Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

24 лютого 2014 року за вхідним № 5504 до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини» (а.с. 1). У позовній заяві позивачка посилається на те, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з Відповідачем з 14 лютого 2009 року. Вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає та не бере участі у її вихованні. Позивачка вказала, що між нею та відповідачем не досягнуто угоди про добровільне утримання дитини. Позивачка вказує, що хронічними захворюваннями не страждає, інвалідом, пенсіонером не є, на його утриманні непрацездатних осіб не має. У зв'язку із викладеним Позивачка прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. 14, 16, 17, 20, 21, 25, 27). Відповідач надав заяву у якій прохав справу розглядати у письмовому провадженні, позовні вимоги визнав. Пояснив, що він працює, не інвалід, інших утриманців не має (а.с. 29). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, вивчивши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року. Шлюб зареєстровано віділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 8). Неповнолітня дитина зареєстрована разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 21.02.2014 року виданою Лозівським міським кварталом № 42 (а.с. 9). Позивачка не працює, на обліку у закладах охорони здоров'я ні позивачка, ні дитина - не перебувають. [PERSON] працює водієм у ПАТ «Харківгаз», на обліку у закладах охорони здоров'я не перебуває, інших осіб на утриманні не має, не інвалід, не є учасником аварії на ЧАЕС (а.с. 29). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 1 і 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 183 СК України передбачено що частина заробітку(доходу) батька,яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «…Дитина, якщо не можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В частині 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її згоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402 визначено: «…Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного із них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вихованням в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд виходить з положень ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Допустити негайне виконання рішення розв'язання,вирішення,розв'язування в частині частці стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved