Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON], [PERSON] визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] являються йому, [PERSON] батьками. За життя, батьком в 1971 році збудовано житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] батько [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №24 та виконкомом Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 1 жовтня 2013 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька [PERSON], є він, [PERSON], та який спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS], прийняв, подавши у встановлений законом шестимісячний строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що стверджено Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36635737 від 17 лютого 2014 року, та [PERSON], [PERSON], які будучи дітьми [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини в його користь. Заповіти чи спадкові договори за життя [PERSON] не складалися, що підтверджено Витягом зі Спадково реєстру (заповіти/спадкові договори) №43543678 від 11 квітня 2016 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] він не зміг, оскільки державним нотаріусом йому в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №5 від 11 квітня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті є довідка виконавчого комітету Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 815 від 14 квітня 2016 року та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, складеної ПП [PERSON] Саме не вчинення спадкодавцем відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем за законом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує оскільки він є єдиним спадкоємцем, що стверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43543682 від 11 квітня 2016 року. На підставі наведеного просив визнати за ним, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканцем [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на житловий будинок № 41, загальною площею 170,31 кв.м., житловою площею 78,88 кв.м., разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Костилівської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з"явився. Сільський голова Маскалюк І.І. направила суду заяву про розгляд справи без представника ради та визнання позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали. Пояснили, що відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька в користь брата. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №24 та виконкомом Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 1 жовтня 2013 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої ПП [PERSON] техніком з інвентаризації нерухомого майна спадковий будинок побудований у 1971 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 815 від 14 квітня 2016 року житловий будинок [ADDRESS] побудований та належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що стверджено Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36635737 від 17 лютого 2014 року. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено, підтвердженням чого є нотаріально посвідчені заяви про відмову від прийняття спадщини двох інших спадкоємів першої черги спадкування за законом, це [PERSON] та [PERSON] петрівни дітей спадкодавця. Також згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43543678 від 11 квітня 2016 року відсутні заповіти з приводу спадкового майна. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved