Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 17.08.2006 року укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не турбується про дітей, не приділяє їм уваги, не приймає участі у веденні домашнього господарства. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 024149 виданого 17.08.2006 року, сторони 17.08.2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1342 (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та донька [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не турбується про дітей, не приділяє їм уваги, не приймає участі у веденні домашнього господарства. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати. Неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] залишити на проживання з матір`ю. На підставі наведеного,

Outcome: approved