Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

13 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком № 209 по вул. Січових Стрільців в м. Світловодську Кіровоградської області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в будинку зареєстрована, але 5 років не проживає [PERSON] Всі витрати по утриманню будинку вона несе з врахуванням реєстрації у ній відповідача. В зв"язку з реєстрацією відповідача у будинку позивач зазнає матеріальних втрат. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підртимує повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 19, 31). Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що копією Договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 13 жовтня 2012 року, копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 11968903 від 13.10.2012 року, копією Витягу про державну реєстрацію прав № 36218112 від 13.11.2012 року та копією Договору пожиттєвого утримання від 01 квітня 1993 року підтверджується, що позивачу [PERSON] належить на праві власності будинок № 209 по вул. Січових Стрільців (9-го Січня) в м. Світловодську Кіровоградської області (а.с. 34-35, 36, 37, 38). В належному позивачу на праві приватної власності будинку зареєстрована, проте 5 років, а саме з листопада 2011 року не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується Актом від 12 вересня 2016 року, власними письмовими поясненнями [PERSON] (а.с. 3, 19, 31). Вирішуючи спір суд виходив з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач в будинку не проживає, його реєстрація у належному позивачу на праві приватної власності будинку перешкоджає у реалізації позивачем прав, передбачених ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до правил ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved