Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 01.12.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення в квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано; сторони є співвласниками зазначеної трикімнатної квартири - по ? частини квартири на кожного; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2014 року було встановлено порядок користування приміщеннями квартири, відповідно до якого [PERSON] (позивачу) було виділено в користування житлову кімнату площею 17,9 кв. м з балконом 0,8 кв. м; відповідачка на даний час створює перешкоди в користуванні позивачем приміщеннями квартири, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві; відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась повторно, про час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином - за адресою зареєстрованого місця проживання, будь-яких клопотань від неї не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] та [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.06.1998 року; від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.16). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2013 року в частині розподілу спільного майна подружжя за [PERSON] (позивачем) було визнано право власності у тому числі на ? частину квартири [ADDRESS] право власності на іншу ? частину зазначеної квартири було визнано за [PERSON] (відповідачкою); зазначене рішення суду набрало законної сили 20.06.2013 року (а.с.10-15). Як вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] від 17.02.2014 року (а.с.8-9 - копія), зазначена квартира є трикімнатною, житловою площею 37,5 кв. м, загальною площею 59,0 кв. м (житлові кімнати площею 8,1 кв. м, 11,5 кв. м та 17,9 кв. м); квартира має також приміщення - кухні 8,9 кв. м, ванної кімнати 2,6 кв. м, вбиральні 1,2 кв. м, коридорів - площею 4,0 та 2,5 кв. м, вбудованої шафи площею 0,4 кв. м; квартира також обладнана балконом площею 0,8 кв. м (з кімнати 17,9 кв. м) та лоджією площею 1,1 кв. м (з кімнати 11,5 кв. м). Також, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2014 року (справа №753/7852/14-ц) за позовом [PERSON] було визначено порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS], згідно якого [PERSON] (позивачу) було виділено в користування житлову кімнату площею 17,9 кв. м з балконом 0,8 кв. м; у спільному користуванні співвласників залишено місця загального користування - приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридорів; також зобов»язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні належною останньому ? частиною зазначеної квартири (а.с.17-18). Як стверджує позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] на даний час створює перешкоди йому в користуванні приміщеннями квартири, в тому числі - відповідно до визначеного рішенням суду порядку користування приміщеннями квартири, до квартири його не впускає, що також підтверджується матеріалами незакінченого виконавчого провадження ВП №44463108 від 20.08.2014 року (а.с.19). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи; будь-яких заперечень по суті справи відповідачкою не надано. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, твердження позивача [PERSON] про те, що він, як співвласник квартири [ADDRESS] має право на вселення в зазначену квартиру та користування приміщеннями квартири, а відповідачка [PERSON] не має законних підстав перешкоджати йому у здійсненні прав співвласника квартири, доведені в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved