Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

10 вересня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивачка по справі [PERSON] працювала на підприємстві відповідача Приватному Акціонерному Товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в період з 04 лютого 2004 року по 01 липня 2019 року на посаді машиніста конвеєра, 01 липня 2019 року була звільнена за власним бажанням по виходу на пенсію за віком, відповідно до статті 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивачки. Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини № 871 від 23 травня 2019 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання за діагнозом - радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 12.10.2018 р. № 810/4.6-7 виданої т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області де вказано, що позивачка працювала в умовах підвищених параметрів речовин фіброгенної дії, напруженості та важкості праці, виробничого шуму, несприятливого мікроклімату. Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві було проведено розслідування з приводу отримання хронічного професійного захворювання, що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 15 липня 2019 року. За висновком МСЕК від 21 серпня 2019 року серії 12 ААА № 054887, позивачці була первинно встановлена втрата професійної працездатності 50% та третя група інвалідності 30% по радикулопатії та 20% по хронічному обструктивному захворюванні легень з наступним переглядом 2020 року. Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів, умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), за мікрокліматом - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), за важкістю праці - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі), за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня шкідливості. Загальна оцінка - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Періодичне перебування у позі «стоячи» 62,4% часу зміни (при нормі до 60% часу зміни); Нахили тулуба (вимушені, більше 30°) в кількості до 310 за зміну при нормі 51-100; Пил переважно фіброгенної дії: вміст пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду до 70%> у повітрі робочої зони концентрація, мг/мЗ: в 2,8 рази перевищує ГДК (5,71 мг/мЗ при ГДК до 2,0 мг/мЗ), що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 15 липня 2019 року Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивачки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачки була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивачка деякий час працювала, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивачки в зв`язку з отриманим професійним захворюванням, не має змоги вести звичне життя, тому що вона змушена постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них її стан погіршується і вона взагалі не може вести нормальне життя. Змушена систематично проходити курси амбулаторного лікування, на що витрачає свій час, який раніше використовував на власні справи. Професійне захворювання обмежує її у побуті, зокрема вона не має можливості виконувати більшість домашніх робіт, які, враховуючи стан її здоров`я, мають робити члени її родини. Внаслідок таких обмежень вона постійно відчуває себе тягарем. Відчуття того, що вона ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідує її внаслідок чого вона постійно перебуває в стані психічного напруження. Внаслідок професійного захворювання докорінно змінився уклад її життя, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивачки мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивачки покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань позивачки знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивачка має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивачки, через що вона переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.\~\~ Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачці підприємством відповідача Приватним Акціонерним Товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивачки настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачкою трудових обов`язків, і моральну шкоду їй заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивачки моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивачки, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивачки, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення стану, який мала потерпіла до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивачки, яка переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачці компенсацію в розмірі 70000 гривень 00 копійок, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачці, оскільки уже самим фактом втрати позивачкою професійної працездатності їй спричинена моральна шкода. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок. Крім того відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за надання правової допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до договору про надання правової до помоги № 37/19 від 27 серпня 2019 року, та прибуткового касового ордеру від 27 серпня 2019 року позивачкою понесені витрати за надання правової до помоги в сумі 3900 гривень. Таким чином пропорційно до суми задоволених позовних вимог підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки сума судових витрат за надання правової до помоги в розмірі 1872 гривні.

Outcome: partial