Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

09 січня 2014 року [PERSON], яка діє також як законний представник неповнолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовом до Макіївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю „Ремжитлобуд" про визнання права користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє також як законний представник неповнолітнього [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги, на обгрунтування яких послалася на факти і обставини, викладені у заяві, та зазначила, що з 1986 року її матір [PERSON] працювала маляром у ТОВ „Макіївжитлобуд". За рішенням адміністрації цього підприємства у 1989 році [PERSON] та членам її родини: чоловіку - [PERSON], та дочкам: їй - [PERSON] та [PERSON], з метою поліпшення житлових умов проживання була надана у тимчасове користування кімната [NUMBER] у гуртожитку підприємства за адресою: [ADDRESS]. З моменту надання житлового приміщення її матір [PERSON] разом з вищеназваними членами своєї родини, вселилася у вказану кімнату, де постійно проживали до 2006 року. В 2006 році звільнилися кімнати [NUMBER] та [NUMBER] в які за заявою [PERSON] та з дозволу адміністрації вселилась вона - [PERSON] разом зі своїм чоловіком, а мати, батько, сестра та чоловік останньої залишилася проживати в кімнаті [NUMBER]. З 2006 року по і по теперішній час вона разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], постійно проживає в спірному приміщенні, оплачує комунальні послуги, зробила у ньому капітальний ремонт та поліпшила умови свого проживання. У подальшому будинок, в якому розташовані зазначені кімнати, було виключено з числа відомчого житла та передано в комунальну власність міста. Як виявилось відповідні рішення адміністрації та профспілкового комітету попереднього власника не збереглися. Оскільки їх вселення до житлового приміщення було проведено з дозволу попереднього власника житла, однак воно, незважаючи на відсутність ордеру, є законним. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею та її неповнолітнім сином [PERSON] право користування житловим приміщенням, що складається з двох кімнат за [NUMBER] та [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS]. Представники Макіївської міської ради: спеціаліст 1 категорії, юрисконсульт відділу з юридичної роботи управління міського житлово-комунального господарства Макіївської міської ради Малофєєнко Н.Ю., та головний спеціаліст, юрисконсульт відділу з юридичної роботи управління міського житлово-комунального господарства Макіївської міської ради Кононов Ю.В., які діють на підставі довіреності юридичної особи, позовні вимоги [PERSON] не визнали і заперечуючи проти позову, в судовому засіданні пояснили, що позивачка в спірне жиле приміщення вселилися з порушенням встановленого законом порядку - за відсутністю ордера, тому не може набути право на користування цим житлом. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Ремжитлобуд» - юрисконсульт Богославський О.П., який діє на підставі довіреності юридичної особи, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] і вважав можливим визнати за позивачкою та її неповнолітнім сином право користування спірним житловим приміщенням, оскільки [PERSON] все своє життя проживає у житловому будинку [ADDRESS] та більше 7 років постійно мешкає у спірному житловому приміщенні, сплачує комунальні послуги, зробила в ньому ремонт та підтримує його в належному стані. Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Одним зі способів реалізації вказаного права є надання житла в користування за договором найму (оренди). Жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду, як визначено статтею 52 ЖК Української РСР надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON] з 20 листопада 1986 року працювала маляром-штукатуром 3 розряду в будівельному управлінні № 5 треста „Макіївжитлобуд», яке з 17 квітня 1995 року змінило найменування на будівельний підрозділ № 5 товариства з обмеженою відповідальністю «Макіївжитлобуд». В 1989 році товариством з обмеженою відповідальністю „Макіївжитлобуд" [PERSON] та членам її родини, якими та той час були: чоловік - [PERSON], діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON] з метою поліпшення житлових умов без прописки, з оплатою за комунальні послуги, була надана кімната [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] разом зі своєю родиною у вищенаведеному складі в 1989 році вселилася в вищеназване жиле приміщення. Ордер на житлове приміщення не видавався. У зв*язку з реєстрацією 26 січня 2007 року шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». В 2006 році, за заявою [PERSON] та за згодою адміністрації підприємства з метою поліпшення житлових умов дочці останній - [PERSON] були надані у користування кімнати [NUMBER] та [NUMBER] у будинку [ADDRESS]. З цього часу [PERSON], її чоловік [PERSON] вселилися у вищевказані кімнати де позивачка разом з неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO], проживає по теперешній час. Ордер на житлове приміщення не видавався. Рішенням виконавчого комітету Макіївської міської ради № 756 від 06 грудня 2000 року об'єкти житлово-комунальної сфери, у тому числі будинок [ADDRESS], передано в комунальну власність Макіївської територіальної громади. Після реорганізації комунальних підприємств «Хімік» та «Металург», вказаний будинок відповідно до рішення Макіївської міської ради № 39/23 від 30 вересня 2008 року безоплатно було передано на баланс товариства з обмеженою відповідальністю «Ремжитлобуд». Зазначене підприємство на підставі договору від 31 травня 2012 року з управлінням міського житлово-комунального господарства Макіївської міської ради надає послуги з управління та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій Кіровського району міста Макіївки. Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремжитлобуд» з [PERSON] було фактично укладено договір найму спірних кімнат, про що свідчить відкриття особистих рахунків [NUMBER] та [NUMBER]. За даними цих рахунків в кімнатах [NUMBER] та [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] мешкають без реєстрації. Рішення власника відомчого житлового фонду про виділення позивачці спірного жилого приміщення, яке складається з двох кімнат є адміністративним нормативно-правовим документом, якому притаманні ознаки ордера на жиле приміщення. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду у відповідності до положень частин 1 і 2 статті 61 ЖК Української РСР здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 ЖК). З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідно до вказаного договору, наймодавець надав наймачу [PERSON] та членам її сім'ї у користування кімнати [NUMBER] та [NUMBER], розташовані в будинку [ADDRESS]. Позивачка систематично сплачує послуги житлово-комунальних підприємств з утримання спірних кімнат. За час проживання у вищевказаних кімнатах позивачка провела їх капітальний ремонт підтримує їх в належному для проживання стані, що підтверджено актами ТОВ «Ремжитлобуд» від 24 лютого 2014 року. Технічний стан житлового будинку [ADDRESS] відповідає санітарним та технічним вимогам, для мешкання придатний, потребує ремонту конкретних конструктивних елементів, що підтверджено комісійним актом обстеження його стану від 24 січня 2014 року, затвердженим рішенням виконкому Макіївської міської ради від 13 лютого 2014 року № 107. Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У пункті 12 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом. Норми глави 2 ЖК Української РСР, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, вказаного застереження не містить. Сторони визнали наявність між ними фактичних договірних правовідносин з найму житла та не заявляли про недійсність вказаного правочину. Попередній та нинішній власники житлового будинку - товариство з робмеженою відповідальністю „Макіївжитлобуд" та територіальна громада міста Макіївки в особі Макіївської міської ради не оспорювали факт правомірності вселення позивачки, не ініціювали у встановленому законом порядку питання про незаконність її проживання в спірних кімнатах та виселення позивачки. Доводи представників відповідачів Малофєєнко Н.Ю. та Кононова Ю.В. на те, що позивачка вселилися в спірне жиле приміщення з порушенням встановленого законом порядку - за відсутністю ордера, судом не приймається до уваги. В судовому засіданні встановлено і це не заперечувалось сторонами, що позивачка з 1989 року разом з батьками проживала в кімнаті [NUMBER] у житловому будинку [ADDRESS]; з 2006 року, тобто більше 7 років постійно проживає в спірному жилому приміщенні, її вселення в кімнати відбулося на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету відкритого акціонерного товариства «Макіївський металургійний комбінат», ордер на спірне приміщення не видавався. Між [PERSON] та ТОВ «Ремжитлобуд» був фактично укладений договір найму спірних кімнат, про що свідчить особові рахунки [NUMBER], [NUMBER], позивачка сплачує послуги, які надаються житлово-комунальними установами по утриманню спірної квартири. Матеріалами справи встановлено, що позивачка іншого житла, крім спірних кімнат, не має. Будинок [ADDRESS], де позивачка зареєстрована, належить її батьку - [PERSON], і у цьому будинку позивачка ніколи не проживала. Згідно інформації Голови КСОН „Нові Плани" Семенчук І.І. жодних будівель за адресою: [ADDRESS] не виявлено. Разом з тим, як зазначила позивачка, спірні кімнати виділялись її матері та їй в гуртожитку, розташованому у будинку [ADDRESS]. Правовий режим надання, користування жилою площею в гуртожитку регулюється статтями 127-131 Житлового кодексу України, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986р. №208, Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008р. № 500-VI. Гуртожиток - це жила будівля, що зареєстрована у виконавчому органі відповідної ради чи державної адміністрації і відповідає певним вимогам, де громадянам, у зв*язку з трудовими відносинами або навчанням у навчальному закладі освіти, за спеціальними ставками оплати згідно з ордером, виданим власником гуртожитку, надаються у тимчасове користування жила площа, меблі та інші предмети домашнього вжитку і культурно-побутового призначення. У разі відсутності у будинку статусу гуртожитку його використання як гуртожитку є порушенням вимог чинного законодавства про порядок вселення у жилі будинки. Приписами частини 2 статті 137 Житлового кодексу України та пункту п. 5 Примірного положення про гуртожитки визначено, що жилі будинки повинні реєструватися як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів. Зі змісту вищенаведених норм витікає, що без належної реєстрації житловий будинок не може бути визнаний гуртожитком. Відповідно до роз*яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р. (із змінами і доповненнями), вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з*ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач. Для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санепідстанції на його заселення як гуртожитку; чи зареєстрований він як гуртожиток у виконкомі районної, міської, районної в місті ради; чи видавався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян, чи є штати для обслуговування гуртожитку, як оплачується проживання тощо. Слід враховувати, що гуртожитками є також спеціально побудовані підприємствами, установами, організаціями жилі будинки для малосімейних, щодо яких адміністрацією і профспілковим комітетом до початку будівництва прийнято рішення про їх використання як сімейних гуртожитків і вони зареєстровані у виконкомі як гуртожитки. Разом з тим судом під час розгляду справи встановлено, що будинок [ADDRESS] як гуртожиток у виконкомі Макіївської міської ради не зареєстрований. Дослідженням у судовому засіданні інвентарної справи на багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS], встановлено відсутність даних про його реєстрацію у якості гуртожитка або прийняття адміністрацією ТОВ «Макіївжитлобуд» рішення про використання цього багатоквартирного житлового будинку в якості гуртожитка. З тексту рішення виконавчого комітету Макіївської міської ради № 756 від 06 грудня 2000 року убачається, що в комунальну власність територіальної громади міста Макіївки передано жилий фонд ТОВ «Макіївжитлобуд» згідно до затвердженого акту прийому-передачі. Згідно зведеного акту прийому-передачі житлового фонду ТОВ «Макіївжитлобуд» в комунальну власність передано двоповерховий житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 400 кв.м., балансовою вартістю 68020 грн. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що будинок [ADDRESS] в установленому законом порядку не набув статусу гуртожитку, а тому визнає, що він є житловим будинком. Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами відповідно до правил статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, виходячи із встановлених в статтях 8 і 47 Конституції України принципів верховенства права і непорушності права на житло, дійшов висновку, що позивачка з 2006 року і до теперішнього часу проживає у спірному житловому приміщенні - кімнатах [NUMBER] та [NUMBER], розташованих в будинку [ADDRESS], на законних підставах, що випливає з договору найму жилого приміщення, недійсність якого прямо законом не встановлена та не оспорюється власником житла, а тому позовні вимоги щодо визнання за нею права користування вказаним житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved