Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

18.09.2013 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-25» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території в сумі 6735,80 грн., та відшкодування судового збору у розмірі 229,40 грн. Заочним рішенням від 19.12.2013 р. позовні вимоги були задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Житло-25» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 18.09.2010 р. по 31.08.2013 р. в сумі 3068,64 грн. та судовий збір у розмірі 104,51 грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.05.2015 р., за заявою відповідача [PERSON],вищевказане заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. За заявою представника позивача від 11.06.2015 р., ухвалою суду від 12.06.2015 року було замінено відповідача у справі з [PERSON] на [PERSON], тим самим заявлено позовні вимоги до останньої, як до власниці квартири, розташованої за адресою: пр. Будівельників, 109-40 м. Маріуполь. Після неодноразових уточнень позовних вимог, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на їх користь заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку і прибудинкової території, за адресою: пр. Будівельників, 109-40 м. Маріуполь, за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 5114,40 грн., 3% річних за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 376,40 грн., інфляційні витрати за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 4464,87 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у їх задоволенні. У разі задоволення позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності, про що також надала письмову заяву. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею нежитлового приміщення № 21,40 розташованого в будинку № 109 по пр. Будівельників в м. Маріуполі на підставі договору дарування нежитлового приміщення № 802 від 21.08.2009 р. /а.с. 122-123/, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24539200 від 23.11.2009 р. /а.с. 124/. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 7, ч. 6 п. 35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. (у редакції постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 року) власник квартири зобовязаний вчасно оплачувати послуги на утримання будинку та прибудинкової території та інші житлово-комунальні послуги. Як зазначено у ч.1 ст.4 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] будучи власницею нежитлового приміщення № 21,40 розташованого в будинку № 109 по пр. Будівельників в м. Маріуполі, не вносить плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2015 р. утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 5114,40 грн., борг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4464,84 грн. та 3% річних у розмірі 376,40 грн., що підтверджується наданими розрахунками. Судом встановлено, що фактично між сторонами існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і користування такими послугами, які витікають із зазначених вище нормативно-правових актів. Позивач виконав свої зобов'язання з надання таких послуг, а відповідачка, будучи споживачем цих послуг, свої зобов'язанні з їх оплати, не виконує належним чином. При цьому доводи відповідачки [PERSON], викладені у письмових запереченнях, суд не бере до уваги, оскільки той факт, що житлова квартири [ADDRESS] була реконструйована у промтоварний магазин, відповідно до рішення Маріупольської міської ради № 285/13 від 19.06.2002 р. /а.с. 47/, та на даний час є нежитловим приміщенням, не звільняє [PERSON] від виконання зобовязань, які витікають з утримання будинку і прибудинкової території. Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання по наданню комунальних послуг, має законні підстави вимагати від відповідачки оплати за надання цих послуг. Разом з тим ця заборгованість підлягає стягненню частково в межах строку позовної давності. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що зазначена справи перебуває у провадженні з 18.09.2013 р., однак, враховуючи, що перебіг позовної давності переривався залученням до участі у справі іншого відповідача, суд вважає необхідним обчислювати строк позовної давності саме з часу заявлення клопотання про залучення до участі у справі в якості відповідачки [PERSON] від 11.06.2015 р. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності у три роки, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 11.06.2012 р. по 30.09.2015 р. в сумі 3380,36 грн., 3% річних за період з 11.06.2012 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 163,02 грн., інфляційні витрати за період з 11.06.2012 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 2677,24 грн., а всього 6220,62 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з платіжного доручення, розмір сплаченого судового збору складає 229,40 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 152,55 грн.

Outcome: partial