Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

31 січня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 01 січня 2011 року позивач уклав з приватним сільськогосподарським підприємством «Мрія» договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,746 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано у відділі Держземагенства в Межівському районі Дніпропетровської області про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №122260004001157 від 02 квітня 2012 року. Згідно акту прийому та передачі [PERSON] передав земельну ділянку в натурі ПСП «Мрія» в оренду для сільськогосподарського використання. Право власності на земельну ділянку позивача підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №092980, кадастровий №1222681100:02:002:0239 пай №382, який при укладанні договору оренди, його реєстрації та передачі було втрачено. За таких обставин [PERSON] розмістив оголошення в газеті „Червона зірка" про втрату Державного акту на право приватної власності на землю. Отримати дублікат зазначеного документу неможливо, оскільки з 01 січня 2013 року документом, який посвідчує право власності є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а для того щоб право власності зареєструвати позивачу необхідно надати втрачений оригінал Державного акту. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 5,746 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №092980, кадастровий №1222681100:02:002:0239 пай №382. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив обставини та доводи, які викладені вище при цьому наполягав на задоволенні заявлених вимог. У судове засідання представник відповідача Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області не з'явився. Надано суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Позов визнають повністю. У судовому засіданні представник третьої особи відділу Держземагенства в Межіському районі Дніпропетровської області Петруля Н.В. позов визнала повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У статті 14 Конституції України вказується: земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 01 січня 2011 року в с.Антонівське Межівського району Дніпропетровської області між позивачем та приватним сільськогосподарським підприємством «Мрія» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,746 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області строком на 10 років (а.с.7-8). Право власності [PERSON] на землю підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №092980, кадастровий №1222681100:02:002:0239 пай №382 (а.с.6). За актом про прийом та передачу земельної ділянки в оренду від 02 квітня 2012 року вбачається, що позивач передав вказану вище земельну ділянку в натурі ПСП «Мрія» в оренду для сільськогосподарського використання (а.с.9). Судом з'ясовано, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №092980, кадастровий №1222681100:02:002:0239 було втрачено, що позбавляє можливості позивача отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який би підтверджував право власності [PERSON] на землю. Про втрату Державного акту на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №092980, кадастровий №1222681100:02:002:0239, який виданий на ім'я [PERSON] було розташоване відповідне оголошення в газеті «Червона зірка» (а.с.10). В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано належність конкретного доказу, які підтверджують його вимоги, а також доведені ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved