Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], в якому просив постановити рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], жительки с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, без позбавлення її батьківських прав; про передання [PERSON] органові опіки та піклування Городенківської райдержадміністрації Івано-Франківської області для подальшого влаштування та про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитячого закладу або за місцем знаходження дитини [PERSON], [INFO]. В позові покликається на те, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], є мамою малолітньої [PERSON], [INFO], батько дитини, [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. 29.02.2016 року малолітня [PERSON] взята на облік дітей, що проживають в сімї, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Перевіривши повідомлення сільського голови с. Глушків, було встановлено, що дитина зареєстрована біля свої мами [PERSON], [INFO] по вул. Незалежності, 49 в с. Глушків, проте, втікає до [PERSON], [INFO], якого називає батьком і який проживає в незадовільних матеріально-побутових умовах, чоловік з дівчинкою сплять на одному ліжку, в будинку пічне опалення, речей побутового вжитку та продуктів харчування в недостатній кількості. Поруч на подвірї є цегляний непридатний для проживання будинок, в якому відсутні газ, світло, вибиті шибки. Під час обстеження громадянин [PERSON] поводив себе агресивно, спілкувався неохоче, погрожував та не бажав іти на контакт. Дитину було повернуто в сімю матері, проведено бесіду щодо належного догляду та виховання дитини, попереджено про контрольні візити працівників служби у справах дітей та РЦСССДМ, однак ситуація систематично повторювалась. 23.04.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання щодо захисту прав та законних інтересів малолітньої [PERSON], було заслухано її, сільського голову та класного керівника. Було прийняте рішення взяти сімю [PERSON] під соціальний супровід районним центром соціальних служб для сімї дітей та молоді з метою попередження вилучення дитини з рідної сімї та позбавлення матері батьківських прав та здійснювати контрольні візити в сімю. В разі неналежних умов для проживання, вирішено влаштувати малолітню [PERSON] в Івано-Франківський обласний центр соціально¬-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації. Оскільки під час чергових контрольних візитів, що ситуація не змінилась, дитина продовжувала проживати в [PERSON], побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання сімї незадовільні, антисанітарні, непридатні для проживання, загрожують здоровю дитини, тому 22.07.2016 р. було прийняте розпорядження районної державної адміністрації № 220 «Про вилучення малолітньої дитини [PERSON], 07.06.2007р.н.». 26.07.2016 р. малолітню [PERSON] відповідно до акту прийому влаштовано в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ОДА. Згідно інформації управління праці та соціального захисту населення відповідачка [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги на дітей одиноким матерям в місячному розмірі 1531 грн., банківську картку на отримання зазначених коштів вона віддала [PERSON] За час перебування дитини в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ОДА мати жодного разу не провідала дочку, а [PERSON] пять разів провідував дитину, привозив солодощі, фрукти, спілкується з дитиною по телефону близько двох разів на день. Ніяких дій щодо визнання батьківства [PERSON] не вчиняв. Відповідачка [PERSON] не виконує покладених законом на батьків обов'язків: не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного догляду, повноцінного харчування, лікування дитини, наражає життя дитини на небезпеку. Поведінку [PERSON] позивач розцінює як ухилення від виховання дитини. Також в позові зазначає, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 16.08.2016 року було прийняте рішення про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. 02.11.2016 р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в частині стягнення аліментів, просить стягувати аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дочку [PERSON], [INFO]. Прокурор Городенківського відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області підтримав вимоги щодо відібрання малолітньої [PERSON] в матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, вважаючи їх обґрунтованими. Представники позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник [PERSON] надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Одночасно пояснив, що до часу поміщення [PERSON] в центр соціально-психологічної реабілітації дітей, вона навчалась в Глушківському НВК. Крім неї, відповідачка інших дітей не має, але вона не дбала про дитину, про неї турбувався [PERSON], хоча він не впевнений, чи дійсно він є батьком дитини. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являлася неодноразово, про причини неявки суд не повідомляла, тому розгляд справи проводився в її відсутності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON], [INFO], є уродженкою та жителькою с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія її паспорта серії СС № 732218, виданого Городенківським РВ УМВС 08.04.1999р. Те, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], стверджує копія повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 227386, виданого 13.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. По відношенню до цієї дитини [PERSON] є одинокою матір'ю, відомості про батька вищевказаної дитини - [PERSON] записані відповідно до ст.135 СК України, про що свідчить повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 5/05.3-06-111 від 28.01.2016 р. на адресу служби в справах дітей Городенківської РДА. З довідки про склад сімї № 357 від 29.07.2016 р., виданої Глушківською сільською радою слідує, що по вул. Незалежності, 49 в с. Глушків Гуцул [PERSON] проживає з дочкою [PERSON], батьком [PERSON], матірю [PERSON], братом [PERSON] та сестрою [PERSON]. Довідкою Глушківської сільської ради № 276 від 29.07.2016 р. стверджено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] а фактично проживає в [INFO]. Про неналежні умови проживання та виховання дитини [PERSON] орган опіки та піклування РДА повідомив сільський голова Глушківської сільської ради [PERSON] В судовому засіданні він пояснив, що мама дитини зловживає алкогольними напоями. Дитина більшість часу проводить в [PERSON], [INFO], ставиться до нього, як до батька, можливо, він є батьком дитини, хоча між ним і відповідачкою 30 років різниця у віці. Умови проживання незадовільні. Хата обігрівається металевою бочкою, яка стоїть в кімнаті, з якої виведений димохід; дівчинка [PERSON], яка в школі мала б навчатись в 4 класі, спить на одному ліжку з [PERSON] відповідачка з багатодітної сімї. В даний час одна сестра забрала до себе на проживання в с. Чернятин маму, а друга сестра забрала до себе в с. Серафинці на проживання батька. Брат відповідачки [PERSON] повернувся з АТО, проживає в будинку по вул. Незалежності, 47 в с. Глушків разом з відповідачкою. Останнім часом відповідачки в селі він не бачив, де вона перебуває, йому невідомо. Уповноваженими органами неодноразово проводились обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON]. Згідно складених комісією [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин за адресою: с. Глушків по вул. Прикарпатська, 9 (11) було встановлено наступне: в звязку з тим, що мати веде розгульний спосіб життя, не займається вихованням дитини, [PERSON] проживає в [PERSON], якого вважає своїм батьком, тому було рекомендовано розглянути справу на комісії з питань захисту прав дітей ([PERSON] від 23.12.2015 р.), [PERSON] 29.03.2016 р. не допустив комісію до будинку ([PERSON] від 29.03.2016 р.), матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови для проживання незадовільні, у будинку відсутні належні умови для повноцінного проживання та виховання дитини ([PERSON] від 06.05.2016 р., від 21.07.2016 р.). Під час проведення обстеження умов проживання за адресою: [INFO], де мешкає [PERSON], було зясовано, що матеріально-побутові умови проживання сімї задовільні, однак малолітня [PERSON] більшість часу проводить в [PERSON] ([PERSON] від 24.02.2016 р., 14.03.2016 р., 29.07.2016 р.). З інформації районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Городенківської РДА № 04/01-11/87 від 27.07.2016 р., направленої начальнику служби у справах дітей, та показань свідка [PERSON], директора центру, слідує, що комісією РЦСССДМ здійснювався соціальний супровід щодо малолітньої [PERSON], під час якого встановлено, що дитина проживати з матірю не хоче, тікає до [PERSON], якого вважає своїм батьком. Останній проживає в [INFO]. Санітарно-гігієнічні умови за місцем його проживання вкрай незадовільні: разом з [PERSON] живуть в приміщенні літньої кухні, де з меблів є одне ліжко, стіл, креденець, стіни закурені, підлога брудна, одяг розкиданий. Було встановлено, що одяг з дитини прала мама, а потім приносила його до [PERSON] В зимовий період в коридорі [PERSON] рубає дрова. В той час як вдома у матері дитини непогані умови для проживання. Під час спілкування з [PERSON] було видно, що він любить дитину, виховував її, готував до школи. З липня 2016 р. дитина знаходиться в Івано-Франківському обласному центрі соціально¬-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації. Розпорядженням Городенківської РДА № 220 від 22.07.2016 р. «Про вилучення малолітньої [PERSON], 07.06.2007 р.н» стверджено, що в звязку з відсутністю в сімї умов для повноцінного проживання та виховання дитини вирішено вилучити малолітню дитину та влаштувати її тимчасово в Івано-Франківський обласний центр соціально-¬психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ОДА. Заступник головного лікаря Городенківського центру ПМСД з охорони дитинства та материнства листом № 485/01-09 від 29.08.2016 р. повідомила службу у справах дітей про те, що малолітня [PERSON] з 12.03.2016. по 21.03.2016 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з діагнозом гострий обструктивний бронхіт ДН 0 ст; дитина залишалась без догляду вдома сама, на момент огляду дитини лікарем чи медсестрою мати була відсутня вдома, догляд за дитиною здійснював співжитель матері. Допитана в судовому засіданні свідок - директор Глушківського НВК [PERSON] пояснила, що [PERSON] навчалась в школі до 3 класу; з слів класного керівника [PERSON] їй відомо, що до школи в 1-му класі дитину приводив [PERSON], мама інколи приходила в школу, але в нетверезому стані, успішністю дочки не цікавилась, не доглядала її. В даний час дитина перебуває в притулку в м. Івано-Франківськ, туди надали копії документів [PERSON], там вона навчається в 4-му класі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вихованням [PERSON] її мама [PERSON] не займалась, дитину виховував він. Відповідачка могла бути вагітною від нього, але він не впевнений в цьому. Коли дитині було 1 місяць, її мама святкувала свято [PERSON], а дитина в колясці на вулиці плакала. Він забрав дитину до себе, виявилось, що в дитини було двохстороннє запалення, дитину вилікували. В той час ще була жива його мама, разом з нею доглядали дитину. В серпні 2008 р. мама померла. Деякий час жив спільно з відповідачкою, але вона не може нормально виховувати дитину, так як пізно приходить додому, має різних колег, тому спільно з нею жити не міг. Догляд за дитиною відповідачка повністю переклала на нього, дала йому пластикову картку, по якій вона мала отримувати допомогу як одинока мати. Коли приходила в тверезому стані, він пускав її до дитини. Також пояснив, що [PERSON] називає його батьком. Вона фактично проживала в нього навіть в той час, коли до школи приїздили комісії і [PERSON] вела їх додому до [PERSON], але після того знов приходила до нього і жила в нього, а не в матері. Відповідачка живе в батьківській хаті в с. Глушків разом з братом [PERSON], випивають, бються. Батька забрала до себе Вірина сестра [PERSON] в с. Чернятин, а лежачу маму забрала до себе в с. Серафинці сестра [PERSON]. За час, відколи [PERSON] перебуває в Івано-Франківську в центрі реабілітації по вул. Набережна, 34, він її декілька разів провідував, по телефону спілкується з [PERSON] по декілька разів в день, дитина не хоче там залишатись. Свідок ствердив, що він не записаний батьком [PERSON] в свідоцтві про народження і не намагався вчинити які-небудь передбачені законом дії, щоб визначити, чи справді [PERSON] є його дочкою. З повідомлення Івано-Франківського обласного центру соціально¬-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Івано-Франківської облдержадміністрації № 364/672 від 10.08.2016 р. на адресу Служби в справах дітей Городенківської РДА встановлено, що [PERSON] 5 разів відвідував [PERSON], якого дитина називає батьком, дівчинка спілкується з ним у телефонному режимі близько двох разів протягом дня, а інколи й частіше. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства", а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Статтею девятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно до ст. 12 згаданого закону - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані: приймати участь у вихованні дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-21/545 від 18 серпня 2016 року визнано доцільним відібрання малолітньої [PERSON] від матері без позбавлення останньої батьківських прав. Доказів, які б спростовували вказані обставини відповідачка суду не надала. Її неодноразова неявка до суду свідчить про байдуже ставлення до зазначеного питання. Виходячи з вищенаведеного, оцінюючи у сукупності досліджені докази, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що [PERSON] дійсно є батьком малолітньої [PERSON], суд приходить до висновку, що подальше її перебування в сімї відповідачки може призвести до негативних наслідків та загрожує здоровю, нормальному фізичному та духовному розвитку дитини, тому є підстави для задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації про відібрання малолітньої дочки [PERSON] від відповідачки без позбавлення її батьківських прав та передачі малолітньої [PERSON] органові опіки та піклування Городенківської райдержадміністрації Івано-Франківської області для подальшого її влаштування. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання стягнення з них аліментів на дитину. Зі змісту вказаної статті слідує, що одночасно з вимогою про відібрання дитини може бути заявлена вимога про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дочки. Мати, від якої відібрана дитина, не втрачає щодо неї прав та обовязків, обумовлених походженням, а тому суд вважає за необхідне розяснити відповідачці, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за її заявою може постановити рішення про повернення відібраної дитини. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 150, 164, 170, 180, 182, 183, 184 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства",

Outcome: approved