Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

28 серпня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить: -визнати рішення військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом житлової комісії №22 від 12.10.2018 року, щодо зняття його з обліку незаконним та скасувати; -зобов`язати військову частину [NUMBER] та житлову комісію військової частини [NUMBER] поновити його та членів його сім`ї на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Луцьку, у загальній та першочерговій чергах за тим же номером у сприску, зі збереження часу перебування на обліку з 10.12.1998 року - у загальній черзі, з 02.08.2014 року у пільговій черзі. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем неправомірно було знято позивача із квартирної черги для отримання житла, у зв`язку із закінченням контракту. Ухвалою суду від 3 вересня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду\~від 1\~жовтня 2019\~року закрито\~підготовче провадження\~у цивільній\~справіта призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, водночас, у заяві від 17.10.2019р. просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, з підстав, викладених у відзиві від 27.09.2019 року. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та члени його сім`ї дружина [PERSON] , 1973 р.н., донька [PERSON] 2016 р.н., перебували на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житла, у загальній черзі з 10.12.1998 року по 27.07.2018 року та першочерговій з 02.08.2014 року на отримання житла, що підтверджується довідкою військової частини від 31.07.2019р. №446 (а.с. 8). Відповідно до витягу протоколу житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12.10.2018 року № 22 [PERSON] складом сім`ї 3 (трьох) осіб було знято з квартирного обліку згідно пунктів 2.16, 2.18\~наказу Міністра оборони України №737 від 30.11.2017 року\~зі змінами (а.с. 6). Наказом № 234 від 02.10.2018 року відповідно до частини шостої\~статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), був виключений зі списків та знятий зі всіх видів забезпечення. Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд бере до уваги такі норми законодавства. У відповідності до абзаців першого, четвертого пункту 1\~статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(в редакції на момент прийняття житловою комісією оскаржуваного рішення) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР\~та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. При цьому, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України (абзац сьомий пункту 1\~статті 12 вказаного Закону). Пунктом 1.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилим приміщенням від 30.11.2011 року № 737, на приписи якої посилалась житлова комісія В/ч [NUMBER] при прийнятті оскаржуваного рішення, встановлено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку. Так, згідно чинного на момент взяття позивача на квартирний облік Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого\~наказом Міністра Оборони України від 03 лютого 1995 року № 20\~(далі - Положення № 20), військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті, а саме: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік (пункт 13). Проаналізувавши зміст наведеного пункту 13 Положення № 20, суд засвідчує на відсутності можливості зняття військовослужбовця з квартирного обліку з підстав звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, яка була б передбачена законодавством, чинним на час, включення позивача до списку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006 р. втратив чинність на підставі\~Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності\~Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4). В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій\~статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до\~ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Окрім того, встановлено, що Порядок забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями визначено Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737(далі - Інструкція). Відповідно до п. 2.18 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МОУ жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством. Пунктом 2.16. Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. Таким чином, встановлено, що п. 2.16 Інструкції не передбачено такої підстави залишення на квартирному обліку у військові частині як у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, так само, як і не передбачено п. 2.18 Інструкції зняття з квартирного обліку у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Статтею 3\~Закону України\~«Про статус\~ветеранів військової\~служби,\~ветеранів органів\~внутрішніх справ,\~ветеранів Національної\~поліції і\~деяких інших\~осіб та\~їх соціальний\~захист» держава гарантує кожному ветерану військової служби, серед іншого, реалізації цільових програм поліпшення житлових умов. В п. 7 ч. 1\~ст.\~6\~вказаного Закону гарантує ветеранам військової служби першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тобто, для того, щоб позивач міг реалізувати своє гарантоване право на отримання від МО України постійного житла на підставі\~Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"\~він має перебувати на квартирному обліку. Статтею 48\~Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В рішеннях по справах «Полторацький проти України» та «Михайлюк та Петров проти України» ЄСПЛ нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права. Принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. У зв`язку з наведеним, та з урахуванням того, що на час звільнення у запас [PERSON] мав стаж військової служби понад 20 років, а саме 29 років 2 місяці, був зарахований на квартирний облік до 1 січня 2005 року, є учасником бойових дій, а також того,\~що на час звільнення позивача зі служби в запас у зв`язку з закінченням строку контракту вказаним вище Положенням йому було гарантовано право перебувати на квартирному обліку у військовій частині та отримати житло з державного житлового фонду за місцем проживання та реєстрації, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п. 2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 12.10.2018 року, оформлене протоколом №22, в частині виключення [PERSON] та членів його родини з квартирного обліку в м. Луцьку є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що [PERSON] було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що його було звільнено на підставі пункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а не з підстав, вказаних в п. 2.16 Інструкції, та він не мав права перебувати на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] , судом оцінюються критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевикладеними положення житлового законодавства. Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права в цій частині, а саме шляхом поновлення становища, що існувало до порушення права, суд зауважує, що такий спосіб захисту права передбачений ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, і він, на думку суду, буде найбільш ефективним способом захисту у розумінні ст.5 ЦПК України. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги в частині зобов`язання Зобов`язати військову частину [NUMBER] та житлову комісію військової частини [NUMBER] поновити [PERSON] та членів його сім`ї на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Луцьку, у загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку, зі збереження часу перебування на обліку з 10.12.1998 року - у загальній черзі, з 02.08.2014 року у пільговій черзі. Оскільки позовні вимоги до військової частини [NUMBER] задоволено у повному обсязі, при зверненні до суду з позовом [PERSON] судовий збір не сплачував на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, як такий, що має статус учасника бойових дій, а тому з врахуванням ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з військової частини [NUMBER] . На підставі наведеного та

Outcome: approved