Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що вона являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 19.01.2007 р. Відповідач являється її сином та з 2017 р. в будинку не проживає та не знявся з реєстрації по місцю колишнього проживання. Та обставина, що останній значиться зареєстрованим у будинку, перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати її право володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки без зняття відповідача з реєстрації позивач не може продати свій будинок. Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про зняття відповідача з реєстрації по вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави, адже відповідач відсутній за місцем свого колишнього проживання уже більше року. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин не проживає у вказаному будинку більше одного року, то він згідно ст. 405 ЦК України втрачає право на користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 11.11.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та її представник, адвокат Некоз М.М. не прибули, однак останній скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2006 р., серії ЯЯЯ 613249, позивачу належить житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Факт належності вказаного будинку позивачу на праві приватної власності стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 13272990 від 19.01.2007 року, а також довідкою Благодатнівської сільської ради від 23.06.2017 року за №571 про належність вказаного будинку [PERSON] , що видана на підставі по господарської книги №15, особистий рахунок № [NUMBER] . Згідно довідки виконкому Благодатнівської сільської ради № 791 від 22.10.2019 року вбачається, що дійсно, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою фактично не проживає. Із Акту обстеження проживання сім`ї Фесенків вбачається, що [PERSON] , [INFO] по місцю реєстрації не проживає з 2017 року по даний час. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником жила або законом. Згідно ст.\~7\~Закону України\~„Про свободу\~пресування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні"\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання здійснюється\~протягом семи\~днів на\~підставі заяви\~особи запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим порушує право позивача на власність. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач договору найму жилого приміщення в даному будинку не заключав та відсутній за місцем свого колишнього проживання більше одного року, тому він згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України має бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням -будинком.

Outcome: approved