Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого посилається на те, що в період з 22.09.2005 року по 29.03.2011 року вони перебували у шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини сина [PERSON], 27.12.2006 року. Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15.11.2011 року відповідач зобовязаний до сплати аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач покликається на те, що з часу прийняття судового рішення про стягнення аліментів у неї істотно змінився матеріальний, так як зросли ціни на продукти харчування, одяг, а тому збільшились і витрати на утримання дитини. Оскільки відповідач офіційно не працює, тому аліменти з нього стягувались у розмірі 30 % прожиткового мінімуму. Позивач працює та отримує мінімальну заробітну плату, в звязку з чим на даний час розмір сплачуваних відповідачем аліментів не здатен забезпечити необхідні потреби сина. Крім того, з часу присудження аліментів значно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» із 01 травня 2017 року для дітей віком від шести до вісімнадцяти років становить 1777 грн. Відповідач є здоровим, працює неофіційно, має у власності рухоме майно, займається шиномонтажем по ремонту та обслуговуванню автомобілів, пасажирськими перевезеннями до Російської Федерації, а тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судовим рішенням. З урахування вищевикладених обставин, просить збільшити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути судові витрати по оплаті судового збору. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги щодо стягнення аліментів, зменшивши їх розмір до 1\~500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що відповідач є працездатним, має у власності два транспортні засоби, займається пасажирськими перевезеннями до Російської Федерації, розпочав будівництво власного будинку, а тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1\~500 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, покликаючись на те, що він отримує мінливий дохід за рахунок ведення підсобного господарства, шиномонтажем не займається, а також протягом останніх чотирьох місяців не здійснював пасажирських перевезень. Пояснив, що він перебуває у шлюбі, є батьком двох малолітніх дітей, крім того, у його родині виховується син його дружини, батько якого загинув під час АТО. Його дружина не працює, отримує лише соціальні виплати у звязку з народженням дітей. На даний час він сплачує аліменти у розмірі 500 грн. на утримання сина [PERSON], і також періодично купує йому речі, коли син приїздить погостювати до нього. Вважає, що вказаних коштів достатньо, так як позивач отримує дохід, про який у позовній заяві не повідомляє, а саме займається пекарською справою. Також не заперечив, що має у власності два транспортні засоби, один з яких на даний час потребує ремонту, а також підтвердив, що розпочав будівництво будинку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 29.03.2011 року шлюбі між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 16.06.2012 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], прізвище позивача після реєстрації шлюбу «Великохатько» ( свідоцтво про шлюб серія І-КИ №227449). Із свідоцтва про народження серія І-ГЮ №039943 вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15.11.2011 відповідач зобовязаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до довідки №101 від 11.08.2017 року [PERSON] працює у Криворізькому коледжі економіки та управління Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені [PERSON]» на посаді фельдшера. Із довідки про доходи [PERSON] вбачається, що за період з лютого по липень 2017 року позивачу було нараховано 22097,43 грн. Із медичної довідки вбачається, що [PERSON] Дмирій перебуває на «Д» обліку у звязку із діагнозом : ВД вегето-сосудиста форма. Згідно довідки виконавчого комітету Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області №3438 від 26.10.2017 року сім"я [PERSON] складається з [PERSON] - дружина, [PERSON], [INFO] , - дочка, [PERSON], [INFO], - син, [PERSON], [INFO], - пасинок, [PERSON] - мати. [PERSON] є дитиною військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби (посвідчення серія БО №000279). Відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Суд вважає, що з урахуванням здорожчання вартості продуктів харчування, одягу, товарів першої необхідності з 2011 року (часу присудження аліментів) у позивача дійсно змінився матеріальний стан. На думку суду, вказані обставини є суттєвими і впливають на розмір витрат отримувача аліментів на утримання сина. Судом об'єктивно встановлено, що в зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які щомісячно несе мати на його утримання перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів 500 грн. щомісячно, в зв'язку з чим матеріальне становище позивача погіршується. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено факт зміни матеріального становища одержувача аліментів, що відповідно до положень ст.192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни їх розміру. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може передбачати і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON], суд приймає до уваги наступне. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» із 01 травня 2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років 1777 грн., з 1 грудня 1 860 грн. Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи відповідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України матеріальний стан та стан здоровя відповідача, який є працездатним без будь-яких вад здоровя, наявність у нього інших дітей, вік сина та його потреби, стан його здоровя, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, що підлягають стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON] до 950 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 29.08.2017 року позивач сплатила 640 грн. судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial