Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

В жовтні 2019 року позивач звернувся до Св"ятошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 11.02.1983 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, оскільки у сторін відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, на сьогодні сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а тому позивач вимушений звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2019 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва. 20.11.2019 вищевказана справа надійшла на адресу Деснянського районного суду м.Києва. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2019 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою судді від 18.02.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав, просивши про їх задоволення, в своїх поясненнях посилався на обставини викладені в позові. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнала, щодо розлучення не заперечувала. Заслухавши вступне слово сторін по справі, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 11.02.1983 року було укладено шлюб, який зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 184, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Згідно пояснень викладених в позовній заяві спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно пояснень позивача та відповідачки спільних дітей сторони не мають, більше чотирьох років проживають окремо, шлюбно - сімейних відносин та спільного господарства тривалий час не підтримують. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів сторін по справі, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved