Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Бердянської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому зазначила, що проживає за адресою: [ADDRESS] є спадкоємицею свого сина - [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 18 березня 2014 року. За життя [PERSON] набув право власності на 1/3 частини двокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.2007 року, зареєстрованому в реєстрі за № 3- 40, а також на земельну ділянку площею 2,9006 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 279803 від 06.05.2009 року, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бердянський район, Нововасилівська сільська рада, КСП «Таврія», д. п. 1, пай № 25-1 , кадастровий номер 2310494000:02:001:0310. [PERSON] звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] її сина - [PERSON] , [INFO]. В Бердянській державній нотаріальній конторі Запорізької області відкрита спадкова справа №247/2014. Проте, нотаріусом 05 грудня 2016 року їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що при перевірці можливих обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ПІП померлого гр. [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , [ADDRESS] . Підстава ВДВС Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, 11.04.2013 року. В єдиному реєстрі заборон на ПІП померлого гр. [PERSON] , нотаріусом було виявлено арешт нерухомого майна № 12925659. Зареєстровано: Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області, 29.08.2012 року. Підстава: ухвала Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з № 801/8544/2012 від 27.08.2012 року р. Об`єкт обтяження є квартира [ADDRESS] . Власник: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] . Обтяжувач: Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Згідно п. 4.17 глави 10 Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Зазначеною відмовою нотаріуса у здійсненні нотаріальних дій за заявою [PERSON] не визнано її право власності на спадкове майно, та стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник відповідача - Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, заявлені позовні вимоги не визнав, направив до суду заперечення на позов. В яких зазначено наступне: територіальна громада м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, являється неналежним Відповідачем, оскільки Позивачем не доведено факт того, що саме Територіальною громадою м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, не визнається чи оспорюється право власності Позивача на спадкове майно. Так, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі. якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності. Вищезазначене положення підтверджується п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України майна власник має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Зі змісту ст. 175 ЦПК України вбачається, що на Позивача покладено обов`язок визначати Відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі Позивачем. Тобто законодавець поклав на позивача обов`язок визначати Відповідачів у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих Відповідачів, яких визначив Позивач. Статтею 392 ЦК України покладено на Позивача обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним Відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок, тобто звертаючись до суду з позовом про визнання права власності Позивач повинен довести факт невизнання чи оспорення його права власності на спадкове майно саме територіальною громадою м. Бердянська в особі Бердянської міської ради. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Заявлені позовні вимоги до неналежного Відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Таким чином Позивачем у позовній заяві не було доведено, що Відповідачем було порушується чи оспорюється право власності Позивача. Щодо способу захисту обраного Позивачем. Позивачем було обрано невірний спосіб захисту. Так, Позивач звернувся до територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, однак відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на не майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2016р. № 3909/02-31 Позивачу було відмовлено на підставі п. 4.17 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Міністерством юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим гр. [PERSON] (який являється сином Позивача), з тієї підстави, що при перевірці можливих обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відносно померлого гр. [PERSON] було виявлено арешт нерухомого майна № 652297 на все нерухоме майно. Згідно п. 4.17 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Міністерством юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із існуючим арештом на майно, Позивач повинен був або знати з арешту майно та отримати свідоцтво про право на спадщину або звернутись до суду з позовом «Про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту" який передбачений, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». З вищезазначеного вбачається, що, особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 15 ПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Щодо поважності причин пропущення строку на подання відзиву по справі. Так, Бердянською міською радою було пропущено строк для подання відзиву у зв`язку з тим, що для формуванням позиції по вищевказаній справі та підготовки обґрунтованого відзиву було направлено запит про надання інформації щодо майна до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, так як майно яке Позивач бажає визнати за собою знаходиться під арештом. Станом на 19.02.2020р. Бердянською міською радою відповіді від Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області отримано не було, у зв`язку з чим. не вбачається можливості сформувати повну позицію по цій справі. На підставі вищезазначеного, відповідно до ст. 15, 16, 392 Цивільного кодексу України, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4.17 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Міністерством юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та

Outcome: approved