військово-цивільної адміністрації Луганської обласної державної адміністрації від 31.08.2020 за № А-136, наданого на запит [PERSON] від 29.08.2020 щодо надання архівної довідки про народження гр. [PERSON] , [INFO] , який народився у с. Тарасівка Купянського округу повідомлено, що метричні книги про народження та документи відділів державної реєстрації актів цивільного стану по населеним пунктам Луганської області були передані на державне зберігання до Держархіву по 1937 рік включно. У зв`язку з проведенням АТО/ООС зазначені документи залишилися на тимчасово непідконтрольній українській владі території у м. Луганську. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за умови, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Стаття 4 Конституції України визначає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ (далі - Закон). Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (у редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено, зокрема, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Відповідно до ч.1 ст. 8 Закон України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 28 Порядку 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пунуту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Метою встановлення факту, що має юридичне значення [PERSON] зазначив набуття (оформлення) громадянства України за територіальним походженням, вказавши на неможливість підтвердження факту народження свого діда на території України в інший спосіб. Положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Звертаючись до суду з даною заявою [PERSON] просив встановити факт народження його діда [PERSON] , який народився [INFO] , в с. Тарасівка Нижньо-Дуванського району Ворошиловградської області. Проте, як слідує із запису про народження № 4, складеного РАЦС при Тарасівській сільській раді Першого Жовтневого району Куп`янської округи «Танчик Васіль Міколаев» народився [INFO] , місце народження «сл. Тарасів, Куп`янск. окр.». Разом з\~тим,\~з відкритих\~джерел інформації\~встановлено,\~що станом на 12.01.1926 Тарасівка віднесена до Першого Жовтневого району Куп`янської округи. Нижньо-Дуванський район створено лише у 1933 році, куди була віднесена і Тарасівка. У 1938 році Нижньо-Дуванський район увійшов до складу Ворошиловградської області. Отже, станом на 12 січня 1926 року такий населений пункт як с. Тарасівка Нижньо-Дуванського району Ворошиловградської області ще не було створено, а відтак, встановлення факту народження особи на території, яка історично мала іншу назву, суперечить чинному законодавству. Доказів, які б свідчили про факт народження [PERSON] саме у селі Тарасівці Нижньо-Дуванського району Ворошиловградської області матеріали справи не містять. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Разом з тим, при вирішенні даної справи, суд не приймає до уваги доводи заінтересованої особи щодо наявності спору про право та зауважує, що прийняття рішення про встановлення факту народження особи на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявником громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, необхідних для отримання громадянства. Посилання заінтересованої особи на недотримання заявником порядку досудового врегулювання спору (звернення з відповідною заявою до органів ДМС України) не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Outcome: dismissed