Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Виконавчий комітет Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначає, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , утриманням та вихованням якої належним чином не займається. Відповідач разом з малолітніми дітьми проживає на території Студенянської сільської ради в с.Гонорівка Піщанського району По місцю свого проживання [PERSON] характеризується негативно: схильна до вживання спиртних напоїв, не працює, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не одноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, зокрема і за невиконання обов`язків щодо виховання дітей. Під час здійснення перевірки житлово-побутових умов родини виявлено, що сім`я проживає в будинку бабусі, будинок потребує ремонту, єдиним доходом сім`ї є соціальні виплати на дітей та тимчасові заробітки співмешканця. На час перевірки було виявлено на тілі малолітнього [PERSON] , численні гематоми, множинні удари різкою по плечах, ногах та руках дитини. На засіданні виконавчого комітету Студенянської сільської ради №25 від 13.06.2019 року вирішено негайно відібрати дітей в [PERSON] у зв`язку із загрозою їхньому життю та здоров`ю, дітей із матір`ю помістити до дитячого відділення Піщанської ЦРЛ, для подальшого обстеження. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відустності, вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити, з мотивів наведених в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, де матір`ю записана [PERSON] (а.с.5,6). Відповідно до довідки-характеристики Студенянської сільської ради №44 від 25.06.2019 року [PERSON] зареєстрована в с.Гонорівка з березня 2019 року, співмешкає з [PERSON] Вихованням дітей не займається, не приділяє їм належної уваги, соціальні виплати використовує не за призначенням, не забезпечує дітей продуктами харчування, одягом, взуттям (а.с.8). Згідно акту відвідування сім`ї та акту обстеження умов проживання від 12 червня 2019 року, під час перевірки виявлено на тілі малолітнього [PERSON] численні гематоми, в житлі умови для проживання та виховання дітей відсутні(а.с.9,10) Згідно рішення виконавчого комітету Студенянської сільської ради №25 від 13.06.2019 року , було вирішенонегайно відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] від їх матері [PERSON] , та тимчасово помістити дитячого відділення Піщанської ЦРЛ (а.с.11). Згідно наданого висновку про доцільність відібрання дітей - з метою захисту прав дитини, запобігання жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчиненнч, орган опіки та піклування Студенянської сільської ради , як орган опіки та піклування вважає за доцільне порушити питання про відібрання [PERSON] та [PERSON] у матері[PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для життя і здоров`я малолітньої дитини і були підстави для негайного відібрання її від матері. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дітей від відповідача, оскільки умови для їх проживання відсутні, і дійсно існує загроза для здоров`я та життя дітей. Суд вважає, що відібрання дітей від матері з переданням їх органу опіки для подальшого влаштування в дитячий заклад повністю відповідає інтересам дітей. Відповідач також погоджуються, що це на даний час відповідає інтересам малолітніх дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved