Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача 377 грн 40 коп сплаченого єдиного податку, 798 грн сплаченого єдиного соціального внеску, 12344 грн упушеної вигоди за 54 дні, 1000 грн франшизи, 500 грн за проведення експертизи, 221 грн 89 коп витрат на лікування, всього 15242 грн 23 коп та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.07.2013 року в м.Мала Виска Кіровоградської області по вул.Гоголя сталося ДТП, в результаті якої належний йому автомобіль ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. ДТП сталось з вини відповідача, що підтверджується постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2013 року. Вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля, згідно звіту про оцінку автомобіля, становить 13644 грн. За виконання данного звіту він сплатив 500 грн. [PERSON] керувала автомобілем, який належить її чоловікові та застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед». Страхова компанія відшкодувала йому завдані збитки в сумі 8251 грн 06 коп за вийнятком франшизи 1000 грн, тому суму франшизи просить стягнути з відповідача. Він являється фізичною особою - підприємцем та здійснює внутрішні перевезення пасажирів на таксі , також є платником єдиного податку та єдиного соціального внеску. В зв»язку з механічними ушкодженнями автомобіля внаслідок ДТП 19.07.2013 року ним було замовлено його ремонт та лише 02.09.2013 року він зміг його забрати та приступити до роботи. В зв»язку з тим, що належний йому автомобіль знаходився на ремонті 54 дні він не отримав 12344 грн 94 коп. доходу, тому просить стягнути з відповідача упущену вигоду в сумі12344 грн 94 коп та суми сплачених ним єдиного податку і єдиного соцального внеску, посилаючись на наведені розрахунки. В зв»язку з душевними хвилюваннями, пов»язаними з пошкодженням автомобіля та з тим, що відповідачка відмовилась у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, він з 13.07.2013 року по 23.07.2013 року перебував на лікуванні в Маловисківській ЦРЛ у неврологічному відділенні та витратив на придбання ліків 221 грн 89 коп. Також діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн. Враховуючи те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прама Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові та просив їх задовольнити. Пояснив, що після ДТП неодноразово звертався до [PERSON] з проханням вирішити питання мирним шляхом та з пропозицією погасити витрати на ремонт автомобіля. На що остання котегорично відмовилась. Внаслідок ДТП ніяких тілесних ушкоджень не отримав, але у зв»язку з тим, що втратив єдиний засіб для заробітку та відмовою відповідача відшкодувати завдану шкоду він втратив сон, погіршилось самопочуття через постійні головні болі, тому вимушений був звернутись до лікаря та в подальшому був госпіталізований. Відновлювальний ремонт автомобіля здійснював за власні кошти. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Представник відповідача наполягав на тому, що позивач не є власником автомобіля, тому не має права на відшкодування шкоди та франшизи. Пояснив, що упущена вигода не підлягає стягненню з [PERSON] оскільки, розрахунки надані позивачем є лише припущенням про його можливий заробіток, а витрати понесені позивачем на відновлення автомобіля та проведення експертизи повинна нести страхова компанія «Дніпроінмед», так як страховий агент протягом десяди діб з часу ДТП не прибув для огляду автомобіля, як це передбачено законодавством. Витрати на лікування понесені позивачем, та витрати на відшкодування моральної шкоди також повинна нести страхова компанія, оскільки ушкодження здоров"я позивача відбулось внаслідок ДТП. Враховуючи викладені обставини просив суд відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] показав, що він являється власником автосервісного центру тому займався відновлювальним ремонтом автомобіля ВАЗ 21114, який належить [PERSON] Огляд автомобіля здійснювався працівником страхової компанії в присутності позивача та відповідача. На пропозицію [PERSON] відшкодувати шкоду в добровільному порядку [PERSON] категорично відмовилась. Ремонт автомобіля здійснювався з 19.07.2013 року по 02.09.2013 року, оскільки необхідно було дотриматись технології ремонту, тривалий час не було необхідних запчастин, а іноді в [PERSON] не вистачало коштів на їх оплату. Вартість відновлювального ремонту становить 6 000 грн, в підтвердження чого [PERSON] видали квитанцію, до цієї суми вартість запчастин не входить. Після ДТП він особисто спілкувався з [PERSON], останній перебував у вкрай стревоженому стані. Свідок [PERSON] показала, що позивач по справі є її сином. Після ДТП він перебував у стресовому стані, фактично залишився без засобу для заробітку та існування, оскільки автомобіль для нього являється єдиним джерелом доходу. Він скаржився на головний біль, нудоту та втрату сну. Після звернення до лікарні його госпіталізували, а його стан покращився лише після відновлення автомобілю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача , їх представників та показання свідків, дослідивши подані сторонами докази суд встановив. 11.07.2013 року близько 13.30 години [PERSON] керуючи автомобілем Форд Скорпіо д.н.з. [NUMBER] в м.Мала Виска Кіровоградської області по вул. Гоголя, рухаючись по другорядній дорозі та наближаючись до перехрестя, не надала переваги в русі автомобілю ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустила зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2013 року . Вказана постанова набрала законної сили 10.10.2013 року. [PERSON] автомобілем ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] керував на підставі довіреності виданої [PERSON] на його ім»я від 05.09.2012 року, маючи при собі посвідчення водія категорії "В" та тимчасовий реєстраційний талон. [PERSON] керувала автомобілем Форд Скорпіод.н.з. [NUMBER], на підставі посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу . Огляд транспортного засобу після ДТП було здійснено 17 липня 2013 року спеціалістом автотоварознавцем [PERSON], який діяв на підставі заяви ПАТ СК "Дніпроінмед". Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER], згідно з оцінкою автотранспортного засобу, проведеного суб'єктом оціночної діяльності - [PERSON], складає 13644 грн. 13 коп (а.с.13-17) . За оплату робіт по калькуляції завданих збитків позивачем було сплачено 500 грн, що підтверджується квитанцією про сплату зазначеної суми (а.с.18). Між [PERSON] , чоловіком відповідачки, і Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту Форд Скорпіо д.н.з. [NUMBER] , поліс № АЕ 2036305, термін дії якого з 15.02.2013 року до14.02.2014 року(а.с.12). В рахунок відшкодування завданих збитків ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» відшкодувала [PERSON].06 грн , за винятком ПДВ 20 % та франшизи 1000 грн. (а.с.23) Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , епікризу (а.с 126) та копії листка непрацездатності (а.с. 29) , виданих Маловисківською районною центральною лікарнею, [PERSON] знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в неврологічному відділені лікарні з 13.07.2013 року по 23.07.2013 року, з діагнозом: вегитосудинна дистонія, астено-невростичний синдром. На лікування ним витрачено 221 грн 89 коп, що підтверджено товарним чеком (а.с.30) [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем та здійснює внутрішні перевезення пасажирів на таксі, що підтверджено ліцензійною картою, ліцензією та випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24-24). Також він являється платником єдиного податку та єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України (а.с.25). В зв»язку з пошкодженням автомобіля в ДТП ним було замовлено його ремонт , який здійснювався з 19.07.2013 року по 02.09.2013 року (а.с.8, 10), тобто [PERSON] зміг приступити до роботи лише з 02.09.2013 року. В період з 11.07.2013 року по 02.09.2013 року [PERSON] було сплачено за липень та серпень 2013 року єдиний податок в сумі 458.80 грн та єдиний соціальний внесок в сумі 798 грн, що підтверджено копіями квитанцій (а.с.19-22). Згідно довідки Маловисківської ОДПІ від 28.02.2014 року, обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) [PERSON] за 2013 рік склав 71100 грн. З врахуванням того, що автомобіль позивача, внаслідок протиправних дій [PERSON], протягом 54 днів перебував на ремонті, [PERSON] був позбавлений можливості займатись підприємницькою діяльністю та отримати реальний заробіток. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерела підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до роз»яснень, які містяться в п.6 Постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). В п.п. 13, 14, зазначеної постанови роз»яснино, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З урахуванням вищевказаних норм Закону а також обставин встановлених в судовому засіданні , суд вважає, що існують правові підстави для покладення на [PERSON] обов'язку по відшкодуванню шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1000 грн., тобто в сумі франшизи та 500 грн за проведення експертизи, адже винуватість відповідача повністю доведена під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності та підтверджена винесеною постановою. Також судом встановлено, що [PERSON] керувала автомобілем під час здійснення ДТП на відповідній правовій підставі, тобто на підставі документів передбачених пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України. За переконанням суду з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати понесені позивачем на лікування, оскільки такі витрати підтверджені матеріалами справи та позивачем доведено що вони пов'язані з неправомірними діями відповідачки . Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення з [PERSON] на його користь суми упущеної вигоди. Оскільки розмір упущеної вигоди підтверджений обґрунтованим розрахунком, з яким суд погоджується, а також відповідними доказами. Крім того позивачем доведено, що він міг реально одержати доходи від підприємницької діяльності за звичайних обставин, якби його право не було порушене. Разом з тим , суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача сум сплачених єдиного податку і єдиного соціального внеску, поскільки дані платежі є обов»язковими для фізичних осіб-підприємців та не являються доходами, які позивач недоотримав внаслідок порушення його цивільного права. Стосовно вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Судом встановлено, що [PERSON] в результаті пошкодження автомобіля та відмови [PERSON] добровільно відшкодувати шкоду, зазнав психічних страждань, а тому має право на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи всі обставини справи, тяжкість та обсяг страждань позивача, обставини заподіяння шкоди та ступінь вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди суд визначає в сумі 2000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати понесені позивачем щодо сплати судового збору , в частині задоволення позовних вимог, необхідне покласти на [PERSON]

Outcome: partial