Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

07.06.2017 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], про захист права власності на житловий будинок та позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №8 по вул.Весняній в місті Василівка Запорізької області, відповідно до договору дарування від 25.04.2007 року. В даному житловому будинку, крім нього, зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO], доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація місця проживання членів його родини була проведена вже після отримання житлового будинку у власність. Він був зареєстрований в даному будинку ще до укладення договору дарування, а також в ньому був зареєстрований його батько [PERSON], [INFO]. Після дарування будинку, батько разом з матірю почав мешкати в м. Василівка по вул.Залізничній буд.117. З 2009 року [PERSON] пішов від матері, його родина не підтримує із ним стосунки і де він мешкає на даний час не відомо. Для сплати усіх комунальних послуг по вищевказаному будинку на теперішній час його (позивача) заробітку не достатньо, через що в сімї склалося скрутне матеріальне становище. Реєстрація сторонньої людини не дозволяє йому належним чином оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Декілька разів він зустрічався з батьком [PERSON] на вулицях в м.Василівка і спілкувався з ним з приводу зняття його з реєстрації, але він категорично відмовляється подати відповідну заяву про зняття його з реєстрації в його будинку. Та оскільки відповідач на теперішній час з реєстрації у добровільному порядку знятися не бажає, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить захистити право власності на житловий будинок № 8 по вул.Весняній в м.Василівка Василівського району Запорізької області шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим будинком за вказаною адресою. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, за участю представника адвоката [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.26). Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON], в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.34). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду направлено клопотання з проханням розглянути дану справу у відсутність їх представника з вирішенням позовних вимог [PERSON]С на розсуд суду, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], позивач по справі, є власником житлового будинку №8 по вул.Весняній (вул..Котовського) в місті Василівка Запорізької області на підставі договору дарування, посвідченого 25.04.2007 року державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори [PERSON], витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, виданим РКП «Василівське БТІ» від 18.05.2007 року за №14604314, та відповідною довідкою РКП «Василівське БТІ» від 12.07.2017 року №378, які містяться у матеріалах справи (а.с.7, 8,35). Відповідно до домової книги на домоволодіння № 8 по вул.Котовського в м. Василівка Запорізької області за вищевказаною адресою значаться: [PERSON], 01.03.21958 року народження, [PERSON], [INFO], [PERSON], 23.05.188 року народження, копія якої є в матеріалах даної цивільної справи (а.с.8-10). Як вбачається з рішення Василівської міської ради Запорізької області за № 3 від 19 лютого 2016 року, вулиця Котовського в м.Василівка перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки № 2562 від 10.05.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області, за адресою: вул.Весняна, будинок № 8 в м.Василівка Запорізької області зареєстровані: [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], 23.05.188 року народження, донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON] Костянтиніна, [INFO], батько [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до актів обстеження фактичного проживання [PERSON], [INFO] за адресою: вул. Весняна, буд.8, м. Василівка, Запорізька область, від 07 червня 2017 року, від 12 липня 2017 року, складених головою квартального комітету м.Василівка [PERSON] в присутності депутата [PERSON], встановлено, що за вищевказаною адресою [PERSON] не проживає з 25.04.2007 року (а.с.12,36). Згідно довідки № 378, виданої від 12 липня 2017 року Василівським бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради Запорізької області, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок № 8 по вул.Весняній в м.Василівка Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування від 25.04.2007 року Василівської державної нотаріальної контори № 661. Даний правовстановлюючий документ зареєстрований на паперових носіях в реєстровій книзі № 17 за реєстровим № 2691 (а.с.35). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України). Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та суд вважає необхідним визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №8 по вул.Весняній в м.Василівка Запорізької області, який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 25.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори [PERSON], з тих підстав, що відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку тривалий час з .2007 року не проживає, комунальні послуги не сплачує та будучи зареєстрованим у даному житловому будинку, який належить позивачу на праві власності, але не проживаючи у ньому, відповідач [PERSON] чинить позивачу, як власнику будинку, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Крім того, доводи позивача про відсутність відповідача [PERSON] у спірному жилому приміщенні понад один рік без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем під час судового розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України та ст.405 УК України, для задоволення позову про захист право власності [PERSON] на житловий будинок № 8 по вул.Весняній в м.Василівка шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням за вказаною адресою [PERSON] та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням, а саме: житловим будинком № 8 по вул.Весняній (вул..Котовського) в місті Василівка Запорізької області. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved