Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та усунення перешкод в користуванні і розпорядження будинком. Стислий виклад позиції позивача Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 21 січня 2005 року рішенням Березнівського районого суду Рівненської області справа № 2-121-2005 визнано за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . 28 березня 2006 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що по [ADDRESS] . В вищевказаному будинку зареєстрований її син ( відповідач по справі ) [PERSON] , який фактично не проживає, стало відомо на запит адвоката, що відповідач орендував квартиру в [ADDRESS] , але часто перебуває за межами України, на даний час може перебувати за межами України. На час подачі позовної заяви відповідач не проживає у вищевказаному будинку з червня 2011 року але добровільно з реєстрації себе не зняв, та добровільно відмовляється виписатися, врегулювати досудовий спір не можливо ( уникає зустрічі ). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 24 червня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилась- представник позивача - адвокат Удод В.Ф. подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі , позовні вимоги підтримує.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився- подав до суду заяву , в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав . Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. 21 січня 2005 року рішенням Березнівського районого суду Рівненської області справа № 2-121-2005 визнано за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . 28 березня 2006 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд що по [ADDRESS] . В будинку по [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який фактично не проживає, що підтверджується довідками Березнівської міської ради № 278, № 279 від 17.06.2021 року. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено , що [PERSON] в належному [PERSON] будинку не проживає з червня 2011 року, наявні правові підстави для визнання [PERSON] такими, що втратив право на користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, тобто право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 119 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Outcome: approved