Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

29.03.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.03.2014 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №211. В обґрунтування позову зазначив, що 07.03.2014 між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюб розпався через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, фактичні шлюбні відносини припинено, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Син після розірвання шлюбу залишається проживати разом з матір"ю. Однак, позивач бажає і у подальшому матеріального забезпечувати дитину, піклуватися про його духовний та моральний розвиток. Ухвалою суду від 12.04.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. 21.05.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяв в якому проти розірвання шлюбу не заперечувала, однак, зазначила про те, що дійсною причиною розірвання шлюбу є подружня зрада позивача, позивач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, у зв"язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. При цьому відповідач [PERSON] зазначила, що не бажає перебувати у шлюбі з позивачем. У підготовче судове засідання, призначене на 14:00 год 05.12.2018 учасники справи не з"явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Однак, вважає, що доводи відповідача про те, що причиною розірвання шлюбу є зрада позивача, жодним доказом не підтверджені. Представник відповідача адвокат [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на тому, що шлюб розпався саме у зв"язку зі зрадою позивача. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER], сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.03.2014 (а. с. 6). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а. с. 10). Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнового спору сторони не мають, малолітній син сторін після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO]; позивач [PERSON] належним чином батьківські обов"язки по утриманню дитини не виконує, що вбачається з довідки № 14.6-35/18 від 19.02.2018, виданої старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно якої заборгованість по сплаті аліментів за судовим наказом № 621/2037/17 від 20.09.2017 станом на 19.02.2018 становить 7289,37 грн, суд приходить до висновку про звільнення [PERSON] від сплати судових витрат на користь позивача.

Outcome: approved