Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

18.01.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на малолітнього сина. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002р. до 01.09.2006р., від яких [INFO]. у сторін народився син [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв'язку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття та проводити стягнення на користь позивачки. Крім того, позовна заява містить вимоги про стягнення з відповідача на користь адвоката витрат на правову допомогу. В наданій суду 16.03.2016р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, та розглядати справу за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами (а.с. №18 ). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Верба А.П. (діє за договором від 26.02.2016р. - а.с. № 36,37-38) у судове засідання 16.03.2016р. також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Між тим, заперечував проти стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві, вважав, що слід стягнути аліменти з нього на утримання сина відповідача у розмірі 1/6 частини доходу, оскільки у [PERSON] на утримання є дитина від другого шлюбу та непрацездатна мати, надав й письмові заперечення до відповідні письмові докази своїм частковим запереченням (а.с. № 21-23). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. народження, є відповідач (а.с. № 7). Малолітній син мешкає зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Дані обставини представник відповідача в письмових запереченнях від 16.03.2016р. не заперечував (а.с. № 21-23). Відповідач [PERSON] працює дитячим лікарем-хірургом в КЗ ДЦП МСД № 1 (а.с. № 30). Його середня заробітна плата складає 2 196грн. 89коп. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх (малолітніх) дітей. Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] в розмірі, визначеному позивачкою в позовній заяві, посилаючись на те, що у нього на утриманні є ще малолітня донька [PERSON], [INFO] та непрацездатна мати-пенсіонерка (а.с. № 27, 29), суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, проводячи стягнення на користь матері дитини з дня пред'явлення позову - 18.01.2016р. При цьому судом, враховано положення п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006р. „Про застосування судами окремих норм СК України при розгляди справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де зазначено, що суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги про стягнення аліментів з позивача. Стосовно ж вимоги про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката при подачі позову, суд виходить з вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», згідно до якої, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на вимоги цієї норми закону, подача договору від 17.11.2015р. між позивачкою та адвокатом Шпак В.І. про захист прав та представництво інтересів позивачки (а.с. № 10), копії свідоцтва адвоката Шпак В.І. №2185 від 20.09.2010р. на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. № 11), вочевидь недостатньо для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Так, виконання адвокатом взятих на себе зобов'язань та надання послуг не підтверджено актом приймання-передачі виконаних робіт, відсутній й розрахунок суми оплати адвокатських послуг. За таких обставин, у задоволенні вимог в цій частині має бути відмовлено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені частково, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551грн. 20 коп. (за ставками судового збору з 01.01.2016р. це мінімальний розмір судового збору по цій категорії позовів). На підставі викладеного,

Outcome: partial