Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

08.02.2021 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Алфьорова О.А., звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа: державне підприємство «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у користуванні власністю, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна, у якому просила суд: -усунути [PERSON] перешкоди у розпорядженні майном автомобілем марки TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер кузову (шасі, рама) [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 01.03.2019 року Територіальним сервісним центром 1441 РСЦ МВС в Донецькій області, шляхом зняття обтяження: вид обтяження: приватне обтяження; тип обтяження - застава рухомого майна; зареєстровано: 13.11.2019р. за №27208487 Регіональною філією міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи»: документ-підстава: Договір відступлення №991/К, виданий 16.11.2018р., видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»; об`єкт обтяження: автомобіль легковий TOYOTA модель Avensis 2007, номер об`єкта: [NUMBER]; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; боржник: [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ); обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124 м.Київ, бул. Вацлава Гавела. б. 6.); розмір основного зобов`язання: 204698,59 грн.; строк виконання зобов`язання: 13.11.2024 р.; термін дії: 13.11.2024р.; звернення стягнення: не зареєстровано. -стягнути з відповідача сплачений судовий збір при зверненні до суду в сумі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.02.2019р. за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2019/1328463 [PERSON] придбав у [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки марки TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузову (шасі, рама [NUMBER] ). Договір купівлі-продажу автомобіля був оформлений та підписаний в Територіальному сервісному центрі 1441 РСЦ МВС в Донецькій області в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації, внесеної до цього Договору, документам, які були надані Сторонами. Відповідно до пункту 1.1. Договору придбаний Позивачем транспортний засіб був зареєстрований за Продавцем - [PERSON] з 29.10.2016р. У п. 1.2. Договору зазначено, що Продавець [PERSON] гарантує, що автомобіль, який є предметом продажу за даним Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не є предметом спору у суді. Інформація про відсутність обтяжень за параметрами запиту предмету обтяжень номер об`єкту [NUMBER] підтверджується також витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58491541 від 23.02.2019 року, сформованим безпосередньо в день переходу права власності на автомобіль на Позивача. Пунктом 2.2. Договору купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2019/1328463 від 23.02.2019р. передбачено, що право власності на транспортний засіб переходить до Покупця - Позивача з моменту підписання цього Договору, тобто з 23.02.2019р. 01.03.2019р. Позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортної засобу [NUMBER] та номерний знак [NUMBER] . Під час реєстрації будь - яких обтяжень або обмежень на автомобілі також не було. У червні 2020 року Позивач вирішив продати автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску. Однак зробити це не зміг, оскільки на цей автомобіль було накладено заборону відчуження. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №66192253 від 10.06.2020р. на легковий автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , що належить Позивачу, реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» було зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна (реєстр. №27208487 від 13.11.2019р.) на підставі Договору відступлення №991/К, укладеному 16.11.2018р. між обтяжувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124 м. Київ. бул. Вацлава Гавела, б. 6.) та боржником - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ). Таким чином, Позивач придбав автомобіль 23.02.2019р. та зареєстрував його 01.03.2019р., а обтяження на автомобіль було накладене через 8 місяців - 13.11.2019р. Позивач вважає вищезазначене обтяження незаконним, та таким, що порушує його право власності на автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , а саме, право розпоряджатися автомобілем, у зв`язку з наступними обставинами: Позивач не є боржником за Договором відступлення №991/К від 16.11.2018р.; боржник за Договором відступлення №991/К - [PERSON] не був власником зазначеного автомобіля TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , станом на дату укладення договору відступлення та на дату реєстрації застави рухомого майна, тому ніяких правочинів щодо цього автомобіля здійснювати не мав права. Станом на 16.11.2018р. - на дату укладення Договору відступлення №991/К спірний автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , належав на праві власності [PERSON] , про що зазначено в п. 1.1. Договору купівлі-продажу №1441/2019/1328463 від 23.02.2019р. і ця інформація була перевірена адміністратором сервісного центру 1441 РСЦ МВС в Донецькій області Лупановою Н.В., підпис якої міститься на даному Договорі купівлі- продажу. Станом 13.11.2019р. на дату реєстрації обтяження - застави рухомого майна, автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , належав на праві власності Позивачу. При цьому, Позивач не є майновим поручителем і ніяких зобов`язань перед обтяжувачем - Відповідачем не мав. У зв`язку з цим, майно, що належить Позивачу, не може бути предметом обтяження за Договором відступлення №991/К. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з вказаним позовом, який просив задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 12.02.2021 року справу передано на розгляд до Іллічівського районного суду м.Маріуполя за підсудністю. 14.04.2021 року справа надійшла до Іллічівського районного суду м.Маріуполя. Ухвалою суду від 16.04.2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, а матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутністю та за участі його представника - адвоката Алфьорової О.А. Представник позивача, [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Алфьорова О.А., у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. Відзиву від Відповідача на позовну заяву не надходило. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа: представник державного підприємства «Національні інформаційні системи» - адвокат Баранова В.В. у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та письмові пояснення, відповідно до яких вказала процедуру проходження реєстрації обтяження, і зазначила, що ДП «НАІС», як реєстратор реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2019р. за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2019/1328463 [PERSON] придбав у [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки марки TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузову (шасі, рама [NUMBER] ). Відповідно до пункту 1.1. Договору придбаний Позивачем транспортний засіб був зареєстрований за Продавцем - [PERSON] з 29.10.2016р. У п. 1.2. Договору зазначено, що Продавець [PERSON] гарантує, що автомобіль, який є предметом продажу за даним Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не є предметом спору у суді. Пунктом 2.2. Договору купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2019/1328463 від 23.02.2019р. передбачено, що право власності на транспортний засіб переходить до Покупця - Позивача з моменту підписання цього Договору, тобто з 23.02.2019р. Інформація про відсутність обтяжень за параметрами запиту предмету обтяжень номер об`єкту [NUMBER] підтверджується також витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58491541 від 23.02.2019 року, сформованим безпосередньо в день переходу права власності на автомобіль на Позивача. Позивач вирішив продати автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску. Однак зробити це не зміг, оскільки на цей автомобіль було накладено заборону відчуження. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №66192253 від 10.06.2020р. на легковий автомобіль TOYOTA модель Avensis 2007 року випуску, номер об`єкту [NUMBER] , що належить Позивачу, реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» було зареєстроване приватне обтяження - застава рухомого майна (реєстр. №27208487 від 13.11.2019р.) на підставі Договору відступлення №991/К, укладеному 16.11.2018р. між обтяжувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (Код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 03124 м. Київ. бул. Вацлава Гавела, б. 6.) та боржником - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ). 01.03.2019р. Позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортної засобу [NUMBER] та номерний знак [NUMBER] . Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що він позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем, оскільки відносно останнього було зареєстроване приватне обтяження на підставі договору відступлення, серія та номер 991/к, від 16.11.2018 року. Згідно з ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Як передбачено ст. 10 Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень; та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи те, що автомобіль позивача придбаний без обтяжень, які виникли в подальшому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Вирішуючи позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача, понесених ним судових витрат на сплату професійної правничої допомоги, суд виходить з наступного. Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Аналогічна позиція викладена постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц . За положеннями ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони Саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Відтак, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 19.07.2021 року по справі № 910/16803/19. Позивачем та його представником на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. суду надано договір про надання правової допомоги, акт приймання - передачі адвокатських послуг, квитанції про сплату коштів у зазначеному розмірі адвокату, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.526, 572, 589 ЦК України,

Outcome: approved