Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ "Енселко Агро", відділу Держгеокадастру в Чемеровецькому районі про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації вказуючи, що в жовтні 2015 року йому стало відомо із позовної заяви ТзОВ «Енселко Агро» про визнання протиправними і скасування рішень відповідача про державну реєстрацію права оренди 29 земельних ділянок, де зазначалось, що між ним як власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Залучанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, було зареєстровано в управлінні Держкомзему у Чемеровецькому районі 14.12.2012 року за №682520004008643 договір оренди його земельної ділянки від 01.08.2012 року, яка належать йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 759131, площею 2,0279 гектарів, у тому числі рілля 1,0279 га, однак він особисто не підписував вищевказаний договір оренди земельної ділянки і будь-яку іншу особу щодо такого підписання не уповноважував. Вважає, що договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 01.08.2012 року, укладений між ним як орендодавцем та орендарем ТОВ «Енселко Агро», є недійсним у звязку з тим, що його зміст не відповідає волевиявленню та внутрішній волі учасника правочину його як орендодавця, оскільки він не укладав даний правочини. Крім того, договір оренди землі ТзОВ "Енселко Агро" згідно реєстраційного номеру не був внесений до Книги записів державної реєстрації договорів оренди землі, що підтверджується їх відсутністю у відділі Держгеокадастру у Чемеровецькому районі. Сам факт державної реєстрації має засвідчуватися гербовою печаткою та підписом відповідної посадової особи, зокрема державним реєстратором [PERSON], однак в даному випадку не знаходить свого підтвердження в зазначеному договорі підпис державного реєстратора взагалі відсутній, що в свою чергу є явним порушенням норм законодавства. У спірному договорі оренди землі в розділі, де містяться реквізити та підписи сторін, напроти прізвища [PERSON] (від орендаря) застосовано факсимільний підпис, в той час як домовленості між сторонами про можливість застосування такого механічного відбитку підпису при укладенні спірного правочину не було, проте ч.3 ст.207 ЦК України передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного копіювання або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Крім цього, правовий статус підписанта із сторони орендаря (ТзОВ «Енселко Агро») взагалі не визначено і не зрозуміло чи [PERSON] є директором, іншою службовою особою, чи особою, яка діє на підставі довіреності від підприємства, оскільки в преамбулі даного договору зазначено лише, що він діє на підставі Статуту. Оскільки на спірному договорі є факсимільне відтворення підпису директора підприємства - позивача без попереднього погодження його використання та за відсутності зразка оригінального підпису, що суперечить п.п. 2,3 ст. 207 ЦКУ, вважає, що такий договір має бути визнаний недійсним. Зазначає, що йому стало відомо про порушене його право лише у жовтні 2015 року із позовної заяви ТОВ «Енселко Агро» про визнання протиправними і скасування рішень відповідача про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок від 24.09.2015 року №2409-15/1 та ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.09.2015 року про відкриття провадження в адміністративній справі, за якою його залучено до справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яку він отримав лише у перших числах жовтня 2015 року, тому відповідно із вказаної дати й слід вважати початком строку коли йому стало відомо про порушене право. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує та просить стягнути всі судові витрати по даній справі, крім того від представника позивача надійшла до суду заява про поновлення строку позовної давності, в якій просить визнати поважною причини пропуску і поновити [PERSON] процесуальний строк для звернення до суду щодо захисту своїх прав за змістом позову про визнання недійсними договору оренди землі та скасування його державної реєстрації у даній справі, оскільки позивачу стало відомо про порушене його права лише у жовтні 2015 року. Представник відповідача - ТОВ «Енселко Агро» в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи із врахуванням поданих до суду заперечень проти позову та заяви товариства про застосування строку позовної давності. Представник відповідача відділу Держгеокадастру в Чемеровецькому районі в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява в якій позов не визнає, оскільки не вбачає вини відділу Держгеокадастру в Чемеровецькому районі в підробці підпису в вищевказаному договорі, у звязку з тим, що останній не є стороною договору, а лише здійснював реєстрацію договорів, які були подані ТОВ «Енселко Агро». Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. ст. 16, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, 509, 525-526, 610-611, 614, 1212, 1215 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду у визначений Законом спосіб за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Позивач сам обирає спосіб захисту порушеного права. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зобов'язання повинні грунтуватись на засадах добросовісності та розумності. Зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, передбачені договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім цього, згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» - порядок укладення договору оренди землі передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2012 року між [PERSON] та ТзОВ «Енселко Агро» був укладений договір оренди землі, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Чемеровецькому районі 14.12.2012 року за № 68250004008643. Відповідно до висновку експерта № 89 п від 14.07.2016 року, складеного за результатами почеркознавчої експертизи, вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графах «Від орендодавця» в договорі оренди землі від 01.08.2012 року (реєстраційний номер 682520004008643) виконаний [PERSON]. Згідно правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного [PERSON] України від 18 грудня 2013 року по справі №6-127 цс13 - «Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору». Відповідно до правової позиції, сформульованої в Постанові Верховного [PERSON] України від 19 лютого 2014 року по справі № 6-162 цс 13,- «договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору». \~Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] оспорюваний договір оренди земельної ділянки підписував, то відповідно до положення ч. 2\~ст. 207 ЦК України, якими визначено, щоправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) та за згодою сторін. Що стосується позовних вимог в частині поновлення строку позовної давності щодо захисту своїх прав за змістом позову про визнання недійсними договору оренди землі та скасування його державної реєстрації у даній справі, оскільки позивачу стало відомо про порушене його права лише у жовтні 2015 року, то суд виходть з наступного. Відповідно до\~ст. 256 цього Кодексу\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Визначення початку відліку позовної давності міститься в\~ст. 261 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Договір оренди укладено 01.08.2012 року, що підтверджується власним підписом позивача. Отже виходячи з цього строк позовної давності закінчується 01.08.2015 року, а позивач звернувся до суду 23.03.2016 року і не надав переконливих доказів на підтвердження, що строк позовної давності було ним пропущено з поважних причин. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed