Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

04.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, а саме, просила збільшити розмір аліментів з 100,00 гривень щомісячно до 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], до досягнення дитиною повноліття. Збільшити розмір аліментів просила з 08.07.2017 року, з моменту прийняття закону України № 4928. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25.01.2003 року по 18.10.2005 року разом з відповідачем проживала у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, 01.01.2004 року народився спільний син, [PERSON]. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2004 року з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень щомісячно на користь позивачки на утримання дитини. У позові позивачка зазначає, що в даний час її син потребує значно більшого матеріального забезпечення, оскільки вона на даний час не в змозі повністю забезпечити та частково задовольнити потреби дитини одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо, адже ж після винесення судом рішення про стягнення коштів в розмірі 100 гривень в країні суттєво збільшилися інфляційні процеси, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Також зазначає, що її матеріальне становище є вкрай важким, всі витрати, повязані з вихованням, навчанням та іншим забезпеченням сина здійснюється за її рахунок. Також зазначає, що їй відомо, що відповідач неофіційно працює і від цього отримує прибуток. Позивачка посилається на статтю 182 Сімейного кодексу та серед обставин, які мають суттєве значення, називає [PERSON] України «ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року», яким був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину і повинен складати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що особа, яка отримує аліменти, має право звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у звязку із збільшенням відсотків із 30 до 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також посилається на статтю 192 Сімейного кодексу України, згідно якої розмір аліментів може бути збільшений рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя когось із них та в інших випадках, визначених Кодексом. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, у звязку з сімейними обставинами та перебуванням її за межами Дніпропетровської області. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, визнав позовні вимоги частково, надав суду пояснення, що офіційно не працює, живе з тимчасових заробітків, у звязку з перенесеним у 2015 році хірургічним втручанням стан здоровя має не задовільний і не може більш виконувати фізично важку роботу. Пояснив, також, що аліменти сплачує у розмірі 210,00 гривень щомісячно згідно рішення суду, три місяці сплачував по 500 гривень. Стверджував, що дитина більше 10 років фактично проживає з дідом та бабою в смт. Магдалинівка, позивачка з дитиною фактично не проживає, її вихованням та утриманням займаються бабуся та дідусь (батьки позивачки), з дитиною відповідачу бачитися не дають, пропозиції щось купити дитині, надати продукти харчування тощо відкидаються. В судове засідання за клопотанням відповідача були викликані та допитані у якості свідків [PERSON] (мати позивачка) та [PERSON] (вітчим позивачки). Свідок [PERSON] показала суду, що у теперішній час позивачка знаходиться у м. Бєлгород, Російська Федерація, де неофіційно працює та буде перебувати там до кінця серпня 2018 року. Дитина, [PERSON], проживає з бабусею та дідусем по вул. Історична смт. Магдалинівка. Позивачка до 2014 року разом з другим чоловіком і молодшою дитиною проживала у [INFO], у 2014 році переїхала до батьків, у смт. Магдалинівку, проживає без реєстрації. Позивачка заробляє неофіційно, але свідок не може сказати, скільки заробляє позивачка, тому що не знає. Свідок також повідомила, що відповідач платить аліменти по 210 гривень на місяць, три місяці заплатив по 500 гривень. Дитину бабуся та дідусь забрали у 2011 році, вона з ними фактично проживає. Стан здоровя дитини задовільний. Стан здоровя позивачки задовільний. Свідок [PERSON] показав суду, що дитина, [PERSON], проживає у них, дитина народилася та проживала з ними з самого народження. Десь у 2010 році разом з дитиною позивачка поїхала у м. Стаханів, до другого чоловіка. З 2011року онук знову проживає з ними по теперішній час, мати забирала його на канікули, поки не почалися бойові дії на Донбасі. З 2014 року позивачка також проживали в смт. Магдалинівка, часто їздила у м. Стаханів. Скільки заробляє позивачка йому невідомо, але вважає, що вона заробляє достатньо, щоб утримувати дитину повністю. У м. Бєлгород РФ поїхала працювати, взяла з собою молодшу дитину, дочку від другого шлюбу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача та свідків, суд встановив наступні фактичні обставини та правовідносини, які випливають з установлених обставин. Відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівського РУЮ Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем 05.01.2003 року, про що зроблений актовий запис № 5 у книзі реєстрації актів про одруження (копія свідоцтва, а. с. 3). У зареєстрованому шлюбі народився син, [PERSON], який народився 01.01.2004 року (копія свідоцтва про народження дитини, а. с. 3). 01.03.2013 року відділом державної РАЦС реєстраційної служби Кіровського МУЮ у Луганській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а. с. 5). Позивачка надала суду копію виконавчого листа, виданого 11.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 100 (сто) гривень щомісячно (а. с. 4). Відповідач надав суду копію рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2009 року, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі 210 грвень, починаючи з 16 лютого 2009 року до досягнення дитиною повноліття (копія рішення, а. с. 26). Рішення суду набрало законної сили, відповідач сплачує аліменти у розмірі 210 гривень, а також у більших сумах, що підтвердили допитані свідки та підтверджуються копіями квитанцій про сплату (а. с. 24). Виходячи з позову, пояснень учасників, відповідач не має заборгованості по аліментах. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Магдалиніської селищної ради від 03.05.2018 року, позивачка проживає без реєстрації за адресою: вул. Історична, 11 в смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, разом з нею проживають син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], мати [PERSON], вітчим [PERSON], брат [PERSON] (а. с. 6). Таким чином, суд встановив, що викладені у позові фактичні обставини частково не відповідають дійсності, та заперечуються іншими доказами по справі - зокрема, суд встановив, що сторони знаходилися не у фактичних шлюбних відносинах, а у зареєстрованому шлюбі, а також той факт, що у 2009 році позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та згідно рішення суду від 22.06.2009 року з цього часу по теперішній час отримує аліменти на утримання сина у розмірі 210 гривень щомісячно. Також суд встановив, що в деякі періоди відповідач сплачував більшу суму аліментів (500 гривень ) щомісячно (копії квитанцій, а .с. 24). Суд також встановив, що дитина фактично проживає з дідом та бабою, які опікуються нею, матір періодично проживає разом з дитиною та опікується нею, також її утримує. Суд встановив, що позивачка працює неофіційно, але розмір її заробітків встановити не видається можливим, оскільки жодних доказів позивачка не надала, свідки також не змогли вказати суму її заробітків. Відповідач працює не офіційно, не має регулярного доходу, заробляє в середньому 3000,00 гривень на місяць. У 2015 році відповідач переніс хірургічне втручання з приводу перітоніту (копія виписки з медичної картки стаціонарного хворого, а с. 25). Відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~відповідно до\~ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною\~матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, дослідивши всі надані докази у сукупності, надав їм правову оцінку та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка просить змінити розмір аліментів та збільшити їх\~до 1500,00 зі 100 гривень, які вона отримує зараз, що не відповідає дійсності, оскільки суд встановив, що відповідач сплачує 210 гривень аліментів щомісячно, а три місяці сплачував добровільно по 500 гривень на утримання дитини. Позивачка зазначає, що збільшилися потреби у навчанні, розвитку та іншому дитини, у звязку з інфляційними процесами в країні, але суд не вбачає причинно-наслідкового звязку між інфляційними процесами та збільшенням потреб дитини. При цьому позивачка взагалі не конкретизувала, які саме потреби дитини (навчання, лікування, відвідування гуртків тощо) виросли і потребують більших витрат. Позивачка зазначила, що має вкрай тяжке матеріальне становище, але не надала жодного доказу тяжкого матеріального стану, не надала жодної інформації скільки становлять витрати на дитину щомісячно, скільки вона заробляє, тоді як згідно пояснень свідків вона працює і заробляє достатньо, щоб утримувати дитину. Також відсутнє будь-яке обґрунтування заявленої суми збільшення -1500 гривень щомісячно. Позивачка не довела, що відбулися якісь зміни у її матеріальному та/чи сімейному стані, які були б підставою для зміни (збільшення) розміру аліментів. Суд встановив, що здоровя позивачки та дитини є задовільним, вони не страждають на хронічні хвороби, не є інвалідами. У той же час, як встановлено судом, відповідач переніс операцію і стан його здоровя з 2015 року суттєво погіршився, постійного місця роботи відповідач не має, але добросовісно сплачує аліменти і заборгованості за виплатою не має. \~ \~ \~ \~Окрім того, підставою позову позивачка визначила зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, а саме те, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, був збільшений розмір аліментів і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку"; Дійсно, 17 травня 2017 року Верховна Рада України прийняла [PERSON] № 2037-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». [PERSON] набрав чинності 08 липня 2017 року. Згідно вказаного Закону до ч. 2\~ст. 182 СК України\~були внесені зміни та збільшено мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вже зазначалося у відповідності до положень\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,\~погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим\~СК\~та розширеному тлумаченню не підлягає. Зміна законодавства\~в частині\~визначення мінімального\~розміру аліментів\~на дітей\~не є\~підставою для\~перегляду постановленого\~раніше судового\~рішення про їх стягнення, оскільки закон не має зворотної дії у часі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жодних належних та допустимих доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я отримувача або платника аліментів, позивачка суду не надала, в звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed