Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

03 липня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідач про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначив, що Між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на теперішній час є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] (надалі за текстом Відповідач 1, Позичальник) 30.01.2007 року був укладений Кредитний договір № 4, згідно із умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 399 000,00 доларів США з процентною ставкою за строковою заборгованістю - 12 % річних, за простроченою заборгованістю - 17 % річних, строком повернення згідно Графіку, наведеному у Додатку № 1 до Договору), з остаточною датою повернення кредиту - 25.01.2022 р. Забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за даним договором є укладений 30.01.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» та ЗАТ «Перемога» іпотечний договір № 4/1. Предметом іпотеки за даним договором є нежиле приміщення загальною площею 484,1 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, [ADDRESS] (основна будівля літ.А2). Вказане нежиле приміщення належить Іпотекодавцю - ЗАТ «Перемога» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2004 року, бланк-серія САА № 312509, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно БТ1 м. Маріуполя за № 13209198 від 15.01.2007 p., реєстраційний номер 3348780, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно БТІ м. Маріуполя за № 3334663 від 14.04.2004 p., реєстраційний номер 3348780, технічного паспорту від 17.02.2004 р. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.08.2012 року (справа № 2-38/11) задоволено вказаний позов та стягнуто солідарно заборгованість з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ у розмірі 466,040, 20 доларі США та судових витрат у розмірі 1 820,00 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 19.11.2012 року, у грудні 2012 року видано виконавчі листи, які також пред'явлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12.11.2014 року вказаний позов задоволено та в рахунок погашення заборгованості [PERSON], перед ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за Кредитним договором № 4 від 30.01.2007 року станом на 20.05.2014 року у розмірі 635 037, 37 доларів США та пені 368 981,76 гривень - звернуто стягнення на нежиле приміщення загальною площею 484,1 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить ЗАТ «Перемога» на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. 18.12.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видано виконавчі листи № 2/265/1755/14 по вказаній справі, які були пред'явлені на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 27.04.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. прийнято постанову ВП № 49026695 про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 2/265/1755/14) стягувачу без виконання, у зв'язку із дією положень ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено мораторій на примусову реалізацію іпотечного майна. Однак відповідно до інформаційної довідки за №129092990 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2018 року встановлено, що на зазначене вище іпотечне майно накладено арешт відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.11.2016 року №49026695. Отже, на теперішній час ПАТ «ПУМБ» позбавлений можливості реалізувати своє право на примусове звернення стягнення на належне Відповідачу нерухоме майно, що є предметом іпотеки, враховуючи встановлену законом заборону на звернення стягнення на нерухоме майно, встановлену Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО на території Донецької та Луганської областей». Проте, чинним законодавством передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки у позасудовому порядку, яким сторони мають намір скористатись. Таким чином, позивач вважає, що заборона відчуження нерухомого майна - предмета іпотеки, яка накладена відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на теперішній час порушує охоронювані законом права та інтереси позивача. Просив скасувати арешт нерухомого майна - нежилого приміщення загальною площею 484,1 кв.м, розташованого за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Азовстальська, будинок 126, який накладений постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника, серія та номер: 49026695 від 17.11.2016 року, номер запису про обтяження: 17539545 (спеціальний розділ), вид обтяження: арешт нерухомого майна, власник: Закрите акціонерне товариство «Перемога», код ЄДРПОУ - 00192880. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду за участю сторін справи. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив вирішувати справу у його відсутність, вимоги та доводи позову підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши відзив на пред'явлений позов. Згідно із наданим відзивом відповідач зазначає, що не є власником спірної нерухомості та дана нерухомість належить ЗАТ «Перемога». Просив вирішувати справу у його відсутність. Представник відповідача у справі, ЗАТ «Перемога», будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. Представник третьої особи, відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні пред'явленого позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 30 січня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на теперішній час є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (надалі за текстом - ПАТ «ПУМБ»), та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 4, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 399 000,00 доларів США з процентною ставкою за строковою заборгованістю - 12 % річних, за простроченою заборгованістю - 17 % річних, строком повернення згідно Графіку, наведеному у Додатку № 1 до Договору, з остаточною датою повернення кредиту - 25.01.2022. Забезпеченням виконання зобов'язань [PERSON] за даним договором є укладений 30.01.2007 між ЗАТ «Донгорбанк» та ЗАТ «Перемога» іпотечний договір № 4/1, предметом якого є нежиле приміщення загальною площею 484,1 кв.м., розташоване за адресою: Донецька область, [ADDRESS] (основна будівля літ.А2). Вказане нежиле приміщення належить Іпотекодавцю - ЗАТ «Перемога» на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2004 року, бланк-серія САА № 312509, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно БТ1 м. Маріуполя за № 13209198 від 15.01.2007 p., реєстраційний номер 3348780, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно БТІ м. Маріуполя за № 3334663 від 14.04.2004 p., реєстраційний номер 3348780, технічного паспорту від 17.02.2004. Згідно зі змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, .що державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі встановленої законом заборони користування та\\або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно тощо. Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких зареєстровані після державної іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на прехмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове регулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договору, або згідно із окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України"«Про іпотеку». Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.08.2012 року (справа № 2-38/11) задоволено вказаний позов та стягнуто солідарно заборгованість з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ у розмірі 466,040, 20 доларів США та судових витрат у розмірі 1 820,00 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 19.11.2012 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12.11.2014 задоволено позов ПАТ «ПУМБ» та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 4 від 30.01.2007 станом на 20.05.2014 року у розмірі 635 037, 37 доларів США та пені 368 981,76 гривень - звернуто стягнення на нежиле приміщення загальною площею 484,1 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], яке належить ЗАТ «Перемога» на праві приватної власності шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. 18 грудня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видано виконавчі листи № 2/265/1755/14 по вказаній справі, які були пред'явлені на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 27 квітня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р.Г. прийнято постанову ВП № 49026695 про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 2/265/1755/14) стягувачу без виконання, у зв'язку із дією положень ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено мораторій на примусову реалізацію іпотечного майна. Разом зі тим, відповідно до інформаційної довідки за №129092990 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2018 встановлено, що на зазначене вище іпотечне майно накладено арешт відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.11.2016 року № 49026695. Відповідно до роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» (далі за текстом Постанова № 5) спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із п. 5 даної Постанови, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаче-ному розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Отже, в ході судового розгляду справи встановлено, що пред'явлені у даному випадку ПАТ «ПУМБ» позовні вимоги пов'язані не із правом власності останнього на нерухоме майно, яке перебуває під арештом, і не визнається чи оспорюється, а з реалізацією його прав щодо даного майна, передбачених положеннями ЗУ «Про іпотеку». При цьому ПАТ «ПУМБ» виступає стягувачем у виконавчому провадженні № 49026695, в межах якого державним виконавцем було винесено спірну постанову про арешт майна від 17.11.2016, а тому питання про скасування арешту майна має вирішуватися у спосіб оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тобто у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Крім того, за змістом пред'явленого позову ПАТ «ПУМБ» не наведено жодних посилань на порушення його прав чи законних інтересів саме діями відповідачів [PERSON] чи ЗАТ «Перемога», будь-яких доказів з цього приводу не надано взагалі, а судовим розглядом справи такі порушення не встановлені і докази не здобуті. В сенсі наведених норм та викладених суд приходить до висновку про необґрунтованість пред'явленого позову, а тому відмовляє у його задоволенні у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed