Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

03.02.2014 року Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] ( [ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ( [ADDRESS]), [PERSON] ( [ADDRESS]), [PERSON] ( [ADDRESS]) та просить визнати недійсним заповіт складений від імені [PERSON] на ім»я [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Дев»ятої Київської державної нотаріальної контори від 05.05.2004 року , зареєстрованого в реєстрі за №7-769. Свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2004 року [PERSON] було складено заповіт, згідно якого на випадок смерті належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON]. Позивач посилається, що вказаний вище заповіт має бути визнаний недійсним, з підстав передбачених ч.2 ст. 1257 ЦК України,оскільки волевиявлення заповідача не відповідало його волі. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько -[PERSON] Як спадкоємець першої черги позивач звернувся до П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус прийнявши заяву позивача повідомив, що 05.05.2004 року батько позивача [PERSON] в Дев'ятій Київській державній нотаріальній конторі склав заповіт на користь [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за №7-769. Відповідно до умов даного заповіту [PERSON] заповів належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. Позивач вважає, що даний заповіт слід визнати недійсним з тих підстав, що зі змісту оспорюваного заповіту неможливо встановити точну волю заповідача щодо особи, на користь якої складно заповіт , тобто є незрозумілою особа спадкоємця. Зазначає, що його батько завжди хотів заповісти своє майно спадкоємцю першої черги, тобто позивачу по справі. Посилаючись на те, що позивачу невідома особа спадкоємця, зазначеного у заповіті, останнім пред»явлено позов до відповідачів, які мають одинакові прізвища, ім»я, по-батькові, що й особа, яка зазначена у спірному заповіті. Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначає, що позивачу достеменно відома особа, яка є спадкоємцем за оспорюваним заповітом в підтвердження чого посилався на наявність численних судових рішень за участю позивача та відповідача-1. Посилався на те, що [INFO] помер дядько відповідача [PERSON] - [PERSON], [INFO], який є рідним братом її батька - [PERSON]. 24.04.2010 року відповідач-1 [PERSON] одружилася та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Після смерті дядька, тобто [PERSON], відповідачу -1 стало відомо про складений на її ім»я заповіт від 05.05.2004 року , згідно якого [PERSON] заповів їй належну йому на праві власності 1/2 частину кв. [ADDRESS]. Від спадкового майна відповідач- 1 не відмовлялася, у зв'язку із чим 27.10.2011 року звернулася до П'ятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином вважає, що особа спадкоємця за вказаним вище заповітом є встановленою та зрозумілою. Крім того посилався на те, що Солом»янським районним судом м. Києва в період з 2008 року по 2012 рік за участю позивача та відповідача-1 проводилися судові слухання щодо визнання недійсним спірного заповіту, які спростовують доводи позивача та його представника, якими обґрунтовується позов в даній справі та вказує на той факт, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово намагалися визнати недійсним заповіт на ? частину квартири [ADDRESS], складений саме на користь відповідача-1 по справі. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі та подав заяву про застосування строку позовної давності. Відповідачі 2-6 та третя особа в судове засідання не з»явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені. Від відповідача-4 надійшов лист в якому остання просила не направляти судові повістки та слухати справу у її відсутності , т.я жодного відношення до спадщини [PERSON] не має. Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з"явились в судове засідання, за наявними матеріалами справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління Луганської області, [PERSON] - батько позивача, помер [INFO] (а.с.25 т.1). Після його смерті відкрилась спадщина на ? частини квартири [ADDRESS]( а.с.7, 62-65 т.1). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Судом встановлено, що позивач, як син померлого [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом ( а.с. 63 т.1). Дані обставини також визнані представником позивача та представником відповідача-1 по справі. Також встановлено, що за своє життя [PERSON], було складено заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS], він заповів [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено 05.05.2004 року державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі №7-769 (а.с.86 т.1). Як вбачається з оспорюваного заповіту, в ньому відсутні інші відомості про особу на користь якої складено заповіт, крім її прізвища, ім»я та по батькові. Позивач вважає, що даний заповіт слід визнати недійсним з тих підстав, що зі змісту оспорюваного заповіту неможливо встановити точну волю заповідача щодо особи, на користь якої складно заповіт, тобто є незрозумілою та викликає суперечки після відкриття спадщини. Суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.1233,1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно з ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 p., яка діяла на час посвідчення заповіту [PERSON], зазначення інших відомостей про спадкоємця, зокрема, рік народження, місце проживання, не вимагається. Дані обставини, як і відповідність заповіту складеного [PERSON] від 05.05.2004 року вимогам ст.1248 ЦК України та вказаної вище Інструкції, встановлені рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 28.07.2010 року та рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 03.10.2012 року, які набрали чинності ( а.с.126-129, 134-137, 175-180 т.1). Як вбачається з матеріалів справи, заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом подано [PERSON], в даний час [PERSON] , тобто відповідачем-1 по справі, яка є племінницею померлого [PERSON] ( а.с. 130, 133 т.1) Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, судом встановлено, що особа, яка є спадкоємцем за вказаним вище заповітом є саме відповідач-1 по справі. Крім того, в провадженні Солом'янського районного суду міста Києва розглядалася цивільна справа № 2-165-1/10 за об'єднаним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Солом'янської районної м. Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним, з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора про визнання особи такою, що втратила право на спадкування та визнання права на спадщину, та позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ята Київська державна нотаріальна контора про продовження строку для прийняття спадщини. Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 28.07.2010 року у справі № 2-165-1/10, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.09.2011 року у справі № 22-40/2011, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Солом'янської районної м. Києві державної адміністрації про визнання заповіту недійсним відмовлено. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, Дев'ята Київська державна нотаріальна контора про визнання особи такою, що втратила право на спадкування та визнання права на спадщину , відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві, П'ята Київська державна нотаріальна контора про продовження строку для прийняття спадщини задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON], померлого [INFO], терміном у три місяці, які відраховувати з моменту набрання цим рішенням законної сили ( а.с. 126-130, 134-137 т.1). Також Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2012 року у справі № 2-1362/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.09.2013 року у справі № 22-347/13 /, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції у місті Києві про визнання заповіту недійсним відмовлено ( а.с. 177-180 т.1). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24.04.2014 року у справі № 22-ц/796/5725/2014, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про надання доступу до житла та відшкодування збитків, скасовано та ухвалене нове, яким позов [PERSON] до [PERSON] про надання доступу до житла та відшкодування збитків задоволено частково. Даним рішенням зобов'язано [PERSON] надати [PERSON] доступ до успадкованого майна - частини квартири [ADDRESS], а в решті позовних вимог відмовлено ( а.с. 117-121 т.2). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вказаними вище судовими рішеннями особа, на користь якої було складено оспорюваний заповіт, як і право на отримання спадщини у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] встановлена, нею є [PERSON], тобто відповідач-1 по справі. Дані обставини достеменно відомі позивачу та виходячи з вимог ст. 61 ЦПК Україні не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що належним відповідачем по даній справі, тобто особою, на користь якої складено оспорюваний заповіт, є [PERSON], яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та як наслідок прийняла спадщину. Разом з тим, відповідачі 2-6 з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, спадщини за спірним заповітом не отримували. Крім того, з листа відповідача-4 [PERSON] вбачається, що вона ніякого відношення до померлого [PERSON] не має, на спадщину не претендує і претендувати не буде. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги пред»явлені до відповідачів 2-6 є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем не надано доказів того, що оспорюваний заповіт складено на користь іншої особи, тобто відмінної від відповідача-1. Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх нормам матеріального права, виходячи з меж заявлених вимог, суд вважає, що обставини та підстави зазначені позивачем в обґрунтування позову, є недоведеними. Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним заповіту складеного [PERSON] від 05.05.2004 року з підстав передбачених ч.2 ст.1257 ЦК України, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, підстав для застосування ст. 267 ЦК України, суд не знаходить, а тому заява відповідача-1 про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. З врахуванням вищезазначеного та

Outcome: dismissed