Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

07 грудня 2018\~ р. до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Л В Лімітед» до [PERSON] , [PERSON] , третьої особи державного реєстратора Іващук Г.А. про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач зазначає,\~що 04\~березня 2007\~року між ТзОВ «АГРОМАРК ЮКЕЙ» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, предмето якого являлась земельна ділянка площею 2,4626 га. Договір укладено на 15 років, тобто до 04.03.2022року. ТзОВ "Агро Л В Лімітед» являється правонаступником ТзОВ «Агромарк Юкей». 12.01.2016р. [PERSON] помер та земельна ділянка площею 2,4626 га була успадкована [PERSON] , яка в свою чергу зареєструвала право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину .На підставі чинного законодавства та укладеного договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підствою для зміни умов договору. Однак, не зважаючи на це, [PERSON] 10.04.2018р. згідно договору оренди землі б/н повторно передала вищевказану земельну ділянку в оренду [PERSON] . Таке право оренди земельної ділянки в подальшому було зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вважають оскаржуваний договір оренди земельної ділянки б/н від 10 квітня 2018 року, укладеним з порушенням норм чинного законодавства, таким що порушує права орендаря та підлягає визнанню недійсним. Ухвалою суду від 02.01.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.03.2019 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача Сторонянський О.З. позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позовній заяві, вказав також, що [PERSON] вже будучи власником земельної ділянки площею 2,4626 га з кадастровим номером [NUMBER] отримувала від ТзОВ «Агро Л В Лімітед» орендну плату. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні стосовно пред`явленого позову заперечила, вказала про те, що земельна ділянка площею 2, 4626 га була нею успадкована після смерті дядька. Вона знала про договір оренди укладений з ТзОВ «Агро Л В Лімітед» , однак самого договору у неї не було. Орендну плату від ТзОВ «Агро Л В Лімітед» отримувала автоматично не задумуючись. Крім цього вказала, що у договорі оренди укладеним її покійним дядьком міститься неточності, щодо серії паспорта та кадастрового номеру, однак із позовом до суду про розірвання договору вона не зверталась. Відповідач [PERSON] проти пред`явленого позову заперечив, що вказав про те , що між ним та його дружиною [PERSON] укладено договір оренди землі та саме він зараз користується спірною земельною ділянкою. Третя особа державний реєстратом [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечила, вказала про те, що при реєстрації договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] ій не було відомо про існування попереднього договору укладеного із ТзОВ "Агро Л В Лімітед", оскільки відсутні відомості у базі данних. Вважає позов підставним. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов до підлягає до задоволення з наступних підстав. Так,\~суд встановив,\~що у 04.03.2007 між ТзОВ «АГРОМАРК ЮКЕЙ» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, предметом якого являлась земельна ділянка [NUMBER] площею 2,4626 га. Земельна ділянка належала гр. [PERSON] на підставі Акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 24.03.2006року. Договір укладено на 15 років, тобто до [INFO] . (а.с.8). Як видно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідач [PERSON] успадкувала від [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,4626 га. (а.с.16) На підставі вищевказаного свідоцтва [PERSON] зареєструвала право власності за № 31923018 від 19.10.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.(а.с.13-14). 10.04.2018 року [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,4626 га із гр.. [PERSON] (а.с. 9-11) Право оренди земельної ділянки за [PERSON] було зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,індексний номер 40637580 від 16.04.2018 року, згідно рішення прийнятого державним реєстратором Іващук Г.А. (а.с.18). Відтак судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо оскарження договору оренди земельної ділянки б/н від 10 квітня 2018 року. Позивач звернувся до суду з позовом, обравши способом захисту свого цивільного права вимогу про визнання недійсним договору оренди на підставі 215 ЦК України. Вирішуючи цей спір, суд виходить з наступних положень закону та відповідних їм правовідносин. Частиною 4\~ст. 13 Конституції України\~передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону . Відповідно до ч.1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.. 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Частиною четвертою статті \~124\~ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першоюстатті 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другоїстатті 792 ЦК Українивідносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокремаЗемельним кодексом України,Законом України «Про оренду землі». Згідно ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі-це договір за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відтак, з аналізу наведених норм матеріального права суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства,передання в оренду земельної ділянки передбачає передання від орендодавця до орендаря за договором оренди прав (правомочностей) щодо володіння та користування конкретною земельною ділянкою. Як видно з матеріалів справи, ТзОВ «Агромарк Юкей», правонаступником якого являється ТзОВ "Агро Л В Лімітед" набуло право оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] на підставі договору оренди землі від 04.03.2007року. Договір оренди був за реєстровий у Кам`янка -Бузькоиу районному відділі Львівської регіональної філії державного земельного кадастру. Після смерті [PERSON] договір оренди землі не припинив свою дію та після переходу права власності на орендовану земельну ділянку до [PERSON] залишився чинним на вказаних у договорі умовах. Про існування даного договору відповідачці [PERSON] було відомо, оскільки нею отримувалась орендна плата за користування землею, однак не зважаючи на це нею 10.04.2018 було укладено договір оренди землі зі своїм чоловіком [PERSON] Як встановлено в ході розгляду справи позивач [PERSON] вимог щодо розірвання існуючого договору оренди землі від 04.03.2007 не пред`являла претензій щодо порядку використання орендарем земельної ділянки також нею подано не було. За встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, договір оренди землі б/н від 10.04.2018 укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] є не дійсним відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] всупереч положенням ЦК України та ЗУ «Про оренду землі» передала право володіння та користування земельною ділянкою, а саме право оренди, яке на цей момент було у неї відсутнє, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,4626 га була передана ТзОВ «Арго Л В Лімітед». Відтак, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо в судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ТзОВ «Агро Л В Лімітед» слід задовольнити. У відповідності до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі необхідно покласти на відповідачів [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved