Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач заборгував їй 11000 евро, які брав для придбання автомобіля. Спочатку 10000 евро, про що видав 01.07.2011 року власноруч написану розписку, пообіцявши повернути борг до 01 липня 2012 року. 04.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики на суму 1000 евро, нотаріально посвідчений. За умовами даного договору відповідач повинен був повернути борг до 04.07.2012 року. Однак в указаний строк відповідач боргу не повернув. В зв»язку з викладеним позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідача за договором позики від 01.07.2011 року еквівалент 10000 евро - 161459,83 гривень , за договором позики від 04.07.2011 року еквівалент 1000 евро - 16145,98 гривень , а також судовий збір. В судове засідання позивачка не з»явилася, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, надала оригінали боргових документів, уточнила позовні вимоги, просила стягнути на свою користь в зв»язку зі збільшенням курсу - 192329,80 гривень та 19232,90 гривень відповідно, свої позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів ( суму позики)… Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей… Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України. ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 01 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 10000 евро для придбання останнім автомобіля. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем, в якій зазначено, що відповідач поверне борг до 01 липня 2012 року. Окрім того, 04.07.2011 року між сторонами було укладено другий договір позики, за яким позивачка передала відповідачу у власність 1000 евро в еквіваленті 11550 гривень за середнім курсом продажу евро приватним особам комерційними банками міста Маріуполя на 04.07.2011 року, договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрований в реєстрі за № 1879. Однак в указаний строк борг відповідачем повернуто не було. Тому підлягає стягненню з відповідача сума за договорами позики з урахуванням офіційного курсу , встановленого НБУ, гривні по відношенню до евро, за 100 евро на 04.01.2015 року встановлено 1923,2908 гривні, а саме 10000 евро складає 192329,8 гривень. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в сумі 1776 гривень 05 копійок. На підставі ст.ст. 526, 625, 1046, 1050 ЦК України,

Outcome: approved