Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON]. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки відповідач не виконує належним чином свій обов'язок матеріально утримувати дитину. Він офіційно не працевлаштований, але має тимчасові заробітки. Вона ж не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини зазначені у позовній заяві. Доповнила, що дитина має добрий стан здоров'я. Вона в даний час отримує допомогу на дитину до досягнення нею трирічного віку та допомогу при народженні. Всього майже 2 000 гривень. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно. Пояснив, що він не працює в даний час, так як не може знайти роботу. Проживає з батьками пенсіонерами. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 2 та ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Син проживає з позивачкою. Позивачка проживає разом з батьками та братом, має ще двоє старших синів ( а.с. 6). Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі в утриманні дитини, а відтак аліменти слід стягувати за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців. При цьому судом було роз'яснено стонам їх обов'язок підтвердити кожну обставину на яку вони посилаються належними доказами. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати, суд зважає на ту обставину, що відповідач не працює, однак на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, а позивачка відповідно до ЗУ „Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми" отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, всього, як вона зазначила, в розмірі близько 2000 гривень. Відтак суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини. При цьому суд зважає на положення статті 192 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду..., може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 88 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 229 гривень 40 копійок слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial