Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою, в якому просить усунути перешкоди щодо порушення її права користування окремою кімнатою житловою площею 11,9кв.м в квартирі [ADDRESS] з боку [PERSON], зобов'язати її прибрати з вказаної кімнати належне їй майно: шафу для одягу, двоспальне ліжко, трюмо та т.і. А також зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні кімнатою площею 11,9кв.м в спірній квартирі. В позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності їй та відповідачу [PERSON] в рівних долях, відповідно до свідоцтва про право власності на житло. 23 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва встановлено порядок користування спірною квартирою, згідно якого позивачу виділено в користування кімнату площею 11,9кв.м, а відповідачу кімнати 17,3кв.м та 9,8кв.м. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно виконувати вищевказане рішення відмовлялась і продовжувала чинити позивачці перешкоди в користуванні кімнатою, площею 11,9кв.м, остання звернулась з позовом до суду. 08 вересня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення, яким вселено [PERSON] в кімнату площею 11,9кв.м в спірній квартирі та зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні вказаною кімнатою. Таким чином, позивач отримала можливість лише мати доступ до своєї кімнати, але фактично користуватись та жити в ній [PERSON] не може, оскільки відповідачка [PERSON] не погоджується добровільно прибрати з даної кімнати належні їй меблі (шафу, ліжко та трюмо), а тому остання звертається з позовом до суду. Ухвалою суду від 19 лютого 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні кімнатою в частині зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні кімнатою площею 11,9кв.м в квартирі [ADDRESS]. Дана ухвала суду сторонами не оскаржувалась. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги за викладеними в позові обставинами та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що вона не проживає в квартирі через конфліктні ситуації, які виникають з позивачкою. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту, спірна квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат площами - 11,9кв.м, 9,8кв.м та 17,3кв.м(а.с.11-12). 23 вересня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення, згідно якого встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], за яким виділено в користування [PERSON] кімнату площею 11,9кв.м, [PERSON] - кімнати площею 17,3кв.м та 9,8кв.м (а.с.9). 08 вересня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення, згідно якого [PERSON] вселено в кімнату житловою площею 11,9кв.м в квартирі [ADDRESS] та зобов'язано [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні вищевказаною кімнатою (а.с.12-14) Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусового виконання обов"язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи пояснення позивача [PERSON] та наданий лист ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 17 листопада 2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] вибраний не вірний спосіб захисту порушених її прав, а тому суд вважає позовну заяву останньої необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed