Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

16.09.2013 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13.08.2010 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено поліс добровільного страхування транспортного засобу № 19G-0354745. Відповідно до договору було застраховано автомобіль Ауді, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Страхування проводилось відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 119, зареєстрованих Міністерством фінансів України за реєстраційним номером № 0670676. 28.04.2011 року найменування ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» змінено на публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». 29.08.2010 року у с. Ходосівка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. по вул. Соборній відбулося зіткнення застрахованого автомобіля та автомобіля «Тойота Авенсіс», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП застрахований автомобіль було пошкоджено, що підтверджується довідкою ДАІ. ДТП відбулося в результаті порушення [PERSON] п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, що підтверджується довідкою ВДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району Київської області за вих. № 2208 від 31.08.2010 року. Крім того, постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2010 року адміністративну справу відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП повернуто до ВДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області для додаткової перевірки. Однак результати розгляду адміністративного матеріалу після до оформлення на час звернення до суду не відомі. Відповідно до звіту незалежного оцінювача ТОВ «Естімейт» № 5974 від 06.01.2011 року, матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого автомобіля в результаті його пошкоджень складає 259 228, 67 грн., фактична вартість ремонту склала 293 535, 14 грн., що підтверджено рахунком-фактурою № 7445 від 07.09.2010 року. ПАТ «УСК «Гарант-Авто» оплатило вартість ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 292 090, 14 грн. за мінусом франшизи, яка складає 1 445, 00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 6532 від 17.11.2010 року, № 314 від 24.01.2011 року, а також вартість автотоварознавчого дослідження у розмірі 680, 00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 315 від 24.01.2011 року. Загальна сума витрат ПАТ «УСК «Гарант-Авто» склала 292 770, 14 грн. 26.07.2012 року [PERSON] було направлено претензію № 111413, яка була отримана останнім 01.08.2012 року, однак відповіді на адресу страхової компанії не надійшло. Просили стягнути з [PERSON] частину заподіяних збитків у розмірі 30 000, 00 грн. в межах сплаченого судового збору, а також судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні сторони відсутні. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направив на адресу суду письмові заперечення, просив розглянути справу за його відсутності. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача, ухваливши рішення, на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ПАТ «УСК «Гарант-Авто» до [PERSON] позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2010 року у с. Ходосівка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. по вул. Соборній мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Судом також встановлено, що 13.08.2010 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено поліс № 19G-0354745 добровільного страхування транспортного засобу, яким було застраховано майнові інтереси власника транспортного засобу - автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER]. Страхування проводилось відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 119, зареєстрованих Міністерством фінансів України за реєстраційним номером № 0670676 на строк з 13.08.2010 року по 12.08.2011 року (а.с.9). 28.04.2011 року найменування ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» змінено на публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». На виконання умов поліс № 19G-0354745 добровільного страхування транспортного засобу, яким було застраховано майнові інтереси власника транспортного засобу - автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER] позивачем визнано дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 29.08.2010 року страховим випадком, платіжним дорученнями № 6532 від 17.11.2010 року та № 314 від24.01.2011 року оплатило вартість ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 292 090, 14 грн. за мінусом франшизи, яка складає 1 445, 00 грн., а також понесено витрати на оплату вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 680, 00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, № 314 від 24.01.2011 року (а.с.26,33,34). Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а правилами ст. 1166 цього ж Кодексу визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що забезпечений полісом № 19G-0354745 добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля Ауді, д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено з вини водія автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. [NUMBER] [PERSON], на підтвердження чого суду надано копію постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2010 року про направлення адміністративної справи відносно [PERSON] за ст.. 124 КУпАП до відділу ДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області для додаткової перевірки. За даними постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2011 року, яка набрала законної сили 31.01.2012 року [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП , а справу провадженням закрито у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.08.2010 року в с. Ходосіївка по вул. Соборна, за участі автомобілів «Ауді» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Тойота Авенсіс», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON].(а.с.88). Відповідно до ст. 1191 цього ж Кодексу визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На виконання вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу, частиною четвертою якої визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги, що зазначеною вище постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2011 року, яка набрала законної сили 31.01.2012 року встановлено відсутність у діях [PERSON] порушень Правил дорожнього руху України, що стали б причиною дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.08.2010 року в результаті якої було пошкоджено майно страхувальника позивача, у суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини, як підстави для позову не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду заявлених позовних вимог. Отже, заявлені ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до [PERSON] позовні вимоги про стягнення заборгованості, мають бути залишені судом без задоволення, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні в суд з позовом мають бути віднесені на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed