Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 лютого 1971 року Пісочинською селищною радою за актовим записом № 10. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 19 лютого 1971 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Останні десять років між нею та відповідачем склалися неприязні відносини, у сім"ї постійно виникають скандали, відповідач застосовує до неї фізичне насильство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, сторони втратили почуття поваги один до одного, збереження сім`ї неможливе. Відповідач розірвати шлюб в органах РАГС не бажає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 19 лютого 1971 року Пісочинською селищною радою за актовим записом № 10, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 01 серпня 1986 року Пісочинською селищною радою). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Згідно квитанції № 0.0.1635851065.1 від 02 березня 2020 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved