Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 04.08.2001 року між нею та відповідачем укладений шлюб, який рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2005 року розірваний. За час шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. Після розірвання між сторонами шлюбу [PERSON] проживає разом з позивачкою, при цьому відповідач як батько дитини з 2005 року не приймає участі у житті, вихованні, навчанні сина та не надає йому матеріальної допомоги, тобто не виконує встановлені законом батьківські обовязки. Крім того, [PERSON] особистою письмовою нотаріально засвідченою заявою надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] На підставі викладеного, позивачка змушена звернутись до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 04 січня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2018 року. Представник позивачки адвокат [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилась, однак надала заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив провести підготовче судове засідання та розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи у підготовче судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи та зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 04.08.2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 129123, виданим Варварівською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області 04.08.2001\~року (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 200692, виданого виконкомом Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області 25.02.2003\~року, за час шлюбу у подружжя народився син, [PERSON], [INFO] (а.с. 29). 17 травня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 001212, видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 17.05.2005 року (а.с. 12). Після розірвання шлюбу [PERSON] залишився проживати разом з позивачкою за адресою: м. Дніпро, вул. Тісна, б. 26, кв. 4. [PERSON] самостійно займалась вихованням, навчанням дитини та утримувала сина, при цьому відповідач до сина не приїздив, не цікавився його життям та не приймав участі у вихованні та навчанні дитини. Вказані обставини підтверджується характеристикою родини, виданою 02.08.2017 року головою квартального комітету № 7 м. Дніпра (а.с. 25). Крім того, Рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2005 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 28.03.2005 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с 15). Однак, відповідач ухилявся від виконання в повному обсязі судового рішення, в звязку з чим станом на 23.10.2006 року мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1\~408,07 грн. За письмовою заявою позивачки від 23.10.2006 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто [PERSON] без виконання ( а.с. 16-17). Згідно з довідкою № 3654, виданою Управлінням соціального захисту населення Чечелівської районної у місті Дніпрі ради 07.08.2017 року, [PERSON] з 01.04.2005\~року до 31.03.2009 року перебувала на обліку малозабезпечених сімей та отримувала відповідну допомогу (а.с. 18). З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач після розірвання шлюбу не забезпечував належне матеріальне утримання дитини, чим поставив сина у скрутне матеріальне становище. З довідки від 01.09.2017 року № 132, виданої комунальним закладом освіти навчально-виховним комплексом № 36 «Спеціалізована середня загальноосвітня школа техніко-економічного профілю-дошкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, та довідки від 29.08.2017 року № 1654, виданої комунальним закладом «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7", встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні, навчанні та лікуванні сина (а.с. 22, 24). Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, вихованням сина не займається, не турбується про нього, не піклується про здоровя, фізичний та моральний розвиток дитини, не надає йому матеріальної допомоги, що обєктивно підтверджується достовірними та достатніми у справі доказами. До того ж, відповідач особистою письмовою заявою, посвідченою приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 19.09.2017 року та зареєстрованою в реєстрі за № 1036, дав згоду на позбавлення себе батьківських прав відносно сина (а.с. 23). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.\~18\~Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобовязують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. З висновку органу опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 18.01.2018 року виходить, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 40). Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків з виховання сина, надав добровільну згоду на позбавлення батьківських прав та визнав позов в повному обсязі, виходячи з інтересів дитини, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Також суд розяснює відповідачу норми ст. 169 СК України, за якими мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved