Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

13 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Дніпропетровського відділення № 5 про повернення банківського вкладу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.02.2015 між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 007-03557-260215 «Найкращий від Миколая» на суму 5000,00 доларів США строком до 25 серпня 2015 року. В день закінчення депозиту позивач звернувся до відповідача з метою повернення внесених коштів, однак відповідач кошти не повернув. 29 вересня 2015 року на адресу позивача надійшло повідомлення ПАТ «Дельта Банк» про нікчемність правочину. З урахуванням викладеного просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 5883,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2015 року становить 135801,85 грн., з яких - основна сума - 5000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2015 року становить 115407,13 грн.; нараховані відсотки - 300,35 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2015 року становить 6932,51 грн.; 3% річних - 3462,21 грн.; моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 26.02.2015 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» в особі Корсун Наталі Петрівни було укладено договір № 007-03557-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» (а.с. 6). Згідно п.1.2, 1.3., 1.4 вказаного договору, сума вкладу складає 5000,00 доларів США, вклад залучається на строк до 25 серпня 2015 року включно, процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 процентів річних. Відповідно до п.1.10 договору у разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, або в разі дострокового припинення дії цього договору, вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № [NUMBER], відкритий на ім'я вкладника в установі банку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, як встановлено судом і така обставина є загальновідомою інформацією, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ДЕЛЬТА БАНК». Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для стягнення суми банківського вкладу. Відтак позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та трьох відсотків річних як такі, що мають похідний характер від вимоги про стягнення банківського вкладу, також не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відсутні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed