Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON], яка померла 05 серпня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що її матері - [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею загальною площею 7,3956 га, розташовані на території Лиманської міської ради (колишньої Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району) Донецької області. Після смерті [PERSON] 05 серпня 2010 року відкрилася спадщина, що складалася із вказаних земельних ділянок. Позивач як єдина спадкоємиця у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 08 грудня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивачу було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлої на земельні ділянки (державний акт), було пошкоджено. Тому позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, не прибули, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити (а.с. 46, 47). Представник Лиманської міської ради Донецької області [PERSON], що діє на підставі довіреності від 02.01.2018 року (а.с.43), в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі просила ухвалити на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.42).\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 010973, виданого 26 серпня 2004 року, [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1423083200:10:021:0017 та кадастровий номер 1423083200:10:058:0004, загальною площею 7,3956 га, які розташовані на території Лиманської міської ради (колишньої Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району) Донецької області (а.с. 10). Факт належності [PERSON] вказаних земельних ділянок підтверджується рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 листопада 2017 року (а.с. 27-28). 05 серпня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 493105, виданого Виконавчим комітетом Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області 09 серпня 2010 року, актовий запис № 25 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зі спірних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 1423083200:10:021:0017 площею 5,7094 га та земельної ділянки кадастровий номер 1423083200:10:058:0004 площею 1,6862 га, які розташовані на території Лиманської міської ради (колишньої Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району) Донецької області, ринкова вартість яких згідно інформації, наданої 22 листопада 2017 року Відділом у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, станом на 2017 рік складає 176194,66 гривень та 8836,43 гривень відповідно (а.с. 17). Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження, виданого повторно Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 11 вересня 2017 року (а.с. 7), та копією свідоцтва про улкадення шлюбу серії V-НО № 347503, згідно з яким позивач змінила своє дошлюбне прізвище "Колеснік" на "Рачинська", актовий запис № 4 (а.с. 8). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець у встановленому законом порядку прийняла спадщину, надавши відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 45), однак, постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 08 грудня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлої на земельні ділянки (державний акт серії ДН № 010973), було пошкоджено шляхом відриву документу (а.с. 10). \~Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України,\~\~ЦК України,\~ЗК України\~та\~ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3\~ст.1296 ЦК України).\~\~\~\~ \~\~\~\~ Згідно із\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу\~ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Ст. ст. 81,\~131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, що входить до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування, відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради (колишньої Рідкодубівської сільської ради Краснолиманського району) Донецької області, правомірно належали [PERSON]. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. Тому,

Outcome: approved