Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

04 березня 2016 року ТзОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника, мотивуючи вимоги тим, 21.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11156518000, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 10 495,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 20.05.2014 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Договором застави транспортного засобу [PERSON] передав у заставу автомобіль: Daewoo Nexia 2007 року випуску, номер кузова: [NUMBER]; д.н. [NUMBER], який належить йому на праві власності. При укладенні Договору забезпечення сторони визначили вартість предмета застави у розмірі - 53 000,00 грн., але станом на момент подачі позову ринкова вартість майна складає 78000,00 грн. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство УКРСИББАНК». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11156518000 від 21.05.2007 року. Таким чином, ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» наділено правом застави та правом грошової вимоги. Вказує, що через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 08.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 114 399,83 грн., яка складається з: заборгованість за основним зобов 'язанням - 62885,53 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 25763,71 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 23864,02 грн., та три відсотки річних від простроченої суми кредиту -1886,57 грн. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст. 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», однак позивач не може реалізувати своє право на продаж. А тому просить в рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Daewoo Nexia 2007 року випуску, кузова: [NUMBER]; д.н. [NUMBER], ринковою вартістю - 78000.00 грн., який належить [PERSON]на праві власності, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 78000,00 грн. Надати (визнати) право «Кредекс Фінанс» підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Витребувати у [PERSON] автомобіль: Daewoo Nexia 2007 року випуску, кузова: [NUMBER]; д.н. [NUMBER], який належить йому на праві власності, та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс». Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримав повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 21.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11156518000, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 10 495,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 20.05.2014 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Договором застави транспортного засобу [PERSON] передав у заставу автомобіль: Daewoo Nexia 2007 року випуску, кузова: [NUMBER]; д.н. [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 103 від 16.05.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 19.05.2007 року, Першим МРВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області . Так, відповідно до пунктів 3.1,3.2 Договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється заставодержателем у випадках, зазначених у п.п. 2.1.1,2.1.2 Договору; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності а визнання банкрутом Заставодавця; у разі порушення заставодавцем будь якого зобов'язання. Зверненя стягнення здійснюється або на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. Звернення стягнення на підставі рішення суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство УКРСИББАНК». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11156518000 від 21.05.2007 року. На підставі вказаного Договору від 20.04.2012 року та ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 11 ЗУ «Про заставу», ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з Договору про надання кредиту, Договору застави, які укладені з Відповідачем. Таким чином, ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» наділено правом застави та правом грошової вимоги. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 08.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 114 399,83 грн., яка складається з: заборгованість за основним зобов 'язанням - 62885,53 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 25763,71 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 23864,02 грн., та три відсотки річних від простроченої суми кредиту -1886,57 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Через неналежне виконання зобов'язань, забезпечених заставою, Позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст. 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», однак позивач не може реалізувати своє право на продаж. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 2 ст. 20 цього ж Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Саме до цього зводяться правовий висновок, викладений у постанові Плену ВСУ від 6 березня 2013 року у справі за № 6-10цс13. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Так, відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом. Однак, статтями 26, 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі яких виникає право на продаж, не передбачено право Обтяжувача вчиняти підпис на Договорі купівлі-продажу від імені боржника. Через відсутність повноважень на вчинення підпису від імені Боржника, Позивач позбавлений можливості підписати та укласти у письмовій формі Договір купівлі-продажу. Перед укладанням Договору купівлі-продажу існує необхідність у реєстрації зняття автомобіля з обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх іправ України, у предоставленні автомобіля для огляду та у здачі номерних знаків, що передбачено статтею 34 ЗУ «Про дорожній рух» та п.п. 40, 42 (абз. 1, абз.6, ) «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також імохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N1388. Наказом МВС України №72 від 30.01.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2013 р. за № 241/22773, створено Центри надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів шляхом реорганізації підрозділів реєстраційно-екзаменаційної роботи Державтоінспекції МВС України. Згідно з Положенням про Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, затвердженим Наказом МВС України №72 від 30.01.2013 року, зазначені Центуи є структурним підрозділом управлінь МВС України в областях, містах Києві та Севастополі та підпорядковується відповідному управлінню (відділу) державтоінспекції цих ГУМВС, УМВС. Згідно вказаного Положення, Центри здійснюють зняття з обліку транспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N1388. Відповідно до п.2 вказаного Порядку, цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. З порядку вбачається, що реалізувати права власника може лише уповноважена особа. Відповідно до п. 40 вказаного «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника або рішення суду. Такий огляд оформляється відповідним актом. Крім того, з п. 42 (абз.1) «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, тощо», вбачається, що при знятті автомобіля з обліку у Центрі вимагається пред'явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для відтворення на ньому відмітки про зняття з обліку. Відповідно до п.1.4. вказаної Інструкції, зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюються за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. А тому, надання Позивачу необхідних для продажу повноважень не виходить за межі, надані Договором або актами цивільного законодавства, оскільки усі повноваження стосуються продажу заставленого автомобіля, що передбачено Договором застави та актами цивільного законодавства. Отже, з метою захисту прав Позивача, існують всі підстави для надання йому відповідних повноважень. Статтею 27 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрація обтяжень" передбачено, що обтяжував зобов'язаний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення повинно містити вимогу боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ст.28 цього ж Закону якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Так, на адресу відповідача Позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов'язання або передати у володіння позивача заставлений автомобіль для його реалізації разом із довіреністю на право підпису та зняття автомобіля з обліку та усіма приналежностями до автомобіля: комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та номерними знаками. Однак вимоги позивача не виконано. Згідно п.5 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Так, через відсутність у володінні Позивача автомобіля, Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж та передати автомобіль покупцю (разом з комплектом ключів та технічним паспортом) на виконання вимог ст. 655, ч.2 ст.662 ЦК України, а номерні знаки здати до підрозділу ДАІ на виконання вимог п.40 вказаного Порядку. Таким чином, з метою захисту права на продаж, яке виникло у Позивача, існують всі підстави для витребування автомобіля у відповідача та для передачі їх у володіння Позивача. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. Відповідно до ст. 620 ЦК України, у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Вилучення у відповідача заставного автомобіля є умовами забезпечення можливості звернення стягнення на предмет застави. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved