Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

18 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві послався на таке. [INFO] в м.Снігурівка Миколаївської області померла його мати [PERSON], яка коли подарувала йому житловий будинок [ADDRESS] згідно договору дарування, посвідченого нотаріально. На теперішній час позивач зареєстрований та проживає у вище вказаному будинку. Матері на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0852га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку і господарських споруд на підставі Державного акта на права приватної власності на землю. Позивач фактично згідно з договором дарування житлового будинку набув право власності і на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за вище зазначеною адресою. По причині смерті [PERSON] позивач не має можливості оформити право власності на зазначену земельну ділянку через Реєстраційну службу Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] 30 квітня 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено іншого спадкоємця [PERSON], який у судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності та не заперечував проти вимог позивача. У судове засідання сторони не з"явилися, про день, час та місце розгляду повідомлені належним чином та своєчасно. Надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Відповідач проти заявлених вимог позивача не заперечував. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.243 ЦК Української РСР за договором дарування одна сторона передає другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. В силу ст.ст.23,30,67 Земельного кодексу України у редакції 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) надається у розмірі не більше 0,1 гектара. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії МК, виданого 25 жовтня 1993 року на підставі рішення виконкому Снігурівської міської ради Миколаївської області №273 (а.с.7) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0852га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий №4825710100:37:071:0005 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №912, що підтверджується також і витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-12). За життя [PERSON] та [PERSON] 10 липня 2001 року уклали договір дарування, за умовами якого дарительниця подарувала, а обдарований прийняв у дар житловий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що підтверджується договором дарування серії АЕА №031982 на а.с.8. [INFO] в м.Снігурівка Миколаївської області [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Враховуючи, що договір дарування підлягає державній реєстрації, а позивач цього не зробив і на теперішній час він не може розпорядитися нерухомим майном як власник, суд вважає, що заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved