Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

20 грудня 2019 року [PERSON] (далі - також заявник) звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт народження дитини посилаючись на те, що [INFO] в смт. Леніне, Ленінського району, Автономної Республіки Крим у нього та громадянки України [PERSON] народилася дитина жіночої статі (далі - також дитина), про що 17 грудня 2019 року було видане медичне свідоцтво про народження (далі - також заява). Суд, викладаючи позицію заявника, стисло зазначає таке. Заявник подання заяви обґрунтовує тим, що він звернувся до Іванівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - також заінтересована особа) з заявою про державну реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтва про народження державного зразку, проте у державній реєстрації народження дитини йому було відмовлено. Підставою відмови став факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, а надані заявником документи відповідно яких проводиться реєстрація не встановленого зразка. Заявнику потрібно встановлення факту народження дитини для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Заінтересованою особою пояснення до суду не подані. Учасниками справи подані в письмовій формі такі заяви, клопотання. Заявник не з`явився у судове засідання, проте надав до суду заяву в якій пояснив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 12). Представник заінтересованої особи не з`явився в судове засідання, направив до суду телефонограму в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 18). Суд вчинив такі інші процесуальні дії. Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 20 грудня 2019 року заява була залишена без руху, а заявнику надано строк для усунення недоліків. 23 грудня 2019 року заявник подав до суду відповідну заяву про усунення недоліків з доданими документами, сплатив суму судового збору, чим виконав у встановлений строк вимоги процесуального закону. Призначив справу до судового розгляду по суті на 23 грудня 2019 року. Суд, з приводу неявки в судове засідання учасників справи, зазначає таке. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст.223 ЦПК України). Висновки суду щодо неявки учасників справи в судове засідання. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, які подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, забезпечивши учасникам справи сприяння в реалізації ними прав щодо своєчасного, всебічного, повного, об`єктивного встановлення обставин, які мають значення для справи, вирішив справу на підставі таких фактичних обставин та доказів на їх підтвердження. Заявник, згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2007 року Іванівським РВ ГУМВС України в Одеській області, народився [INFO] , уродженець села Шерове, Іванівського району, Одеської області, зареєстрований в будинок [ADDRESS] (а.с. 4). [PERSON] , згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого 27 вересня 2013 року Ленінським РВ ГУ ДМС України в АР Крим, народилася [INFO] , уродженка селища Леніне, Ленінського району, АР Крим, зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.6). 24 вересня 2013 року заявник та [PERSON] (далі - також дружина) уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1748 (свідоцтво про шлюб, а.с. 7). З медичного свідоцтва про народження серії 3512 № 031959 виданого 17 грудня 2019 року вбачається, що [INFO] о 13 годині 34 хвилини у селищі Леніне, Ленінського району, Автономної Республіки Крим виданого органом, який не підконтрольний державній владі України дружина народила у стаціонарі дитину жіночої статі (далі - свідоцтво, а.с. 8). 19 грудня 2019 року заінтересованою особою повідомленням № 1213/64-34 «Щодо неможливості видачі свідоцтва» заявнику відмовлено в реєстрації народження дитини, оскільки свідоцтво видане органом на тимчасово окупованій території діяльність якого вважається незаконною, а для підтвердження факту народження дитини пред`явлено медичні документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» (а.с. 9-10). Суд, застосовує норми процесуального права виходячи з такого. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України). Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (пунктом 7 частини 1 статті 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України). Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені (стаття 317 ЦПК України). Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (частина 1 статті 317 ЦПК України). У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків (частина 3 статті 317 ЦПК України). Суд, застосовує норми матеріального права виходячи з такого. Частиною 4 статті 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина 1 статті 144 Сімейного кодексу України). Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України (стаття 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (пункти 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян частина 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (пункти 2, 3, 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території (частина 1 статті 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження ( частини 1, 8 статті 7 Закону України «Про громадянство України»). Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 затверджена форма медичного свідоцтво про народження (форма № 103/о) та інструкції щодо її заповнення та видачі. Медичне свідоцтво про народження видається будь-кому з батьків або іншим особам, які провадитимуть реєстрацію народження дитини, усіма закладами охорони здоров`я, де приймаються пологи або рішення суду про встановлення факту народжені дитини на території України. Суд, встановивши зазначені фактичні обставини, та зміст неоспорюваних прав, беручи до уваги думку учасників справи дослідивши докази, застосовуючи зазначенні в рішенні норми права, вирішуючи справу, виходив з таких мотивів. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. Заявник не може реалізувати своє немайнове право, оскільки заінтересована особа, з підстав народження дитини на окупованій території України не спроможна створити умови для його здійснення входячи з документів не встановленого зразка, виданих незаконним органом. Заявник має право на звернення до суду в порядку окремого провадження для підтвердження наявності зазначеного факту, так як без цього він не буде мати можливість захистити свої права та дитини. Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Такі відомості про народження дитини відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що у свою чергу не забезпечує виконання того, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались вважаються недійсними. Тому, свідоцтво, видане органом, який непідконтрольний державній владі України на території Автономної Республіки Крим, є недійсним і не створює правових наслідків. Судом при наданні оцінки свідоцтва, як доказу береться до уваги, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка не діє у відповідності з українським законодавством, однак де-факто існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Суд не визнає зазначений акт окупаційної влади, а встановлення в обмеженому контексті фактів, які мають значення для громадян України, що проживають на окупованій території України ніяким чином не легітимізує таку владу. Суд, при виборі застосованих у рішенні норм права, враховує такі висновки. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі судам нижчих рівнів про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження - або смерті особи на тимчасово окупованій території України від 15.01.2016 № 9-1130/0/4-16 надані рекомендації, що документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), які знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Суд застосовує при розгляді справи таку практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). ЄСПЛ, у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», зазначає, таке: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У результаті, суд вважає, що дійсно у заявника для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. Зрештою, суд зазначає, що оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилася, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження дитини у подружжя. З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що заяву належить задовільнити та з метою захисту прав і свобод громадян України, якою є донька заявників, встановити факт народження дитини, що надає можливість отримати громадянці України свідоцтво про народження, батьками якої є громадяни України, виданого державним органом України. Суд, вирішуючи про розподіл судових витрат зазначає таке. Виходячи з порядку розгляду справ окремого провадження встановленого частиною 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Суд, допускаючи негайне виконання судового рішення виходив з такого. З огляду на положення статті 18, частини 2 статті 319 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України (пункт 8 частини 1 статті 430 ЦПК України).

Outcome: approved