Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

10.08.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,2600 га на території Володимирівської селищної ради (за межами населеного пункту) Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Після смерті матері відкрита спадкова справа №62310976. Крім позивача, спадкоємцями за законом є її брат та сестра - відповідачі у справі. Однак, 20.06.2018 року за №2228/162-18 від державного кадастрового реєстратора позивач отримала повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки у державному акті міститься помилка. Тому просила визнати за нею право власності на спадщину за законом - земельну ділянку площею 6,2600 га на території Володимирівської селищної ради (за межами населеного пункту) Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. У підготовче судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовної заяви та просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовної заяви та просить визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в підготовчому судовому засіданні з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах цивільної справи (а.с.7-9). [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] належала земельна ділянка загальною площею 6,2600 га на території Володимирівської селищної ради (за межами населеного пункту) Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] (а.с.13). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області 08.12.2017 року, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №62310976, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.11). Відповідно до довідки селищного голови Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області від 20.04.2018 року №1063 [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS], до складу її сім'ї входив син - [PERSON] (а.с.12). З повідомлення державного кадастрового реєстратора у Волноваському районі від 20.06.2018 року №2228/162-18 вбачається, що у прийнятті заяви у [PERSON] про внесення відомостей до державного земельного кадастру про земельну ділянку відмовлено, оскільки у правовстановлюючих документах міститься помилка (а.с.18). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1218 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є донька [PERSON], яка не може прийняти спадщину через помилку у документах на земельну ділянку. Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема визнання права. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові «Про судову практику у справах про спадкування" вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.15, 16, 182, 328, 1218, 1261,1266 ЦК України, ст.ст.78, 125-126, 152 ЗК України,

Outcome: approved