Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 1-2), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 28), просить: - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини; - присудити аліменти за минулий час на його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , одержані відповідачем з жовтня 2019 по квітень 2020 включно; - зупинити виконання за виконавчим документом стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2009; - визнати виконавчий документ про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2009 таким, що не підлягає виконанню; - звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] , згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2009. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що він уклав шлюб в 2009 з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Пояснює, що дитина проживає разом з ним з грудня 2019, що підтверджується встановленими обставинами Городнянським районним судом Чернігівської області при прийнятті заочного рішення 26.02.2020 по справі № 748/2895/19, в тому числі і висновком органу опіки і піклування Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 11.02.2020. Шлюб між сторонами розірвано 17.11.2010 року. Стверджує, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 17.09.2019 року припинила утримувати дитину, не бере участі у вихованні та утриманні їхньої спільної дитини; дочка втекла від неї [INFO] і приїхала електричкою в Чернігів, 18.09.2019 влаштована службою у справах дітей до санаторію «Зелений гай». Вказує, що відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень він один не зможе забезпечити, тому мати, яка є здоровою, молодою та працездатною, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу). Зазначає, що він перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за період з травня 2019 по жовтень 2019 склав 7236,20 грн.; з пенсії відраховуються аліменти на даний час на користь відповідача (про що встановлено при розгляді справи № 748/2895/19 та зазначено в заочному рішенні від 26.02.2020 Городнянського районного суду Чернігівської області, згідно наданої ним довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 04.11.2019 і не витрачаються на дитину). Також, судом встановлено і зазначено в рішенні, що відповідачка не цікавилась дитиною і її здоров`ям під час перебування останньої в дитячому закладі і після, батько в грудні 2019 забрав дочку на проживання до себе; станом на 26.02.2020 відповідачка отримує від позивача аліменти на дитину, кошти за призначенням не використовує, дитину не утримує; з липня по грудень 2019 були утримані аліменти у загальній сумі 3842,40 грн. 19.03.2020 року він звернувся до Чернігівського відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) для отримання довідки про суму отриманих аліментів відповідачем, але його не пустили, повідомили, що карантин. Тому 20.03.2020 була надіслана заява електронною поштою про отримання довідки, яка після отримання буде одразу надана суду. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про місце та час розгляду справи повідомлялась у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що від шлюбу, розірваного сторонами 17 листопада 2010 року (а.с. 4), сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , батьками якої вони являються (а.с. 7). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2009 року по справі № 2-2759/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2020 року по справі № 748/2895/19 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації та проживання її батька - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-15). У вказаному судовому рішенні зазначено, що дослідженням рішення виконкому Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 16.10.2019 року №306 „Про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] , 1990 р.н., по відношенню до своєї малолітньої доньки [PERSON] , 2008 р.н., с. Гірманка" встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: зловживає спиртними напоями, харчування в дуже обмеженій кількості, родина не забезпечена дровами і не готова до опалювального періоду, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини. В родині існує загроза скоєння фізичного, психологічного насильства над дитиною. Дівчинка періодично самовільно залишає постійне місце проживання. Складні життєві обставини та зловживання алкоголем матір`ю негативно впливають на процес виховання, навчання, розвитку малолітньої дитини [PERSON] . На засіданні виконавчого комітету був присутній батько дитини [PERSON] , матір дитини на засідання виконкому не з`явилася. Виходячи з цього, виконавчий комітет селищної ради вирішив рекомендувати матері на час подолання нею складних життєвих обставин помістити доньку [PERSON] , [INFO] , до соціально реабілітаційного центру обласної служби у справах дітей. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з батьком, який приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини, позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ і отримує пенсію по інвалідності. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] судом відповідно до ст. 182 СК України враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення, і приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки має відповідати 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати норми ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з грудня 2019 року дитина проживає з батьком [PERSON] та повністю перебуває на його утриманні, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про звільнення від сплати аліментів на користь [PERSON] згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2009 року. Згідно ч. 2, ст. 191, ст. 194, 199 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього в їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років; аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Доказом того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, є позов від 06.11.2019 року Чернігівського районного суду м. Чернігова про звільнення від сплати аліментів, про звільнення від сплати аліментів відповідачка не заперечувала, згідно заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2020 року. Враховуючи наведене, частковому задоволенню також підлягає вимога позивача щодо присудження аліментів за минулий час на його користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , одержані відповідачем з жовтня 2019 по квітень 2020 включно. Щодо вимоги позивача про визнання виконавчого документа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення у справі № 2-2759/09 від 30 вересня 2009 року, таким, що не підлягає виконанню, то дана вимога не може бути задоволена судом, в силу положень ст. 432 ЦПК України. Отже, розгляд питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в порядку позовного провадження, чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на відповідача. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial