Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

05 травня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], який був громадянином Російської Федерації, у письмовій формі було укладеного договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], відповідно розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 19.09.2005 року № 341 і який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 052048501001534. Згідно умов даного договору позивач передав [PERSON] кошти в сумі 42500 грн., а відповідач передав [PERSON] відповідні документи на земельну ділянку та зобов"язався в присутності свідків -[PERSON] та [PERSON] нотаріально оформити даний договір купівлі-продажу протягом шести місяців, коли він в черговий раз приїде в Україну. Вказану земельну ділянку відповідач [PERSON] успадкував згідно діючого законодавства коли ще був громадянином України. На даний час вказана земельна ділянка передана ним, як законним власником, в оренду СТОВ "Нива" с. Сумівка Бершадського району Вінницької області і за оренду земельної ділянки він отримує орендну плату. Однак розуміючи, що він є громадянином Російської Федерації і що земельна ділянка підлягає відчуженню, саме за його ініціативою і був укладений договір купівлі-продажу. Згідно домовленості між сторонами відповідач в серпні 2017 року приїхав на територію України , однак із - за його поспішного від"їзду вказаний договір купівлі -продажу нотаріально посвідчений не був. Фактично відповідач, після укладення договору купівлі земельної ділянки ухиляється здійснити його нотаріальне посвідчення, що позбавляє позивача можливості оформити права власності на земельну ділянку в установленому законом порядку . Враховуючи вказані обставини позивач [PERSON] звернувся до суду з даноим позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки відповідно до Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку виданого на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації № 341 від 19.09.2005 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,5450 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, укладений 5 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON]. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача за дорученням - [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5450 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Сумівської сільської ради Бершадського району, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Згідно ст. 81 ч.4 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Судом встановлено, що 05.05.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5450 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Сумівської сільської ради Бершадського району. Відповідно до умов даного договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 42500 грн., а відповідач передав позивачу відповідні документи на земельну ділянку та зобов"язався в присутності свідків -[PERSON] та [PERSON] нотаріально оформити даний договір купівлі-продажу на протязі шести місяців. Відповідач [PERSON] - громалянин Російської Федерації на протязі тривалого часу ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 132 ч.1 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію представника відповідача, яка подала заяву про визнання позову. Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 220 ч.1, 526 ЦК України, ст.ст. 81 ч.4, 132 ч.1 ЗК України,

Outcome: approved