Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею та її неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO] право на користування житловим приміщенням у квартирі № 3 житлового багатоквартирного будинку, що розташований по [ADDRESS] та зобов'язати Карлівську міську раду Полтавської області видати їй ордер на квартиру № 3 багатоквартирного житлового будинку, що по [ADDRESS], загальна площа якої 53,9 м. кв. з зазначенням складу сім'ї, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 квітня 2010 року адміністрацією Карлівської партії глибокого буріння Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" позивача з родиною, а саме: чоловіком [PERSON], [INFO] та сином [PERSON], [INFO] поселено до кімнати № 3 гуртожитку по [ADDRESS] та видано ордер на житлову площу в гуртожитку з зазначенням площі 49,4 кв. м. На даний час, Карлівська партія глибокого буріння ДП НАК "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" господарської діяльності не здійснює, а вказаний гуртожиток згідно рішення 40 сесії 6 скликання Карлівської міської ради від 03.12.2013 року прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Карлівка, змінено його статус на житловий будинок та передано на баланс Карлівського ВУЖКГ. Згідно довідки виданої Карлівським ВУЖКГ, загальна площа квартири [ADDRESS] складає 53,9 м. кв., а тому враховуючи, що в ордері виданому Карлівською партією глибокого буріння Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Полтавнафтогазгеологія" маються розбіжності в частині невірного зазначення загальної площі, а саме: "49,4 м. кв." замість вірної "53,9 м. кв.", позивачем направлено звернення до Карлівської міської ради з проханням видати новий ордер з зазначенням вірної площі квартири. Листом Карлівської міської ради в задоволенні вищевказаного прохання відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду. В судове засідання позивач не з*явилася, але від неї надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги просить задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з*явився, але суду було надано заяву, згідно який визнають позовні вимоги, справу просять розглядати без їхньої участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачу з сім*єю було видано ордер на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS], з зазначенням площі 49,4 кв. м.( а.с.6). З довідки Карлівського ВУЖКГ ( а.с.13) вбачається, що загальна площа квартири [ADDRESS], становить 53,9 м.кв. 21.04.2015 р. депутатом Карлівської міськради було складено обстеження житлово-побутових умов ( а.с.11). Листом Карлівської міської ради № 02-21/564 від 20.05.2015 р. [PERSON] рекомендовано для вирішення поставлених нею питань звернути до суду ( а.с.12). Позивачем до матеріалів справи додано квитанції, які підтверджуються сплату нею комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] ( а.с.15-18). З довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи (а.с.19) вбачається , що [PERSON] з 20.04.2010 р. зареєстрована за аресою: [ADDRESS]. Згідно положень ч. 1 та ч. 4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Стаття 47 Конституції України закріплює, що "Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду". Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved