Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] , в якому ставить питання про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу 3 /4 часток квартири від 19.07.2019 та свідоцтва про право власності від 07.08.2007 належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , які є попередніми власниками вказаної квартири, що перешкоджає позивачу розпоряджатись квартирою на власний розсуд та обмежує її права як власника. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом направлення судових повісток та опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу 3 /4 часток квартири від 19.07.2019 та свідоцтва про право власності від 07.08.2007 належить квартира [ADDRESS] . Разом з тим, згідно відповідей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області №2189/02-1.15 від 19.08.2019 за запит суду №225/5024/19/4743/2019 від 14.08.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою. У зв`язку з чим, суд зазначає. Конституцією України\~(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.\~379,382 ЦК України). Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою. Згідно з положеннямист.391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідачі, як колишні власники зареєстровані в спірній квартирі, чим обмежують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Разом з тим, як вбачається з довідки №394 від 07.08.2007 р. відповідач [PERSON] є сином позивача, а [PERSON] внуком позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином слід дійти висновку, що [PERSON] є членом сім`ї дійсного власника житлового приміщенння - позивача. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач зазначає, що відповідачі втратили право власності на житло лише 19.07.2019 р. внаслідок його відчуження на користь позивача. Відповідач [PERSON] , як член сім`ї позивача має право користування житлом в силу ст. 405 ЦК України. Підтверджень того, що [PERSON] не проживає в житлі без поважних причин понад один рік позивачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме задоволення вимог про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням [PERSON] та відмову в задоволенні вимог щодо визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі ст.ст.\~\~319,321,391,405 ЦК України,

Outcome: partial