Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

14 вересня 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 вресня 2004 року між сторонами у справі був укладений шлюб, під час якого у подружжя народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2016 року. З вказаного часу відповідач проживає окремо від дітей. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки з лютого 2016 року відповідач ухиляється від покладеного на нього обов"язку утримувати своїх дітей, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 лютого 2016 року до досягнення дітьми повноліття. У заяві про уточнення позовних вимог [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 лютого 2016 року до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з [PERSON] половину додаткових витрат, понесених позивачем на дітей з часу, коли відповідач проживав окремо від дітей (половину від 40 769,31 грн., а саме 20 384,66 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали позовні вимоги, не заперечуали проти стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, зазначивши, що відповідач працює, де має регулярний дохід. Проти стягнення додаткових витрат заперечували, зазначивши про необгрунтованість вимог [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1061. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження. (а.с. 5) Шлюб між сторонами розірваний 07 вересня 2016 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти. При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані про особу та майновий стан позивача та відповідача, те що аліменти стягуються на утримання двох дітей, тому вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 14 вересня 2016 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому, вимога про стягнення аліментів з відповідача починаючи з 01 лютого 2016 року не підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Також [PERSON] просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат, понесених позивачем на дітей з часу, коли відповідач проживав окремо від дітей (половину від 40 769,31 грн., а саме 20 384,66 грн.) В обгрунтування своїх вимог надала складений нею перелік таких витрат, зокрема про оплату вартості навчання дітей, лікування, оздоровлення, одяг тощо, комунальні послуги. (а.с. 57) Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача таких додаткових витрат, оскільки, заявляючи такі вимоги, [PERSON] посилалася лише на свої пояснення. З змісту статті 185 СК України вбачається, що сторона, яка звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів на підтвердження сплати (зокрема, квитанцій) вартості навчання дітей, лікування, оздоровлення, одяг тощо позивач суду не надала. За таких обставин, вимога про стягнення додаткових витрат в розмірі 20 384,66 грн. задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: partial