Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, яку мотивував тим, що 12 листопада 2010 року помер батько позивача - [PERSON]. 18 квітня 2001 року його батьком було складено заповіт, який був посвідчений нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за №545, відповідно до якого належний йому будинок в м.Рахів, вул.Б.Хмельницького, 73/1, в цілій частині заповів заявнику - [PERSON]. Заявник, як спадкоємець за заповітом фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спадковому будинку по день смерті заповідача та й надалі залишається проживати в ньому. Державним нотаріусом Рахівської держнотконтори було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, а свою відмову нотаріус мотивував тим, що він не надав достатньо доказів для підтвердження прийняття спадщини. Вважає, що така відмова нотаріуса суперечить вимогам спадкового права, у зв'язку із чим змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття ним спадщини. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що до суду з'явитися не може, у зв'язку з чим просить справу розглянути у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи - Рахівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з'явився, міський голова м.Рахів надав суду заяву, де просить справу розглянути без їхнього представника, заявлені вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно заповіту від 18 квітня 2001 року, складеного [PERSON], [INFO], останній зробив наступне розпорядження: належну йому на праві власності жилу квартиру, що знаходиться в м.Рахів, по вул.Б.Хмельницького, 73/1, Закарпатської області, заповів своєму синові - [PERSON]. [PERSON] помер 12 листопада 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №110461. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Довідкою Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області № 2783 від 01 червня 2016 року стверджено, що [PERSON] дійсно проживав з батьком [PERSON] з 18.12.1961 року до дня смерті батька - 12.11.2010 року. Звернення заявника до суду із заявою про встановлення юридичного факту зумовлено тим, що мають місце певні правові обставини, які підлягають доказуванню в судовому порядку шляхом прийняття відповідного судового рішення, та докази на які, не приймаються нотаріальною конторою. За ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання з батьком, але його встановлення породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням його місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] на день смерті останнього, а отже факту прийняття заявником спадщини. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved