Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03 березня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача. Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 червня 2009 року у Рязанському Відділі реєстрації актів цивільного стану управління РАГС м.Москва Російської Федерації, актовий запис № 928. Відповідач є громадянином Російської Федерації, проживає в м.Москва. Шлюбні відносини сторони припинили з травня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Дитина з народження дуже хвороблива, потребує постійно медичної допомоги. Відповідач дитину в добровільному порядку не утримує. Ці обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що після народження дитини шлюб між нею та відповідачем фактично розпався. Відповідач постійно проживає в м.Москва, а вона з дитиною - в с.Макишин Городнянського району. Дитину відповідач відвідує дуже рідко. До весни 2014 року відповідач виділяв кошти на утримання дитини, але оскільки дитина дуже хвороблива, грошей на її лікування не вистачало. Останнім часом відповідач припинив будь-яку матеріальну допомогу. Позивачка не має можливості працювати, оскільки доглядає дитину, яка постійно хворіє. Відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, інших дітей не має. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов не визнав, надав суду письмові заперечення, зміст яких зводиться до того, що він з жовтня 2014 року втратив роботу, не працює. Тому він не має матеріальної можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, крім того надав виписку з карткового банківського рахунку, яка, як він стверджує, підтверджує надання ним матеріальної допомоги позивачці щомісяця у сумах, достатніх для утримання дитини. У зв'язку з цим в задоволенні позову просив відмовити та призначити дитині соціальну державну допомогу. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши позицію відповідача, яка викладена письмово, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 05.06.2009 року, який було зареєстровано у у Рязанському Відділі реєстрації актів цивільного стану управління РАГС м.Москва Російської Федерації, актовий запис № 928, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER]./а.с.4/ Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили, відновлювати шлюбні стосунки позивачка не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами та подальше сімейне життя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Отже шлюб між сторонами підлягає розірванню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії « [NUMBER]/а.с.8/ Згідно довідки Макишинської сільської ради від 17.01.2014 року [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. /а.с.10/ Відповідач свою участь в матеріальному забезпеченні дитини довів частково, за період до травня 2014 року, після вказаного періоду доказів про утримання відповідачем дитини до матеріалів справи не надано У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи надані сторонами докази, суд частково погоджується з доводами відповідача щодо наявності труднощів сплачувати аліменти, проте в силу ст.180 СК України не може погодитись з проханням про повне звільнення його від обов'язку утримання його дитини. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Всупереч вимогам ст. 10, 60 СК України, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували його доводи про його повну неспроможність сплачувати аліменти на утримання дочки. Відсутність доходу у відповідача через відсутність роботи не є поважною причиною для ухилення від виконання обов'язку з утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи наведене, з урахуванням стану здоров"я дитини, який є незадовільним, що підтверджено документально, матеріального становища обох сторін, приймаючи до уваги, що станом на жовтень 2014 року відповідач звільнений з роботи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у частці від його заробітку, але не у ? частини, як просить позивачка, а у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позивачкою позову 03.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial