Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] Дмитрович звернувся\~ до Кілійського районного суду Одеської області 06.07.2017 року із\~ заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що в Державному акті на право приватної власності на землю, серії Р1 № 497539, який був виданий 01.11.2001 року на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року №156/XVI-XXIII про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 2,77 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, була допущена орфографічна помилка, а саме прізвище заявника записане як «Мусафир», замість вірного «Мусафір». Заявник, [PERSON], в судове засідання не з'явився. Представник заявника за довіреністю, [PERSON], подала клопотання про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимог визнав у повному обсязі. На підставі письмової заяви представника заявника, та представника заінтересованої особи, суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст.\~169,\~197\~ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши\~наявні\~докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.11.2001 року [PERSON], на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року №156/XVI-XXIII, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, на земельну ділянку площею 2,77 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старотроянівської сільської ради. /а. с. 5/ Як вбачається з наданої до суду копії паспорта заявника серії КЕ № 460700, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 14.11.1996 року, прізвище власника в ньому значиться як «Мусафір»./а. с. 4/ Як вбачається із довідки Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 544 від 19.06.2017 року, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, виготовлений на ім'я «Мусафир Дмитра Дмитровича», видано громадянину [PERSON]. /а. с. 7/ Згідно листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області за вих. № М-1061/0-1097/6-16 від 05.12.2016 року на заяву [PERSON], розяснено, що у звя'зку з набранням чинності з 01.01.2013\~року Закону України «Про державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. /а.с. 6/ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що\~особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 497539, а саме [PERSON] та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України, серії КЕ № 460700, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 14.11.1996 року, а саме [PERSON], є однією і тією ж особою. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~та роз'яснень, що містяться в п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. У відповідності до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Відповідно до\~ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі\~наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537\~втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. \~\~\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву. На підставі викладеного, ст.ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved