Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала на розгляд суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує частково, просить стягувати аліменти в сумі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із позовної заяви вбачається, що вона є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. З батьком доньки [PERSON], вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала. За спільною заявою, поданого до органу реєстрації [PERSON] визнав себе батьком [PERSON]. Вона звернулася до відповідача з проханням матеріально підтримувати доньку, сплачувати аліменти, так як вони проживають окремо і не ведемо спільного господарства, а донька проживає із нею. Однак відповідач ухиляється добровільно сплачувати аліменти. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав частково та просить слухати в його відсутності. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 313503 від 29.06.2016 року (а.с.3). Згідно довідки про склад сім"ї виданої виконавчим комітетом Хімчинської сільської ради від 17.02.2017 року № 344 (а.с.4), малолітня [PERSON] проживає із матір"ю [PERSON] у будинку батька позивачки [PERSON] Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, інших утриманців не має, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів суд визначає в твердій грошовій сумі, оскільки згідно довідки виданої Вижницькою міською радою Чернівецької області від 28.02.2017 року № 449 (а.с.11), [PERSON] не працював і не працює по даний час. Трудової книжки не має. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від обов'язку сплати аліментів при наявності умов, передбачених ст. ст. 182, 184 СК України. Згідно ст.191 СК України\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку із 21.02.2017 року. Крім того, враховуючи приписи ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства",

Outcome: approved