Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

30 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона являється матір'ю малолітьої дитини [PERSON] Батьком дитини являється відповідач по справі [PERSON], що зазначено в свідоцтві про народження дитини. З відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.02.2007 року по 23.08.2012 рік. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки. Аліменти відповідач не сплачує. Під час спільного проживання однією сім'єю відповідач не дбав про родину, не серйозно ставився до своїх батьківських обов'язків, матеріально не забезпечував сім'ю, не проявляв батьківських почуттів до доньки. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, стан її здоров'я, уникає зустрічей з донькою та повністю самоусунувся від своїх батьківських обов'язків. Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов в повному обсязі та пояснила, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем з 09.02.2007 року по серпень 2012 року. 16 серпня 2013 року вона вдруге вийшла заміж, зареєструвавши шлюб із [PERSON], з яким з 2014 року по теперішній час проживає в м. Санкт - Петербург Російської Федерації, вони мають стабільну роботу та гідну заробітну плату. В свою чергу, відповідач, свої батьківські обов'язки не виконував, не дбав про добробут та матеріальне забезпечення родини. Відповідач уникає зустрічей із донькою, та не цікавиться її життям, ніякої допомоги не надає. Вона зі своїм чоловіком піклуються про доньку, виховують її та забезпечують всім необхідним для її здоров'я та розвитку. Наголосила на тому, що [PERSON] не цікавиться життям дитини, і їх спілкування буде тільки негативно впливати на психічний та емоційний стан дитини. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином про що в матеріалах справи є оголошення з офіційного веб-сайту Судової влади України. Про причини неявки суду не повідомив, відзив та клопотання про відкладення судового засідання не надав. Представник третьої особи у судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги, висловила думку, що з метою захисту прав дитини, з метою її гармонійного виховання слід позбавити батьківських прав відповідача по справі. Окрім цього, надала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON]. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, думку представника органу опіки та піклування Дружківської міської ради, допитавши свідків, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав, з огляду на таке. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], актовий запис про її народження №330, зроблений 15 серпня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2007 року по 23 серпня 2012 року (а.с. 11,12,14). 16 серпня 2013 року позивач зареєструвала шлюбу з [PERSON], [INFO] про що є актовий запис № 217 від 16.08.2013 року проведений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 13). Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач на протязі тривалого часу, а саме під час проживання разом із сім'єю та після розірвання шлюбу, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться нею, не проявляє турботу, матеріально не підтримує, батько жодного разу її не відвідав, не цікавиться про її фізичний та духовний стан не надавав матеріальної допомоги або будь-якої іншої підтримки. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає із матір'ю, її чоловіком [PERSON] та молодшим братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Для дитини створені умови для повноцінного відпочинку, сну та навчання. Відсутні будь-які порушення санітарно-гігієнічних норм. Матір та батько працюють за постійним місцем роботи. Доход сім'ї стабільний. Діти забезпечені одягом, повноцінним харчуванням, відвідують додаткові секції та гуртки. Зазначене підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім'ї неповнолітнього від 07 вересня 2018 року та характеристиками з місця роботи (а.с. 16, 19, 20). Згідно характеристики, складеній середньою загальноосвітньою школою № 458 Невського району Санкт-Петербургу, [PERSON] навчається в даній школі з 01.09.2018 року. Навчається в 5 спортивному класі з поглибленим вивченням німецької мови. Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] завжди відвідують батьківські збори, контролюють успішність дитини, відвідують індивідуальні консультації в школі (а.с.17). В судовому засіданні, згідно статті 92 ЦПК України, було допитано в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що вони жодного разу не бачили, щоб відповідач [PERSON] відвідував доньку, гуляв із нею, дбав про дитину. З педагогічної характеристики спортсмена від 26.11.2018 року виданої тренером [PERSON] - [PERSON] вбачається, що Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] підтримують зв'язок із тренером та відвідують усі батьківські збори. Всім необхідним інвентарем дитина забезпечена. [PERSON] ніколи не цікавився дитиною, за всі роки занять жодного разу його не бачили та не спілкувалися по телефону. Перешкоджає виїзду дитини в інші країни на спортивні збори та змагання, не даючи дозвіл на виїзд (а.с. 68). Судом також встановлено, що за відповідачем [PERSON] лічиться заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на жовтень 2018 року в сумі 83043,40 грн. (а.с.54). При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки: [PERSON], [INFO], в інтересах самої дитини (а.с.74-75). Положеннями ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей передбачено порядок прийняття рішення судовими органами під час розгляду справи, що стосується дитини. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї , посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. В судовому засіданні думка дитини заслухана не була, як пояснила [PERSON] (мати дитини), [PERSON] постійно проживає у м. Санкт-Петербург, РФ, займається спортом, і не має можливості бути присутньоюв судовому засіданні. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідач виключно з власної вини вчиняв дії, які привели до невиконання ним своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав матиме для дитини виключно позитивні наслідки для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тривалий час не спілкується з нею, не займається та не цікавиться її розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мав таку можливість, свідчать про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved