Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість у розмірі 652,05 доларів США, що за курсом 25,31 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.03.2020 року складає 16503,39 грн за кредитним договором №ТЕТ0GA0000000011 від 09.07.2008 року. В обґрунтування вимог покликається на те, що 09.07.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ТЕТ0GA0000000011. Відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 15660,01 доларів США на термін до 09.07.2028 року. Відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Проте, [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 11.03.2020 року становить 93586,51 доларів США. проте, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача 652,05 доларів США заборгованості за кредитом (тілом кредиту) з урахуванням суми 3% від тіла кредиту, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.03.2020 року еквівалентно 16503 грн (шістнадцять тисяч п"ятсот три) грн. 39 коп. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник позивача в судове засідання не з`явився. В долученому до позовної заяви клопотанні просив справу розглядати без його участі; позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також оголошенням, розміщеним на сайті суду. Не подав відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом фактично встановлено, що 09.07.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ТЕТ0GA0000000011. Відповідно до Договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 15660,01 доларів США на термін до 09.07.2028 року. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, а також сплачувати комісію, на умовах, визначених даним договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим допустив заборгованість перед позивачем. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов кредитного договору відповідачем, були порушені права Банку, як кредитодавця. Судом при ухваленні рішення враховуються вимоги позивача про стягнення з відповідача частину суми заборгованості за кредитом, оскільки кредитодавець може на свій розсуд вимагати стягнення із боржника будь-якої частини суми заборгованості. Так, АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] 652,05 доларів США заборгованості за кредитом (тілом кредиту) з урахуванням суми 3% від тіла кредиту. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України [PERSON] прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Разом із цим, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного кодексу України. Частиною 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у даному випадку має місце порушення відповідачем права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із нього вказаної заборгованості. Крім того, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідачана користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2102 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved