Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок із господарчими спорудами. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 01 червня 2013 року вона з відповідачкою домовилась про придбання житлового будинку з господарчими спорудами по [ADDRESS]. Не відаючи про всі нюанси справи та будучи впевненою, що відповідачка є власником вказаного домоволодіння, а також не маючи на той час повної суми, яку вимагала відповідачка за будинок, вона разом з [PERSON] в простій письмовій формі 01 червня 2013 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку із господарчими спорудами по [ADDRESS]. Даним договором вони обумовили питання розрахунку за майно, відповідно до чого першу частину грошей відповідачці було передано в момент підписання договору в сумі - 30000 гривень, а друга частина коштів в сумі 20000 гривень була віддана [PERSON] 01 жовтня 2013 року. Після укладення договору відповідачка надала їй ключ від будинку та надала право зареєструватися за адресою його знаходження Крім того, під час укладання договору відповідно до їхньої із відповідачкою домовленості, в строк не пізніше ніж 01 жовтня 2013 року продавець домоволодіння [PERSON] та вона, як покупець цього майна взяли на себе зобов'язання оформити в належній формі перехід права власності на житловий будинок із господарчими спорудами та земельними ділянками в нотаріальних органах, органах реєстраційної служби та БТІ. Звернувшись до відповідачки з приводу належного оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння, вона дізналася, що з документів на житловий будинок з господарчими спорудами відповідачка має лише ксерокопію технічного паспорту, оскільки оригінали документів було загублено ще за часів життя батька, а будь-яких інших правовстановлюючих документів не має. Окрім того було встановлено, що житловий будинок та споруди, належать на праві власності батькові відповідачки [PERSON], який помер [INFO], а [INFO] померла мати відповідачки - [PERSON] Після смерті батьків відповідачка не здійснила відповідне переоформлення у державних органах та нотаріальній конторі перехід права власності на спадкове майно, оскільки це не можливо внаслідок відсутності оригіналів правовстановлюючих документів. Фактично у цьому домоволодінні мешкають вона разом із своєю донькою та малолітнім онуком, вона та її родина несуть витрати із приводу утримання житлового будинку та господарських споруд у належному стані. Нею сплачені кошти за ремонт у будівлі. Зі свого боку вона виконала усі умови, які обумовлювала із відповідачкою, сплатила їй гроші, що підтверджується розписками. Але те, що відповідачка не мала юридичних підстав, а саме тому, що перехід права власності не було зареєстровано у Білокуракинському БТІ. для відчуження житлового будинку з господарчими спорудами, прямим чином порушує її інтереси та дає їй право звернутися із відповідним позовом до суду. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок із господарчими спорудами, що знаходяться на земельній ділянці, площа якої буде встановлена при виготовленні та видачі відповідних документів на землю та розташовані за адресою [ADDRESS] і зареєстровані за [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження укладення вказаного договору купівлі-продажу, відповідачкою було власноручно складено відповідні розписки, про сплату за купівлю вказаного нерухомого майна. З розписки наданої [PERSON], 01.10.2013 року вбачається, що позивачка [PERSON], розрахувалася з відповідачкою в повному обсязі, та остання ніяких претензій до [PERSON], не має (а.с. 12-13) Згідно технічного паспорта [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-16) Згідно довідки № 34 від 24.12.2013 року наданої КП „Білокуракинське РБТІ" вартість житлового будинку і господарських будівель становить 55195,00 грн. (а.с.38) Відповідно до положень ст.ст. 655 і 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець приймає його або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи із встановлених обставин та положень законодавства, суд вважає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу домоволодіння, що підтверджується розписками наданими власноруч відповідачкою, а також відбулося повне виконання договору, проти чого не заперечує відповідачка, що дає підстави для визнання укладеного договору дійсним. В результаті відмови відповідача від нотаріального посвідчення його продажу позивачці, для неї настала непереборна та безповоротна втрата можливості належним чином посвідчити укладений з відповічем договір. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 388 ЦК України дано вичерпний перелік випадків, коли майно може бути витребуване від добросовісного набувача, яким є позивачка оскільки жодної з цих підстав позивачка не має, тому суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок із господарчими спорудами слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved