Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

[PERSON] у поданій\~нею до\~суду позовній\~заяві до Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк», треті особи - Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], Костянтинівський міськрайонний відділ виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, - в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №855 від 06.02.2017 р., про стягнення грошових коштів у сумі 123213, 36 грн. з громадянки [PERSON] за кредитним договором №б/н від 14.10.2008 р., укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк» - правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк, пославшись на таке: 17.07.2017 р. Костянтинівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 54266942 про примусове виконання виконавчого напису №885 від 06.02.2017 р., складеного нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса на підставі ст.ст.34 ч.1 п.19, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» пропонується стягнути: -грошові кошти в сумі 123213 (сто двадцять три тисячі двісті тринадцять) грн. 36 коп. з громадянки [PERSON], які є її боргом за Кредитним договором №б/н від 14.10.2008 р., укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»; -задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі: -залишок заборгованості за тілом кредиту -12192,26 грн.; -залишок заборгованості за відсотками - 99046,65 грн.; -пеня та комісія - 3250,00 грн.; -штраф - 5724,45 грн., що всього становить 120213 (сто двадцять тисяч двісті тринадцять) грн.36 коп. Строк, за який провадиться стягнення - вісім років один місяць шістнадцять днів, а саме з 14.10.2008 р. по 30.11.2016 р. Виконавчий напис має бути пред'явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення, згідно зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 06.02.2017 р. Старший державний виконавець Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального юстиції у Донецькій області [PERSON], відкривши виконавче провадження за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, розпочала процедуру накладення стягнення на квартиру, яка належить їй на праві власності за адресою: м. Костянтинівка, вул. Островського, 312-3, і є єдиним її місцем проживання. На даний час вищевказана квартира виставлена на публічні торги в порядку, передбаченому діючим законодавством. Що стосується самого виконавчого документу, за яким відкрито виконавче провадження, зауважила, що дійсно на підставі постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в переліку є посилання на стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: Розділ 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Після того, як старший державний виконавець розпочав виконавче провадження, він надав їй копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.07.2017 р. та копію акту опису та арешту майна. Вважає, що вимоги стягувача та вимоги за виконавчим написом нотаріуса не є безспірними. Виходячи зі змісту виконавчого напису та враховуючи вимоги законодавства, нотаріус при складанні свого документу не вказав, чи надавалися йому оригінал кредитного договору б/н від 14.10.2008 р. між ПАТ [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON], а також чи надавалася засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідач, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повісткою, явку представника у судове засідання не забезпечив, причини своєї неявки не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав, тому за ч.1 ст.280 ЦПК суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечували. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення (а.с.46-48), в яких зауважила на такому: Позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, через те, що нотаріусу не подано оригіналу кредитного договору та виписки по рахунку боржника, а також з огляду на відмінність сум заборгованості, які містяться в письмовій вимозі від сум, які зазначені у виконавчому написі. Але, на її думку, ці обставини не є підставою для скасування виконавчого напису. Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутність заборгованості або наявність боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Таким чином, тільки той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. Посилання позивача щодо ненадання їй оригіналу кредитного договору та виписки по рахунку боржника не заслуговують на увагу, оскільки відповідні докази були надані їй представником стягувача разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Щодо відмінності сум, зазначених у письмовій вимозі та виконавчому написі, зауважила на такому: Згідно з підпунктом 5.3. пункту 5 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 №296/5, якщо за борговим\~документом необхідно\~провести стягнення\~частинами,\~виконавчий напис\~за кожним\~стягненням може\~бути зроблений\~на копії\~документа або на виписці з особового рахунку боржника. Як зазначено в поданій банком заяві на вчинення виконавчого напису, ПАТ «КБ Приватбанк» просив стягнути борг частинами та вчинити виконавчий напис на копії кредитного договору, а оскільки виконавчий напис не вміщується на вказаній копії чи на виписці, його було вчинено на окремому аркуші, що прямо передбачено законом. Щодо неподання кредитного договору, зауважила, що подана ПАТ КБ «Приватбанк» заява, підписана боржником разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному веб-сайті банку) складають кредитний договір, отже посилання позивача на неподання їй кредитного договору спростовуються даними фактами. Те ж саме стосується і виписки по рахунку боржника, оригінал якої був наданий їй ПАТ КБ «Приватбанк» разом з іншими додатками до заяви на вчинення виконавчого напису. «Безспірність» в розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згадуваних вище правовідносин. Також послалася на висновок науково-правової експертизи, зокрема, з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М.Корецького Національної академії наук України №126/581 від 12.12.2016 р. Отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання в позовній заяві на необхідність його скасування не заслуговують на увагу. Позивач жодним чином не оскаржує розмір заборгованості, не наводить доказів відсутності заборгованості чи її меншого розміру. Тобто будь-які підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні, адже жодні цивільні права позивача не були порушені. Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника, будь-яких пояснень щодо позову суду не надав. Зясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Відповідно до\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно з п.10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 р. однією з обєктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано предявлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, зясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це повязано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає. Судом встановлено: 06 лютого 2017 року за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального міського округу [PERSON] запропоновано на підставі цього виконавчого напису стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2008 р. в розмірі 120213,36 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12192,26 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 99046,65 грн., пені та комісії у розмірі 3250,00 грн., штрафу у розмірі 5724,45 та витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 3000,00 грн. Зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, становить вісім років один місяць шістнадцять днів, а саме з 14.10.2008 р. по 30.11.2016 р. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 06.02.2017 р. (а.с.13). Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, безспірність суми у вчиненому виконавчому написі стороною відповідача не доведена. Будь-яких заперечень проти позовних вимог суду не надано. Так, суд вважає спірним нарахування відповідачем пені та штрафів, виходячи з такого: Так, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка була чинна на час вчинення оспорюваного виконавчого напису\~було передбачено, зокрема п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Стороною відповідача, третьою особою не зазначено та не доведено дотримання при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог зазначеної Постанови. При цьому суд не приймає в якості доказу безспірності суми у вчиненому нотаріальному написі висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені [PERSON] Національної академії наук України від 12.12.2016 р. (а.с.61-77),оскільки таки висновки носить рекомендаційний характер і, крім того експертиза проведена не у звязку з вчиненням оспорюваного нотаріального напису. Виходячи з наведеного, суд дістає висновку, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved