Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідачки суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою с.Киселівка Снігурівського району на підставі договору на постачання електроенергії від 23.12.2009 року, за вказаною адресою на її ім»я відкрито особистий рахунок споживача електроенергії [NUMBER]. Станом на 27.02.2015 року відповідачка має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1262,99 грн. Оскільки заборгованість відповідачка у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові просив про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на не те, що з квітня 2013 року в будинку за вказаною позивачем адресою вона не проживала, електроенергію з цього часу не споживала. Будинок продала без оформлення документів. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання зобов"язань по оплаті за спожиту електроенергію, що регулюються ст.714 ЦК України, Правилами користування електричною енергією для населення (далі Правила або ПКЕЕН), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (зі змінами та доповненнями). Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Відповідно до п.п.19,20,21,22,27 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначається у договорі. Судом встановлено, що 23 грудня 2009 року ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Миколаївобленерго», в особі філії Снігурівського району та [PERSON] було укладено договір [NUMBER] про користування електричною енергією побутовим споживачем за адресою: с.Киселівка (а.с.4). Відповідно до п. 1 даного договору енергопостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач - оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Згідно п.12 Договору плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. Як вбачається з вказаного договору за відповідачкою рахується особовий рахунок споживача електроенергії [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] є споживачем електроенергії за вказаною адресою, яку постачає позивач. Згідно наданої позивачем особової картки по рахунку [NUMBER] станом на 27.02.2015 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становила 1262,99 грн (а.с.3), яка виникла у період з вересня 2014 року. Договір про користування електроенергію та суму боргу відповідачка не оспорює. Заперечуючи проти позову відповідачка вказала, що в будинку за вказаною в договорі адресою, а саме [ADDRESS] вона не проживає з квітня 2013 року, що підтверджене актом депутата Киселівської сільської ради від 23.03.2015 року. Будинок продала без оформлення документів, а нові власники допустили наявність вказаного боргу. Разом з тим, п. 6 ПКЕЕН визначено, що у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору. Енергопостачальник припиняє подачу електричної енергії на об'єкт споживача та вживає заходів для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без обліку. В матеріалах справи відсутні докази припинення [PERSON] користування електричною енергією відповідно до положень п. 6 ПКЕЕН. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом достовірно встановлено, що споживач [PERSON] в порушення умов договору має заборгованість за спожиту електричну енергію, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved