Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

07.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 23.07.2018 року близько 14 год. з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над її квартирою та перебуває у власності [PERSON] , позивач виявила залиття водою приміщень кухні та коридору її квартири. Комісією встановлено, що причиною залиття її квартири є потрапляння води з квартири відповідача, у зв`язку із пошкодженням у системі гарячого постачання, а саме у приміщенні кухні, з якої гаряча вода протікала на підлогу та затоплювала квартири та нежитлові приміщення позивача. Слід відзначити, що звернення Позивача до Відповідача про вжиття ним дій щодо усунення наслідків залиття Квартири не призвели до позитивного результату та були проігноровані ним. Відмова Відповідача добровільно усунути негативні наслідки змусила Позивача, з метою визначення обсягу заподіяних залиттям Квартири збитків, зверталась до кількох експертних організацій. Згідно з висновком №21/08-2018 від 09.08.2018 експертного будівельно- технічного дослідження проведеного судовим експертом Максимчиним А.Д. встановлено, що затопленням пошкоджено опоряджувальні елементи стелі і стін коридору і кухні, а також визначена вартість відновлювального ремонту у Квартирі у розмірі 16 351 гри. 00 коп. з ПДВ. Згідно з висновком експертного дослідження № 4.3-394/18 від 06.09.2018 проведеного Івано-Франківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертного дослідження встановлено, що верхня та нижня частина меблів містять слід від дії вологи, а саме: відшарування та руйнування торців-профілю (відшарування від основи ДСП) на полицях верхньої та нижньої частин меблів, викривлення та набухання меблів по всій довжині виробу, пошкодження нижньої поверхні полиць шафи по всій довжині, значне розшарування ДСП-плити на шухлядах, що унеможливлює їх використання у зв`язку із порушеннями первинних розмірів та цокольних планок, па окремих ділянках зміна кольору покриття в місцях пошкодження, а саме верхня частина виробу. За результатами дослідження зроблено висновок, що розмір матеріальної шкоди по об`єктах, які значно пошкоджені, не підлягають відновленню або відновлення є недоцільним, дорівнює вартості виробу з урахуванням зниження якості від природного зносу, що виник до пошкодження від негативних чинників. Зважаючи на те, що меблі не підлягають відновленню позивач замовила у ФОП [PERSON] виготовлення з аналогічних складових нового кухонного гарнітура . Відповідно до рахунку-фактури №120 від 01.09.2018 вартість виготовлення нового аналогічного кухонного гарнітура складає 32 485 гри. 12 коп., що складається із вартості матеріалів - 20 285 грн. 12 коп. та вартості робіт - 12 200 грн. 00 коп. Зважаючи на положення статті 1192 ЦК розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, то розмір завданих Відповідачем Позивачу матеріальних збитків у результаті залиття водою приміщень кухні та коридору належної їй Квартири становить 48 836 (сорок вісім тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 12 коп., які складаються з: -16 351,00 грн. як вартості відновлювального ремонту приміщень (матеріалів та робіт), які необхідно виконати для приведення приміщень квартири [ADDRESS] у придатний до затоплення стан (реальні збитки); - 32 485,12 грн. вартості матеріалів та робіт, які необхідно виконати для повної заміни із використанням аналогічних складових кухонних меблів з метою приведення їх у придатний за цільовим використанням стан до затоплення, оскільки їх ремонт (відновлення) рівноцінне придбанню нових (реальні збитки). У результаті затоплення їй завдано матеріальних збитків, які полягають у необхідності здійснення ремонтних робіт у кухні та коридорі Квартири, повній заміні кухонних меблів, які не підлягають ремонту, необхідності відновлення даних приміщень у придатний за цільовим призначенням стан, що був до залиття водою. На сьогоднішній день у пошкоджених водою приміщеннях періодично нею самостійно вживаються заходи щодо мінімізації негативного впливу через ліквідацію грибка та плісняви, що є небезпечним для здоров`я не тільки її та чоловіка, а в першу чергу її неповнолітніх дітей. Усе вищенаведене стало передумовою для її звернення до суду за захистом її порушених прав як власника квартири з даним позовом про відшкодування матеріальних та моральних збитків у судовому порядку. З часу затоплення минуло більше як дев`ять місяців, однак Відповідач в добровільному порядку вирішити питання компенсації завданих їй затопленням збитків не виявив бажання. Зважаючи на викладене, позивач зазнав моральних та душевних страждань з приводу залиття своєї квартири, що полягало у хвилюваннях, незручностях в побуті, витрачення свого часу на часткове усунення негативних наслідків через пошкодження залиттям квартири стель, підлоги, меблів, із-за небажання Відповідача добровільно усунути наслідки залиття, протягом значного проміжку часу унеможливлювало використання позивачем кухні для приготування їжі, що тягло за собою додаткові матеріальні виграти та моральні незручності для щоденного належного забезпечення їжею членів сім`ї позивача. Таким чином заподіяну моральну шкоду оцінює у 5 000 гривень. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву зазначивши, що з позовними вимогами в частині стягнення матеріальної шкоди погоджується частково, з позовними вимогами щодо стягнення моральної шкоди не погоджується та вважає, що розмір шкоди є не обгрунтованим та передчасним враховуючи наступне. Позивач надає, як доказ Вимогу (досудову претензію) та квитанцію про поштове відправлення. Проте, жодної вимоги від Позивача він не отримував, про що свідчить відмітка з поштового відправлення. Крім того, позивач стверджує про те, що неодноразово зверталась до нього для врегулювання даного питання. Однак, даний факт не відповідає дійсності і ні чим не підтверджується. Окрім нього, в день затоплення він розмовляв з Позивачем і пропонував їй вирішити дане питання щодо ремонту пошкодженого приміщення. Також при розмові він попросив Позивача про узгодження проведення подальшого ремонту з погодження вартості матеріалів та робіт, так, як я мав змогу самостійно здійснити ремонтні роботи. Після розмови він залишив свій номер телефону, а Позивач сказала, що зателефонує для вирішення всіх питань з цього приводу. Проте пройшов майже рік, а Позивач ні разу не зателефонувала чи іншим шляхом не зв`язувалась з ним. Тільки після судової повістки він дізнався, що позивач звернулась до суду. В даному випадку була можливість досудового врегулювання даного спору без додаткових витрат, які Позивач просить покласти на нього, що у свою чергу погіршує його матеріальне становище. В своїй позовній заяві Позивач посилається на видаткові накладні, а саме: видаткова накладна №СПД-035905 від 01.09.2019 року. З даного документу вбачається, що одержувач є позивач. Однак, в даному документі відсутній підпис Отримувача, що ставить під сумнів чи взагалі вказаний товар отримував Позивач; видаткова накладна №СПД-035906 від 01.09.2019 року. В даному документі взагалі не вказаний одержувач. Крім того, як і в попередній накладній відсутній підпис Одержувача, що також ставить під сумнів чи саме Позивач одержав вказаний в документі товар. Це ж саме стосується видаткових накладних за №СПД-035901 від 01.09.2019 року та №СПД-035903 від 01.09.2019 року, у яких також відсутній Одержувач та підпис підтвердження факту отримання товару, що у свою чергу також ставить під сумнів достовірності цих документів. Як доказ, Позивач надав суду рахунок-фактуру №120 від 01.09.2019 року на суму 32 485,12 грн. В даному документі вказаний Постачальник та його адреса та реквізити. Проте в даному рахунку-фактурі не вказаний Платник, що в свою чергу ставить під сумнів, що саме Позивачем оплачено ці кошти. Крім того, в даному документі зазначена вартість матеріалів на суму 20 285,12 грн., проте тут не зазначено яких саме матеріалів. Також, в даному документі зазначено вартість робіт на суму 12 200 грн., однак на вказано за виконання саме яких робіт. Вважаю, що даний доказ є неналежним та недопустимим. У своєму позові Позивач зазначає про те, що згідно висновку експертного дослідження №4.3-394/18 від 06.09.2018 року кухонна гарнітура не підлягає відновленню. Внаслідок чого Позивач замовив у ФОП [PERSON] матеріали на виготовлення нового кухонного гарнітуру на суму 32 485,12 грн., при цьому, що згідно цього ж висновку вартість вказаного гарнітуру може становити 6 967,00 грн. Мало того, висновок експертного дослідження №4.3-394/18 був складений 06 вересня 2019 року, а замовлення на виготовлення нового кухонного гарнітуру від 01 вересня 2019 року, тобто ще до того, як експерт визначив фактичну вартість кухонного гарнітуру, що дає всі підстави вважати, що Позивач завідомо надає документи з завищеними і не обгрунтованими сумами. Враховуючи вищенаведене вважає, що позивач не в повній мірі обгрунтувала свої позовні вимоги, які не підтвердженні належними та допустимими доказами. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення,аналогічні викладеним у позові. У судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили з мотивів викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 151 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Наведені норми матеріального права встановлюють зобов`язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується й внутрішньоквартирних систем. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93362144 від 01.08.2017 року встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 8). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174409038 від 19.07.2019 року встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с. 102-103). У відповідності з вимогами пункту 2.3.6 наказу №76 від 17.05.2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Правила утримання житлових будинків та при будинкових територій» причина залиття з зазначенням пошкоджених та таких, що вимагають ремонту або заміни конструктивних елементів, а також обсягів необхідних ремонтно - будівельних робіт з усунення дефектів, що виникли, встановлюється в «Акті про залиття» за формою додатку №4. З копії акта - обстеження квартири [ADDRESS] від 23.07.2018 року, складеного ТОВ «ЖЕО Захід Стиль» встановлено, що причиною затоплення квартири [ADDRESS] є потрапляння води з квартири [ADDRESS] (власник [PERSON] ), у якій виникло пошкодження в системі гарячого водопостачання, а саме у приміщенні кухні, з якої гаряча вода протікала на підлогу та затоплювала квартири та нежитлові приміщення розташовані нижче. Причину було усунуто шляхом перекриття подачі холодної води на будинок, а після прибуття власників квартири [ADDRESS] на вимогу представників ЖЕО , безпосередньо перекриттям крану у квартирі. (а.с. 9). 16.10.2018 року [PERSON] на адресу [PERSON] надіслала вимогу (досудову претензію) про відшкодування їй в добровільному порядку матеріальних збитків, завданих затопленням приміщень кухні та коридору її квартири, в розмірі 53074 грн.28 коп. (а.с. 10-12). Таким чином, суд вважає, що залиття квартири позивача, що відбулося 23.07.2018 року, підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, відбулось внаслідок пошкодження у системі гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] , а наслідки зафіксовані в акті обстеження квартири [ADDRESS] . Відповідач зобов`язаний здійснювати належний догляд свого майна, утримувати у відповідному технічному стані, що й знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з шкодою, що була спричинена позивачу. Частиною 1 статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Позивач надав суду докази на підтвердження винних дій відповідача, а відповідач це не спростував і не довів відсутність своєї вини, а навпаки підтвердив, що з його вини відбулось затоплення, проте визнає матеріальну шкоду він лише частково. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі / передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо/ або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно копії висновку № 21/08-2018 експертного будівельно - технічного дослідження від 09.08.2018 року вартість відновлювального ремонту в квартирі [ADDRESS] після залиття з вище розташованої квартири становить 16351 грн. з ПДВ (а.с. 14-32). Відповідно до висновку експертного дослідження № 4.3-394/18 від 06.09.2018 року розмір матеріальної шкоди завданої власнику пошкодженого майна, а саме кухонного гарнітура, внаслідок залиття квартири, яке мало місце 23.07.2018 у квартирі [ADDRESS] може становити 6967,00 грн. (а.с. 33-39). Згідно експертного дослідження за результатами проведення товарознавчої експертизи № 1838/1850/19-28 від 31.10.2019 року ринкова вартість пошкодженого кухонного набору, що є об`єктом експертизи, з врахуванням того, що до моменті залиття квартири кухонний набір знаходився у гарному стані, був придатний до використання та не потребував ремонту чи відновлення (рівень зниження якості 15%), з врахуванням стану цін на час проведення експертизи та станом на зазначену в заяві дату 23.07.2018 року могла складати 27612,35 грн. Проте висновок експертного дослідження № 4.3-394/18 від 06.09.2018 року суд не приймає до уваги, оскільки об`єктом дослідження було обрано кухонний гарнітур, який не відповідає характеристикам (розмір, довжина) гарнітуру, який встановлений у квартирі позивача. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, слід стягнути 43963,35 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту в квартирі [ADDRESS] після залиття з вище розташованої квартири у розмірі 16351 грн. та ринкової вартості пошкодженого кухонного набору у розмірі 27612,35 грн. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача про недоведеність вартості кухонного гарнітуру, оскільки відповідно до вимог ст.1192 ЦК України відшкодуванню підлягає завдані збитки повної вартості гарнітури через неможливість його відновлення, а непогодження з вартістю відновлюваних робіт не доведено належними та допустимими доказами. Також, суд вважає,що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума витрат за проведення експертних досліджень № 21/08-2018 та № 1838/1850/19-28 у розмірі 5260,80 гривень. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, стан майна після залиття, необхідність докладання додаткових зусиль та витрачання часу на поновлення порушеного права, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 /зі змінами та доповненнями/ „Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди", суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, оскільки саме ця сума, на думку суду, служитиме належним відшкодуванням моральних страждань, які позивач зазнав внаслідок пошкодження належного їй нерухомого майна через залиття квартири, хвилювань, необхідності захисту своїх прав. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, та звільнений від сплати судового збору, судові витрати по сплаті судового збору покладаються за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем долучено договір-доручення щодо надання правової допомоги від 23.07.2018 року, ордер, акт виконаних робіт від 17.05.2019 року. В договорі зазначено, що за надані послуги клієнт сплачує гонорар в обсязі, вказаному у додатковому договорі. Проте позивачем до матеріалів справи не долучено додаткового договору про визначену суму гонорару та квитанції про оплату послуг адвоката, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: approved