Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

08.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Селидіввугілля"ВП шахта "1/3 Новогродівська" про відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з професійним захворюванням, вказуючи на те, що він має 17 річний стаж роботи в підземних умовах, з них 13 років 10 місяців 07 днів- в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем перебував у трудових відносинах з 27.07.1999 року по 17.07.2013 року, працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем під землею в шахті. Звільнено було за станом здоров»я. Тривала робота в умовах важкого фізичного навантаження та несприятливих санітарно-гігієнічних умовах праці призвели до розвитку професійного захворювання, він отримав периферичний Сr нижньої частки правої легені, стан після нижньої правобічної лобектомії, захворювання професійне, встановлене вперше, це онкологічне захворювання легенів. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 14.01.2014 року встановлено, що вказане професійне захворювання виникло, в зв»язку з тривалою роботою в шкідливих умовах. В зв»язку з даним професійним захворюванням висновком МСЕК від 17.07.2014 року йому була встановлена втрата 70% професійної працездатності по професійному захворюванню первинно, та встановлена 2 група інвалідності. В зв'язку з цим він неодноразово проходив лікування, виконував всі приписи лікарів задля повернення до нормального способу життя та відновлення організму, але його стан здоров»я не дозволяє виконувати навіть легку домашню роботу, вести колишній спосіб життя. Він вимушений проходити амбулаторне та стаціонарне лікування, приймати велику кількість ліків, що спричиняє додаткові незручності та переживання для його сім'ї. Все це підтверджує, що відбулися необоротні зміни в організмі та вже нема надії на відновлення стану здоров'я. Вважає, що внаслідок завданих фізичних страждань йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000грн. За висновком МСЕК йому протипоказана тяжка фізична праця. Втрата працездатності має свої наслідки у повсякденному житті, дуже важко поновити стан здоров»я, що дуже його пригнічує та спричиняє моральні страждання. Просить стягнути з відповідача 100 000грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити. В останні судові засідання надав письмову заяву, в якій просить слухати справу без його участі, з участю його представника. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що позивачем не надано достатніх доказів про наявність такої шкоди. Вважають, що довідка МСЕК та акт підтверджують лише сам факт травми, але не є доказами отримання моральної шкоди. Позивач отримує відшкодування шкоди від Фонду. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи- ВД Фонду ССНВППЗ в м.Новогродівка, згідно наданого письмового заперечення, з позовом не згодні, вважають, що позивачем не зазначено в чому саме полягає моральна шкода, також не зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Вважають, що довідка МСЕК та акт підтверджують лише сам факт травми, але не є доказами отримання моральної шкоди. Просять відмовити в задоволенні позову та слухати справу у відсутності представника Фонду. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач дійсно знаходився в трудових правовідносинах з відповідачем з 27.07.1999 року по 17.07.2013 року (копія трудової книжки в матеріалах справи). Згідно акту від 14.01.2014 року розслідування професійного захворювання на ВП шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» встановлений діагноз [PERSON]: периферичний Сr нижньої частки правої легені, стан після нижньої правобічної лобектомії, захворювання професійне, встановлене вперше. Висновком МСЕК від 17.07.2014 року [PERSON] встановлена стійка втрата професійної працездатності в 70% за професійним захворюванням вперше та встановлена 2 група інвалідності, а також йому рекомендоване медикаментозне лікування (копії акту та висновків МСЕК в матеріалах справи). Факт лікування [PERSON] з діагнозом: периферичний Сr нижньої частки правої легені підтверджений випискою №4623 із медичної карти амбулаторного хворого в обласному профпатологу; випискою із історії хвороби №28794, в якій вказано, що 23.04.2013 року виконана операція; епікризом, довідкою Обласної клінічної лікарні профзахворювань. Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 17.09.2013 року № 33/1457 [PERSON] встановлено професійний характер захворювання, вперше виявленого. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON], внаслідок отриманого ним професійного захворювання, втратою 70% професійної працездатності, завдані моральні страждання, пов'язані з погіршенням стану здоров'я, обмеженням фізичних можливостей та життєдіяльності, обсягу трудової діяльності, необхідністю регулярного проходження медикаментозного лікування у медичних закладах, визнання його інвалідом, необхідністю додаткових зусиль для організації його життя, в теперішній час не має можливості працювати за обраною раніше професією, не може у повній мірі займатися домашнім господарством та вести колишній спосіб життя. При призначенні щомісячних виплат відшкодування шкоди моральна шкода позивачу не відшкодована. Згідно постанови відділення ВД Фонду ССНВППЗ в м.Новогродівка від 31.07.2014 року потерпілому [PERSON] в зв'язку з професійним захворюванням призначено одноразову допомогу в сумі 82824,00 грн. та щомісячні страхові виплати в розмірі 8397,70 грн. з 10.07.2014 року, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку при стійкої втраті професійної працездатності. Моральна шкода при цьому позивачу не відшкодовувалась (копії постанов Фонду в матеріалах справи). Пояснення відповідача про те, що відділенням Фонду здійснюються вищевказані виплати позивачу, та вони компенсують завдані потерпілому моральні страждання, судом не можуть братися до уваги, так як частина 4 ст.23 ЦК України прямо вказує на те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана із розміром цього відшкодування. Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров»я тощо. Ушкодження здоров»я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов»язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз'яснено в п.п. 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань( фізичних,душевних,психічних,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступені зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Посилання представника відповідача на те, що у висновку МСЕК, наданій позивачу, не зазначено про наявність моральних страждань, не можуть взятись судом до уваги, так як безпосередньо цей висновок вказує на втрату працездатності та встановлення інвалідності, але при цьому огляді не передбачається встановлення психічних страждань потерпілого. Моральна шкода відшкодувається працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв»язку між попередніми умовами. Факт моральних страждань і заподіяння даної шкоди, крім особистих пояснень позивача, підтверджується фактом наявності професійного захворювання, яке виникло внаслідок тривалої роботи в умовах запиленості гірничих виробіток під час тривалої роботи на підприємстві, встановленням МСЕК стійкої втрати профпрацездатності в 70 %, медичними документами позивача. Відповідно ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». На думку суду, наявність факту моральних страждань позивача, в зв'язку з професійним захворюванням, а отже і наявність моральної шкоди в зв'язку з цим, підтверджується отриманням даного професійного захворювання, фізичними і моральними стражданнями в зв'язку з ним, постійним відчуттям позивачем дискомфорту, неможливістю ведення колишнього складу життя, а тому суд вважає факт моральної шкоди встановлений і доведений у судовому засіданні. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 100 000 грн., суд, враховуючи приписи п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає завищеним. При визначенні розміру моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров'ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 70 %, тривалість лікування, визнання його інвалідом 2 групи, глибину душевних та фізичних страждань з приводу хвороби, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, неможливості більше працювати, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн., що буде еквівалентно його моральним стражданням.

Outcome: partial