Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору, без номера, від 27.08.2015 відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов`язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконала і має заборгованість перед Банком в розмірі 33297,30 грн, яку просять стягнути. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник Банку не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи повідомлення про поважність причин своєї неявки, суду на надала. Відзив до суду не подано. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою судді від 04.09.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 27.08.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний Договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.29). Як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов"язань по вищезазначеному договору, станом на 15.07.2019 утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму - 33297,30 грн (а.с.7-8), з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 445,73 грн; пеня за прострочене зобов`язання - 27089,79 грн; заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 3700,00 грн; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1561,78 грн. Згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди Банку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості по кредиту б/н від 27.08.2015 в сумі 445,73 грн, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту - є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Стосовно стягнення із відповідача нарахованих пені та штрафу, суд зауважує наступне. \~ \~ \~ \~У відповідності до положення ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Постановою Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №664/2784/15-ц, встановлено наступні обставини. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 зроблено висновок, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 відсутній висновок про те, який же вид неустойки (штраф чи пеню) підлягає стягненню та який критерій має бути застосовано для його вибору. Тлумачення статей\~3\~та\~549 ЦК України\~дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (пункт 6\~статті 3 ЦК України). Тому необхідно визначити стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, з урахуванням їх розміру. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором б/н від 27.08.2015, відповідачу [PERSON] , позивачем нараховано пеню у розмірі 30789,79 грн, що складається із: пені за\~прострочене зобов`язання\~ в\~сумі 27089,79\~грн та\~заборгованості за\~ пенею\~за несвоєчасність\~сплати боргу\~на суму\~від 100\~грн \~3700,00\~грн. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов`язання у розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 1561,78 грн (процентна складова). Вказані обставини свідчать, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. При цьому суд, керується принципами справедливості та розумності, оскільки такий розмір пені значно перевищує розмір штрафів. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане суд відхиляє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача нарахованої Банком пені в сумі 30789,79 грн. Як встановлено судом, розмір заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 445,73 грн. \~ \~ \~ \~З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача в частині стягнення з відповідача штрафу, а саме фіксованої частини в сумі 500,00 грн. Стосовно стягнення із відповідача процентної складової штрафу в сумі 1561,78 грн суд, враховуючи вимоги п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в сумі 445,73 грн, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 22,29 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в сумі 986,02 грн, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 445,73 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 22,29 грн, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитом договором б/н від 27.08.2015, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення\~статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM7B5Y38 від 07.08.2019. Оскільки позовні вимоги про стягнення боргу з [PERSON] задоволено частково, тому стягненню з відповідача підлягає 56,86 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial