Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

04.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період з 18.11.2013 року по травень 2018 року в розмірі 33503 гривні, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 18.02.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів, у зв"язку з чим згідно з розрахунком державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва станом на травень 2018 року у [PERSON] виникла заборгованість по аліментах в сумі 110154 грн. Реалізовуючи своє законне право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених ним аліментів за кожен день прострочення, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник\~\~в судове засідання не з"явилися, надавши заяву про підтримання вимоги про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, просили розглянути справу в їх відсутність та не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], його батьками є [PERSON] та ( [PERSON] ) [PERSON] (а.с.7). Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва, заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 року становить 110154 гривені, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця. ( а.с.10). Вказаний розрахунок не спростований відповідачем та узгоджується із наявними у справі доказами, тому суд покладає його в основу судового рішення. Тож, для суду очевидним є факт того, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів у досить значному розмірі утворилася перед позивачкою виключно з його вини. Як вбачається з проведеного позивачкою розрахунку пені від суми несплачених [PERSON]В аліментів , така за кожен рік становить: за 2013 рік 812,04 гривень; за 2014 рік 4944.75 гривень; за 2015 рік 6122,90 гривень; за 2016 рік 7853,15 гривень; за 2018 рік 3601,80 гривень, а всього 33503 грн. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов"язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов"язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Оскільки відповідач, всупереч вимогамст. 12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. З наданим позивачем розрахунком суд погоджується повною мірою, вважаючи його як математично правильним, так і таким, що проведений у чіткій відповідності з вимогами закону та баченням судової практики з даного приводу. Враховуючи безспірний факт наявності у [PERSON] заборгованості перед позивачкою по аліментах та його вину у цьому, а також правильність проведення позивачкою розрахунків по пені, суд вважає її вимоги повною мірою обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грмвень.

Outcome: approved