Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

06 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. 18 листопада 2019 року ухвалою суду, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, 19.12.2019, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному порталі судової влади. 09 січня 2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, який проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою виданою Старобілоуським старостинським округом №5 Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 5-1422 від 15.10.2019 (а.с.7, 8). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами на час подання позову до суду не було досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися, а також враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім"ї, яких він зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, та інші обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач належної матеріальної допомоги не надає, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, обов"язок по утриманню сина покладений на нього законом. Дані щодо утримування інших осіб, про стан здоров"я відповідача відсутні. Щодо розміру аліментів, вказаного позивачем, суд вважає, що вказаний нею розмір аліментів є достатнім для утримання сина, отже аліменти підлягають стягненню в розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу) відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 06 листопада 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved