Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом Управління освіти Рахівської РДА № 61-к від 05.03. 2015 року, її - [PERSON] звільнено з посади директора у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, залишивши її на посаді вчителя російської мови та літератури, світової літератури. Підставою звільнення послужив наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» від 02.03. 2015 року № 56-к та наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» від 04.03. 2015 року № 60-к; два акти про відмову від письмового пояснення від 02.03. 2015 року. Вказані накази вважає незаконними з наступних підстав. Так, як вбачається з наказу від 05.03. 2015 року № 61-к «Про звільнення від виконання посадових обов'язків [PERSON]», підставою для звільнення були виключно накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Тобто, дисциплінарне стягнення застосовано повторно. Наказ не містить зазначення в чому саме проявилось порушення. При прийнятті наказу, не було враховано, що весь період часу вона була позбавлена можливості виконувати свої посадові обов'язки у зв'язку з відсутністю фактичного доступу до робочого місця, документації, печатки, тому не може звітуватись за роботу в цей період. Вона не мала можливості виконувати свої посадові обов'язки, але причиною цього слугували незаконні дії інших посадових осіб, в тому числі і начальника управління освіти. Вважає, що відповідачем також була порушена процедура звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення їй не було надано можливості надати письмові пояснення. Звільнення відбулося без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Тому всі дисциплінарні стягнення, що були застосовані до неї незаконно підлягають скасуванню. Крім того, врезультаті незаконного звільнення їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює на суму 3000 гривень. Заподіяння шкоди пояснює тим, що врезультаті неправомірних дій відповідача було грубо порушено її трудові права. Врезультаті звільнення вона втратила значну частину заробітку, що негативно відобразилося на забезпеченні її сім'ї матеріальними благами. Крім того, її, як педагога було принижено в очах педагогічної, учнівської та батьківської спільноти, що призвело до втрати ділової репутації як керівника, тому неправомірні дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації мтттєвого життя. З мементу її поновлення на роботі рішенням Рахівського районного суду від 12.06. 2014 року, вона фактично була позбавлена можливості виконувати свої функціональні обов'язки у зв'язку з відсутністю фактичного доступу до робочого місця, документації, печатки, внаслідок неправомірних дій окремих працівників школи, про що вона неодноразово повідомляла управління освіти та правоохоронні органи. Незважаючи на зазначені обставини, управління освіти тричі незаконно застосувало щодо неї дисциплінарні стягнення, прийнявши оскаржувані накази. Щодо наказу від 02.03. 2015 року № 56-к «Про притягнення її до дисциплінарної відповідальності [PERSON]», то вказаним наказом її було притягнуто до відповідальності у вигляді догани, підставою притягнення став акт Богданської ЗОШ від 27.02. 2015 року а приводом - недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку школи. Вважає, що вказаний наказ підлягає скасуванню, оскільки відсутні належні докази порушення вимог трудового законодавства та правил внутрішнього трудового розпорядку школи. Наказ виданий на підставі неналежного документа. Щодо її відсутності на роботі, то зазначає, що Богданська загальноосвітня школа розташовується у п'ятьох окремих приміщеннях, територія школи займає достатньо велику площу, її повноваження директора розповсюджуються на всю площу та об'єкти школи, а не лише на кабінет директора. Робота директора не передбачає постійного перебування у робочому кабінеті протягом всього робочого часу, оскільки директор школи за своїми посадовими обов'язками зобов'язаний співпрацювати з органами влади. Відповідно до табеля робочого часу за лютий місяць 2015 року, вона перебувала усі дні на роботі у повному обсязі. В наказі не вказано, в чому конкретно проявилося порушення, яке стало приводом для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Була порушена процедура прийняття наказу та ознайомлення з наказом, оскільки їй не було надано можливості надати пояснення, не було поінформовано про факт складання щодо неї акта Богданської ЗОШ від 27.02. 2015 року, не було ознайомлено з його змістом та, відповідно, вона не могла знати, стосовно чого повинна надати пояснення. Недотримана була і процедура ознайомлення її з наказом. Наказом від 04.03. 2015року № 60-к її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою згідно наказу, послижив протокол зборів колективу Богданської ЗОШ від 27.02. 2015 року та акт БогданськоїЗ ОШвід 27.02. 2015 року, приводом - порушення колективного договору. Однак, даний наказ також вважає незаконним оскільки відсутні докази порушення нею вимог чинного законодавства та колективного договору. Чинне законодавство та умови колективного договору передбачають звітування адміністрації та профкому школи на зборах трудового колективу за 2014 рік. Протокол звітування директора не свідчить про факт проведення зборів трудового колективу, а порядок денний не відповідає вимогам чинного законодавства та колективного договору, оскільки охоплює інший період звітування - з 12.06. 2014 року по 27.02. 2015 року та містить питання про оцінювання діяльності якості директора школи, що не належить до компетенції трудового колективу, оскільки охоплює інший період звітування Крім того, перевірка факту порушення чи невиконання зобов'язань щодо колективного договору уповноваженими на те посадовими особами не проводилася. В наказі не вказано, в чому саме проявилося порушення нею, що стало приводом до притягнення до відповідальності. На підставі наведеного, просить визнати протиправними та скасувати накази від 05.03. 2015 року № 61-к «Про звільнення від виконання посадових обов'язків [PERSON]», наказ від 02.03. 2015 року № 56-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]», наказ від 04.03. 2015 року № 60-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]». Просить поновити її на попередній посаді - директора Богданської ЗОШ І-ІІІ ступенів Рахівської районної ради Закарпатської області. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день фактичного поновлення на роботі. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді директора. В ході розгляду справи, позивачкою [PERSON], неодноразово було змінено позовні вимоги - збільшено в частині розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в кінцевому результаті просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 6283,92 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат. В судовому засіданні, позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, з підстав, наведених у позові, просять такі задовольнити. Позовну вимогу про визнання протиправним та скасування наказу від 02.03. 2015 року № 56-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]», просять суд не розглядати, відкликали таку, оскільки даний наказ скасовано самостійно Управлінням освіти Рахівської РДА. Представник відповідача - Управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області - Маріна І.М., позовні вимоги не визнав, з підстав, вказаних у поданих запереченнях. Як вбачається з поданих заперечень, [PERSON], після винесення наказу від 02.03. 2015 року в цей же день було в телефонному режимі запрошено в кабінет начальника управління освіти для надання відповідних пояснень, однак з невідомих причин позивачка відмовилася такі надати. Також і відмовилася надавати пояснення з приводу відмови звітування перед колективом школи. У зв'язку з цим, 05.03. 2015 року, [PERSON],було звільнено з посади директора Богданської ЗОШ. Видані управлінням освіти оскаржувані накази вважають такими, що відповідають вимогам чинного законодавства а звільнення [PERSON] - законним. Посилання позивачки [PERSON] в тій частині, що вона позбавлена можливості виконувати свої посадові обов'язки з відповідною можливістю отримання заробітної плати є невірними, оскільки вона отримує заробітну плату з тижневим педагогічним навантаженням, забезпечена уроками. У зв'язку з наведеним, просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що на підставі наказу відділу освіти Рахівської районної державної адміністрації від 04.05. 2006 року № 440-к, [PERSON] з 04 травня 2006 року призначено на посаду директора Богданської загальноосвітьної школи І-ІІІ ступенів. З метою захисту свої трудових прав, а саме в частині захисту від незаконного звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА від 02.03. 2015 року № 56-к, [PERSON], було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - догани. Підставою винесення наказу є акт Богданської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 27.02. 2015 року. Наказом управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА, від 04.03. 2015 року № 60-к, [PERSON], повторно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - догани. Наказом № 61-к від 05.03. 2015 року «Про звільнення від виконання посадових обов'язків [PERSON]», позивачку [PERSON], було звільнено з посади директора Богданської ЗОШ у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП, залишивши на посаді вчителя російської мови та літератури, світової літератури. За змістом ст.ст. 147-149 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одиy захід стягнення - догана, звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі та повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з оскаржуваного наказу від 04.03. 2015 року, підставою винесення такого є ст. 18 Закону України «Про колективні договори та угоди», протокол зборів колективу Богданської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 27.02. 2015 року, акт Богданської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 27.02. 2015 року. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про колективні договори та угоди», на осіб, які представляють роботодавця чи профспілки або інші уповноважені трудовим колективом органи і з вини яких порушено чи не виконано зобов'язання щодо колективного договору, угоди, накладається штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і вони також несуть дисциплінарну відповідальність аж до звільнення з посади. На вимогу профспілок, іншого уповноваженого трудовим колективом органу роботодавець зобов'язаний вжити заходів, передбачених законодавством, до керівника, з вини якого порушуються чи не виконуються зобов'язання щодо колективного договору, угоди. Згідно положень Колективного договору Богданської ЗОШ на 2011-2015 роки, сторонами колективного договору є адміністрація школи в особі директора школи [PERSON]. яка представляє інтереси власника та профспілковий комітет школи в особі голови профкому Боднар М.А., яка представляє інтереси працівників школи та має відповідні повноваження з другої сторони. Колективний договір визначає взаємовідносини між адміністрацією та профспілковим комітетом, які є рівноправними сторонами з питань економічного та соціального розвитку колективу. Хід виконання зобов'язань колективного договору розглядається на спільних засіданнях адміністрації та профспілкового комітету в міру необхідності та за вимогою однієї із сторін. За змістом положень Закону України «Про колективні договори та угоди» та ст. 19 КЗпП України контроль за виконанням колективного договору здійснюється безпосередньо сторонами, які його уклали, або уповноваженими ними представниками. Порядок здійснення такого контролю визначається даним колективним договором. Для здійснення контролю за виконанням колективного договору (угоди) можуть створюватися комісії, які складають акт за наслідками перевірки. Такий акт є основним документом, який свідчить про результати роботи по виконанню колективного договору, угоди. Акт перевірки повинен відтворювати стан роботи по виконанню колективного договору. Для оперативного здійснення контролю сторони зобов'язані надавати необхідну для цього наявну інформацію. Посадові особи, винні в ненаданні такої інформації, можуть бути притягнуті не тільки до дисциплінарної, а й до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу до п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Акт перевірки обговорюється на спільному засіданні сторін. Наслідком такого обговорення є прийняття рішення, в якому визначаються заходи щодо усунення виявлених в ході перевірки недоліків та притягнення до відповідальності винних у невиконанні умов колективного договору. На підставі наведеного, суд констатує, що перевірка виконання зобов'язань колективного договору повинна здійснюватися на спільних засіданнях адміністрації, в даному випадку директора школи та профспілкового комітету, за наслідками якої необхідним є складання акту, в якому відображено стан виконання колективного договору. В матеріалах справи відсутній відповідний акт перевірки виконання колективного договору, за наслідками якої позивачку [PERSON] наказом від 04.03. 2015 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Поряд з цим, відповідачем не надано суду жодного доказу складання чи (та) існування відповідного акту перевірки. Натомість, підставою винесення наказу послужив протокол звітування від 27.02. 2015 року, що суд оцінює критично, оскільки, протоколом є фіксування проведення відповідних зборів, де вказано суб'єктивну думку та оцінку учасників зборів з приводу роботи директора школи [PERSON], однак, жодним чином не закріплено стан роботи школи по виконанню колективного договору директором школи, як однієї із сторін, що логічно б послужило об'єктивному виявленню дисциплінарного проступку та, відповідно, притягнення до дисциплінарної відповідальності. Статтею15 Закону України «Про колективні договори і угоди», статтею 20 КЗпАП, передбачено, що сторони, які підписали колективний договір, щорічно, в строки, передбачені колективним договором звітують про його виконання. Колективним договором Богданської ЗОШ передбачено, що підсумки виконання колективного договору, після перевірки виконання зобов'язань, підводяться на зборах трудового колективу в липні місяці за перше півріччя і не пізніше першого кварталу наступного року в цілому за рік. Натомість, як вбачається з Протоколу звітування директора Богданської ЗОШ від 27.02. 2015 року, який послужив у процесі винесення наказу від 04.03. 2015 року, підтвердженням зборів колективу, охоплює період звітування не за цілий рік, як вимагають вищевказані положення, а за період з 12.06. 2014 року по 27.02. 2015 року. Крім того, підставою винесення наказу від 04.03. 2015 року, став Акт № 3 Богданської ЗОШ, згідно якого, [PERSON] на робочому місці з 12:35 по 15:45 год. була відсутня, що врахувалося відповідачем як прогул. Поряд з цим, в матеріалах справи міститься повістка про виклик [PERSON].в день 27.02. 2015 року на 14 годину 00 хвилин до слідчого відділу Рахівського РВ УМВС, що повністю спростовує її відсутність на роботі без поважних причин, враховуючи час виклику та віддаленість населених пунктів с. Богдан та м. Рахів між собою. Притягаючи [PERSON], до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не з"ясовано причини відсутності на роботі працівника та нез'ясувавши даний факт, враховано як прогул у процесі притягнення до дисциплінарної відповідальності. Окрім того, до часу прогулу, відповідачем зараховано годину обідньої перерви. Вищевказаний акт жодним чином не відображає стан перевірки виконання колективного договору, тому як підстава для притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання колективного договору вираховуванню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 149 КЗпП, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відсутність пояснень особи, не перешкоджає застосуванню стягнення, якщо власник зможе довести, що пояснення від працівника він зажадав, однак працівник їх не надав. В матеріалах справи міститься акт від 02.03. 2015 року, про відмову від пояснень, однак даний доказ судом не враховується, оскільки як вбачається з даного акту, [PERSON], відмовилася від пояснень щодо причин відсутності на колективних зборах та відмови у звітуванні перед колективними зборами, однак не фіксує відмову [PERSON] від пояснень з приводу невиконання умов колективного договору. В матеріалах справи міститься заява [PERSON], згідно якої, цього ж дня - 02.03. 2015 року, вона зверталася до начальника управління освіти із заявою про забезпечення доступу до робочого місця, тому об'єктивно мала можливість надати відповідні пояснення, оскільки була присутня по місцю надання таких. Вказане ствердила і сама позивачка [PERSON], однак самими працівниками управління освіти не було надано їй можливості надати пояснення з приводу дисциплінарного проступку. Натомість, факт відмови від надання пояснення ствердежий наявним у справі актом від 04.03. 2015 року, з якого вбачається, що [PERSON], від надання пояснень з приводу порушення колективного договору відмовилася, тому в даному випадку, виносячи оскаржуваний наказ відповідачем дотримано процедуру застосування дисциплінарного стягнення в частині отримання пояснень від працівника. Аналізуючи пояснення сторін та матеріали справи, суд констатує, що відповідачем було порушено процедуру ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.03. 2015 року, оскільки, з аналізу положень трудового законодавства вбачається, що якщо працівник відмовився від ознайомлення із наказом, роботодавець повинен скласти акт про відмову від ознайомлення з наказом. В оскаржуваному наказі відсутня відмітка про ознайомлення з таким позивачки [PERSON], поряд з цим, відповідачем не представлено суду акт про відмову від ознайомлення з наказом [PERSON] Отже, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу існування дисциплінарного проступку, за який [PERSON], наказом від 04.03. 2015 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності, порушено процедуру ознайомлення з його змістом особи, що притягується до дисциплінарної відповідальності, суд вважає, що наказ від 04.03. 2015 року № 60-к підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Вирішуючи питання про скасування наказу про звільнення позивачки [PERSON] та поновлення її на посаді директора, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Наказом від 05.03. 2015 року № 61-к «Про звільнення від виконання посадових обов'язків [PERSON]», позивачку [PERSON], було звільнено з посади директора Богданської ЗОШ у зв'язку із систематичним невиконанням нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового ропорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Тобто, для звільнення працівника на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, необхідними є наявність таких умов: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов'язків мало систематичний характер; 3) до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення. З наказу про звільнення [PERSON], вбачається, що за ознаку систематичності невиконання трудових обов'язків послужило двічі накладення дисциплінарного стягнення (догани) за порушення трудових обов'язків на [PERSON] наказами від 02.03. 2015 року та від 04.03. 2015 року. Наказ від 02.03. 2015 року Управлынням освіти, молоді та спорту Рахівської РДА було скасовано наказом від 28.04. 2015 року № 99-к, у зв'язку із порушенням процедури накладення дисциплінарних стягнень. Наказ про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності від 04.03. 2015 року, який став предметом розгляду у даному процесі, визнаний судом протиправним та скасований. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з вищезазначених підстав може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкової організації. Як вбачається з матеріалів справи така вимога законодавства відповідачем, під час звільнення позивачки дотримана не була. У відповідності до положень статті 235 КЗПП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, враховуючи відсутність у [PERSON], дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, недоведення накладення громадських стягнень, отже і відсутність систематичного невиконання трудових обов'язків, відсутність попередньої згоди на звільнення первинної профспілкової організації, суд вважає наказ про звільнення з посади [PERSON] протиправним, тому такий слід скасувати та [PERSON] поновити на посаді директора Богданської ЗОШ. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді директора Богданської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Рахівської районної ради Закарпатської області. У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно із положеннями п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункти 2,4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, з подальшими змінами та доповненнями). Як вбачається з довідки управління освіти, молоді та спорту Рахівської РДА про доходи № 161 від 12.03. 2015 року, заробітна плата [PERSON], як вчителя російської мови та літератури, світової літератури, за останні шість місяців перед звільненням становила: за вересень 2014 року - 6278,72 гривень, в тому числі 2291,75 гривень ставка директора; за жовтень 2014 року - 4674,50 гривень, в тому числі 2291,75 гривень ставка директора; за листопад 2014 року 5505,66 гривень, в тому числі 2291,75 гривень ставка директора; за грудень 2014 року 4737,39 гривень, в тому числі 2291,75 гривень - ставка директора; за січень 2015 року - 4623,21 гривень, в тому числі 2291,75 гривень - ставка директора; за лютий 2015 року - 4623,21 гривень, в тому числі 2291,75 гривень - ставка директора. Отже, за останні два місяці 2015 року, які передували звільненню, ставка директора школи становить 2291,75 гривень, тому із вказаної суми пілгягають вирахуванню кошти як середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з нежченаведеного розрахунку: 1) 2291,75 :31 календарних днів березня місяця = 73,93 х 27 (дні березня, оскільки днем звільнення є 05.03. 2015 року) = 1996,11 гривень -сума за 27 днів березня; 2) 2291,75 : 30 календарних днів квітня місяця = 76,39 х 30 (за цілий місяць квітень) = 2291,70 гривень; 3) 2291,75 : 31 (календарні дні травня) = 73,93 х 27 (27 днів травня місяця, оскільки позивачка просить стягнути середній заробіток до 27.05. 2015 року) = 1996,11 гривень. Виходячи з наведеного підрахунку, з управління освіти, молоді та спорту Рахівської районної державної адміністрації на користь позивачки слід стягнути 6283,92 гривень як середній заробіток (ставку директора школи) за час вимушеного прогулу за період з 05.03. 2015 року по 27.05. 2015 року. Щодо вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. За змістом статей 23 та 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до підпункту 2 частити третьої ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як свідчить аналіз рішень Європейського суду з прав людини, досить часто суд, визнаючи сам факт порушення прав і свобод людини, тим не менше відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди, вважаючи, що сам факт визнання правопорушення є достатньою справедливою сатисфакцією (рішення від 25 жовтня 1993 року у справі Гольм проти Швеції). Водночас чинним законодавством визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Наявність у Кодексі законів про працю України статті 237-1 виключає застосування до випадків заподіяння моральної шкоди працівникові статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України, та дає підстави вважати, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає тільки за умови, що моральні життєві страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушених законних прав працівника. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, у позовній заяві має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи характер моральних страждань, які виразились негативному відображенні на матеріальному забезпеченні сім'ї позивачки врезультаті втрати значної частини заробітку, приниженні її, як педагога в очах педагогічної, батьківської та учнівської спільноти, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки 1700 гривень на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та вимог ст. 88 ЦПК України, позивачі за подання позовів, що випливають із трудових відносин, звільняються від сплати судового збору, в зв'язку із задоволенням позову, судовий збір за подання даної позовної заяви в сумі 974,40 гривень з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області. Як вбачається з квитанції № 12 від 27.04. 2015 року, за надання правової допомоги позивачкою понесено витрати в сумі 2550,00 гривень, тому на підставі ст. 88 ЦПК України такі слід стягнути на її користь з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial