Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

22.03.2013 року [PERSON] звернувся суд з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить зобов'язати відповідача [PERSON] передати йому у власність причіп реєстраційний номер [NUMBER] марки 1-ПТС-2 1995 року, заводський [NUMBER], та зобов'язати відповідача [PERSON] передати йому автомобіль марки ВАЗ 21061, державний номерний знак [NUMBER], в подальшому уточнивши позовні вимоги, а саме просивши постановити рішення, яким витребувати у відповідачів вищевказане майно. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він являється власником автомобіля марки ВАЗ-21061 д.н.з. [NUMBER] крім цього, у його власності знаходиться причіп марки 1 р.н. [NUMBER], заводський номер [NUMBER]. Вищевказані транспортні засоби знаходились у користуванні його брата-[PERSON], який помер та дружиною якого являлась відповідачка [PERSON], яка як йому стало відомо вищевказаний автомобіль без його дозволу передала [PERSON] а причіп продовжує незаконно зберігати у себе. Добровільно повернути належне йому на праві власності майно відповідачі відмовляються, через що змушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнала, вказавши, що продавала спірний автомобіль зі згоди позивача та кошти отримані за його продаж витратила на купівлю пам'ятника своєму покійному чоловікові, про що нею було попередньо домовлено із позивачем, що стосується причепа, то той причіп який знаходиться у неї на подвір'ї не має жодних ідентифікуючих ознак, а саме на ньому відсутній номерний знак, також подала суду письмові заперечення в яких вказала, що вона не могла продати автомобіль марки ВАЗ 21061, оскільки власником його являється саме позивач, та не існує письмових договорів купівлі-продажу автомобіля, просить у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду пояснення, аналогічні надані відповідачкою [PERSON], просить у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він разом із дружиною домовився із [PERSON] про купівлю автомобіля марки ВАЗ 21061 за 9000 гривен, після чого [PERSON] передала йому реєстраційне свідоцтво на вищевказаний автомобіль. Він домовився із відповідачкою про те, що вищевказані кошти ним буде сплачено частинами та за певний період часу сплатив [PERSON] кошти в сумі 8000 гривень. Крім цього, він відремонтував придбаний ним автомобіль та ним користувався. Додатково вказав, що розписок про передачу коштів від [PERSON] він не отримував. Йому було відомо про те, що власником автомобіля являється [PERSON], однак вказав, що позивачу в свою чергу було відомо про те, що відповідачка [PERSON] продала автомобіль. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона являється сусідкою відповідачки по справі [PERSON] та їй було відомо що між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про продаж автомобіля для того щоб за вилучені від продажу кошти [PERSON] змогла встановити пам'ятник своєму померлому чоловікові. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона являється дружиною [PERSON] і разом із ним домовлялась із [PERSON] про купівлю автомобіля. Вищевказаний автомобіль хоч і належав [PERSON] знаходився у [PERSON] після домовленістю з якою, остання передала її чоловікові даний автомобіль та реєстраційне посвідчення на нього. Кошти частинами вона разом із чоловіком віддавали [PERSON], однак одного разу [PERSON] приходив до неї в магазин та виясняв щодо коштів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідача, свідків, з"ясувавши обставини, на які він посилається та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов слід задовольнити, мотивуючи це наступним. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником автомобіля марки ВАЗ 21061 ДНЗ [NUMBER], кузов [NUMBER], технічний паспорт [NUMBER] від 23.05.2006р., що підтверджується довідкою Кам'янка -Бузького ВРЕВ ДАІ за № 99 від 19.03.2013р. Крім цього, згідно свідоцтва про реєстрацію Серії [NUMBER] [PERSON] являється власником причіпа [NUMBER] марки 1ПТС-2 заводський номер [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що вищевказані транспортні засоби знаходились за місцем проживання відповідачки, оскільки перебували у користуванні її покійного чоловіка [PERSON] Однак, в подальшому відповідачкою без відповідної правової підстави було передано автомобіль марки ВАЗ 21061 ДНЗ [NUMBER], кузов [NUMBER] відповідачу [PERSON] та отримано кошти в сумі 8000 гривень. Крім цього, в судовому засіданні з пояснень позивача вбачається, що на території господарства відповідачки [PERSON] знаходиться причіп який належить йому на праві власності та який відповідачка відмовляється повертати. Крім цього, на вищевказаному причепі відсутній номерний знак, оскільки саме відповідачка зняла його. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На думку суду позивачем наведенні обставини справи та представлено суду докази, якими він обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги, а доводи відповідачів не підтверджені належними та допустимими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають до задоволення.

Outcome: approved