Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] на час пред*явлення позову в інтересах неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], 3-я особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В період розгляду справи [PERSON] був залучений до справи у якості співпозивача , оскільки набув повноліття. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольни . Відповідач в судове засідання не з*явився , про час та дату розгляду справи , повідомлений належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомив. Представник Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , як орган опіки і піклування в судове засідання не з*явився , про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, просив слухати справи за їх відсутності , позов підтримують в повному обсязі, надавши до суду свій висновок. Суд , вислухавши пояснення позивачів , дослідивши матеріали справи , допитав свідка ,вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: Сторони по справі :З 21.11.1992 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували з зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 05.02.2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. З моменту розірвання шлюбу і по цей час відповідач бачив сина та спілкувався з ним лише декілька разів. 02.12.2002 року Дзержинським районним судом м.Харкова стягнуті з відповідача аліменти на утримання сина , у розмірі ? части усіх видів заробітку щомісячно , але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян , починаючи з 21.11.2002 року та до повноліття сина. Але відповідач аліменти не сплачував, у зв*язку із чим позивачка скаржилася на дії державного виконавця. Відповідач звертався до суду з позовом про оспорювання батьківства. На виконання Ухвал Дзержинського районного суду м.Харкова два рази призначалась молекулярно - генетична експертиза , про що відповідач про час та проведення експертиз повідомлявся належним, але жодного разу не з*явився. Його позов було залишено без розгляду 21.09.2016 року. З часу розлучення батько з дитиною не спілкується, не виявляє належної уваги дитині , не займається його вихованням, навчванням , не цікавиться його розвитком, інтересами ,станом здоров*я. Вихованням та утриманням сина займається виключно мати-позивачка по справі. Відповідач навіть у телефонному режимі не цікавитьсяся долею сина , матеріально не допомагає , його не цікавить стан здоров*я , фізичний та духовний розвиток сина . Позивачка створила усі належні та необхідні умови для проживання , виховання та розвитку сина. Згідно повідомлення КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14» вбачається , що з приводу стану здоров*я в медичний заклад звертається мати дитини .Догляд за дитиною та супровід про відвідування лікарів здійснює мати [PERSON] Батько ,[PERSON] станом здоров*я сина не цікавився , до поліклініки з цього приводу не звертався. Згідно з довідкою , наданою адміністрацією Харківського ліцею № 149 ХМР від 01.03.2016 року , де навчається [PERSON] , за період навчання в ліцеї його батько,[PERSON], не брав участі у вихованні сина , не спілкувався з вчителями , не забирав дитину додому , не відвідував батьківські збори. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Заборгованість по аліментам складає 88219,72 грн. Відповідно до вимог діючого законодавства України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 143 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані забрати дитину із пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я. Статтею 48 Конституції України встановлено, що кожен має право на достойний життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Право дитини (особи до 18 років) на достатній життєвий рівень додатково закріплено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані дбати про матеріальне забезпечення сім'ї, як це передбачено ч.4 ст.55 Сімейного кодексу України та відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради віж 04.11.2017 року за № 650 вбачається, що батько ухиляється від виконання батьківських обов*язків щодо виховання та матеріального утримання свого сина[PERSON] і позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини доцільним і таким , що відповідає інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав " ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини , її навчання , підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування , медичного догляду, лікування дитини , що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання , не спілкується з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення .не надають дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі , не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 2 п.16 вищевказаної постанови передбачено , що зазначені фактори , як кожен окремо , так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, за умови винної поведінки батьків , свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Частиною 2 ст.165 Сімейного Кодексу України передбачає, що особа позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов*язків щодо утримання дитини. У зв*язку з тим , що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків , не проявляє до дитини батьківської турботи та любові , байдужий до долі дитини і повністю самоусунувся від будь-якої участі в його житті , та виходячи з інтересів дітей , суд задовольняє позовні вимоги .

Outcome: approved