Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

16 вересня 2020 року від органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення з [PERSON] на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 чистини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 02.07.2020, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах. Батьками малолітнього [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] . Батько - [PERSON] помер [INFO] . Мати дитини - [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про стан здоров`я, не уклала декларацію з медичною установою для отримання дитиною послуги; не оформила пенсійні виплати у зв`язку із втратою годувальника, після смерті батька; дитину не відвідує, життям малолітнього не цікавиться, не утримує дитину матеріально, не купує речі, приладдя для навчання; не спілкується з дитиною в об`ємі, необхідному для її розвитку. Дитина протягом 2020 року проживає в родині баби, по лінії батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Йому створено належні умови для життя та розвитку. [PERSON] займає окрему кімнату, в якій наявне спальне місце, стіл для занять, речі та одяг для дитини відповідно віку. Проведено бесіду із [PERSON] , під час якої дитина виявила бажання проживати з бабою, [PERSON] , однією родиною. Баба дитини, [PERSON] , зазначає що мати веде аморальний спосіб життя, що підтверджується інформацією, наданою Шевченківським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 05.08.2020. На письмові запрошення служби у справах дітей [PERSON] не з`являлась. Комплекс заходів, які проводилися з матір`ю дитини, не дав позитивних результатів, вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, теперішнє місце перебування матері невідоме. [PERSON] переймається долею онука, бажає займатися його виховання, навчанням та розвитком малолітнього [PERSON] . Заяви, клопотання учасників процесу, процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 28 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 28-29) 27 жовтня 2020 року від органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району надійшла заява про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Шеіченківському району (ас. 84-85). 25 листопада 2020 року від органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , 2012 р.н. (а.с. 73-77). Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року до участі в справі в якості належної третьої особи залучено орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району, замість первісної - відділу по Шевченківському району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради. Закрито підготовче провадження по справі справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 87-88). Представник позивача - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району, Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Запорізької міської ради, та третя особа - [PERSON] , в суді, кожен в окремості, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення № 69063 0207737 2, № 69063 0256024 3, № 69063 0272218 9, № 69063 0278900 3, № 69063 0290838 0, які повернулися до суду з відміткою співробітника пошти « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 35, 69, 102, 120, 129). Причини неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно інформація, яка надана Департаментом реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/13931 від 23.09.2020 р. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.12.209 року по теперішній час. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлена про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.03.2020 р., серія [NUMBER] , видане Шевченківським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 10). Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 02.07.2020 року , як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах Підстава взяття дитини на облік - неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю, [PERSON] (а.с. 10 зв.). Спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 02.06.2020 було обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування з`ясовано, що дитина проживає разом з бабою, [PERSON] , у приватному будинку, в якому створено належні умови для життя та розвитку дитини. [PERSON] займає окрему кімнату, в якій наявне спальне місце, стіл для занять, речі та одяг для дитини відповідно віку. Проведено бесіду із [PERSON] , під час якої дитина виявила бажання проживати з бабою, [PERSON] , однією родиною (а.с. 13-14). Згідно з характеристики та інформації, яка надана КЗ "Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Оберіг» від 25.06.2020 р., малолітній [PERSON] , [INFO] , є учнем навчального закладу; відвідує школу з 01.09.2019 р. за програмою для дітей з особливими освітніми потребами (інтелектуальні порушення). Навчальні досягнення має початкового рівня. Характерний високий рівень тривожності, швидко втомлюється, відволікається під час виконання завдань. До школи хлопчик ходить із задоволенням, має друзів. З однолітками не конфліктує. Самообслуговування дитини на дуже низькому рівні. Протягом року матір відповідально виконувала свої обов`язки. Хлопчик до школи приходив чистим та охайним, не запізнювався на уроки. Матір прислуховувалась до порад педагогів, піклувалась про хлопчика. Зі слів матері, з 03.03.2020 р. по 13.03.2020 р. хлопець був відсутній в школі у зв`язку з тим, що вони оформлювали інвалідність, але письмового підтвердження не надано. З квітня 2020 року зв`язок з матір`ю відсутній. На цей час педагоги закладу підтримують зв`язок з бабусею [PERSON] , яка піклується про дитину (а.с.16-17). Представниками відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснювались виходи за адресою проживання [PERSON] , за адресою мешкання, проводили обстеження умов проживання та профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, роз`яснювали права та обов`язки. [PERSON] спеціалістам відділу пояснювала, що не має змоги виконувати батьківські обов`язки, оскільки має певні матеріальні труднощі (а.с. 18 зв.). Відповідно до наданої інформації Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 15.06.2020, [PERSON] , до адміністративної відповідальності не притягувалась, у відділення не доставлялась. Щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, зловживання алкогольними напоями, вживання наркотичних речовин стосовно [PERSON] , інформація у Олександрівському відділені поліції відсутня (а.с. 19). 01.07.2020 року до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Подою Тетяною Олександрівною подана заява про те, що вона не виконує батьківські обов`язки через відсутність грошових коштів та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с. 19 зв.). Бабуся дитини - [PERSON] , неодноразово зверталась до відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з питання неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків, а саме зазначала, що самостійно забезпечує дитину матеріально, здійснює повноцінний нагляд, мати дитину не відвідує, життям малолітнього не цікавиться, мати дитини веде аморальний спосіб життя, не працює (а.с. 23). Спеціалістами відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проводились бесіди з бабою дитини, [PERSON] , яка підтвердила факт невиконання матір`ю батьківських обов`язків, надала заяву про тимчасове влаштування малолітньої дитини у її родину. Зі слів [PERSON] , дитині була встановлена інвалідність, яку зняли у зв`язку із несвоєчасним проходженням медичної комісії, наразі дитина не спостерігається у медичному закладі. Матір не цікавиться життям свого сина, матеріально дитину не підтримує (а.с. 23). Згідно інформації сервісного центру Олександрівського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.06.2020 р. [PERSON] не оформила пенсійні виплати у зв`язку із втратою годувальника, після смерті батька [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району № 2686/01-20/20.03-2572 від 18.11.2020 р., орган опіки та піклування вважає, що весь комплекс заходів, які проводилися з матір`ю дитини, не дав позитивних результатів, вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, теперішнє місце перебування матері невідоме. Тому вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 73-77). Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, вислухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району, приходить до наступного. Статтю 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджуються належними та допустимими доказами. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] не досяг вісімнадцяти років; мати не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачки від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Частина 7 статті 7 Сімейного кодексу України проголошує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 12 цього Закону зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьків батьківських прав, зокрема те, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved