Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-21 00:00:00

3 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку по вказаній адресі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу № 5235 від 03.12.2010 року. Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстровано три особи, а саме: вона - [PERSON], її дочка - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являвся. Цей факт підтверджується актом обстеження житлово-експлуатаційної організації № 66, а також можуть підтвердити сусіди. В свою чергу відповідач, який не проживає у квартирі за зазначеною адресою, втратив право користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад два роки. Також, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача. Тому позивач вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом, з приводу визнання відповідача таким, що втратив право користування квартири. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутністю. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети "Слобідський край». За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу № 5235 від 03.12.2010 року та технічного паспорту на квартиру (а.с.5,6,7-9). Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 66 від 28.04.2015 року разом з позивачем у зазначеній квартирі зареєстровано три особи: позивач - [PERSON], її дочка - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с. 11). Однак, відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являвся. Цей факт підтверджується актом обстеження житлово-експлуатаційної організації № 66 (а.с.10). У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача. Позивач вимушена сама сплачувати комунальні послуги за квартиру, які нараховуються і на відповідача [PERSON] У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають у цьому будинку та тісно спілкується з позивачкою. Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача. За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих доказів у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] без будь-яких поважних причин не мешкає за місцем реєстрації, не використовує житло за його призначенням, не приймає ніякої участі у сплаті за квартиру і комунальні послуги. Він формально зберігає паспортну реєстрацію в спірній квартирі, тим самим порушує права власника щодо користування, володіння та розпорядження власністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72 ЖК України та ст. 405 ЦК України ). Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного й

Outcome: approved