Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в смт. Козацьке, Бериславського району, Херсонської області померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 54/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном залишивши заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] .Приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області заведена спадкова справа № 11/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] [INFO] , на ім`я [PERSON] , видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 28/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим № 363, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0394 га. що розташована за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим № 362. Разом з тим, спадкоємцеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що складається з 26/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через те, що відсутній правовстановлюючий документ. Рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Просить суду визнати, у порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] , [INFO] , право власності на 26/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25.11.2021 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Позивач та її представник адвокат Ташкова А.О. в підготовче засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Новокаховської міської ради Херсонської області в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 1973 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/2 частину (19/100) домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування від 26.06.1973 року, за реєстром №96 та за [PERSON] зареєстровано право власності (а.с. 13 об.). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області від 23 вересня 2004 року за № 100 «Про заяви громадян», в зв`язку із зміною ідеальних долей реального користування домоволодіння [ADDRESS] , визнано право приватної власності: за [PERSON] на 26/100; за померлою [PERSON] на 28/100 (а.с. 14). 13 грудня 2004 року, на ім`я [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 28/1 00 частин житлового будинку [ADDRESS] , за реєстровим № 2823. Право власності зареєстроване в Херсонському державному БТІ, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 15,16). На ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт від 20.11.2006 року (а.с. 17-18). На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном залишивши заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом від 28.01.2008 року (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , про що 07.07.2017 року складено відповідний актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). 29 вересня 2020 року, на ім`я [PERSON] , видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 28/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим № 363, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0394 га. що розташована за адресою: [ADDRESS] , за реєстровим № 362 (а.с. 19,21) на інше майно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З листа нотаріуса вбачається, що документ, який посвідчує право власності померлої[PERSON] на 26/100 частки на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] нотаріусу не надано. В зв`язку з чим неможливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 26/100 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9). Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Факт належності даноїчастки будинку померлій підтверджуються копією длоговору дарування від 26.06.1973 року ( а.с.13), рішенням Козацької селищної ради №100 від 23.09.2004 р. згідно якого у зв`язку зі зміною ідеальних долей користування домоволодінням [ADDRESS] визнано право власності за [PERSON] на 26/100, за померлою [PERSON] на 28/100, однак, об"єкт нерухомого майна 26/100 часток, який розташований за адресою:домоволодіння [ADDRESS] право власності за [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Симутенко Т.Г. від 05.10.2020 року №121/02-14 заведена спадкова справа № 11/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 9). Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна не видавалось за відсутності державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] , померлій [INFO] на 26/100 домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а іншого способу захисту свої прав окрім звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved