Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Глухівської міської ради (далі - відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай) загальною площею 2,59 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Глухівської міської ради (колишньої Дунаєцької сільської ради) Шосткинського (колишнього Глухівського) району, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0116444, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 16.01.1997 за № 8, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ ім. Щорса, від 18.02.1997 під № 710. За життя мати не розпорядилася своїм майном, заповіту не склала. Він є її спадкоємцем першої черги за законом та прийняв спадщину. шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви у встановлений законом шестимісячний строк. Інших спадкоємців не має. Однак постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа) - Сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] , який було втрачено. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, при ним надіслано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - Глухівської міської ради у підготовче судове засідання також не з`явився, при цьому ним подано заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що не заперечує проти позову [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області у віці 81 року померла [PERSON] (а.с.7). Згідно повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 28.02.2020 за вих. № 17/133-20, на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 8 від 16.01.1997 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) СМ № 0116444 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САТЗТ ім. Щорса за № 710 від 18.02.1997. Розмір земельної частки (паю) складав 2,59 умовних кадастрових гектар. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається (а.с.11). Відповідно до довідки про склад сім`ї спадкодавця, виданої Дунаєцькою сільською радою Глухівського району Сумської області за вих. №02-39/393 від 28.03.2018, на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , проживала і була зареєстрована одна (а.с.9). За змістом довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Дунаєцької сільської ради № 02-39/395 від 28.03.2018 місцем проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 18.06.1985 по [INFO] (по день смерті) (а.с.10). Позивач прийняв спадщину матері [PERSON] шляхом подання заяви від 22.06.2004 до нотаріальної контори (а.с.8). Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64327224 від 13.04.2021, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена спадкова справа під № 114 від 22.06.2004 (а.с.14). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64327239 від 13.04.2021, інформація щодо реєстрації заповіту [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.15). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернувся до державного нотаріуса Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області Сіманенко Т.П., однак постановою нотаріуса від 10 червня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області Сіманенко Т.П. від 10 червня 2020 року, підтверджується факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право на земельну частку (пай) (а.с.12). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 „Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином судом встановлено, що померлій [INFO] [PERSON] , дійсно на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0116444 належала земельна частка (пай) розміром 2,59 умовних кадастрових гектар. Однак, оригінал вказаного сертифікату був втрачений, про що в газеті «Глухівщина» № 4 від 26 січня 2018 року було опубліковане відповідне оголошення (а.с.13). Також, судом встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем після смерті матері, однак через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, що складається з вищевказаної земельної частки (пай), який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним право на земельну частку (пай), як на спадщину після померлої [PERSON] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved