Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

26.09.2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 27 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 460. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з серпня 2014 року, вони не підтримують подружніх стосунків. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, втрата почуття кохання, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали суперечки з різних питань. З боку відповідача на її адресу були постійні образи та погрози фізичної розправи, наміру зберегти сім'ю вона не має. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. У зв'язку з тим, що їх син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку, просила стягнути аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 26.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розірвати шлюб та стягнути аліменти на дитину. Прізвище просила залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: проти розірвання шлюбу не заперечував, просив стягнути аліменти в меншому розмірі, ніж просить позивачка. Пояснив, що не працює та має мінливий заробіток. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 27 вересня 2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 460. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства з серпня 2014 року, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам один одного, що має істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України, через що шлюб подружжя [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища. Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд дійшов до наступного. У відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою № 5295 від 23.09.2014р., виданою КП „ДЕЗ „Океан". Відповідач матеріальної допомоги не надає. Даних про те, що відповідач має офіційне місце роботи та має стабільний дохід суду не надано, проте відповідач є працездатним та не позбавленим можливості збільшувати свій дохід, а отже і виплачувати аліменти. Суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, оскільки частиною 1 статті 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням потреб дитини і можливостей батька, суд встановлює розмір аліментів в твердій грошовій сумі розмірі 500 гривень щомісячно для сплати позивачці на утримання дитини. Аліменти відповідно до ч.1 ст.79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а тому повинні бути стягнуті з 26.09.2014 року і до повноліття дитини. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги частково. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Outcome: partial