Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

15 лютого 2017 року позивач [PERSON] комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 25128,64 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.11.2011 року між Львівським комунальним підприємством «Збоїща-408» (надалі - Орендар) та [PERSON] (надалі - Суборендар) було укладено договір суборенди №242/Ш (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, 6-а, загальною площею 29,0 кв.м. Згідно п. 1.2. Договору, об'єкт оренди надається суборендарю для надання юридичних послуг. Договір укладено на термін до 23.02.2014 р. (п.1.1. Договору). Пунктом 2.5. Договору встановлено, що об'єкт суборенди вважається поверненим Орендарю з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Відповідно до Акта приймання передачі № 2508/1-133 від 17.03.2016р. зазначене нежитлове приміщення було здано Суборендарем Орендарю 17.03.2014 року. Згідно ст. 288 Цивільного кодексу України, Орендар має право передати окремі об'єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди. Відповідно до частини 2 статті 22 Закону «Про оренду державного та комунального майна» орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому, строк надання майна у суборенду не може перевищувати строку дії договору оренди. Плата за суборенду цього майна не повинна перевищувати орендної плати орендаря (ч.3). Згідно з ч.4 цього ж Закону, до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди. За умовами Договору (п.5.2) Суборендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за суборенду. Відповідно до п.3.2 Договору плата за суборенду сплачується в безготівковому порядку авансом на розрахунковий рахунок Власника [PERSON] комунальної власності не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Відповідно, управління комунальної власності вправі звертатися до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Однак, всупереч умовам укладеного Договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконав. Так, відповідно до довідки про заборгованість, відповідачем орендна плата за допущену заборгованість складає 25128,64 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, давши пояснення аналогічні фабулі позовних вимог та просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2011 року між Львівським комунальним підприємством «Збоїща-408» (Орендар) та [PERSON] (Суборендар) було укладено договір суборенди №242/Ш (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, 6-а, загальною площею 29,0 кв.м. Згідно п. 1.2. Договору, об'єкт оренди надається суборендарю для надання юридичних послуг. Договір укладено на термін до 23.02.2014 р. (п.1.1. Договору). Пунктом 2.5. Договору встановлено, що об'єкт суборенди вважається поверненим Орендарю з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі. Відповідно до Акта приймання передачі № 2508/1-133 від 17.03.2016р. зазначене нежитлове приміщення було здано Суборендарем Орендарю 17.03.2014 року. Згідно ст. 288 Цивільного кодексу України, Орендар має право передати окремі об'єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди. Відповідно до частини 2 статті 22 Закону «Про оренду державного та комунального майна» орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому, строк надання майна у суборенду не може перевищувати строку дії договору оренди. Плата за суборенду цього майна не повинна перевищувати орендної плати орендаря (ч.3). Згідно з ч.4 цього ж Закону, до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди. За умовами Договору (п.5.2) Суборендар зобовязується своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за суборенду. Відповідно до п.3.2 Договору плата за суборенду сплачується в безготівковому порядку авансом на розрахунковий рахунок Власника [PERSON] комунальної власності не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць.. Однак, всупереч умовам укладеного Договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконав. Так, відповідно до довідки про заборгованість, заборгованість відповідача за орендну плату складає 25128,64 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Разом з тим, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved