Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

16 вересня 2014 року позивач звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що з 19 травня 1988 року по 06 червня 1996 року, [PERSON] та її чоловік [PERSON], мешкали в [ADDRESS] Згідно архівної довідки архівного відділу Софіївської райдержадміністрації №497 від 16.09.2011р. підтверджено її стаж роботи, по колгоспу імені 22 Партз'їзду КПРС, колгоспу імені Лесі Українки та КСП імені Лесі Україна за період з 1991 по 1995 рік, який становить 1069 відпрацьованих вихододнів. Згідно архівної довідки архівного відділу Софіївської райдержадміністрації №496 від 16.09.2011р. підтверджено стаж роботи [PERSON], по колгоспу імені 22 Партз'їзду КПРС, колгоспу імені Лесі Українки та КСП імені Лесі Україна за період з 1991 по 1995 рік, який становить 214 відпрацьованих вихододнів. 30.06.1994 року відповідно до рішення Нововасилівської сільської ради народних депутатів від 31.03.1994р. №15-ХХІ Нововасилівською сільською радою народних депутатів Софіївського району Дніпропетровської області видано колективному сільськогосподарському підприємства - «Леся Українка» Софіївського району Дніпропетровської області державний акт на право колективної власності на землю серії ДПС ф №0002 у розмірі 5480,0 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва. Згідно довідок відділу Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області №674, №675 від 22.08.2011р. позивач в списках до державного акту на право колективної власності землю колишнього КСП «Лесі Українки» записана під №486, її чоловік під номером 485. Розмір земельних часток складає по 8,0 в умовних кадастрових гектарах, вартість кожної земельної частки становить 87398,40 грн. При цьому прізвище, ім'я та по-батькові позивача в списку державного акту на право колективної власності на землю вказано [PERSON] Згідно архівної довідки архівного відділу Софіївської райдержадміністрації №498 16.09.2011р. колгосп імені 22 з'їзду КПРС перейменований на колгосп імені Лесі Українки згідно з протоколом № 1 загальних зборів від 15.02.1992р. В 1994 році в зв'язку із зміною основних організаційних , соціальних і правових функції держави, колгосп імені Лесі Українки реорганізували в колективне сільськогосподарське підприємство КСП імені Лесі Українки, згідно з протоколом загальних зборів №3 від 06.08.1994 Розпорядженням Софіївської райдержадміністрації № 128-р від 22.06.2000р. КСП ім Лесі Українки перейменовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) „Леся Українка", яке є юридичним правонаступником КСП імені Лесі Українки. У 1996 році вони разом з чоловіком переїхали в Тернопільську область. В період з липня 2006 року вона разом з чоловіком мешкали та були зареєстровані на [ADDRESS] що підтверджується довідкою Нововасилівської сільської ради №220 від 27.05.2013 р. [INFO] року [PERSON], помер. В 2010 році позивач переїхала на постійне місце проживання в м. Кривий Ріг. Влітку 2012 року від мешканців с. Базавлучок Нововасилівської сільської ради [PERSON] дізналася, що колишні працівники колгоспу ім. Лесі Українки та КСП ім. Лесі Українки є в списках державного акту на право колективної власності на землю та мають право на отримання земельних ділянок в натурі. В липні 2013р. позивач звернулася до голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з письмовою заявою з проханням видати їй, [PERSON], та її чоловікові, [PERSON], сертифікати на право на земельну частку (пай) в розмірі 8,0 умовних кадастрових гектарів, вартістю 87398,40 гри. кожна єдиного в Україні зразка. Також в липні 2013р. [PERSON] звернулася до начальника відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області з письмовою заявою з проханням видати їй, [PERSON], та її чоловікові, [PERSON], сертифікати на право на земельну частку (пай) в розмірі 8,0 умовних кадастрових гектарів, вартістю 87398,40 грн. кожна єдиного в Україні зразка. В серпні 2013 р. [PERSON] отримала листа відділу Держземагенства у Софіївському районі №01- 05-1850 від 20.08.2013р. про те, що згідно облікових даних відділу Держземагенства у Софіївському районі сертифікати на право на земельні частки (паї) на імя [PERSON] та [PERSON] не виготовлялися і відповідно, як не витребувані паї не значаться. Для вирішення даного питання необхідно звернутися до суду. В листопаді 2013 р. [PERSON] отримала листа відділу Держземагенства у Софіївському районі №01-05-2542 від 06.11.2013р. на її звернення від 30.07.2013р. до Софіївської райдержадміністрації про те, що відповідно до діючого законодавства України для визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а також встановлення відповідності її прізвища, ім'я по батькові у списках до державного акту на право колективної власності на землі колишнього КСП «Лесі Українки», їй необхідно звертатися до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач Софіївська районна державна адміністрація проти позовних вимог заперечують, вважають себе неналежним відповідачем по справі, так як не наділені функцією виділення земельної ділянки на місцевості в натурі, просять суду застосувати позовну давність. Відповідач Головне Управління Держземагенства у Дніпропетровській області в судове засідання не з"явилися про причини неявки суд не увідомили. Представник третьої особи відділу Держземагенства в Софіївськму районі проти позовних вимог заперечує, вважають, що позовні вимоги заявлені не до належного відповідача, просить суд застосувати позовну давність. Представник третьої особи Нововасилівської сільської ради Софіївського району проти позовних вимог заперечують. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників , суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно постанови КМУ від 4 лютого 2004 р. N 122 « Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2012 року N 930) затверджено Порядок організації робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Згідно п.З Порядку у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, Положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року X: IV (далі -Закон), що право на земельну частку (пай) мають зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших держ- сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифік:г право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України сертифікати на право власності на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділення земе/ частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право власності на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та вид- державних актів на право власності на землю. Відповідно її. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" члени колективного сільськогосподарського підприємства, включенні до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, на права на земельну частку (най) з дня видачі цього акта. Таким чином, [PERSON], та її чоловік, [PERSON], набули право на земельну ділянку (най) з дня видачі державного акта на право колективної власності на землю, тобто з 30.06.1994р. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили б одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відп сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про видаленні земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), які в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), у тому числі розглядають ці заяви та прий рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (ч.ч. 1, 2 ст. З, абз. 1 1 ст. 5 Закону). Разом з тим, при неможливості надати члену КСП земельну частку (пай) колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання переданих у колективну у колективну власність сільськогосподарським підприємс організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час переджачі землі у колективну власність. [PERSON] помер [INFO] року. На день смерті чоловіка вони проживали разом по [ADDRESS] що підтверджується довідкою №220 від 27.05.2013р. Таким чином, згідно ч. З ст. 1268 ЦК України позивач прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В жовтні 2012р. [PERSON] звернулася до виконкому Нововасилівської сільської ради Дніпропетровської області з заявою про виділення їй та її померлому чоловікові земельних часток в розмірі 8,0 умовних кадастрових гектарів в натурі. Але було надано довідку про те, що на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області землі резервного фонду відсутні. В січні 2013 року позивач звернулася до прокурора Софіївського району Дніпропетровської області з письмовою заявою про притягнення до відповідальності посадових осіб виконком) Нововасилівської сільської ради Дніпропетровської області винних в відмові їй та її чоловікові земельних часток в натурі та понудити посадових осіб виконкому Нововасилівської сільської ради Дніпропетровської області виділити мені та моєму чоловікові земельні частки в натурі згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ДПС ф №0002. На початку березня 2013 р. [PERSON] отримала листа №207 - 13(6) від 06.02.2013р. за підписом прокурора Софіївського району Дніпропетровської області Крамаренко І.П., згідно якого роз'яснили, що «відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів надається райдержадміністрацією, на території якої знаходяться вказані земельні ділянки. Відповідь сільської ради, щодо відсутності земель резервного фонду не є відмовою у наданні земельних ділянок, як колишнім членам КСП «Лесі Українки». В березні 2013р. вона звернулася до голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з письмовою заявою з проханням виділити їй [PERSON], та її чоловікові, [PERSON], земельні частки в натурі згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ДПС ф №0002. Але у відповідь отримала довідки №150, №151 від 04.04.2013р. за підписом сільського голови Нововасилівської сільської ради Горбунова В.П. про те, що: [PERSON], має земельну ділянку за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства;станом на 01.04.2013р. по сільській раді земель запасу в наявності немає. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективною сільськогосподарського підприємствасільськогосподарського кооперативу, сільсько господарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно п. 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель _ чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Частиною 2 Постанови КМУ від 4 лютого 2004 р. N 122 уповноважено Державне агенство земельних ресурсів надавати роз'яснення щодо застосування Порядку, затвердженого цією постановою. Так як про порушення свого права позивач дізналася в жовтні 2012р., а згідно ч.І ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або довідатися про порушення свого права, то я вважаю, що не порушила установлену ст. 257 ЦК України загальну позовну давність тривалістю у три роки. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2і. встановлено факт того, що [PERSON], внесена під № 486 до списку гро\\ членів -КСП до Державного акта на право колективної власності на землю «Леся Українка» серії ДП Сф 0002, виданого Нововасилівською сільською Радою нар депутатів 30.06.1994 року, і [PERSON], [INFO],є однією особою. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , а також той факт ,що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо зобов"язання Софіївської райдержадміністрацією виділити земельну ділянку в натурі на місцевості, суд вважаю її як передчасно заявлену. На підставі викладеного,

Outcome: partial