Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

29 вересня 2016 року керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області (правонаступником якої є позивач - Новомосковська окружна прокуратура Дніпропетровської області) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до суду з вищезазначеним позовом,в обґрунтування якого з урахуванням уточнених позовних вимог, посилався на те, що вивченням стану дотримання законодавства у сфері земельних відносин на території Новомосковського району окружною прокуратурою встановлено, що 13.02.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,7685 га, кадастровий номер 1223281000:02:028:1001, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до відомостей Державного реєстру право власності на зазначену земельну ділянку виникло у [PERSON] на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року. Згідно відповіді Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 02-11-1367/0/327-18 від 19.04.2018 року, якою надано архівну сканкопію розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772, встановлено, що у розпорядженні Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське», [PERSON] як громадянка, якій передається земельна ділянка (пай) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не зазначена, відведення земельної ділянки вказаній особі не проводилося. Прокурор зазначив в позові, що розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1772 від 21.12.2005 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва є підробленим, що у свою чергу, відповідно до вимог ст. 393 ЦК України є підставою для визнання його незаконним. Також, підлягає скасуванню і рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича № 3971809 від 16.02.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, оскільки таке рішення прийняте на підставі підробленого документу, а спірна земельна ділянка повинна бути витребувана із незаконного володіння [PERSON] у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. В зв`язку з наведеним, в уточненій позовній заяві прокурор просив суд: -визнати незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] ; -визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергеля Сергія Володимировича № 39718908 від 16.02.2018 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 6,7685 га, кадастровий номер 1223281000:02:028:1001, з цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. -витребувати із незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 6,7685 га сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 1223281000:02:028:1001, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 15 травня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до розгляду Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області кримінального провадження № 42018041500000092 від 19.04.2018 року за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 197-1, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. В судовому засіданні прокурор підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов. Представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в інтересах якого заявлені вимоги, в судовому засіданні позов прокурора підтримав, просив суд задовольнити вимоги, посилався на те, що спірна земельна ділянку вибула з володіння держави протиправно, на підставі підробленого розпорядження. Представник відповідача - Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області просив ухвалити рішення на розсуд дуду згідно з приписами чинного законодавства. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник вимоги не визнали в повному обсязі, просили в позові відмовити з огляду на таке. Вважають, що з позовною заявою до суду звернувся неналежний позивач, оскільки прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом, а розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя. Зауважують, що права Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області жодним чином не порушені. Крім того, спірна земельна ділянка належить до колективної власності, доказів на припинення колективної власності і переходу її до державної власності позивачем не надано, як і не додано права власності на спірну земельну ділянку за державою. Просили звернути увагу на те, що в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена архівна сканкопія розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2015 року №1772 "Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної ділянки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Васильківської сільської ради, колишнє АВОП "Самарське", а тому її копія не має юридичної сили та не є належним доказом у справі, на який посилається прокурор. Відповідач - державний реєстратор Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Гергель С.В. в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 2 ст. 121, ст. 131-1 Конституції України, та п. 2 ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац перший частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Так, відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Пунктами 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 визначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а отже прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальний законом Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Прокурор у позові посилається на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області заходи, спрямовані на захист порушених інтересів держави, не здійснені, претензійно-позовна робота, спрямована на повернення у власність держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,7685 га, що незаконно вибула із її володіння на підставі підробленого документу не проведена. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області наявність підстав для представництва не оскаржувала, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави не висловлювало. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що прокурор має право на звернення з відповідним позовом до суду за захистом інтересів держави в сфері земельних відносин Органом, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, а саме, розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Судом встановлено, що 13.02.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,7685 га, кадастровий номер 1223281000:02:028:1001, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно інформації відділу в Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру від 16.07 2018 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 6,7685 га, кадастровий номер 1223281000:02:028:1001, яка знаходиться власності [PERSON] , складає 26 390,38 грн. Згідно відомостей Державного реєстру право власності на зазначену земельну ділянку виникло у [PERSON] на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 1772 від 21.12.2005 року. З відповіді Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 19.04.2018 року за вих. № 02-11-1367/0/327-18 та архівної сканкопії розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772 вбачається, що у розпорядженні Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське», [PERSON] , як громадянка, якій передається земельна ділянка (пай) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не зазначена, відведення земельної ділянки вказаній особі не проводилося. Зазначені обставини надають підставу вважати, що розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації від 21.12.2005 року № 1772 «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки [PERSON] є підробленим. Як зазначалося вище, в позовній заяві прокурор просив суд визнати незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] . В той же час, прокурором не надано суду рішення Новомосковської районної державної адміністрації, згідно до якого [PERSON] передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не дає можливості суду надати оцінку зазначеному документу, а в самому розпорядженні Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року прізвище [PERSON] взагалі відсутнє. Крім того, підроблені документи, накази, розпорядження, а також документи, винесені не уповноваженою особою не є чинними, не підлягають виконанню та не можуть бути оскаржені окремо. В зв`язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог прокурора щодо визнання незаконним розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації №1772 від 21.12.2005 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки на території Василівської сільської ради, колишнє АВОП «Самарське» в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] належить відмовити. Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13,14), Земельним кодексом України (ст.78,92,93,102-1,116,122,123 ЗК України), а також іншими законами, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі»,Цивільний кодекс України). Відповідно до ст. 14 Конституції України,ст. 1 Земельного кодексу України(далі -ЗК України), ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, означених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (далі за текстом - Порядок №1127). Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі, коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, в, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом - Закон №1952-1V) передбачено, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копи документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. Реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій (ст. 17 Закону №1952-IV). Судом встановлено, що Новомосковською місцевою прокуратурою за фактом використання завідомо підробленого документа, а саме підроблених розпоряджень Новомосковської районної державної адміністрації, під час оформлення невідомою особою прав власності на земельну ділянку, розташовану на території Василівської сільської ради Новомосковського району, з кадастровим номером 1223281000:02:028:1001, площею 6,7685 га, 19.04.2018 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 42018041500000092 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що реєстраційна справа та оригінали документів, які містяться у ній, у державного реєстратора Мар`янівської сільської ради Гергеля Сергія Володимировича відсутні. До відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації в порушення п.l p. 6 Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3267/5 від 18.11.2016 року, п.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначені вище документи також не надходили. Згідно з ч. І ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні інтереси. Таким чином, у відповідності до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки документами, наявними в матеріалах справи спростовано факт автентичності та достовірності такого документу, із встановлених судом обставин, рішення державного реєстратора області Гергеля Сергія Володимировича про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1223281000:02:028:1001 за № 39718908 від 16.02.2018 року підлягає скасуванню. Разом з тим, відповідно до приписів ч. 13 ст. 791 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (у редакції, чинній з 16.01.2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону № 1952-IV) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Суд вважає, що державний реєстратор,

Outcome: partial