Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

20.05.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей:\~ [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред"явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. На даний час звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У шлюбі мають двох неповнолітніх дітей. Відповідач працевлаштований, є військовослужбовцем за контрактом, має стабільний заробіток, розмір якого позивачу невідомий. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Чоловік\~ матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Інших утриманців не має. З метою захисту майнових прав змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідач також не прибув у судове засідання. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні, інших клопотань до суду не надійшло. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони з 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.05.2019р. №285/1298/19 шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу місцем проживання неповнолітніх дітей визначено разом з матір`ю [PERSON] (а.с. ). Відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , які згідно довідки виданої КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 13.05.2019р. проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8,9,12). Згідно вимог ст.180 СК України [PERSON] , як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України та Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як відповідач має постійне місце роботи, відповідно до вимог ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року 1699грн., з 01.12.2019 року 1779 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2019 року 2027 грн., з 01.07.2019 року 2118 грн., з 01.12.2019 року 2218 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Одночасно при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, працевлаштованим (відомостей на спростування не надав), отримує регулярний дохід, а тому має можливість утримувати своїх неповнолітніх дітей. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання двох дітей аліменти в розмірі Ѕ частини від заробітку (доходу) щомісячно, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 20.05.2019 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial