Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.1-4), в подальшому позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідача 19 251,76 грн матеріальної шкоди та 70 000 грн у відшкодування моральної шкоди (а.с.96-99). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Власником іншої частини даної квартири був її син - [PERSON] 17.05.2013 року Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.01.2013 року про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] на користь КС «Моя Родина» заборгованості по кредиту. В ході проведення виконавчих дій було накладено арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та в подальшому, 18 квітня 2014 року вказана частина квартири була продана з прилюдних торгів [PERSON] - відповідачу по справі. Зазначає, що з того часу у неї виникають конфлікти з відповідачем щодо спільного проживання. Відповідач змінює ключі в дверях, чинить перешкоди до потрапляння в квартиру, пошкоджує майно, а також не сплачує комунальні послуги. У зв'язку з неправомірними діями відповідача в період з 01.06-07.10.2014 року вона була вимушена проживати на ділянці товариства садівників «Українське». Вказує, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначено у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат, а саме: купівля сантехніки, необхідної для ремонту каналізації - 768,04 грн; ремонт пральної машини - 5 870 грн; купівля скла для вікон зі склопакетом - 1 5 44 грн; купівля дверних замків - 1 460 грн; вартість пошкоджених вхідних дверей - 4 960 грн; вартість несплачених відповідачем комунальних послуг - 2 384,37 грн; купівля медичних препаратів, призначених лікарем - 1 765,35 грн; купівля та установка повторно нових дверних замків - 500 грн, що загалом становить 19 251,76 коп. Як наслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральної шкоди: у неї погіршився стан здоров'я, вимушена була часто викликати «Швидку допомогу», зазнала душевних страждань, був порушений звичайний спосіб життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 70 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник збільшені вимоги підтримали, просили задовольнити повністю, при цьому посилалися на обставини, викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити повністю. Допитаний в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] - колишній чоловік позивача, суду пояснив, що покупцем частини квартири є не [PERSON], а [PERSON] (депутат міськради). Однак, частина квартири була оформлена на відповідача. До придбання квартири, до торгів приходили [PERSON] і [PERSON] і дивились цю квартиру. [PERSON] пропонував [PERSON] однокімнатну квартиру. Після того, як оформили на [PERSON] частину квартири, він приходів та просив ключі від квартири. Зазначив, що ніколи не бачив [PERSON], все що відбувалось йому відомі зі слів сина. Бачив, як була залита цементом раковина на кухні, у ванній кімнаті та туалет. Після того, він особисто місяць жив у квартирі та відновлював пошкодження. [PERSON] змінював замок у квартирі разом з друзями. Вказав, що замки змінювали чотири рази, після чого вони викликали міліцію. Стан здоров'я позивачки до продажу частини квартири був нормальний, вона самостійно їздила на присадибну ділянку. Свідок [PERSON] - сусідка позивача в судовому засіданні пояснила, що влітку 2014 року біля дверей позивачки бачила, як невідомий чоловік щось робив із замком. Вона запитала у нього, що він тут робить і він відповів, що купив квартиру та повідомив своє прізвище - [PERSON]. На той час позивачка була у лікарні. Свідок [PERSON] - знайомий сина та колишнього чоловіка позивачки в судовому засіданні пояснив, що на початку липня 2014 року до нього звернувся [PERSON] з проханням допомогти відкрити двері у квартирі. Вказав, що два рази в присутності працівників міліції допомагав відчиняти двері у квартирі. [PERSON] не знає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - сусідка позивачки, суду пояснила, що у лютому 2014 року у спірній кватирі стукали у вікна і двері, а коли позивачка з сином поїхали на дачу вона чула як били скло. На другий день побачили на дверях позивачки не було ні ручки, стояли інші замки. Через 4 дні знов приходили невідомі люди, вирізали замки і поставили свої. При розмові слюсар повідомив, що йому сказали зняти старі замки і поставити нові. У березні 2014 року вона прийшла до позивачки і побачила, що у неї у квартирі був чужий чоловік, який повідомив що завтра буде заселятися. [PERSON] прийшов пізніше. В подальшому, викликали «швидку допомогу», а [PERSON] викликав дільничного. [PERSON] показав дільничному інспектору документ про придбання даного житла. Свідок [PERSON] - знайомий сина та колишнього чоловіка позивачки в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2014 року [PERSON] попросив прийти за адресою сина та допомогти. У спірній квартирі у ванній кімнаті ванна і раковина, а також унітаз були залиті цементом. Крім того, він ставив скло у квартирі, яке було вибите на балконі і в маленькій кімнаті. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - подруга позивача, суду пояснила, що [PERSON] весь час була здорова, а коли позаливали все цементом у квартирі у неї стався інсульт. Цементом було залито все: ванна, кухня, пральна машина. 23 лютого 2014 року приходив особисто [PERSON] і повідомив, що він буде вселятися до квартири. 17 березня 2014 року [PERSON] забрав ключі від квартири. Відповідач показував їй якийсь документ на квартиру, але що це за документ вона не подивилася. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, заперечення представника відповідача, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши відмовні матеріали №11670, №13032, №13320, №14665 суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] власником 1/2 частини квартири №16, площею 65,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1995 року (а.с.41). Як вбачається із протоколу №2514053/2 від 18.04.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON], а саме частини квартири [ADDRESS] (а.с.76), відповідач [PERSON] став переможцем вказаних торгів. Згідно копії свідоцтва від 22.05.2014 року вбачається, що приватним нотаріусом Завалієвим А.А. посвідчено право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.125). Право власності на вказану частину квартири зареєстроване за відповідачем 22.05.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.126-127). Відповідно до пояснень позивача, відповідач вибивав вікна, пошкодив вхідні двері, змінював та заливав клеєм дверні замки в квартиру, не дозволяючи входити до її приміщення. Також, [PERSON] залив цементним розчином пральну машину та каналізаційну трубу, ремонт якої вона сплачували за власні кошти. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, відповідно до названих вище норм закону і роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» ( з наступними змінами і доповненнями), враховується зношеність пошкодженого (втраченого) майна. На підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем були надані товарні чеки, квитанції, ксерокопії фотокарток, відповідь ТОВ «Смена» та висновок сервісного центру «Лагрос». Так, згідно товарних чеків від 04.07.2014 року на суму 300 грн,, від 13.07.2014 року на суму 300 грн, від 08.08.2014 року на суму 300 грн, від 28.02.2015 року на суму 350 грн вбачається придбання позивачем корпусу врізаного замка (а.с.88-90, 110). Згідно товарного чеку від 05.07.2013 року на суму 3600 грн (а.с.91) вбачається придбання двері. Відповідно до копій квитанцій (а.с.10) вбачається придбання сантехніки на суму 686,69 грн та 81,35 грн. Згідно відповіді ТОВ «Смена» від 18.02.2015 року (а.с.21) вартість скла для вікон німецького профілю зі склопакетом становить 772 грн, вартість замку до вхідних дверей становить верхнього 770 грн, нижнього - 690 грн, вартість двері розміром 86 см - 4 960 грн, розміром 96 см - 5 115 грн. Також, згідно копії квитанції від 20.09.2014 року (а.с.123) вбачається, що власником [PERSON] до сервісного центру «Лагрос» була здана для діагностики пральна машина «Indesit» з приводу видачі документа щодо вартості робіт для усунення пошкодження (залита цементом). Згідно акту технічного стану пральної машини «Indesit» від 30.09.2014 року вбачається, необхідність заміни бака і модуля управління, орієнтовна вартість деталей становить 5 420 грн, а робіт - 450 грн (а.с.124). Відповідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. З наданих позивачем вищевказаних доказів та пояснень свідків не вбачається коли саме та ким були пошкоджені вхідні двері, замки, скло, залиті клеєм дверні замки в квартиру, залиті цементним розчином пральна машина та каналізаційні труби. Так, позивачу та її представнику було запропоновано надати суду відповідний акт комунального підприємства щодо обстеження квартири після виявлення вказаних пошкоджень, із відповідним переліком та причиною пошкоджень. Однак, позивачем вказаного доказу не було надано та повідомлено, що обстеження комунальним підприємством не проводилось. Крім того, позивачем на підтвердження розміру матеріальної шкоди були надані копії фіскальних чеків, з яких вбачається, що у період з червня - липень 2014 року на лікування [PERSON] витратила 1 765,35 грн (а.с.7-9). Проте, згідно виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 13225, № 4515 (а.с.70,72), вбачається, що позивач з 2011 року періодично лікується, ГПМК. Відповідно до виписки-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 4357, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 25.06.2014 року по 16.07.2014 року, позивач була госпіталізована в плановому порядку. Із наданих позивачем висновків ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 24.06.2014 року, від 17.07.2014 року, від 11.07.2014 року, від 10.07.2014 року (а.с.62-65) вбачається, що до відділу міліції звертався [PERSON] та [PERSON] з приводу факту пошкодження замків. Однак, як вбачається із оглянутих в судовому засіданні відмовних матеріалів до відділу міліції звертався і сам [PERSON] з приводу не допуску до частини квартири (відмовний матеріал №11670, №13032, №13320, №14665). За правилом ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Тобто, з наданих доказів також не вбачається заподіяної матеріальної шкоди саме з вини відповідача. Крім того, необґрунтовані вимоги і щодо стягнення вартості несплачених [PERSON] комунальних послуг в сумі 2 384, 37 грн. Так, згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.04.1999 року (а.с.161) між співвласниками спірної квартири був встановлений порядок користування. На підставі вказаного рішення суду був здійснений розподіл особових рахунків на вказану квартиру, а саме по [ADDRESS] було відкрито на [PERSON], а по [ADDRESS] було відкрито на [PERSON] (а.с.143). Нарахування за отримані житлово-комунальні послуги проводиться за кожним особовим рахунком, що підтверджується листом КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради від 10.06.2015 року (а.с.143-145), ПАТ «Облтеплокомуненерго» від 25.06.2015 року (а.с.150-154), КП «Чернігівводоканал» від 23.06.2015 року (а.с.147-149), ПАТ «Чернігівгаз» від 25.06.2015 року (а.с.156-158). Згідно наданих копій квитанцій за період з квітня 2014 року по січень 2015 року про оплату житлово-комунальних послуг на суму 2 384, 37 грн (а.с.11-19), вбачається, що оплата комунальних послуг по [ADDRESS] здійснювалась [PERSON], а по [ADDRESS] - [PERSON] Враховуючи, що особові рахунки на спірну квартиру розподілені, згідно рішення суду, а тому відсутні підстави для стягнення комунальних послуг сплачених позивачем по [ADDRESS], а крім того відсутні підстави і для стягнення комунальних послуг по [ADDRESS], оскільки згідно наданих квитанцій платником послуг є [PERSON], а не [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачем не доведеними, оскільки не надано суду жодного належного доказу на підтвердження вини [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд відмовляє в стягненні моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не встановлено вини відповідача у пошкодженні майна, а також суд не знаходить причинного зв'язку між даним випадком та зверненням позивача за медичною допомогою (а.с.20, 69-72), так як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] знаходилась на лікуванні в 2013 році, тобто до 22.05.2014 року, коли відповідач [PERSON] став власником 1/2 частини спірної квартири, а в період з 25.06.2014 року по 16.07.2014 року, позивач була госпіталізована в плановому порядку.

Outcome: dismissed