Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

26.06.2020 року позивач, [PERSON] (надалі за текстом - позивач, [PERSON] ), звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Рада опіки та піклування Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя про визначення місця проживання дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 10.09.2016 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від даного у них з відповідачем мається спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На даний момент рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018 року шлюб з відповідачем розірвано. 10.04.2017 року відповідач потайки зібрала виключно свої речі та прихопивши усі їхні спільні заощадження, покинула разом з донькою спільне місце проживання за його реєстрацією у невідомому напрямку, обірвавши усі засоби зв`язку з нею. 26.02.2018 року рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області було визначено спосіб його участі у вихованні доньки, з можливістю систематичних побачень, а саме: один раз на тиждень в суботу з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини [PERSON] 27.12.2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Оріхівського районного суду Запорізької області 26.02.2018 року, з зобов`язанням відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні і вихованні доньки. Увесь час з моменту проживання дитини з відповідачем окремо від нього відповідач перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні дитини: уникає зустрічей, щоб мінімізувати його спілкування з дитиною, змінила номера контактних телефонів, що позбавляє його можливості навіть в телефонному режимі дізнатися про стан здоров`я та самопочуття дитини. Відповідач штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Все це свідчить про не бажання відповідача вирішувати сімейні правовідносини мирним шляхом, а тому, щоб захистити свої права та права своєї доньки, він змушений звернутися до суду для вирішення спору стосовно встановлення місця проживання доньки. Враховуючи вищевикладене просив суд визнати місцем проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , місцем проживання її батька - [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] . 30.06.2020 року судом було зроблено запит до Комишуваської громади Оріхівського (Запорізького) району Запорізької області з приводу реєстрації місця проживання відповідача. 24.07.2020 року до суду з Комишуваської селищної ради Оріхівського (Запорізького) району Запорізької області надійшла відповідь на запит, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30.09.2016 року по теперішній час. У період з 24.07.2020 року по 28.08.2020 року включно головуючий суддя Смокович М.В. знаходився у щорічній відпустці та наказом в.о. голови Оріхівського районного суду Запорізької області № 25-в від 03.08.2020 року відкликався з щорічної оплачуваної відпустки на 1 календарний день - 04.08.2020 року. Ухвалою суду від 04.08.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.09.2020 року. Ухвалою суду від 24.09.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Рада опіки та піклування Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя про визначення місця проживання дитини - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21.10.2020 року клопотання [PERSON] про відстрочку сплати судового збору - задоволено; відстрочено сплату судового збору за позовною заявою [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Рада опіки та піклування Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя про визначення місця проживання дитини - до ухвалення Оріхівським районним судом Запорізької області судового рішення у справі; продовжено розгляд цивільної справи за позовною заявою [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, [PERSON] ), третя особа: Рада опіки та піклування Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя про визначення місця проживання дитини за правилами загального позовного провадження та призначено наступне підготовче судове засідання на 17.11.2020 року. Підготовче судове засідання, призначене на 17.11.2020 року, було відкладено на 07.12.2020 року у зв`язку з неявкою сторін по справі. Ухвалою суду від 07.12.2020 року клопотання районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про заміну третьої особи - задоволено; замінено третю особу Раду опіки та піклування Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя на належну третю особу - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району; призначено наступне підготовче судове засідання на 24.12.2020 року. Ухвалою суду від 24.12.2020 року підготовче провадження з розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визначення місця проживання дитини - закрито; призначено справу до судового розгляду на 22.01.2021 року. Судове засідання, яке було призначено на 22.01.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 18.02.2021 року. 11.02.2021 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про недоцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . 18.02.2021 року на електронну адресу суду (10.03.2021 засобами поштового зв`язку) надійшло клопотання від відповідача, відповідно до якого вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги [PERSON] , оскільки повністю їх визнає та підтримує. Ухвалою суду від 18.02.2021 року було викликано для надання пояснень відповідача [PERSON] у наступне судове засідання у цій справі, яке призначено на 18 березня 2021 року; копію цієї ухвали надіслано на електронну адресу відповідача [PERSON] , яка нею вказана у клопотанні, а саме [INFO] , для відома та виконання, а також повідомлено останню про час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України: http://court.gov.ua/sud0819. 16.03.2021 року на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій вона прохає суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини відмовити. В цій заяві, окрім іншого, зазначено, що в рамках цієї справи від її імені поступає заява вперше. В сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просять прийняти рішення в інтересах дитини. Крім цього суд зазначає, що заяви, які нібито були 18.02.2021 року, 10.03.2021 року та 16.03.2021 року надіслані на адресу суду відповідачем до уваги судом не приймаються, так як вони є протилежними за своїм змістом (в заявах від 18.02.2021 року, 10.03.2021 року відповідач визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити, тоді як в заяві від 16.03.2021 року вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити), направлялися до суду засобами електронного (не через електронний суд) та поштового зв`язку, що позбавляє суд ідентифікувати особу відправника, тоді як ухвала суду від 18.02.2021 року про обов`язкову участь відповідача у даному судовому засіданні, виконання якої фактично б виключили сумніви суду щодо особи, яка відправила дані заяви, не виконана. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.09.2016 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », про що було зроблено актовий запис № 1012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 14.04.2017 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 29). Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 25-27). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 16 (а.с. 28). Дитина наразі проживає разом з матір`ю, що підтверджується наданими позивачем копіями ухвали та рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.03.2020 року. Також на даний факт посилається позивач та цей факт жодним чином не спростовано відповідачем. Крім цього, відповідно до наданої позивачем копії ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.03.2020 року вбачається, що наразі у Оріхівському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (до перейменування - Оріхівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) знаходиться виконавче провадження № 57980242 з примусового виконання рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.02.2018 року, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] ; визначено спосіб участі [PERSON] , як батька, у вихованні доньки [PERSON] , з можливістю систематичних побачень, а саме: один раз на тиждень в суботу з 11 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері дитини [PERSON] . Також, рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.03.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судом даним рішенням стягувалася моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях [PERSON] через чинення перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою. Рішення суду набрало законної сили 27.05.2020 року. Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, так як вважає, що даний висновок є необґрунтованим та наданий без з`ясування усіх необхідних обставин, а саме не було досліджено ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків та стан її здоров`я, не було досліджено побутові умови проживання батька дитини - [PERSON] , що є не припустимим. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 81 ПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). За нормами ст. 150 СК України виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов`язком батьків. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України). Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини», яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. На переконання суду, дослідженими в судовому засіданні доказами, які були надані позивачем, доказів підтверджується лише факт порушення права позивача на спілкування з його дитиною, однак ніяким чином не підтверджують заявлені позивачем позовні вимоги. Жодних доказів, які підтверджували заявлені позивачем позовні вимоги (акт обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, характеристика з місця роботи, довідка про його доходи, характеристика з місця його проживання, докази прихильності дитини, у більшій мірі, саме до батька, а не до матері, тощо), останнім не надано. Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. Крім цього суд зазначає, що у зв`язку з перебуванням головуючого судді Смоковича М.В. у період з 25.03.2021 року по 31.03.2021 року в нарадчій кімнаті по колегіальній кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] , за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, повний текст даного судового рішення був виготовлений 31.03.2021 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved