Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, вони проживають окремо. Сім'я розпалась остаточно і не може бути збережена. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину; доньку - [PERSON], [INFO] яка проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач працює отримує дохід та має змогу надавати дитині матеріальну допомогу, тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходів) відповідача щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку й стягувати, починаючи з 18.09.2018 року до повноліття дитини тобто до [INFO] Позивачка в судове засідання не з'явилась про час та місце слухання справи повідомлена в установленому порядку, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти, та сплачений судовий збір та просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлений в установленому порядку, копію позовної заяви з додатками отримав, надав суду заяву в якій на розірвання шлюбу та сплачувати аліменти на утримання дитини згоден, та просить справу розглянути без його участі. В зв"язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Крім того , згідно ч. ч. 4, 5 ст 268 ЦПК України рішення не проголошується , а датою його прийняття є дата складання повного тексту судового рішення. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення для неї. Як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини та не заперечує даного факту. Відповідач, як батько дитини, зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову,яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Понесені позивачкою судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved