Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між ним та Відповідачкою зареєстрований 16 квітня 1990 року у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом №21. У період шлюбу в подружжя дітей не народилося. Зазначає, що сімейні відносини між ними не склалися. З квітня 1991 року шлюбні відносини між ними припинені. Причиною розпаду сім"ї стало те, що у них різні характери та погляди на життя, між ними часто виникали сварки, що призвело до втрати між ними почуття люьові та взаємодопомоги. Впевнившись у тому, що їх сім`я розпалася остаточно, просить шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 квітня 1990 року виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом №21, розірвати. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2021 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка, [PERSON] , про відкриття провадження у справі повідомлена належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення їй поштового відправлення, відзиву на позов у визначений судом строк не подала. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідачка у встановлений законом строк відзив не подала, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 квітня 1990 року виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, за актовим записом №21. Від шлюбу у сторін дітей не народилося. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин з квітня 1991 року. Нині шлюб має формальний характер, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. Відповідачка, [PERSON] , як особа, яка змінила прізвище під час укладення шлюбу, своїх бачень стосовно залишення їй того чи іншого прізвища суду не представляла, тому суд не вирішує дане питання. Згідно з вимогами ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію даного рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), для виконання. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вимогу про стягнення з Відповідачки судового збору Позивач не ставив. На підставі викладеного та

Outcome: approved