Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

4 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10 липня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 1500000 гривень. Відповідач зобов'язався повернути борг 10 січня 2007 року, але до теперішнього часу не повернув, посилаючись на тяжке матеріальне становище. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 150000 гривень. Позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 1500000 гривень. Сторони в судове засідання не з"явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач на позові наполягав, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору позики за № 06-06/10 від 10 червня 2006 року, укладеного в с. Гранітне, [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч гривень) строком з 10 червня 2006 року по 10 січня 2007 року без сплати відсотків. Сторони домовилися, що у разі несвоєчасного повернення боргу, [PERSON] має права притримати у себе житловий будинок, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] до повного виконання боржником своїх зобов'язань. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 28 серпня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка складається з: нежилої прибудови літер «а4»- до жилого будинку літер «А-1» з підвалом літер «а4». Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником зазначеного будинку є [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмірнеоподаткованого мінімуму доходів громадян. Сторонами виконано вимоги ст. 1047 ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, щодо укладення договору позики, за умовами якого [PERSON] надав у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч гривень) строком з 10 червня 2006 року по 10 січня 2007 року без сплати відсотків. На час розгляду справи в суді позичальник, відповідач по справі, не виконав свої зобов'язання щодо повернення боргу, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді Тельманівського районного суду від 7 травня 2014 року на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON], накладено арешт та заборонено йому та третім особам робити перебудови та будь-які будівельні роботи в зазначеному будинку. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що [PERSON] надав у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч гривень), а відповідач зобов'язався повернути суму боргу до 10 січня 2007 року, однак борг вчасно не повернув, за таких обставин суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики за № 06-06/10 від 10 червня 2006 року у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень. Заходи забезпечення позову, вжиті судом, скасуванню не підлягають до виконання рішення у повному обсязі. На підставі ст.ст.1047, 1049, 1050, 1053 ЦК України,

Outcome: approved