Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON]. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] з 15 березня 2005 року по 13 квітня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі . Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON]. 13 квітня 2007 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач проживає від сім'ї окремо, не допомагає дитині матеріально, не цікавиться його життям та здоров'ям, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, припинив будь-яке спілкування, не приймає участь у його вихованні . Таким чином, [PERSON] повністю самоусунувся від виконання обов'язку батька відносно дитини. Позивач на підготовче засідання не з'явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, просить позов задовольнити . Від відповідача також надійшло клопотання, в якому просить підготовче засідання провести у його відсутність , позовні вимоги визнає, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та ухвалення рішення при підготовчому засіданні. Від третьої особи - представника Таращанської районної державної адміністрації Київської області також надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника , де вказують, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні. Відповідач на стадії підготовчого провадження визнав позовні вимоги, а тому суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв"язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі в підготовчому засіданні . Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано 13 квітня 2007 року. Під час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9 ) Після розірвання шлюбу з 2007 року [PERSON] проживає окремо , участі у вихованні дитини не приймає. Про стан здоров'я дитини піклується лише мати [PERSON], яка забезпечує сина всім необхідним для нормального розвитку та виховання. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачами у даній справі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Суд вважає можливим ухвалення рішення у справі при проведенні підготовчого провадження. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] в зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по його вихованню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved