Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про визначення порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. В грудні 2013 року [PERSON], звернулася до суду з зустрічним позовом з такими самим вимогами, ухвалою суду від 10 грудня 2013 року позови обєднані в одне провадження. У судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали і просили визначити порядок користування земельною ділянкою по четвертому варіанту будівельно-технічної експертизи, що відповідає як тому порядку, що склався між сторонами, так і наближений до ідеальних часток співвласників житлових будинків з належною часткою надвірних господарських споруд та будівель. Заперечували проти обрання третього варіанту судової експертизи для визначення порядку користування з тих підстав, що [PERSON], не проживає за цією адресою і не має визначеної ділянки землі, натомість між [PERSON], та [PERSON] склався порядок користування земелею під городом протягом майже 30 років. Відповідачка та її представник вимоги первісного позову не визнали та просили задовольнити їх зустрічний позов та визначити порядок користування земельною ділянкою за третім варіантом судової експертизи як таким, що єдиний відповідає ідеальним часткам співвлаників у нерухомому майні, а також надає можливість [PERSON] приєднати визначену її частку земельної ділянки до належної їй частці земельної ділянки за сусідньою адресою по [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] за обраним ним варіантом судової експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 1333 кв.м. згідно Довідки відділу комунального господарства м.Миколаєва від 07.12.1950 року закріплена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] До теперішнього часу територіальна громада, як власник даної земельної ділянки, не вирішувала питання про її вилучення у землекористувачів. Сторони є співвласниками домоволодіння за зазначеною адресою, згідно правовстановлювальних документів, наявних в матеріалах цивільної справи та матеріалах інвентаризаційної справи № 2975, ідеальні частки у праві спільної часткової власності становять: у [PERSON] - 18100; у [PERSON],. - 30100; у [PERSON] - 320 ; у [PERSON] - 19100; у [PERSON] - 18100 часток. Так, з положень статей 8, 124 Конституції, ст. 40, статті 88, застосованої за аналогією закону, і статей 92- 126, 158 Земельного кодексу України (далі ЗК), ст. 377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), вбачається, що, до їх приватизації, прибудинкові земельні ділянки можуть перебувати у спільному користуванні декількох осіб. Володіння, користування і розпорядження такою земельною ділянкою здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у випадку недосягнення згоди у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК, ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача). Як вбачається з матеріалів справи, сторони за різних правових підстав є власниками певних частин домоволодіння за вказаною адресою і співкористувачами прибудинкової земельної ділянки, загальна площа якої становить 1333 м2. Позивач [PERSON], та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не змогли досягти згоди з іншими співкористувачами щодо порядку користування земельною ділянкою, у звязку з чим скористалися своїм правом на встановлення такого порядку судом. Суд зобовязаний такий порядок встановити, дотримуючись, при цьому, певних правил, виписаних у пунктах 19-21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Як роз'яснив Пленум ВСУ у вищезазначеній Постанові в п. 19, п. 21 - якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі) слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. При вирішенні справ даної категорії суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель та споруд, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласникми господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну гроову компенсацію. При цьому суд може залишити в сіпльному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановти неможливо. Висновком судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області №125-021 від 20 квітня 2013 року запропоновано чотири варіанти визначення порядку користування спірною земельною ділянкою. При оцінці зазначених варіантів суд виходить, насамперед, з первісних часток попередніх співвласників у даному домоволодінні, враховує фактичний порядок користування ділянкою, який склався між сторонами протягом майже 30 років , а також відповідність висновків експерта діючим державним будівельним, санітарним та протипожежним вимогам та нормам . Перший варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи (складений за фактичним порядком користування за поясненнями позивача [PERSON] ) не відповідає часткам співвласників у домоволодінні , має значні відхилення ( більше 40 кв.м.) від належної площі земельної ділянки кожному зі співвласників, що грубо порушує їх права, а за такого не відповідає вищенаведеним вимогам земельного та цивільного законодавства. Другий варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи (складений за фактичним порядком користування за поясненнями позивача [PERSON] та співвласників [PERSON]) ще більше не відповідає часткам співвласників у домоволодінні , має значні відхилення ( більше 70 кв.м.) від належної площі земельної ділянки кожному зі співвласників, що грубо порушує їх права , до того ж фактично позбавляє [PERSON] будь-якої ділянки під городом , в той час як належна їй частка у домоволодінні майже дорівнює часткам іншіх відповідачів, яким виділяється ділянка під городництво. Третій варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи (складений за наближенням до ідеальних часток співвласників, але за побажанням позивача [PERSON] ), дійсно найбільш відповідає ідеальним часткам співвласників, але зовсім не відповідає фактичному порядку користування, що склався між сторонами протягом багатьох років. До того ж цей варіант передбачає виділення у користування [PERSON] земельної ділянки городу за рахунок ділянки городу, якою користується відповідач [PERSON] і на якій розташовані плодові насадження останнього, проте питання компенсації ні експертизою, ні сторонами не вирішувалося. Четвертий варіант висновку судової будівельно-технічної експертизи (складений за наближенням до ідеальних часток співвласників, але виходячи з фактичного порядку користування та за побажанням позивача [PERSON] ), має незначні відхилення від ідеальних часток співвласників, але має досить складну конфігурацію ділянки загального користування. Так передбачається наявність різних ділянок спільного користування різного розміру і в різних частинах подвіря і кожна з яких пропонується виділятися у спільне користування різним співвласникам ( по двоє-троє осіб), що взагалі унеможливлює дотримання принципу виконуваності судового рішення. Цей варіант до того ж грубо порушує вимоги ДБН , оскільки залишає [PERSON] прохід до її житлового будинку менше 1,0 м. шириною (ярко зелений колір на графічному зображенні) і позбавляє її права користуватися загальною ділянкою подвіря для вільного проходу до ділянки городу та вбиральні. Крім того, кожний із запропонованих варіантів передбачає виділення позивачці за зустрічним позовом, а також іншим відповідачам за первісним позовом ділянки з в"їздом до їх частин житлових будинків шириною 2,45 м., що суперечить п. 7.5 ДБН В.3.2-2-2-2009 , яким передбачено, що для проїзду пожежних і інших машин допускаєтьсяя використовувати існуючі проїзди шириною не менше 3,0 м. Експерт [PERSON] в судовому засіданні зазначені обставини підтвердила і пояснила, що відповідно до будівельних і пожарних норм та правил, виходячи з розміру ідеальних часток співвласників та враховуючи фактичне розташування будівель та споруд влаштувати вїзд та навіть і прохід до житлового будинку [PERSON] з дотриманням будівельних норм та правил неможливо. Також суду пояснила, що враховуючи щільність забудови земельної ділянки усіма співвласниками та розташування узаконених будівель та споруд в різних частинах ділянки , а також неприязнені вдіносини деяких співвласників розробити інші варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою з наближенням до ідеальних часток і з дотриманням ДБН - неможливо. Судом сторонам було розяснено про можливість призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної ескпертизи та про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, між тим як після пояснень експерта сторони відповідного клопотання не заявили. Також суд бере до уваги , що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду з вимогами про визначення порядку користування земельною ділянкою не зверталися , проте запропоновані варіанти не дають можливості суду визначити порядок користування лише між позивачами та іншими співвласниками, не порушуючи прав усіх співвласників. За такого, беручи до уваги місце знаходження належних сторонам частин у житлових будинках та розташування господарських будівель, споруд, плодово-ягідних насаджень співвласників; зясовувавши і врахувавши можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним; можливість проходу, проїзду співкористувачів на подвір"я і по двору до належних житлових будинків та господарських споруд ; неможливості, через насиченості земельної ділянки узаконеними спорудами організації такого проїзду; наявність за кожним варіантом експертизи різних ділянок спільного користування різного розміру і в різних частинах подвір"я і кожна з яких пропонується виділятися у спільне користування різним співвласникам ( по двоє-троє осіб), що суперечить загальним принципам цивільного права щодо користування співвласниками спільною власністю і робить рішення суду в разі обрання будь-якого з варіантів практично невиконуваним - суд приходить до висновку що згідно запропонованих експертом варіантів встановити порядок користування спірною земельною ділянкою , який відповідав би архітектурно-будівельним та пожежним нормам і правилам і не порушував би права співвласників - неможливо. Таким чином, первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed