Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

14 листопада 2019 року голова Згурівської районної державної адміністрації Мозговий В.М., як представник органу опіки і піклування, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , відносно якого відповідачка є одинокою матір`ю, батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України. Відповідачка схильна до бродяжництва, часто зникає з дому в невідомому напрямку. Після народження дитини, відповідачка залишила її в будинку своєї матері та зникла у невідомому напрямку. Дитина була залишена без достатньої кількості дитячого харчування, особистих речей та засобів гігієни. Рішенням виконкому Великокрупільської сільської ради від 20 липня 2019 року № 29 було вилучено новонароджену дитину із сім`ї [PERSON] у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю. 23 липня 2019 року дитина була влаштована до обласного будинку дитини м. Боярка. Відповідачкою реєстрація народження дитини проведена не була, у зв`язку з чим це було здійснено органом опіки та піклування. З моменту вилучення дитини, відповідачка з питання повернення дитини не зверталась, життям та здоров`ям дитини не цікавилась. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, залишила новонароджену дитину в небезпеці, не забезпечує її належними умовами проживання, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір покласти на відповідачку. В судовому засіданні представники позивача Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування - [PERSON] , Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації - [PERSON] , Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник Великокрупільської сільської ради Згурівського району Київської області - сільський голова Козловець Н.І. направила до суду заяву, в якій просила слухати справу у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Не визнання позову обґрунтовувала тим, що на даний час вона має цивільного чоловіка, від якого незабаром має народити дитину. Відповідачка на даний час постійно проживає в с. Великий Крупіль. Вони з чоловіком мають намір зробити ремонт в квартирі, де прописана відповідачка, облаштувавши місце для проживання та відпочинку дітей. Якщо умови проживання будуть незадовільні, вони переїдуть проживати до матері її чоловіка. Після народження дитини, відповідачка отримуватиме державну допомогу, яку зможе витрачати і на утримання сина [PERSON] . Свого новонародженого сина відповідачка залишила у своєї матері [PERSON] , яка мала його доглядати. Відповідачка не усвідомлювала, що таким чином залишила сина в небезпеці. Вважає, що вона може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, стала на шлях виправлення, а тому підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] , відносно якого відповідачка є одинокою матір`ю, батько дитини записаний відповідно до ст. 135 СК України (копія свідоцтва про народження - а.с.7, копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135, Сімейного кодексу України - а.с.8). Відповідачкою самостійно реєстрація народження дитини проведена не була, у зв`язку з чим реєстрація народження проведена органом опіки та піклування на підставі розпорядження Згурівської РДА від 03 вересня 2019 року № 153 (копія Розпорядження - а.с.18). Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , частка вказаної кварти належить відповідачці на праві власності. За місцем реєстрації характеризується негативно, як така, що схильна до бродяжництва, що встановлено з довідок Великокрупільської сільської ради (а.с.9,10). За місцем реєстрації проживання відповідачкою не створені умови для проживання та утримання малолітньої дитини. Відсутнє дитяче харчування, одяг, тощо. Мати відповідачки [PERSON] та її брат [PERSON] , що теж проживають за вказаною адресою, зловживають алкогольними напоями (копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї - а.с.19). Відповідачка не працює, з питання працевлаштування до Згурівськеої районної філії Київського обласного центру зайнятості не зверталась (копія довідки - а.с.16). Відповідачка на обліках у лікарів нарколога, психіатра та дерматовенеролога не перебуває (копії медичних довідок - а.с.15). Рішенням виконкому Великокрупільської сільської ради від 20 липня 2019 року № 29 новонароджену дитину [PERSON] було вилучено із сім`ї [PERSON] , після того, як відповідачка залишила дитину своїм родичами та зникла в невідомому напрямку (копія Рішення - а.с.11). З 23 липня 2019 року по даний час дитина влаштована до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» (копія довідки - а.с.13, копія розпорядження Згурівської РДА від 22 липня 2019 року № 133 «Про направлення малолітнього [PERSON] до обласного будинку дитини - а.с.17). За період перебування дитини в обласному будинку дитини відповідачка його жодного разу не відвідала (копія акту про невідвідування - а.с.14). Після обстеження лікарями, дитині встановлено діагноз: синдром рухових порушень (копія висновку про ста здоров`я, фізичний та розумовий розвиток - а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідачки та її поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки [PERSON] суд виходить з пріоритету інтересів дитини. Одразу після народження [PERSON] був покинутий відповідачкою напризволяще. Залишаючи новонароджену дитину родичам, відповідачка добре усвідомлювала існування незадовільних обставин, зокрема систематичне вживання ними алкоголю та матеріальну незабезпеченість. Залишивши дитину без спеціального харчування, гігієнічних засобів, одягу, в родині, що має соціальні негаразди, відповідачка таким чином наразила свою новонароджену дитину на небезпеку. Майже рік дитина знаходиться в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», проте відповідачка заходів для повернення дитини не вживала, дитину в закладі не відвідувала, здоров`ям та життям дитини не цікавилась, матеріальної допомоги на утримання не надавала. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків без поважних на те причин. Суд зважає на прагнення відповідачки виправити ситуацію та повернути сина, проте на даний час реальні заходи для цього відповідачкою не вживаються. За місцем проживання відповідачки відсутні умови для проживання малолітньої дитини, потребується капітальний ремонт приміщення, дитячі речі, зокрема ліжечко та одяг відсутні. Відповідачка не працевлаштована, доходів від нетрудової діяльності не отримує, коштів на утримання дитини відповідачка не має, а розраховує лише на державну допомогу при народженні другої дитини. На думку суду наявні достатні підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина, оскільки це відповідає його інтересам. Суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . З огляду на позицію відповідачки [PERSON] , висловлену в ході розгляду справи, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці про її право у разі зміни поведінки та усунення обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, звернутись до суду в порядку ст. 169 СК України з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи те, що після позбавлення батьківських прав відповідачки, дитина не може бути передана родичам, суд вважає за необхідне передати [PERSON] для опікування органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Розраховуючи судовий збір, суд виходить із ставок судового збору станом на 01.01.2019 року, оскільки звернення до суду з позовом мало місце у 2019 році.

Outcome: approved