Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

18.06.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі починаючи з дня її звільнення по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування вказаного позову позивач зазначає, що з 02 серпня 2008 року по 09 квітня 2013 року вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді бортпроводника. Наказом відповідача № 1235-ос від 08 квітня 2013 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач не провів з нею розрахунок по заробітній платі за грудень 2012 року - квітень 2013 року, а також не виплатив компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та добові. В зв'язку з чим Бориспільським міськрайонним судом Київської області за її заявою було видано судовий наказ від 23.05.2013 року, яким стягнуто з відповідача заробітну плату в розмірі 41867, 88 грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав, в частині стягнення середнього заробітку за час невиплати заробітної плати вона і звернулась до суду. Сторони не з'явились у судове засідання. Вони завчасно у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду цивільної справи. Позивач надіслав заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. На підставі ч.1 ст.224, ст.225 ЦПК України суд виніс протокольну ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності сторін. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 116,117 Кодексу законів про працю України. Судом встановлено, що з 02 серпня 2008 року по 09 квітня 2013 року позивач працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді бортпровідника (а.с.8-12). Наказом відповідача № 1235-ос від 08 квітня 2013 року вона була звільнена у зв'язку з скороченням штату працівників ( а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу при звільненні відповідачем не було виплачено заробітну плату за грудень 2012 року - квітень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, внаслідок чого Бориспільським міськрайонним судом Київської області за заявою позивача було видано судовий наказ від 23.05.2013 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату в сумі 41867,88 грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений з позивачем не був, судовий наказ залишається невиконаним. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 177 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З довідки про доходи позивача № 3992 від 09.04.2013 року (а.с.3) вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача 2853,10 грн. За період з 09.04.2013 року по 05.08.2014 року (день винесення судового рішення) кількість календарних місяців становить 16. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь останньої з відповідача, склав: 2853,10 грн. х 16 місяців = 45649,60 гривень. Крім того, з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 456,50 грн., від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.47 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1 КЗпП України,

Outcome: approved