Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) в листопаді 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] (надалі Відповідач) про усунення перешкод в користуванні допоміжними приміщеннями в гуртожитку, мотивуючи свої вимоги тим, що за вказаною адресою вона проживає більше 20 років, а з листопада 2012 року вона та її неповнолітній онук стали співвласниками кімнати №108-109 у гуртожитку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею також проживає її донька [PERSON]. На першому поверху цього гуртожитку є допоміжні приміщення кухня та побутова кімната (позначені на плані будівлі під № 3 та 4 та відповідно мають площі 13,7 м. кв. та 7,7 м. кв.), які призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно - гігієнічних потреб його мешканців. З 2008 року відповідач зайняла ці допоміжні приміщення і використовує їх тільки сама, не допускаючи інших осіб до їх використання. Стверджує, що з відповідачем неможливо врегулювати спір саме через неприязні стосунки. Посилаючись на ст. 25 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», просила суд зобов'язати відповідача не перешкоджати їй та членам її сім'ї в користуванні приміщеннями загального користування, які розташовані на першому поверсі гуртожитку та вирішити питання про судові витрати. За зміненими позовними вимогами просить суд зобов'язати відповідача не перешкоджати їй та членам її сім'ї спільно користуватись приміщеннями загального користування, які розташовані на першому поверсі гуртожитку за адресою [ADDRESS], а саме кухня площею 13,7 м. кв., на плані під №3 та побутовою кімнатою площею 7,7 м. кв. позначену на плані під №4, в іншій частині позовні вимоги просить залишити без змін. В судовому засіданні позивач та її представник на змінених позовних вимогах наполягають, посилаючись на викладені обставини. Інтереси позивача в суді по довіреності представляв [PERSON] Відповідач та представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують, оскільки кухня входить до складу загальної площі 46,6 м. кв., власниками якої є вона, її чоловік та син. Щодо приміщення битовки, просить суд врахувати, що за рішенням ради гуртожитку «Ровесник» на вказане приміщення було складено документ, а саме протокол №5 від лютого 2008 року, в якому зазначено, що за згодою усіх сусідів (в тому числі і позивача), жильці гуртожитку не мають заперечень щодо передачі цих приміщень у користування саме їй. За цей час вона сплачувала квартирну плату за цю додаткову площу. Вважає, що у позивача не має підстав переглядати це рішення, оскільки вона втратила право на користування цими приміщеннями. Інтереси відповідача в суді по довіреності представляли [PERSON] та [PERSON] Третя особа в судове засідання з'явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача. Вказує, що було запропоновано відповідачу добровільно дозволити користуватись половиною битовки, відповідач начебто і погодилась, однак згодом відмовила. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Ст. 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Стаття 124 Конституції гарантує обов'язковість виконання судових рішень, ухвалених іменем України, на свій території України. Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про приватизацію житлового фонду» із змінами, яким передбачено, що передача кімнат у гуртожитках громадянам, які визначені частиною 5 статті 2 цього Закону, здійснюється з одночасною передачею у спільну сумісну власність площ загального користування". Правовідносини сторін також врегульовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ст.ст. 3-11, 15, 16, 22, 311, 316-321, 325, 326, 328, 345, 355 - 358, 360, 368-370, 382-383, 386, 388, 391 ЦК України. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зокрема ст.11 та 12 визначено, що гуртожиток (як цілісний майновий комплекс або всі його відокремлені частини) відповідно до цього Закону повинен відповідати архітектурно-планувальним, технічним нормам та санітарно-гігієнічним вимогам, встановленим актами законодавства та технічними нормативами для такого типу житла, бути придатним для. Утримання гуртожитку як цілісного майнового комплексу та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків наймач житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у встановленні строки тощо. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно ст. 391 ЦК України право власності є непорушним і власник має право вимагати усунення перешкод при здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. За змістом ст.ст. 386, 391 ЦК України власник може передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (кожен по 1/2 частині) кімнат №108-109 у гуртожитку, який розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 22 листопада 2012 року ( реєстраційний [NUMBER]). Загальна площа складає 33,7 м. кв., житлова площа - 28,4 м. кв. Судом також встановлено, що відповідач та члени її сім'ї є власниками (кожен по 1/3 частині) кімнат №106-107 у гуртожитку, який розташований за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 26 жовтня 2010 року (реєстраційний [NUMBER]). Загальна площа складає 34,3 м. кв. , житлова площа - 28,4 м. кв. Судом також достовірно встановлено, що вказані квартири були приватизовані, Свідоцтва про право власності на вказане житло було видано відповідно до розпоряджень Олександрійської міської ради відповідно в 2010 та 2012 роках. Суд приймає до уваги та визнає доведеним той факт, що позивач та відповідач обоє давно проживають у своїх кімнатах, на які мають ордери, з чим погоджується сторони. Судом враховано показання свідка [PERSON], коменданта гуртожитку, який будучи допитаним в судовому засіданні стверджує, що відсутній оригінал протоколу зборів за 2008 рік, яким було виділено вільне приміщення під кухню відповідачу. Позивач намагалась вирішити спір, зверталась до КП «Житлогосп». Суд вважає доведеним, що допоміжні приміщення у гуртожитку, які є спірними, не були приватизовані, тобто не включені до Свідоцтв про приватизацію. Технічні паспорти, що виготовлені сторонами не містять інформації про ці площі. Суд дійшов висновку, що відповідач за користування цими допоміжними приміщеннями в гуртожитку сплачувала щомісячно квартплату, однак це не свідчить про право власності на ці приміщення. Вказані допоміжні приміщення призначені для загального користування, які розташовані на першому поверсі гуртожитку, а саме кухня, площею 13,7 м. кв., що позначена на плані під №3 та побутова кімната площею 7,7 м. кв., що позначена на плані під №4, які знаходяться за адресою [ADDRESS], і мають використовуватись у спільному користуванні мешканців гуртожитку. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом достовірно встановлено, що спірні приміщення є приміщеннями загального користування, вони не увійшли та не були приватизовані сторонами, тому підстав вважати, що цими приміщення має користуватись тільки відповідач - до суду таких доказів відповідачем та її представниками не надано. Суд не погоджується із позицією відповідача, що строк позовної давності закінчився, оскільки позивач не претендувала на ці приміщення, позовні вимоги не підлягають задоволенню, приймаючи до уваги, що позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав. Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також

Outcome: approved