overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

22.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з означеним вище позовом до [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 28 по вул. Молодіжній в смт. Новотроїцьке, Херсонської області. За вказаною адресою також зареєстровані її син та невістка відповідачі по справі. Фактично [PERSON] та [PERSON] у будинку позивачки не проживають, але їх реєстрація позбавляє права [PERSON] отримувати субсидію. Позивач просить захистити її право як власника житлового будинку по вул. Молодіжній, 28 в смт. Новотроїцьке Херсонської області шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] втратившими право на проживання у її будинку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з проханням слухати справу без їх участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважної причини понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі відсутні за місцем реєстрації по вул. Молодіжна, 28, смт. Новот\-роїцьке Херсонської області та проживають за іншою адресою. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідачі не проживають за вищевказаною адресою, вважає необхідним визнати їх такими що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ч. 2 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

22.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO]. В суді заявниця , обґрунтовуючи заявлені вимоги , вказує, що 14 липня 1990 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Їх сімя проживала в [INFO]. 29 серпня 2006 року шлюб між ними розірвано, після чого в грудні 2006 року чоловік виїхав з міста і з того часу ніяких відомостей від нього не надходило, а вжиті нею заходи щодо розшуку [PERSON] результату не дали. Жодних відомостей про місце перебування колишнього чоловіка їй невідомо. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім потрібно для того, щоб оформити субсидію на житло, оскільки їй важко сплачувати комунальні послуги за [PERSON] Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги своєї довірительки і просить суд, визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника Кам"янець- Подільського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області. Заслухавши заявника та її представника , свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню згідно ст. 43 ЦК України. Встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією паспорта заявниці серії НА 429085, виданого 20.12.1997 року Камянець-Подільським МВ УМВСУ в Хмельницькій області та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 013601 від 29.08.2006 року, актовий запис № 328. Після чого, в грудні 2006 року [PERSON] виїхав з міста і з того часу ніяких відомостей від нього не надходило, а вжиті заявницею заходи щодо розшуку [PERSON] результату не дали. Жодних відомостей про місце перебування колишнього чоловіка їй невідомо. Дана обставина підтверджується документами доданими до матеріалів справи, а саме : довідками КП «Добробут» - за № № 1470, 1471 від 07.05.2015 року, № 2020 від 15.06.2016 року, № 2580 від 28.07.2015 року, № 775 від 23.02.2016 року та актами перевірки паспортного режиму складеними комісією КП «Добробут» від 23.02.2007 року, від 07.05.2015 року, від 15.06.2015 року, від 27.07.2015 року, від 22.02.2016 року та поясненнями свідків у суді [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що колишній чоловік заявниці [PERSON] з 2006 року, тобто після розлучення, в її квартирі не проживає. З її слів знають, що місце його знаходження не відомо. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім потрібно для того, щоб заявниця могла оформити субсидію на житло і не сплачувати комунальні послуги за нього. Відсутність відомостей про місце знаходження [PERSON] більше одного року в місці його постійного проживання є підставою для визнання останнього безвісно відсутнім. Заява подана до суду відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України за останнім відомим місцем перебування фізичної особи, місце перебування якої невідоме.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

22.03.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Левківської сільської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги аргументовано тим, що 29.09.2005 року померла його дружина - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка та інше майно, яке позивач має намір успадкувати. З метою провести передбачені нотаріальні дії позивач звернувся до Погребищенської державної нотаріальної контори Вінницької області, однак зробив це після передбаченого чинним законодавтсвом шестимісячного строку, встановленого для подання заяви на отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач вказує, що пропустив встановлений законом строк з вказаною заявою на отримання свідоцтва про право на спадщину з об"єктивних, істотних причин, які на його думку є поважними, а саме: в зв'язку з відсутністю відомостей про наявність спадщини та відсутністю грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, але повідомив заявою суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник Левківської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте заявою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України - у разі визнання позову ухвалення рішення проводиться в порядку встановленому ст.174 Цього кодексу. Згідно з ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

22.03.2016 року позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, свої вимоги мотивує тим, що 07.12.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина, [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Спільне життя не склалося рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 23.12.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, на даний час вони проживають окремо. Крім того вона має на утримання сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач будь - якої матеріальної допомоги не надає, вона не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за другою дитиною. Відповідач офіційно ніде не працює, має нестабільний мінливий дохід, що і змусило позивачку звернутись до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьохрічного віку та аліменти на утримання дитини в розмірі 700 гривень щомісяця, до її повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги в повному обсязі і просить стягнути з відповідача аліменти у визначеному розмірі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в друкованому засобі масової інформації на сторінках газети „Урядовий кур'єр". Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що перебували в шлюбі. Від шлюбу позивачка має неповнолітню дитину сина, [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Позивачка не працює знаходиться в декретній відпустці по догляду за другою дитиною. Таким чином, з викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, згідно до ст. 84 ч.2 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не має постійного місця роботи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує й вимоги ст. 182 СК України. У відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

22.03.2018 року [PERSON] , інтереси якої представляла [PERSON] звернулася в суд з позовом до Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 23.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] , Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М., про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 05.06.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в Івано-Франківській області, приватний нотаріус Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. про визнання права власності на спадкове майно об"єднано з первісним позовом [PERSON] до Пасічнянської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Крім того, 23.07.2018 року [PERSON] збільшила свої зустрічні позовні вимоги в частині встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

22.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказав, що 24.04.2010 р. між сторонами було укладено шлюб і вони проживали разом до 10.11.2013р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини між сторонами припинені з часу переїзду позивача на інше місце мешкання 10.11.2013р., спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю між сторонами немає. Між сторонами досягнуто угоду про утримання дитини, яка буде проживати з відповідачем, з добровільною виплатою коштів на її утримання з боку позивача. У зв"язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив суд справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд справу розглянути без її участі, прізвище залишити дошлюбне "[PERSON]". У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24.04.2010 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2010 р. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2010 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу позивачу залишити без змін, відповідачці змінити на дошлюбне "[PERSON]" та стягнути з неї на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

22.04.2014 р. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат (а.с.3-6), мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору від 18.04.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013 р. має заборгованість - 27306,28 грн.. Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27306,28 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.66). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON] уклавши кредитний договір з позивачем від 18.04.2011 р. отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-14), але зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 30.09.2013 р. заборгованість за вказаним кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості, складає 27306,28 грн. (а.с.7-10), тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 27306,28 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 273,06 грн. (а.с.1-2), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

22.05.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 29.12.2006 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 137. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС. Шлюбні відносини з відповідачкою не склалися, і були припинені в березні 2013 року. Причиною розпаду сім»ї стало взаємне непорозуміння різні інтереси, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові. Позивач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 29.12.2006 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 137 (а.с.5). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

22.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред"явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, посилаючись на наступні обставини. З 09.09.1995 року по 26.04.2001 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, і тому шлюб між ними було розірвано. Відповідач кошти на утримання сина в добровільному порядку не надає, внаслідок чого син перебуває на утриманні матері. З 30.07.2014 року син є курсантом 1 курсу Військового коледжу сержантського складу Академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON], денної форми навчання. Термін навчання складає 2 роки та 6 місяців. На даний час позивачка не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною, у звязку з чим цих коштів не вистачає для достатнього рівня життя. Позивач \~надала суду заяву, в якій просить справу заслухати за її відсутності, на задоволені позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відгук на позов суду не надав. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 199, 200 СК України підлягає\~ частковому \~задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с.5). 01.10.2002 року шлюб між ними було розірвано (а.с.8). Згідно довідки від 21.04.2015 року №493 виданою академією сухопутних військ імені гетьмана [PERSON], [PERSON] є курсантом 1 курсу, денної форми навчання, термін навчання до березня 2017 року (а.с.4). На підставі викладеного, враховуючи матеріальне положення сторін, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved