Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

18 травня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 21 лютого 2009р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. [INFO]. у них народився син [PERSON], який проживає із позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Із березня 2012р. відповідач проживає окремо і ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Добровільно матеріальну допомогу на утримання сина він не надає. Те, що він добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, суттєво погіршило матеріальне становище її та їх дитини. Їй важко одній утримувати сина, тому вона змушена була звернутися до суду із позовом про примусове стягнення із нього аліментів на утримання сина [PERSON], до його повноліття на її користь. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину із весни 2012р. Посилаючись на те, що відповідач працює, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, знаходиться в працездатному віці, фізично здоровий, аліменти нікому не платить, на його утриманні непрацездатних осіб не знаходиться, а вона позбавлена належним чином утримувати малолітню дитину, позивач просила стягувати із відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO].н. у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку та (або) доходу щомісяця, починаючи стягувати від дня припинення надання сину допомоги тобто із 15 травня 2012р. і до досягнення сином повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та посилаючись на ч.2 ст.191СК України просила стягувати аліменти із 15 травня 2012р. Вона також пояснила про те, що позивач приймала заходи щодо надання відповідачем матеріальної допомоги, але він не реагував. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і пояснив, що згоден сплачувати аліменти із 12 травня 2012р. Вислухавши представника позивача та відповідача і дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].н, що підтверджується свідоцтвом про народження. Він працездатний, працює і може сплачувати аліменти на утримання сина. Зазначені обставин підтверджені поясненнями сторін, копією свідоцтва про народження дитини та іншими матеріалами справи(а.с.3-4). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з 15 травня 2012р. та до настання повноліття малолітньої дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобовязаний матеріально її утримувати. Встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину із 15 травня 2012р, але як батько він зобовязаний надавати матеріальну допомогу на дитину. Інших утриманців він не має. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів із відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку із ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Із 15 травня 2012р. відповідач знав про необхідність сплачувати аліменти на дитину, але не виконував свої батьківські обов"язки, тобто ухилявся від їх сплати. В судовому засіданні відповідач повністю визнав що дійсно повинен був, але не сплачував аліменти із 15 травня 2012р, пояснивши що це його дитина і він буде сплачувати аліменти згідно вимог позивача. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при предявлені позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved