Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

30 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, в якому просить зняти арешт із нерухомого майна, яке належить йому, та який накладеного Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 04 вересня 2006 року за реєстраційним номером обтяження 3679351. Свої вимоги мотивує тим, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 08.01.1986 року, посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою, є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так як позивач є власником житлового будинку, то рішенням Прилуцької міської ради було передано йому у приватну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м, що знаходиться за вищевказаною адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, підтвердженням чого є державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Оскільки на сьогоднішній день позивач має намір відчужити належний йому житловий будинок, та звернувшись до державного реєстратора, було встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна на його будинок, будучи зареєстрованого ніби-то за [PERSON], мається заборона за реєстраційним номером обтяження 3679351, накладена Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 04.09.2006 року, що підтверджує інформаційна довідка з державного реєстру речових прав. На звернення до відділу ДВС Прилуцького МРУЮ з заявою щодо перебування будь-яких виконавчих проваджень, відповідно до яких [PERSON], та [PERSON] є боржниками, станом на день звернення до суду відповідь не надана, а тому позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом за захистом свої порушених прав. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких представник позивача заявлені вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, а представник відповідача проти їх не заперечив та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі наступного. Правовідносини між сторонами виникли з приводу звільнення майна з-під арешту. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], який розміщений на земельній ділянці розміром 1062,0 кв.м. належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.1986 року (а.с5,6) Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 53 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 05 лютого 2009 року є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7) Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.09.2006 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою накладено заборону на будинок по [ADDRESS], підстава обтяження не вказано, власник зазначений [PERSON] (а.с.8-9) Згідно інформації Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 12.01.2017 року № 1841/135 вбачається, що перевіркою журналів вхідної кореспонденції, алфавітних книг виконавчих проваджень та даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі документи боржником по яким є [PERSON] та [PERSON] на виконання до Прилуцького ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області не надходили та станом на 29.12.2016 року на виконанні не перебували. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналізуючи вищевикладені вимоги в їх сукупності, відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що виконавчих документів боржником по яким є [PERSON] та [PERSON] на виконанні до Прилуцького ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області не надходили та станом на 29.12.2016 року на виконанні не перебували, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved