Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2015 року відповідно до розписки він видав відповідачеві позику в розмірі 6130 грн, в якій були зазначені строки повернення позики: до 31.12.2015 року. Позичальник до терміну, який зазначений ним в розписці, позику не повернув. У зв"язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики, з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від неповерненої вчасно суми, яка в загальному розмірі становить 7571 грн. 24 коп. Позивач у судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача неодноразово повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надані в обґрунтування позову, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.10.2015 року [PERSON] отримав безпосередньо від [PERSON] грошову суму в розмірі 6130 грн, яку зобовязувався повернути позивачеві до 31.12.2015 року, що підтверджується розпискою, оригінал якої досліджено у судовому засіданні та копія якої міститься в матеріалах цивільної справи (а.с. 9). Свої зобовязання позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 6130 грн. В порушення умов боргової розписки відповідач зобовязання належним чином не виконав та до теперішнього часу борг не повернув. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями ст.ст.\~525,\~526 Цивільного кодексу України передбачено, що \~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Нормою ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак, відповідач в порушення зазначених норм закону щодо своєчасного повернення грошових коштів в строк, передбачений\~ розпискою, не повернув 6130 грн., наданих йому\~ позивачем, у звязку з чим станом на 27 травня 2016 року [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 1\~статті 1050 Цивільного кодексу України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зі змісту боргової розписки вбачається, що відповідачеві надавалася позика до 31.12.2015 року. Прострочення виконання відповідачем його зобовязань з повернення позивачу боргу складає період часу з 01.01.2016 по 27.05.2016, що станом на 27.05.2016 складає 147 днів. Суд погоджується з розрахункамм позивача трьох відсотків річних у розмірі 74 грн від простроченої суми боргу в розмірі 6130 грн (6130*3/100/365*147 = 74 грн), а також щодо суми пені за несвоєчасне виконання зобовязань в загальному розмірі 1051 грн (з 01.01.2016 по 02.03.2016: 6130*44/100/365*62 = 458,15 грн; з 03.03.2016 по 21.04.2016: 6130*44/100/365*50 = 369,48 грн; з 22.04.2016 по 27.05.2016: 6130*38/100/365*35 = 223,37 грн) та збитків від інфляції в загальному розмірі 316,24 грн (за січень 2016 року: 6130*100,9/100-6130 = 55,17 грн; за лютий 2016 року: 6130*99,6/100-6130 = -24,52 грн; за березень 2016 року: 6130*101/100-6130 = 61,30 грн; за квітень 2016 року: 6130*103,5/100-6130 = 214,55 грн; за травень 2016 року: 6130*100,1/100-6130 = 6,13 грн). Відповідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 551,20 грн. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у загальній сумі 7571,24 грн та стягнення судового збору у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved