Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті 17 листопада 2016 року її батька [PERSON] про що виконавчим комітетом Чорнотисянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено запис акту про смерть за №26 від 18 листопада 2016 року залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок №793, що розташований по вулиці Борканюка в селі Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності саме цьому спадкодавцю [PERSON], яке ним було набуто в порядку новобудови, в якому він проживав до дня своєї смерті, вважаючи його приватною власністю. За свого життя батько [PERSON], зробив заповітне розрядження за №29 від 3 березня 2015 року, згідно якого спадкоємцем нерухомості житлового будинку з надвірними спорудами, присадибної земельної ділянки 0,25 га, що знаходится за адресою с. Чорна Тиса , вул.. Борканюка, 793 Рахівського району Закарпатської області, а також відповідні права щодо цієї нерухомості, що відповідно до закону можуть бути включені до складу спадщини призначив її, [PERSON], [INFO]. 17 листопада 2016 року батько [PERSON], помер внаслідок чого в порядку частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все його спадкове майно. На день відкриття спадщини вона, [PERSON], постійно проживала разом зі своїм батьком [PERSON], оскільки останній являвся хворою, перестарілою особою, а отже потребував постійного догляду, в тому числі, в звязку зі станом свого здоровя. Після смерті її батька [PERSON], який дане спадкове майно заповів їй в відповідності до заповіту №29 від 3 березня 2015 року, вона відкрито, безперервно, за цільовим призначенням та в обсязі достатньому для нормального утримання нерухомого майна, володіє даним будинком, розпоряджається ним, що свідчить про прийняття нею спадщини після її відкриття. У звязку із наведеним та з метою отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, вона для належного оформлення цієї спадщини звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв'язку із відсутністю підтверджень факту прийняття нею спадщини. Рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. Однак, враховуючи те, що батько [PERSON] був престарілою особою, мав 73 роки, нею було прийнято рішення в силу стану здоровя спадкодавця постійно проживати разом з ним. Таким чином вона постійно проживала разом зі спадкодавцем, надаючи йому посильну допомогу як в проживанні, так в його утриманні, так і в лікуванні. При цьому вона допомагала своєму батькові утримувати все нерухоме майно, спільно вести домашнє господарство, доглядати за присадибною земельною ділянкою тощо. Враховуючи наведене вважає, що вона, [PERSON], як спадкоємець за заповітом, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, набула правового статусу особи, яка прийняла цю спадщину в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Протягом строку, передбаченого для прийняття спадщини, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори нею не подавалося. Заявник [PERSON] в судовому засіданні доводи заяви підтримала та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова [PERSON] надав заяву про розгляд справи без присутності представника ради. Заявлені вимоги просить задовольнити. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Звернення заявниці до суду із заявою про встановлення юридичного факту, зумовлено тим, що мають місце певні правові обставини, які підлягають доказуванню в судовому порядку шляхом прийняття відповідного судового рішення, та обтавини які, не визнаються нотаріальною конторою. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Громадянин, [PERSON] помер 17 листопада 2016, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №213251 від 18 листопада 2016 року. При житті, громадянину [PERSON] належав житловий будинок №793, що розташований по вулиці Борканюка в селі Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. Факт належності вищевказаного майна [PERSON], підтверджується випискою із погосподарської книги від 15 червня 2017 року №276, виданої Чорнотисянською сільською радою. За свого життя [PERSON], зробив заповітне розрядження за №29 від 3 березня 2015 року, згідно якого спадкоємцем нерухомості житлового будинку з надвірними спорудами, присадибної земельної ділянки 0,25 га, що знаходится за адресою с. Чорна Тиса , вул.. Борканюка, 793 Рахівського району Закарпатської області, а також відповідні права щодо цієї нерухомості, що відповідно до закону можуть бути включені до складу спадщини призначив, [PERSON], [INFO]. За ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки №3282 виданої 20 грудня 2017 року виконкомом Чорнотисянської сільської ради слідує, що [PERSON], постійно проживала та вела спільне господарство разом з [PERSON], до дня його смерті. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно із частиною другою статті 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання з спадкодавцем, але його встановлення породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням її місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання заявниці із спадкодавцем [PERSON]. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява теміцької [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини підлягає задоволенню.

Outcome: approved