Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, за яким просить визнати спільною сумісною власністю його та відповідачки як подружжя отримані в Публічному акціонерному товаристві «Дочірній Банк збанку Росії» кредитну картку № [NUMBER], номер відкритого карткового рахунку до неї [NUMBER], з кредитним лімітом 5697 грн. 89 коп. та з загальною заборгованістю в сумі 6741 грн 75 коп станом на 15.04.2016 року, кредитну картку № [NUMBER], номер карткового рахунку [NUMBER], з кредитним лімітом 1419 грн. 89 коп. та з загальною заборгованістю 1684 грн. 80 коп. станом на 13.04.2016 року, отриманий кредит на споживчі потреби за договором № 150#00017245851 від 08.04.2014 року на суму 10000 грн.00 коп., і з загальною заборгованістю станом на 28.04.2016 року у розмірі 9118 грн. 79 коп. В порядку розподілу спільного майна подружжя просить визнати право особистої власності за [PERSON] на кредитну картку № [NUMBER] (номер карткового рахунку [NUMBER]) з кредитним лімітом 5697 грн. 89 коп., та з загальною заборгованістю в сумі 6741 грн 75 коп станом на 15.04.2016 року, на кредитну картку [NUMBER] (номер карткового рахунку [NUMBER]) з кредитним лімітом 1419 грн. 89 коп. та з загальною заборгованістю 1684 грн. 80 коп. станом на 13.04.2016 року, а [PERSON] - виділити право особистої власності на отриманий кредит на споживчі потреби за договором № 150#00017245851 від 08.04.2014 року на суму 10000 грн.00 коп., і з загальною заборгованістю станом на 28.04.2016 року в сумі 9118 грн. 79 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] як дружина не заперечувала та надала особисту згоду під час отримання ним кредитів, отримані кредитні кошти витрачались ним з відповідачко обопільно на сімейні потреби - купівлю продуктів харчування, лікування, купівлю одягу, оплату комунальних послуг, на дозвілля їх спільної доньки. Відповідачка добровільно відмовляється брати на себе частину обов'язків з погашення кредитів, тому він змушений звернутись до суду з цим позовом. Третя особа Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до суду з самостійним з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем як позичальником умов кредитного договору №26253000245851/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках Договору щодо банківського обслуговування,у зв»язку з чим станом на 22.11.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 2206,75 грн, якупросить стягнути. За тих самих підстав просить стягнути з останнього заборгованість за Заявою Договором №26206002245851/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/»Зарплатний плюс» в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 11 квітня 2014 року станом на 22.11.2016 року в сумі 8833,84 грн., та за кредитним договором №150#00017245851 від 08.04.2014 року станом 02.11.2016 року в сумі 14 071,80 грн. В судовому засіданні [PERSON] заявлений ним позов до [PERSON] підтримав у повному обсязі, заявлений до нього третьою особою позов не визнав. При цьому пояснив, що на час отримання кредитів основним джерелом доходу родини становила його заробітна плата, яку отримував працюючи на підприємстві Схід ГЗК, яку приносив у родину, щонадані банком кредитні кошти за відновлювальним кредитним лімітом за обома картками використовував на свій розсуд на поточні та кишенькові витрати, купував собі цигарки, шкарпетки, також купував в магазині продукти харчування, які також приносив для вживання у родину, коли з відповідачкою разом ходили у гості до кумів, то купував подарунки, витрачав кошти на лікування дитини, коли саме та які саме суми з кредитних коштів за цими картками використав безпосередньо на себе, а які на членів родини, вказати не може. Кредит за договором в сумі 10000 грн ним був отриманий на споживчі потреби, фактично був витрачений на погашення заборгованості за попереднім кредитом, який також отримував на споживчі потреби та отримані суми за яким ним були використані на поточні витрати. На цей час з відповідачкою припинили сумісне проживання, відповідачка участі в погашені кредитних забов»язань за спірними кредитами не приймає, їх спільна донька за рішенням органу опіки мешкає разом з ним. Відповідач [PERSON] заявлений до неї позов [PERSON] не визнала. Пояснила, що з 28.01.2012 року перебували у шлюбі, у червні 2016 року шлюб розірвали. Кредит на 10000 грн та кредитні картки позивач отримував під час шлюбу та їй про це було відомо, вона не заперечувала. Отримавши кредит 10000 грн позивач ним погасив заборгованість за попереднім кредитом, який отримував у «ДльтаБанку». Кредитними картками позивач користувався самостійно, мали місце поодинокі випадки коли вона розраховувалась карткою, купляла продукти, але коли саме та на яку суму вказати не може. Згідно поданої до початку судового засідання заяви повноважний представник третьої особи ПАТ «СБЕРБАНК» за довіреністю [PERSON] просить розглядати справу за її відсутності, в позові [PERSON] до [PERSON] просить відмовити, позовні вимоги за позовом третьої особи підтримує у повному обсязі. Заслухав пояснення сторін, дослідив письмові пояснення третьої особи, подані докази у справі на обґрунтування і спростування вимог, суд приходить до наступного. Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] підтверджується вчинення актового запису №06 від 28.01.2012 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу прізвище подружжя встановлено [PERSON]. На підставі рішення Жовтвоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року зазначений шлюб є розірваний. Від 07 квітня 2014 року між Акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобов'язань якогона підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015 року єПублічне акціонерне товариство «Сбербанк», та [PERSON] був укладений Договір №26253000245851/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної карти в рамках Договору щодо банківського обслуговування. Відповідно до цього кредитного договору банк відкрив відповідний картковий рахунок №26253000245851 в національній валюті України, видав, а [PERSON] отримав в користування кредитну картку з ПІН-кодом до неї, на кредитну картку банк згідно умов договору банк встановив кредитний ліміт в сумі 250000 гривень, що підтверджується примірником договору та відповідною розпискою [PERSON] (а.с. 63) 11 квітня 2014 року між Акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії»та [PERSON] також був укладений Заява-Договір №26206002245851/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/»Зарплатний плюс» в рамках Договору щодо банківського обслуговування, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, видав [PERSON] другу кредитну картку з встановленим кредитним лімітом, з ПІН-кодом до неї (а.с. 72). 08.04.2014 року між Акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №150#00017245851 від 08.04.2014 року. Відповідно до цього договоруБанк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти у сумі 10000 грн. на цілі зазначені у пункті 1.3. цього Договору, а Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком, кінцевий термін повернення кредиту є 07 квітня 2019 року, що передбачено п.8.1. Договору 3 (а.с. 76-79). Як зазначено в роз'ясненнях п. 24 Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна , що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за забов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім»ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї (ч. ст. 65 СК України). Це означає, що чоловік та дружина незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов»язки щодо спільного нажитого у шлюбі майна. При укладанні кредитного договору одним з подружжя згідно положень ст. 1054 ЦК України отримання згоди другого подружжя не потрібне. Кредитний договір не належить до договорів, які передбачені в ст. 65 СК України, в якій йдеться про правочини щодо спільного майна подружжя. Це пояснюється тим, що укладення кредитного договору не стосується спільного майна подружжя. Таким чином, той з подружжя, хто укладає кредитний договір, не розпоряджається спільним майном подружжя, він становиться учасником забов»язальних, а не речових правовідносин. У зв»язку з цим суд визнає та вважає формальною позначку відповідачки [PERSON] в кредитному договорі №150#00017245851 від 08.04.2014 року на суму 10000 грн про те, що вона не заперечує проти отримання позивачем [PERSON] цього кредиту (а.с. 79). Правовий режим майна, отриманого одним з подружжя за забов»язаннями, залежить від тієї мети, для досягнення якої діяла ця особа. Таке правило закріплено в ч. 3 ст. 61 СК України, яка встановлює, як зазначалось вище, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, якщо той з подружжя, який отримав майно за договором, діяв в спільних інтересах подружжя, то вважається, що отримане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Оскільки до складу спільного майна подружжя входить спільність активу, тобто права власності на речі та майнові забов»язальні права, але не спільність пасиву, тобто боргів, то при вирішенні питання про поділ боргів подружжя належить розмежовувати поняття особисті та спільні борги дружини та чоловіка. Той з подружжя, хто не брав участі у договірному забов»язанні, може набувати певних майнових обов»язків і визнаватись боржником у забов»язанні. Тобто, може нести майнову відповідальність за забов»язаннями, учасником якого був другий із подружжя, що можливо лише за тих умов, коли встановлено, що договір був укладений другим із подружжя в інтересах сім»ї, та те, що отримане за договором, використано на її потреби. Як стверджує позивач [PERSON], спірні кредитні договори ним були укладені в інтересах сім»ї, та те, що ним було одержано за договорами, використано на потреби сім»ї. Однак, як витікає з п. 13 кредитного договору №150#00017245851 від 08.04.2014 року кредит був наданий [PERSON] на поточні потреби позичальника, кредитні картки надані на поточні потреби, тобто спірні кредити, які отримав, відносяться до категорії споживчих кредитів, визначення якого надане в п. 23 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» як кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Тобто, споживчий кредит надається позичальнику з метою задоволення споживчих потреб, а не для використання на потреби сім»ї. В судовому засідання позивач [PERSON] не довів жодними відносними і допустимими доказами, що спірні договори з отримання кредитних коштів ним укладались в інтересах сім»ї, та що отримані кредитні кошти в розмірі, в якому зазначає, дійсно були використані за призначенням в інтересах сім»ї на придбання спільних речей, побутової техніки та предметів, іншого рухомого чи нерухомого майна в інтересах родини, тощо, та що таке спільне майно є в наявні, та тим самим позивач з відповідачкою набули спільні майнові права та обов»язки, які витікають з права власності та ці правовідносини в свою чергу впливають на спільні забов»язальні права. Як пояснив позивач [PERSON] в судовому засіданні та підтвердила відповідачка [PERSON], отриманий ним споживчий кредит в сумі 10000 грн фактично використав на власний розсуд на погашення заборгованості за іншим кредитом, який також отримував на споживчі потреби, кошти відновлювальної лінії за кредитними картками також отримував і використав на свій розсуд на споживчі потреби - кишенькові витрати, придбання подарунків для знайомих, придбання продуктів харчування. Будь-які спільні речі, майно в інтересах родини з використанням цих коштів як складової сімейного бюджету ним з відповідачкою придбано не було. Таким чином, вирішуючи спір суд вважає, що боргові забов»язання сторін як подружжя, які могли виникнути за спірними кредитними договорами, мають враховуватись при поділі майна подружжя, а при відсутності спору між сторонами як подружжям про поділ майна, через його відсутність, спірні боргові забов»язання окремо від майна, його поділу не підлягають, і такі в судовому засідання не знайшли свого підтвердження. В частині вимог позивача про визнання безпосередньо кредитних карт особистою приватною власністю при поділі спільного майна подружжя суд приходить до того, що відкриття та обслуговування кредитних карт регулюється укладеним між банком та [PERSON] договором від 07 квітня 2014 року №26253000245851/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної карти в рамках договору. Так, відповідно до п. 1 цього договору банк згідно чинного законодавства відкриває позивальнику картковий рахунок, випускає та надає у користування позичальнику картки. Таким чином картки, що видані позивачу як позичальнику у користування, не можуть бути визнані особистою приватною власністю позичальника, а є лише інструментом для обслуговування карткового рахунку. Як встановлено, [PERSON] як відповідач за позовом третьої особи, свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконав та станом на 22.11.2016 року за договором №26253000245851/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках Договору щодо банківського обслуговування має заборгованість 2 206,75 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 1 419,89 гривень; процентів за користування кредитом - 579,31 гривень; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 164,29 гривень; ? пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 43,26 гривень. За Заявою Договором №26206002245851/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/»Зарплатний плюс» в рамках Договору щодо банківського обслуговування від 11 квітня 2014 року станом на 22.11.2016 року має заборгованість 8 833,84 грн., з яких: заборгованості за кредитом - 5 697,89 гривень; процентів за користування кредитом - 2 309,69 гривень; пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 653,84 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 172,42 гривень. За кредитним договором №150#00017245851 від 08.04.2014 року станом на 02.11.2016 року - 14 071,80 грн., з яких: заборгованості за кредитом - 8 065,40 гривень; процентів за користування кредитом - 2 302,05 гривень; штраф за факт прострочення сплати основної суми Кредиту - 300,00 гривень; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом - 2 753,06 гривень; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 651,29 гривень. Що підтверджується відповідними розрахунками, які проведено у відповідності з чинним законодавством та умовами договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 530 ЦК України визначаєтиься, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк (термін) його виконання, а статтею 1049 ЦК України встановлений обов»язок для позивчальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За цих обставин суд приходить до висновку вважати позов [PERSON] до [PERSON] необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, а позов третьої особи Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити в повному обсязі. Проживання одним з подружжя та перебування на його утриманні спільної дитини, на чому наполягає позивач [PERSON] може слугувати підставою для заяви вимог до іншого з подружжя про стягнення аліментів на утримання дитини, але не підставою та не впливає на вирішення спору по суті у цій справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України виходячи з розв»язання спору з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Сбербанк» понесені витрати при подачі позову з оплати судового збору.

Outcome: approved