Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 07.06.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем - [PERSON], в якому у них народилась дитина: [PERSON], [INFO] Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Ніякої участі в утриманні дитини відповідач не приймає, хоча працює та має всі можливості для цього. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) та стягувати їх, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, обставини справи підтверджує. Відповідач в судовому засіданні не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справу його відсутність, без фіксації технічними засобами, проти позову не заперечує. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України, та пов'язані з ним виконання обов'язків батьківства. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182 СК, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 07.06.1996 року укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтво про народження (а.с.7). Відповідач на момент розгляду справи позовних вимог щодо оспорювання факту батьківства не подав. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини, [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 184 СК України з визначенням в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) та стягувати їх, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивачка на підставі п. 3 ст. 5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved