Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

[PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, Служби у справах дітей Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна малолітній дитині, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір'ю [PERSON] та бабусею малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком дитини. [INFO] року мати малолітньої дитини - [PERSON], померла. На сьогоднішній день малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає разом зі своєю бабусею - позивачем [PERSON], за адресою: [ADDRESS] Вважає за необхідне просити суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - [PERSON] та призначити її піклувальником неповнолітньої дитини через наступне. З 31 липня 2009 року по 04 жовтня 2010 року її донька [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Приблизно з лютого 2010 року шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] були остаточно припинені та з цього часу дитина зі своєю матір'ю [PERSON] проживали разом з позивачем. Після чого, відповідач зовсім перестав цікавитися життям сина, його розвитком, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, оказувати матеріальну допомогу. Факт відсутності матеріальної допомоги з боку відповідача підтверджується копією Судового наказу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2010 року. Вказує, що відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 164 Кримінального кодексу України за злісне ухиленні від сплати аліментів. Згідно відповіді Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Донецькій області № Д-72а від 31 серпня 2017 року на запит адвоката щодо надання інформації про притягнення де кримінальної або адміністративної відповідальності [PERSON] вбачається, що у автоматизованому банку даних щодо осіб, які притягнуті до кримінально та адміністративної відповідальності, є інформація про притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності (ЄРДР №№ 12013050510002947, 12017050510000224) та до адміністративної відповідальності (починаючи з 2008 року відносно нього складено 8 адміністративні протоколи). Також [PERSON] знаходиться на профілактичному обліку зв'язку із вчиненням кримінальних правопорушень. Згідно Довідки №01-27/132 від 06 вересня 2017 року, наданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська», її онук - [PERSON], [INFO] не знаходиться на «Д» обліку, але спостерігається з народження в амбулаторії №4 дільничного лікаря [PERSON] Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, до 2014 року на огляди до лікарів дитини приводила мати - [PERSON], з листопада 2014 року догляд за дитиною здійснювала бабуся - [PERSON]. При цьому вказує, що батько ніякої участі в цій сфері життя дитини не приймав. Також, як вбачається з відповіді на запит адвоката, наданою Слов'янської загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 5, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі з 01 вересня 2016 року Для повноцінного проведення навчальне виховного процесу дитина забезпечена всім необхідним шкільним приладдям (зошит ручки, олівці, портфель, тощо), спортивною формою. Зовнішній вигляд завжди охайний. Все це йому забезпечували мати та бабуся. До школи та зі школи хлопця протягом першого класу водили також мати або бабуся - [PERSON]. За час навчання у другому класі школи [PERSON] опікується тільки бабуся, яка завжди підтримує зв'язок з учителем, цікавиться поведінкою та успіхами дитини, забезпечує гідне життя хлопця. Для розвитку здібностей [PERSON] створено гарні умови. За період навчання хлопця в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 батько [PERSON] навчальний заклад не відвідував, відповідно не приводив не забирав сина зі школи. Батьківські збори не відвідував, участі у позакласних і позашкільних заходах не брав, вихованням [PERSON] (ні духовним, ні фізичним) не цікавився. Громадянин [PERSON] не брав участі у будь-яких матеріальних внесках на користь сина в школі. Крім того, на запит адвоката відносно визначення прихильності [PERSON] до одного з батьків та їх вплив на психоемоційний стан хлопчика, асистент кафедри прикладної психології ДДПУ [PERSON] та завідувачем кафедри прикладної психології ДДПУ, професор, канд. психологічних наук [PERSON] був проведений ряд психодіагностичних заходів. За результатами якого, умови проживання хлопчика з бабусею та дідусем, та його ставлення до них, відповідають необхідним вимогам. Крім того, за даним висновком спеціалісти вважали, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки обов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування дитини, а з її боку і з боку матері дитини ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. З питань позбавлення батьківських прав [PERSON] вона зверталася до працівників Служби по справах дітей Слов'янської міської ради, де зазначила з ними в бесіді, що батько долею дитини та його станом здоров'я не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, з сином не спілкується, матеріальної допомоги дитині не надає. Враховуючи інтереси дитини, працівники відділу пояснили їй, що на вимогу суду ними буде зроблено відповідний Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за Поданням органу опіки та піклування. З липня 2014 року [PERSON] фактично виховується [PERSON] Вона займає посаду головного бухгалтера в ТОВ «Арагорн» м. Слов'янська. Також Наказом №1 0-к від 27 квітня 2016 року за їй встановлено неповний робочий день за сімейними обставинами, у зв'язку з тим, що їй потрібно більше часу для піклування за онуком. За місцем роботи і мешкання вона характеризується позитивно, має добрий стан здоров'я. Спиртними напоями не зловживає, на наркологічному, психоневрологічному обліку не перебуває. До кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої та не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Має благополучну сім'ю, в якій може виховуватися дитина. Має у власності житловий будинок № [ADDRESS] де є всі необхідні умови для виховання, розвитку і навчання дитини. Також, за станом свого здоров'я вона може бути опікуном (піклувальником), що підтверджується висновком КЗ «ЦПМСД м. Слов'янська» від 13 вересня 2017 року. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Призначити опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 20 листопада 2017 року на адресу суду надійшла Заява від позивача, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.52). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дейниченко В.І., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 30 серпня 2017 року (а.с.34,54), позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити (а.с.53). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.46). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.50). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.» Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області Щука О.В., яка діє на підставі Довіреності № 29/01-2252 від 17 листопада 2017 року (а.с.56) до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.46). 20 листопада 2017 року від представника третьої особи надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без участі представника (а.с.55). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, до судового засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 28 вересня 2017 року від Начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області Соколової О.С., надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без участі представника, рішення винести на розсуд суду (а.с.47). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, Служби у справах дітей Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна малолітній дитині, підлягають задоволення з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України « Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідач по справі є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 31 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 859 (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31 липня 2009 року (а.с.11). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2010 року справа № 2-7866/10, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набуло законної сили 04 жовтня 2010 року (а.с.13). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28 серпня 2017 року Слов'янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.12). Згідно Акту про фактичне проживання № 67 від 10 лютого 2017 року складеного Керівником комітету мікрорайону Центр - 1 м. Слов'янська, [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею - [PERSON], [INFO] (а.с.16). За таких обставин, суд вважає, що позивач [PERSON] вправі звернутися до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" „Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України." [PERSON], [INFO] є малолітнім, оскільки не досяг 18 річного віку (а.с.6). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України „ Про охорону дитинства", кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім"ї мають забезпечуватися на принципах,що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України „ Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого І брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З Висновку щодо прихильності неповнолітньої дитини до одного із батьків складеного 05 вересня 2017 року асистентом кафедри прикладної психології [PERSON] на запит адвоката Дейниченко В.І., вбачається, що за результатами даного дослідження було рекомендовано: враховувати особливості психоемоційного стану дитини, її чутливого ставлення та вибірковості у комунікативно - соціальній сфері, дитина потребує перебування у позитивному мікрокліматі, який на даному етапі життя йому забезпечує бабуся та дідусь, та в якому є стабільні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку дитини. За результатами вивчення цього питання, умови проживання хлопчика з бабусею та дідусем, та його ставлення до них, відповідають необхідним вимогам. Крім того, за даним висновком спеціалісти вважали, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним (а.с.20). З Характеристики на учня 2-В класу складеної Директором Словянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Словянської міської ради Донецької області [PERSON] вбачається, що за період навчання [PERSON] у школі, його батько [PERSON] навчальний заклад не відвідував, відповідно не приводив та не забирав сина зі школи. Батьківські збори не відвідував, участі у позакласних та позашкільних заходах не брав, вихованням сина (ні духовним, ні фізичним) не цікавився. [PERSON] не брав участі у будь-яких матеріальних внесках на користь сина (а.с.21). У суду немає підстав ставити під сумнів Висновок щодо прихильності неповнолітньої дитини до одного із батьків складеного 05 вересня 2017 року та Характеристику на учня 2-В класу Словянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Словянської міської ради Донецької області, які були складені асистентом кафедри прикладної психології Донецького державного педагогічного університету, директором школи та класним керівником, оскільки вони є особами, які незацікавлені в результатах розгляду справи і факти, викладені в довідці та характеристиці належним чином не спростовані. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. З Довідки про заборгованість по аліментам № АСВП - 26459038 від 04 вересня 2017 року складеної державним виконавцем Слов'янського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, слідує, що на примусовому виконанні Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває Виконавче провадження АСВП № 26459038 відкрите на підставі Наказу № 2-н-878, який видано Слов'янським міськрайонним судом Донецької області від 14 грудня 2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Згідно матеріалів Виконавчого провадження, за весь період сплати, а саме з 18 жовтня 2010 року по 31 серпня 2017 року включно, заборгованість по аліментам складає 58884,00 грн. (а.с.22). З Відповіді Начальника Слов'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Альошина С.А. № Д-72аз/303/01-2017 від 06 вересня 2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], було притягнуто до кримінальної відповідальності (ЄРДР № 12013050510002947, 12017050510000224) та до адміністративної відповідальності (починаючи з 2008 року складено 83 адміністративні протоколи). Також, [PERSON] знаходиться на профілактичному обліку у зв'язку із вчиненням кримінальних правопорушень (а.с.19). Як встановлено у судовому засіданні, відповідач по справі - батько [PERSON], проживає окремо від своєї дитини. Матеріальну допомогу дитині не надає, про що свідчить Довідка про заборгованість по аліментам від 04 вересня 2017 року складена державним виконавцем Слов'янського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.22), не спілкується з нею, морально не підтримує, участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його схильностями та здібностями. Відповідач не виявляє щодо [PERSON], [INFO], батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов'язків. Статтею ст. 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Жодної участі у вихованні сина, відповідач не бере. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, що підтверджено в судовому засіданні об'єктивними доказами. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере жодної участі у вихованні дитини, жодним чином не цікавиться її життям, не бере ніякої участі в її розвитку та вихованні, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Жодного батьківського обов'язку щодо виховання дитини, спілкування з ним та утримання відповідач не виконує. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7, 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». Із Висновку № 29/01-2064 від 19 жовтня 2017 року Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав вбачається, що Орган опіки та піклування, враховуючи Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11 жовтня 2017 року, вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 57). Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З матеріалів справи не встановлено, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав сприятиме інтересам дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Із наданого суду Висновку вбачається, що Орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], на підставі вивчення наданих документів, а також ставлення батька [PERSON] до виконання батьківських обов'язків з виховання і утримання дитини - [PERSON]. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Висновком Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-2064 від 19 жовтня 2017 року. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно нього належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров'я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов'язана це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, його ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, Служби у справах дітей Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 58 ЦК опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування тощо. Згідно з правилами ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до ст. 62 ЦК України «Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника». У відповідності до ст. 63 ЦК України: Опікуном чи піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. З Характеристики на [PERSON] від 15 вересня 2017 року складену Керівником комітету мікрорайону Центр - 1 м. Слов'янська, слідує, що [PERSON] зарекомендувала себе позитивно. З сусідами підтримує добросусідські відносини, приймає активну участі у громадській праці. У сім'ї добра господарка, турботлива мати та бабуся. З народження займається своїм онуком - [PERSON] (а.с.28). Відповідно до Наказу № 10- к від 27 квітня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Арагон» «Про зміну режиму робочого дня [PERSON].», [PERSON] - головному бухгалтеру ТОВ «Арагон», за сімейними обставинами та її згодою, встановлено з 01 травня 2016 року 4-х годинний робочий день: з 9-00 год. до 14-00 год., перерва з 12-00 год. до 13-00 год. з оплатою праці (а.с.33). З Довідки серії АА № 0304650 Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON], [INFO], на території України станом на 12 вересня 2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.31). Із Подання № 29/01-2065 від 19 жовтня 2017 року Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про призначення опікуна вбачається, що Орган опіки та піклування, враховуючи Рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11 жовтня 2017 року, вважає, що [PERSON] доцільно призначити опікуном над малолітнім онуком, [PERSON], [INFO] (а.с. 58). Приймаючи до уваги ті обставини, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність, звернулася до суду з позовною заявою про призначення її опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], перебуває у родинних відносинах з малолітнім - є його бабусею (а.с.6,10,11), і цей факт не оспорюється сторонами по справі, малолітній [PERSON] фактично мешкає з [PERSON], знаходиться на її утриманні, позивач займається його вихованням, піклується про стан здоров'я, суд приходить до висновку про наявністю підстав для призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з Поданням Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-2065 від 19 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до Судового наказу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2010 року, справа № 2-н-878-10, стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Словянськ Донецької області, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 жовтня 2010 року по 19 жовтня 2027 року, (а.с.14), тому суд при вирішенні справи про позбавлення батьківських прав не вирішує питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з [PERSON] Позивач [PERSON] не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved