Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

16.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів- Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], третя особа: Московський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. В якому просить суд визнати за ним права власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Звільнити з-під арешту автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], накладений Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, шляхом скасування постанов № 45125513 від 27.10.2014 р., № 49885512 від 22.01.2016 р. та вилучення записів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 14604529 від 27.10.2014р. та № 15667808 від 22.01.2016 р. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № DN81AR192000253, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 58959,08 грн. з терміном повернення до 22.03.2013 року. В якості забезпечення виконання умов кредитно-заставного договору, відповідачкою в заставу було передано автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] . 06.03.2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення № 2-412/941/2012 яким передано в ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне їй на праві власності заставлене майно - автомобіль ВАЗ 21114, реєстраційний номер: [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 81257,78 гривень звернутостягнення на предмет застави, а саме вищезазначений автомобіль, що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 25.05.2016 року позивач за вищезазначений автомобіль сплатив грошову суму у розмірі 42000,00 гривень, що підтверджується квитанцією Банку від 25.05.2016 року. 30.06.2016 року складено акт прийому-передачі транспортного засобу між Банком та [PERSON] Отже між сторонами фактично було укладено договір куплі-продажу автомобіля у простій письмовій формі. З подальшим зверненням до органів УДАІ МВС України в Харківській області для перереєстрації транспортного засобу на [PERSON] та стало відомо про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідач-[PERSON] будучи належним чином повідомлена про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася. Представник третьої особи Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти позову не заперечує. Дослідивши докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR19200253 на одержання кредиту в сумі 58959,08 грн. на придбання автомобіля з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.03.2013 року. В якості забезпечення виконання договором, [PERSON] надав в заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності. В зв»язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов»язань за вказаним кредитним договором, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення 06 березня 2012 року згідно якого передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно - автомобіль марки: ВАЗ, модель : 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR192000253, від 25.03.2008 року станом на 27.05.2009 року в розмірі 81527 грн. 78 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки: ВАЗ, модель : 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. (а.с. 6-8) Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Позивач [PERSON] у заставодержателя ПАТ «ПриавтБанк» в особі Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», Бізнес «Споживче кредитування» автомобіль марки ВАЗ, модель : 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], сплативши 42000,00 грн., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом прийому - передачі автомобіля від 30.06.2016 року. Згідно зазначеного документу: Харківське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», Бізнес «Споживче кредитування» передав, а [PERSON] прийняв автомобіль марки ВАЗ, модель : 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], сплативши 42000 грн..(а.с.10) Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, судом установлено, що сторони діючи відповідним чином, уклали договір купівлі - продажу, при цьому погодивши всі істотні умови і позивач-Асанов А. В. володіє спірним автомобілем на законних підставах. Згідно зі ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює самостійно, незалежно від волі інших осіб, в тому числі і будь-яких державних органів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Зміст права власності конкретизований у ч.1 ст.321 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Також судом встановлено відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51239947 від 13.01.2017 року, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця ВДВС Московського ВДВС ХМУЮ Гресем Д. Д. від 27.10.2014 року у виконавчому провадженні № 45125513 накладено арешт на все майно з забороною відчужувати та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2016 року у виконавчому провадженні № 49885512 накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до ч.1,2 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки спірний автомобіль знаходиться на території Ізюмського району Харківської області, позивач правомірно звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за захистом свого порушеного права. Оскільки арешт та заборона відчуження на автомобіль накладений Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з 27.10.2014 року позивач обмежений у здійсненні права власності щодо своєї власності автомобіля марки ВАЗ, модель : 21114, рік випуску: 2008, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], та для реалізації свого права правомірно звернувся до суду із позовом про зняття арешту та заборони відчуження та визнання права власності. Тому суд вважає позовні вимоги позивача - [PERSON] підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved