Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року на користь відповідачки на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Мотивуючи свої вимоги, зазначив, що на даний час перебуває в статусі безробітного, ніде не працює, доходу постійного не має, матеріальне становище суттєво змінилося, тому не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини. Просив зменшити розмір аліментів до 1/8 частини. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить справу слухати без її участі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.(а.с.2) Відповідно до свідоцтва про зміну імені 19.07.2017 [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». (а.с.5) Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.4,5) Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, доведення яких є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивач, посилаючись на погіршення матеріального стану та статус безробітного, не надав жодного доказу на підтвердження зазначених ним обставин, як то довідка з Центру зайнятості чи дані з Державної податкової служби щодо відсутності доходів. Також не надано доказів, що зазнав будь-яких змін сімейний стан платника аліментів, збільшилась кількість утриманців чи суттєво погіршився його стан здоров"я. Отже, позивачем не доведена наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дітей. Зважаючи на вищевикладене, та інтереси дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed