Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04.10.2018 року відповідач [PERSON] позичила у неї гроші в сумі 30000 гривень у строк до 31.12.2018 року, про що було укладено договір позики у присутності двох свідків. Однак, відповідач свої зобов`язання до 31.12.2018 року не виконала та попросила відтермінувати повернення коштів до 15.02.2019 року пояснивши це сімейними обставинами, про що власноручно написала розписку у якій вказала, що зобов`язується повернути кошти у строк до 15.02.2019 року. Позивач вказує, що відповідач знову порушила взяті на себе зобов`язання, і до сьогоднішнього часу остання позичені гроші так і не повернула. За вказаних обставин позивач звернулась до суду та просить стягнути відповідача кошти в сумі 30000 гривень, пеню в сумі 15600 гривень, витрати від інфляції в сумі 450 гривень та сплачений судовий збір в сумі 768,40 гривень. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 06.06.2019 року. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення - судової повістки. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Так, згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України розкриває поняття одного із виду договорів - договору позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей такої ж якості. Договір позики рахується укладеним з моменту передання грошей або речей, і на підтвердження такого договору, - згідно ст.1047 ЦК України, - може бути представлена розписка, або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем грошей позичальникові. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від позивача [PERSON] повністю підтверджується договором позики від 04.10.2018 року, згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 30000 гривень, які зобов`язувалась повернути до 31.12.2018 року. З матеріалів позову убачається, що у строк до 31.12.2018 року відповідачем [PERSON] кошти повернуті не були, і строк повернення коштів позивачем на прохання відповідача було продовжено до 15.02.2019 року, що підтверджується письмовою розпискою від 04.01.2019 року, згідно якої [PERSON] зобов`язувалась повернути отримані кошти в сумі 30000 гривень до 15.02.2019 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі 6-63 цс 13 від 18.09.2013 року та у справі 6-144 цс 15 від 13.05.2015 року. Наявність у позивача [PERSON] оригіналу розписки свідчить про неповернення відповідачем [PERSON] позичених коштів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язався сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.5 Договору позики від 04.10.2018 року укладеного між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) сторони домовились про те, що у разі прострочення позичальником строку позиченої суми грошових коштів він сплачує позикодавцю пеню в розмірі 2% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Окрім цього, згідно п.6 вищевказаного договору сторони домовились про те, що якщо позичальник, своєчасно не повернув загальну суму позичених грошових коштів, то позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, що передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 30000 гривень, 2% пені за кожен день прострочення в сумі 15600 гривень та витрат від інфляції у розмірі 450 гривень, - з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і підтверджені належними доказами, а тому, враховуючи той факт, що подальше зволікання повернення грошей порушуватиме майнові права позивача, суд вважає, що заявлена [PERSON] сума, підлягає стягненню з відповідача в повному об`ємі. Доказів, які б спростовували дані обставини сторона відповідача суду не надала. Судові витрати у справі згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved