Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

06.04.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої моральної шкоди та спростування недостовірної інформації розміщеної на сайті Інтернет портал «КАМПОТ» http://kampot.org.ua/ramyanec-podilskiy/news kamyanec/avarii/2545-vbivc-pavla-teflyuka-dali-lishe-15-rokv/html із матеріалом від 16.10.2013 року під назвою «[PERSON] [PERSON] дали лише 15 років». В обгрунтування позову вказує, що в зазначеному матеріалі йдеться про те, що 16 жовтня винесено вирок по справі про його обвинувачення. Переглядаючи в інтернеті сайт «Контакти» встановив, що адміністратором та засновником сторінки http://kampot.org.ua є приватний підприємець [PERSON], який поширює неправдиві чутки, а саме: «Але цього виродка [PERSON] (Мусульманина члена Хізбуттахрір) захищала громадська організація «Правозахисний рух Криму», легалізована прихильниками екстремістської партії Хізбуттахрір, забороненої в більшості країн світу, покликану захищати прихильників Хізбуттахрір, що залучаються за скоєння різних злочинів в Криму до кримінальної відповідальності». Крім того, неодноразово були сказані образи та погрози щодо нього, як мусульманина: «Більше року тривало слідство де вбивця [PERSON] вів себе, як гнида, плюючись на суддів, варту та родичів, на суді він зявився після «п…..й», які йому виписали беркутівці». Якщо батьки і активісти бажаєте відомстити мусульманському бойовику [PERSON], у вас є шанс! Звязуйтесь з нашими бандюками, які контролюють зону, вони зроблять все щоб воїна Аллаха попустити (зробити дівчиною) а це для мусульманина гірше смерті!» Крім того, вищевикладений матеріал містить докази про виготовлення і розповсюдження творів про релігійну нетерпимість, що є злочином. З вказаного сайту можна завантажувати американські фільми, що є порушенням авторського права, що також є злочином. Такими діями відповідач поширив конфідеційну інформацію про нього. Розповсюдження такої статті є втручанням у діяльність апеляційного суду Хмельницької області та тиском на суд, який буде розглядати справу. Вказана ним інформація погрожує суддям першої інстанції, щодо вбивства їх дітей та зазначено їх робочі телефони. Зображення суддів першої інстанції у карікатурі підриває авторитет влади та містить ознаки хуліганських дій. Крім того, [PERSON] у своїй статті закликає до знищення мусульман та незаборонених обєднань за релігійною ознакою, що є геноцидом. Такі злочинні дії відповідача направлені на розпалювання міжрелігійної ворожнечі між громадянами міста, українцями за походженням, приниження честі та гідності, чим завдає йому непомірних душевних хвилювань, переживань, страждань і що тягне за собою погіршення морального та фізичного стану, втратою звичного способу життя та звязків з оточуючими, та порушенням звичного способу життя з близькими родичами та оточуючими мешканцями міста. В судове засідання в режимі відеоконференції позивач не доставлений, в зв"язку із його небажанням приймати участь у відеоконференції. Відповідач подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, при цьому подав письмові заперечення на позов, вказує, що в позовній заяві відсутній розмір моральної шкоди, відсутні докази спричинення ним моральної шкоди саме від перегляду сайту http://kampot.org.ua, а не від іншого сайту чи засобу інформації, навмисно фальсифікованний зміст сторінки та використання матюків, яких не має на web-сторінці та не вірно вказано адресу сторінки, де розміщена стаття, тому просить справу закрити або відмовити в позові. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що на web-сторінці http://kampot.org.ua/kamyanec-podilskiy/news kamyanec/avarii/2545-vbivc-pavla-teflyuka-dali-lishe-15-rokv/html із матеріалом від 16.10.2013 в зазначеному матеріалі йдеться про те, що 16 жовтня 2015 року Камянець-Подільським міськрайонним судом винесено вирок по справі про обвинувачення [PERSON] у вбивстві [PERSON] та обставини скоєного злочину. Факт загибелі [PERSON] не заперечується і самим позивачем та підтверджується постановою про порушення кримінальної справи, щодо [PERSON] від 09.07.2012 року. В зазначеному на web-сторінці матеріалі [PERSON] тільки висловив свої судження, щодо прийнятого судом вироку по справі про обвинувачення [PERSON] у вбивстві [PERSON] та обставин скоєного злочину. Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням,чи оціночним судженням. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Згідно частини 2 даного Закону, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Субєкти інформаційних відносин звільняються від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно- необхідною. Кримінальна справа по факту вбивства [PERSON] - є резонансною справою і суспільно - значимою та широко обговорюваною у місті та за його межами. Посилання позивача [PERSON], що матеріал розміщений на web-сторінці [PERSON] містить неправдиву інформацію, не заслуговує на увагу суду. Згідно ст. 277 Цивільного кодексу України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно, [PERSON], реалізовуючи свої законні права, поширював оціночні та критичні думки з приводу покарання [PERSON] З оглянутих web-сторінок http://kampot.org.ua/kamyanec-podilskiy/news kamyanec/avarii/2545-vbivc-pavla-teflyuka-dali-lishe-15-rokv/html із матеріалом від 16.10.2013 вбачається, що опублікований в них матеріал містить в собі звернення до суддів Камянець-Подільського міськрайонного суду, які розглядали справу про обвинувачення у вбивстві [PERSON] та призначили останньому міру покарання. У даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Тобто, ставити питання щодо спростування інформації має право лише особа, про яку або про членів сімї якої поширена інформація, причому поширена інформація повинна бути недостовірною. Поширена [PERSON] інформація на web-сайті, є предметом суспільного інтересу, вона стосується порушених прав людини та вчинення злочину, громадськість має право знати інформацію, щодо таких подій, які відбуваються вночі на вулицях міста, мешканцями якого вони є, з метою запобігання таким випадкам в майбутньому, інформування громадян про наявність такої загрози, посилення контролю за безпекою громадян зі сторони правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 29 Закону України «Про інформацію» інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цінності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обовязків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Встановлено, що за вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 15 років позбавлення волі .При перегляді переглянутого вироку Дунаєвецьким районним судом [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України до довічного ув»язнення. Саме на вказаній web-сторінці [PERSON] розмістив матеріали , щодо загибелі [PERSON], які містилися у судовій справі. Судом не встановлено недостовірності надрукованої інформації. [PERSON] вказує, що відповідачем йому було завдано моральну шкоду. Позивач просить про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, але не обгрунтовує її розмір, не зазначає в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та якими доказами це підтверджується. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України, абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. В позовній заяві, позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, докази ж, що підтверджують кожну обставину, взагалі відсутні. Позивачем не вказано зокрема відомості про те, яка саме інформація поширена відповідачами є недостовірною та не зазначено способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Отже, позивачем не надано, а судом не здобуто, жодних доказів щодо заявлених вимог. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом не встановлено фактів поширення [PERSON] недостовірної інформації та причинені моральної шкоди позивачу [PERSON] [PERSON] не обґрунтував і належним чином не надав жодних доказів порушення його немайнового права та причинення йому у звязку з цим моральної шкоди. Оскільки захисту підлягає лише порушене право,то в задоволенні позову [PERSON]Г слід відмовити. Судовий збір, підлягає стягненню з позивача, по-скільки ухвалою суду сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі.

Outcome: approved