Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

09 вересня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову зазначила, що 13 липня 1996 року позивач з відповідачем уклали між собою шлюб, який був зареєстрований в Орепівській сільській раді Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис №3 від 13.07.1996 року. 17 жовтня 2011 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, визначено місце проживання трьох неповнолітніх дітей з позивачем. 20 вересня 2006 року відповідач з позивачем придбали на спільні кошти житловий будинок по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідно до роз'яснень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК. Відповідач не бажає за взаємною згодою розділити житловий будинок та нотаріально посвідчити даний правочин, внаслідок чого позивач змушений звернутися для захисту своїх прав та законних інтересів до суду. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Позивач претендує на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS], а саме на: частину кімнати 1-2 /коридор/ площею 2,5 м.кв., кімнату 1-3 /кухня/ площею 13,8 м.кв., кімнату 1-4 /кладова/ площею 0,8 м.кв., кімнату 1-5 /котельня/ площею 3,5 м.кв., 1-6 /кладова/ площею 3,2 м.кв., кімнату 1-7 /кімната/ площею 14,2 м.кв., кімнату 1-8 /кімната/ площею 8,2 м.кв., 1/2 частину сараю позначеного буквою «Б» на технічному плані площею 50,4 м.кв., 1/2 частину погреба позначеного на плані буквами «ПГ» площею 6,0 м.кв., 1/2 частину уборної позначеної на плані буквами У, частину огорожі позначеної на плані буквами N1. Частка у житловому будинку, яку бажає позивач, більша на 5,4 м.кв. від частки яку пропонується за вказаним варіантом поділу відповідачу. У відповідності до ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відділом державної виконавчої служби Брусилівського РУЮ на підставі рішення Брусилівського районного суду Житомирської області у цивільній справі №2-368 та виданого виконавчого листа відкрито виконавче провадження та стягуються з відповідача аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Розмір аліментів недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, але не зважаючи на такий малий розмір аліментів відповідач не сплачує їх тривалий час і заборгованість становить 15370 гривень, що надає підстави для збільшення розміру частки позивача на 5,4 м.кв. На підставі викладеного позивач просить винести рішення, яким виділити [PERSON] у натурі 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], а саме: частину кімнати 1-2 /коридор/ площею 2,5 м.кв., кімнату 1-3 /кухня/ площею 13,8 м.кв., кімнату 1-4 /кладова/ площею 0,8 м.кв., кімнату 1-5 /котельня/ площею 3,5 м.кв., 1-6 /кладова/ площею 3,2 м.кв., кімнату 1-7 /кімната/ площею 14,2 м.кв., кімнату 1-8 /кімната/ площею 8,2 м.кв., 1/2 частину сараю позначеного буквою «Б» на технічному плані площею 50,4 м.кв., 1/2 частину погреба позначеного на плані буквами «ПГ» площею 6,0 м.кв., 1/2 частину уборної позначеної на плані буквами У, частину огорожі позначеної на плані буквами N1. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачем був уточнений варіант розподілу будинку в натурі і представник позивача [PERSON] подав уточнену позовну заяву, згідно якої просив провести поділ будинку за варіантом № 3, запропонованим за висновками додаткової будівельно-технічної експертизи, згідно з яким виділити позивачеві [PERSON] 50/100 частин житлового будинку [ADDRESS] загальною вартістю 128868 гривень, а саме: 1/5 частину коридору 1-2 площею 2,4 кв.м вартістю 5954 гривень, кухню 1-3 площею 13,8 кв.м вартістю 34818 гривень, кладову 1-4 площею 1,6 кв.м вартістю 4036 гривень, котельню 1-5 площею 3,5 кв.м вартістю 8830 гривень, кладову 1-6 площею 3,2 кв.м вартістю 8074 гривень, жилу кімнату 1-7 площею 14,2 кв.м вартістю 35826 гривень, ? частину сараю «Б» площею 25,2 кв.м вартістю 18470 гривень, погріб «Пг» площею 10,2 кв.м вартістю 12860 гривень. Просив відшкодувати з відповідача понесені позивачем судові витрати. В уточненій позовній заяві зазначив, що позивач приймає на себе зобов'язання сплатити відповідачу 263грн. грошової компенсації, звести перегородку в коридорі 1-2, закрити дверну пройму з кухні 1-3 в коридор 1-2, облаштувати прохід дверною проймою з наступним встановленням дверного блоку з частини коридору 1-2 площею 2,4 кв.м в кухню 1-3, змурувати перегородку в сараї. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали повністю позовні вимоги в редакції, викладеній в уточненій позовній заяві, просили задовольнити і відшкодувати з відповідача понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що 15 листопада 2007 року між ним та КП «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради укладено кредитну угоду №812 про надання позики на купівлю індивідуального житлового будинку, згідно з якою він отримав 50000 гривень, щоб розрахуватися за придбаний будинок [ADDRESS]. Згідно п.1.2. Кредитної угоди позика надається під забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном - будинком, що знаходиться в [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідач вказав в письмових запереченнях на позов, що винесення судом рішення про поділ житлового будинку повністю припинить забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою №812 та порушить права сторін даної угоди. Представник третьої особи КП «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради [PERSON] вважав, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що у випадку задоволення позовної заяви визнання права власності на частину будинку вимагає вирішення питання про розподіл витрат на погашення залишку боргу за кредитною угодою, внесення змін до кредитної угоди і договору іпотеки, оскільки внесення змін до договору іпотеки допускається тільки за згодою сторін. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Як встановлено судом позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 1996 року по 17 жовтня 2011 року, що не заперечується сторонами та підтверджується копією рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2011 року. ( а.с.7-8) В період шлюбу сторонами як подружжям за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2006 року, згідно з яким відповідач [PERSON] купив у [PERSON] вказаний житловий будинок та земельну ділянку, на якій будинок розташований.(а.с.9) 15 листопада 2007 року між КП «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради та відповідачем [PERSON] була укладена кредитна угода №812 (а.с.34-35), згідно з якою [PERSON] була надана довгострокова пільгова позика на купівлю індивідуального житлового будинку в сумі 50000 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаною кредитною угодою між сторонами кредитної угоди 16 листопада 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач [PERSON] за згодою позивачки [PERSON] передав КП «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований будинок. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Отже, оскільки право власності на будинок [ADDRESS] було набуто під час перебування сторін в шлюбі на підставі нотаріально - посвідченого договору купівлі - продажу, то свказаний будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону позивачка має право на ? частину будинку, набутого під час шлюбу. Відповідно до ст. ст. 364, 370 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній сумісній власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Виходячи з положень ст. ст. 183, 364, 370 ЦК України та роз"яснень, що містяться в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Згідно висновків судової будівельно-технічної експертизи №581/11.14 від 11 листопада 2014 року та додаткової судової будівельно-технічної експертизи №581/02.15 від 05 лютого 2015 року експерт визначив шість варіантів поділу будинковолодіння. При цьому експерт зазначив, що теоретично поділ є можливим за умови здійснення відповідних переобладнань. Статтею 152 ЖК України та п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у тих випадках, коли для поділу будинку в натурі учасникам спільної часткової власності необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради. Рішенням виконавчого комітету Лазарівської сільської ради Брусилівського району від 25 березня 2015 року №23 надано дозвіл на перепланування житлового будинку [ADDRESS] згідно третього варіанту поділу додаткової судової будівельно-технічної експертизи №581/02.15 від 05 лютого 2015 року. За таких обставин поділ будинку в натурі можливий лише за третім варіантом, визначеним додатковою судовою будівельно-технічною експертизою №581/02.15 від 05 лютого 2015 року, згідно з яким у власність позивача [PERSON] слід виділити в натурі наступні приміщення жилого будинку та господарські будівлі і споруди, які знаходяться по [ADDRESS] а саме: 1/5 частину коридору 1-2 площею 2,4 кв.м вартістю 5954 гривень, кухню 1-3 площею 13,8 кв.м вартістю 34818 гривень, кладову 1-4 площею 1,6 кв.м вартістю 4036 гривень, котельню 1-5 площею 3,5 кв.м вартістю 8830 гривень, кладову 1-6 площею 3,2 кв.м вартістю 8074 гривень, жилу кімнату 1-7 площею 14,2 кв.м вартістю 35826 гривень, ? частину сараю «Б» площею 25,2 кв.м вартістю 18470 гривень, погріб «Пг» площею 10,2 кв.м вартістю 12860 гривень. У власність відповідача [PERSON] слід виділити в натурі наступні приміщення жилого будинку та господарські будівлі і споруди, які знаходяться по [ADDRESS] а саме: веранду 1-1 площею 9,0 кв.м вартістю 22708 гривень, 4/5 частин коридору 1-2 площею 9,4 кв.м вартістю 23816 гривень, жилу кімнату 1-8 площею 8,2 кв.м вартістю 20688 гривень, жилу кімнату 1-9 площею 16,5 кв.м вартістю 41630 гривень, ? частину сараю «Б» площею 25,2 кв.м вартістю 18470 гривень, вбиральню «У» вартістю 1030 гривень. За таким варіантом поділу житлового будинку частки співвласників складають: власника [PERSON] - 50/100 частин загальною вартістю 128868 гривень; власника [PERSON] - 50/100 частин загальною вартістю 128342 гривень. Тому з позивачки [PERSON] належить стягнути користь відповідача [PERSON] 263 гривень як компенсацію вартості зменшення ідеальної частки відповідача у власності внаслідок розподілу будинку в натурі. Зважаючи на викладену в уточненій позовній заяві позицію позивачки про прийняття зобов'язання провести відповідні переобладнання та рекомендований експертом обсяг необхідних переобладнань одноквартирного будинку в двохквартирний, суд вважає необхідним зазначити в рішенні про зобов'язання позивача [PERSON] виконати наступні роботи по переобладнанню: звести перегородку в коридорі 1-2, закрити дверну пройму з кухні 1-3 в коридор 1-2, облаштувати прохід дверною проймою з наступним встановленням дверного блоку з частини коридору 1-2 площею 2,4 кв.м в кухню 1-3, змурувати перегородку в сараї. На відповідача [PERSON] слід покласти зобов'язання виконати наступні роботи по переобладнанню: переобладнати кімнату 1-8 під кухню відповідно до п.2.23 ДБН В.2.2-15-2005, виділену ? частину сараю «Б» обладнати окремим входом, зробивши дверну пройму з наступним встановленням дверного блоку. Обладнання окремими системами газопостачання, електропостачання та опалення виділених сторонам у власність в натурі частин жилого будинку належить покласти на кожного окремо щодо квартири, яка виділена у власність кожному співвласнику. Та обставина, що спірний будинок перебуває в іпотеці, на яку посилаються відповідач та представник третьої особи в заперечення позовних вимог, не є перешкодою для поділу будинку в натурі, оскільки статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Що стосується позиції відповідача про наявність невиконаних зобов'язань за кредитною угодою №812 від 15 листопада 2007 року, то така обставина за переконанням суду також не є перешкодою для задоволення позову, оскільки згідно зі ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Зазначена норма встановлює, що дружина та чоловік, незалежно від припинення шлюбу мають рівні права і обов'язки щодо спільно нажитого майна, а тому розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] 1288,68 гривень на відшкодування оплати судового збору, 3800,00 гривень на відшкодування судових витрат по оплаті судових будівельно-технічних експертиз.

Outcome: approved