Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення, виданого 23.12.1997 р. Шевченківською районною Радою м.Запоріжжя, їй та її чоловіку - [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. Також на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.01.2007 р. їм належить по 1/6 частині вказаної квартири у порядку спадкування після смерті їх доньки - [PERSON] 25.01.2007 р. з їх згоди в квартиру [ADDRESS] вселилась та була зареєстрована їх донька - [PERSON] 24.03.2009 р. [PERSON] вийшла заміж за громадянина Російської Федерації та виїхала на постійне місце проживання до Росії, 06.11.2014 р. отримала паспорт громадянки РФ. В цей час відповідач зареєстрована та проживає в Росії. Таким чином, [PERSON] добровільно відмовилась від користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], вибувши на постійне місце проживання до Росії. Відповідач взяла все своє майно та не приймає участі в утриманні спірної квартири. Вона та її чоловік пенсіонери та, у зв»язку з підвищенням тарифів на комунальні платежі, вони не в змозі нести витрати та позбавлені можливості вирішити питання щодо оформлення субсидії. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] підтримує. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житлове приміщення, виданого 23.12.1997 р. Шевченківською районною Радою м.Запоріжжя, [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/3 частині квартири [ADDRESS] (а.с.5). На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.01.2007 р. позивачу та третій особі належить по 1/6 частині вказаної квартири у порядку спадкування після смерті їх доньки - [PERSON] (а.с.6, 9). 25.01.2007 р. зі згоди [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] була зареєстрована їх донька - [PERSON] (а.с.12, 16). 24.03.2009 р. [PERSON] уклала шлюб з громадянином Російської Федерації та виїхала на постійне місце проживання до Росії, 06.11.2014 р. отримала паспорт громадянки РФ. В цей час відповідач зареєстрована та проживає в Росії (а.с.11-14). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved