Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

03.03.2014 року представник позивача звернувся до Любашівського районного суду Одеської області, після чого у квітні 2014 року вказана справа була направлена до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за підсудністю, яку ухвалою судді Криворізького райсуду від 05.06.2014 року прийнято до провадження (а.с.69). В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18.12.2012 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) були укладені: Договір № 999-00039359 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи та Договір № 999-00039359/1 про надання кредиту, на підставі яких Банком наданий Позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 35 000,00 гривень, в обмін на обов'язок відповідача повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентами у розмірі 19% річних від суми заборгованості, щомісячною комісією за розрахункове обслуговування поточного рахунку та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені Договором, з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 17.12.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18.12.2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ „ІМЕКСБАНК", позичальником - [PERSON] та [PERSON] (далі, - Поручитель) було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед позивачем у повному обсязі, солідарно з Позичальником відповідати за виконання останнім кредитних зобов'язань щодо сплати основного зобов'язання, процентів за користування кредитом, комісій та штрафних санкцій згідно з умовами Договору про надання кредиту, а також зобов'язань щодо сплати комісій за розрахункове обслуговування поточного рахунку, передбачених Договором про відкриття та обслуговування поточного рахунку. Крім того, 18.12.2012 року між АТ «Страхова компанія «Примор'є» (далі, - Страховик) та позичальником [PERSON] (далі, - Страхувальник) був укладений Договір №18/12/ГО-332/1 добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, предметом якого є страхування майнових інтересів [PERSON], пов'язаних з обов'язком останнього в порядку, передбаченому чинним законодавством, відшкодувати збитки, завдані третій особі - Кредитору в зв'язку з неповерненням (непогашенням) кредиту згідно з умовами Кредитного договору № 999-00039359/1 від 18.12.2012 року, укладеного між Кредитором та Страхувальником. Усупереч умовам спірного кредитного договору відповідач [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 11.12.2013 року, виникла кредитна заборгованість у розмірі 40 700,28 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 30744,65 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 2 615,63 грн., комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку (згідно Договору №999-00039359 про відкриття та обслуговування поточного рахунку) - 3 640,00 грн. та штраф - 3 700,00 грн. 29.08.2013 року банк звернувся до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість в повній сумі. Однак зазначена вимога залишилась без задоволення. Така ж бездіяльність спостерігається і з боку поручителя - [PERSON] АT „Страхова компанія «Примор'є» у порушення умов Договору страхування та ст. 979 ЦК України також не здійснила виплату страхового відшкодування. Вказане змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. 08.04.2014 року ухвалою Любашівського районного суду Одеської області за заявою позивача позовні вимоги до АТ «Страхова компанія «Примор'є» залишено без розгляду. Після цього позивач - ПАТ «ІМЕКСБАНК» просить суд: 1) стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА „ІМЕКСБАНК" заборгованість станом на 11.12.2013 року, у розмірі 40 700,28 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 30 744,65 грн.; - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 2 615,63 грн.; - штрафу - 3 700,00 грн.; - заборгованості по комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку за Договором №999-00039359 про відкриття та обслуговування поточного рахунку - 3 640,00 грн. 2) стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача витрати по оплаті судового збору. В судове засідання представник ПАТ «ІМЕКСБАНК» не з'явився, надавши суду заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.129, 130). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилися. Від [PERSON] та представника [PERSON] - [PERSON] (а.с.77,78) надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких вони кожен окремо просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 77,78, 134, 135). У своїх письмових запереченнях проти позову [PERSON] посилається на безпідставність пред'явлення банком вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON], обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] застрахувала свою відповідальність за неповернення кредиту, а отже за вимогою про погашенням кредитної заборгованості позивач має звернутися саме до страховика - АТ «Страхова компанія «Примор'є». Не виключає правомірності вимог в частині стягнення з відповідачів суми заборгованості, що перевищує суму страхової виплати та окремо штрафних санкцій, однак в решті позовних вимог позов не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні (а.с. 88-89). Представник третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є» в судове засідання не з'явився, подавши суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Між тим, вказував на те, що відповідачем [PERSON] усупереч Договору добровільного страхування від 18.12.2012 року та п.5 ч.1 ст.989 ЦК України не були належно виконані умови щодо своєчасного повідомлення Страховика про настання страхового випадку, у зв'язку з чим, нею втрачене право на страхове відшкодування (а.с.117-118, 132). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст.549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Судом встановлено, що 18.12.2012 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) були укладені: Договір № 999-00039359 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи та Договір № 999-00039359/1 про надання кредиту (а.с.6-11, 19-22), на підставі яких Банк відкрив на ім'я [PERSON] картковий рахунок, видавши платіжну карту VISA, з максимальним лімітом овердрафту 35 000,00 гривень, в обмін на обов'язок відповідача повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентами у розмірі 19 % річних від суми заборгованості, комісійними винагородами згідно п.6.17 Договору № 999-00039359 та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені Договором, з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 17.12.2015 року. Пунктом 4.9. Договору про надання кредиту встановлена відповідальність [PERSON] за повне або часткове прострочення повернення кредиту (овердрафту) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором у вигляді обов'язку сплати Банку штраф у розмірі - 200,00 гривень за перший прострочений платіж, та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 18.12.2012 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ „ІМЕКСБАНК", позичальником - [PERSON] та [PERSON] (далі, - Поручитель) було укладено Договір поруки (а.с.12), відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед Кредитором у повному обсязі, солідарно з Позичальником відповідати за виконання останнім зобов'язань за Договором про надання кредиту № 999-00039359/1 щодо сплати основного зобов'язання, процентів за користування кредитом, комісій та штрафних санкцій, а також зобов'язань щодо сплати комісій за розрахункове обслуговування поточного рахунку, передбачених Договором про відкриття рахунку № 999-00039359, що ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 553, ст. 554 ЦК України. Також судом встановлено, що 18.12.2012 року між ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є» зі скороченим найменуванням АТ «Страхова компанія «Примор'є» (далі, - Страховик) та позичальником [PERSON] (далі, - Страхувальник) був укладений Договір №18/12/ГО-332/1 добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту (далі, - Догові страхування) (а.с.15-18), що відповідає положенням ст. 6 Закону України «Про страхування». Усупереч умовам спірного кредитного договору відповідач [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконала. Судом достовірно встановлено і це не оспорювалося [PERSON], що починаючи з середини 2013 року, нею допущено порушення погашення кредиту. В результаті цього виникла заборгованість, розмір якої станом на 11.12.2013 року, складає 40 700,28 грн., у тому числі: - заборгованість за кредитом - 30 744,65 грн. - заборгованість по сплаті відсотків - 2 615,63 грн. - комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку (згідно Договору №999-00039359 про відкриття та обслуговування поточного рахунку) - 3 640,00 грн. - штраф - 3 700,00 грн. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 23, 24). Невиконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Кредитором - позивачем по справі підпадає під ознаки страхового випадку в розумінні п.2.1 Договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту №18/12/ГО-332/1 від 18.12.2012 року. Та обставина, що [PERSON] застрахувала свою відповідальність за непогашення спірного кредиту, вказує на те, що до спірних правовідносин застосовуються норми законодавства у сфері страхування. Законом, що регулює відносини у сфері страхування є Закон України «Про страхування» і спрямований він на посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Згідно з п. 1.1. Договору страхування №18/12/ГО-332/1 від 18.12.2012 року предметом цього договору є страхування майнових інтересів [PERSON], пов'язаних з обов'язком останньої в порядку, передбаченому чинним законодавством, відшкодувати збитки, завдані третій особі - Кредитору в зв'язку з неповерненням (непогашенням) кредиту згідно з умовами Кредитного договору № 999-00039359/1 від 18.12.2012 року, укладеного між Кредитором та Страхувальником. З викладеного слідує висновок, що захист майнових інтересів страхувальника є пріоритетним напрямком в сфері страхування, а суть самого страхування полягає у мінімізації негативних ризиків для страхувальника, в даному випадку - для [PERSON] Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Обов'язок страховика по здійсненню страхової виплати у разі настання страхового випадку закріплений і у ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про страхування" та п. 5.5.2 Договору страхування. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди потерпілому, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), зобов'язана сплатити особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, та якою така шкода завдана (ст.1194 ЦК України). У ч. 2 ст. 985 ЦК України закріплене право Страхувальника при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Згідно пункту 1.3. Договору страхування Вигодонабувачем за цим Договором призначено Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК». Межею відповідальності Страховика по договору є визначена в ньому страхова сума (п.2.9 Договору страхування). Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору страхування страхова сума складає 35 000 гривень, безумовна франшиза - 15% від страхової суми. За змістом п.2.8. цього ж Договору страхування не розповсюджується на суми, які пішли на сплату штрафів, пені і нецільового використання кредиту, різниці в курсах валют, відсотків за прострочку та інші непрямі витрати. Згідно п. 2.3 страховий захист розповсюджується на страхові випадки, які настали в період дії цього Договору. Відповідно до п. 9.1 Договору страхування цей договір вступає в силу після його підписання усіма сторонами, з 00 годин доби, що наступає після дати зарахування страхового платежу на рахунок страховика у сумі 3150,00 грн. та діє до закінчення строку Кредитного договору. Вказане узгоджується з положенням статті 983 ЦК України. Як видно з письмової виписки, наданої ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є» (а.с. 120), страховий платіж від імені [PERSON] в сумі 3150,00 грн. зарахований на рахунок Страховика 19.12.2012 року, тобто є законні підстави вважати, що на сьогоднішній день Договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту №18/12/ГО-332/1 від 18.12.2012 року є чинним, а отже тягне за собою відповідне правове навантаження на Страховика. Матеріалами справи встановлено, та це не оспорювалось самим Страховиком, що до теперішнього часу страхове відшкодування ним не здійснено (а.с.118, 126). Суд не приймає до уваги доводи третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Примор'є» стосовно втрати Страхувальником права на страхове відшкодування з підстав недотримання останньою умов договору страхування щодо своєчасного повідомлення Страховика про настання страхового випадку, та вважає їх передчасними (а.с.118), оскільки ця обставина не є доведеною, підстави звільнення від доказування, перелічені у ст. 61 ЦПК України суду не представлені, Договір страхування від 18.12.2012 року є чинним та продовжує діяти, відповідно до чого у суду немає підстав вважати, що відповідачем [PERSON], дійсно, втрачено право на страхове відшкодування. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14). З урахуванням викладеного,

Outcome: partial