Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила: стягнути на користь [PERSON] до [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/3 частини від всіх доходів [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 березня 2016 року і до повноліття [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні вимог позову зазначено, що від шлюбу сторін, останні мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини, яка проживає з позивачем. Позивач підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування, просила позов задовольнити. Проаналізувавши наведені дані, а також всі інші матеріали справи, в тому числі, копії: рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року розірвання шлюбу між сторонами; свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Від шлюбу сторін, останні мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, при цьому сторони не дійшли згоди щодо порядку та способу виконання аліментних зобов"язань відповідачем щодо утримання вказаної дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування. На підставі викладеного, враховуючи, положення ст.367 ЦПК України, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь [PERSON] до [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/4 частини від всіх доходів [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 березня 2016 року і до повноліття [PERSON], [INFO] та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; в задоволенні решти позовних вимог відмовити як у безпідставних та недоведених, враховуючи також, наявність зобов'язання щодо утримання дитини у обох батьків. Положеннями п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року встановлено - якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України, належить стягнути з [PERSON] в доход держави судові витрати по справі - половину судового збору, а саме в сумі 275 грн. 60 коп., а решту судового збору віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial