Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачем по справі, [PERSON], зареєстрували шлюб 23.04.2009 року у виконкомі Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 . У шлюбі у них народилося двоє дітей, одна з яких в даний час неповнолітня [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що за час спільного проживання у них склались різні погляди на сімейне життя та на ведення спільного господарства, вони виявились людьми з різними характерами, різними інтересами, через що між ними часто виникали непорозуміння. Вони припинили спільне проживання і на протязі останніх п"яти років проживають окремо та не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти сім'ю з відповідачем у нього немає. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може, шлюб носить формальний характер. Строк наданий їм на примирення не дав позитивних результатів, шлюб між ними зберегти неможливо, примирення між ними не відбулося. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та просить шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвати, неповнолітню [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір"ю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти розірвання шлюбу, просила надати їм шість місяців на примирення, оскільки мала намір зберегти сім"ю. В судове засідання після відновлення провадження у справі не з"явилася з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи була повідомлена вчасно і належним чином, про що власноручно розписалася. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з'ясувавши фактичні обставини, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 24 СК України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч.1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, який зареєстровано 23.04.2009 року у виконкомі Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с. 4). У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Як роз"яснив Пленум ВСУ у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та їх шлюб носить формальний характер. Крім того, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім'ю у них не має. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що шлюб втратив своє значення і не може бути поновлений. Неповнолітню [PERSON], [INFO] , слід залишити проживати з матір'ю, оскільки сторони дійшли спільної згоди стосовно визначення місця проживання дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved