Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

19 серпня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , одна. Будинок збудований покійною у 1950 році та належить до спадкового майна. За життя матір склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй - позивачці. Після смерті матері вона прийняла спадщину шляхом подання заяви до Куликівської районної державної нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний матері будинок їй було відмовлено, оскільки за життя [PERSON] не оформила на нього правовстановлюючі документи. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Позовна заява надійшла до суду 19 серпня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 25 серпня 2021 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 22 вересня 2021 року та відкладене на 29 вересня 2021 року. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, при поданні позову заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 117/2017, наданої Куликівською районною державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд встановив фактичні дані та дійшов таких висновків: [PERSON] померла [INFO] в селі Бакланова Муравійка (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно з заповітом, посвідченим 18 квітня 1996 року виконавчим комітетом Б.Муравійської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла дочці [PERSON] (а.с. 30). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] її матір`ю була [PERSON] (а.с. 4,5). За матеріалами спадкової справи № 117/2017, спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявою [PERSON] , сина померлої, який надав посвідку про народження та був спадкоємцем за законом першої черги. Однак свідоцтво про право на спадщину на будь-яке спадкове майно [PERSON] видано не було. [INFO] [PERSON] помер. За даними Куликівської селищної ради [PERSON] , 1907 року народження, мала шестеро дітей, місце знаходження яких на даний час невідоме (а.с. 27-28). Позивачка [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] звернулась до Куликівської районної державної нотаріальної контори 10 січня 2021 року, та в рамках спадкової справи № 117/2017 отримала свідоцтво про право на спадщину на належну покійній [PERSON] земельну частку (пай). У службових відмітках нотаріуса у заяві про прийняття спадщини зазначено, що [PERSON] прийняла спадщину фактично, оскільки надала до нотаріальної контори сертифікат на ім`я [PERSON] на належну покійній земельну частку (пай) (а.с. 55-57). За матеріалами спадкової справи інші спадкоємці за законом до 2021 року спадщину не прийняли. Згідно з постановою в.о. державного нотаріуса Куликівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В. В. від 30.07.2021, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на вищевказане майно за померлим спадкодавцем (а.с. 17). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 31 від 14.03.2021 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 9) У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1950 році (а.с. 10-14). У витягах з погосподарської книги за 1996-2000 роки, які надала Куликівська селищна ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначено, що головою домогосподарства в [ADDRESS] , значиться [PERSON] (а.с.8). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померла [PERSON] до 05.08.1992 року побудувала будинок за адресою: [ADDRESS] , але не отримала правовстановлюючого документу на нього, [PERSON] має право успадкувати будинок як спадкоємець за законом та за заповітом, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачкою право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved