Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів. З урахуванням уточнених 15 лютого 2016 року позовних вимог просить суду визнати не дійсним договір «Кредитування комерційного автотранспорту» №766063/МБ від 13 лютого 2008 року, укладений між нею та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», та припинити обтяження на автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», 2008 року випуску, колір сріблястий, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Павлоградським РЕВ 7-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 13 лютого 2008 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію АЕС077669, виданого Павлоградським РЕВ 7-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 13 лютого 2008 року, у вигляді заборони відчуження, накладеного на підставі договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року, укладеного Відкритим Акціонерним товариством комерційний банк «Надра» з [PERSON], зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 31 березня 2014 року за №14274319, шляхом виключення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, посилаючись на те, що 13 лютого 2008 року [PERSON] підписала з ВАТ КБ «Надра» в особі начальника відділення № 27 філії ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровське РУ [PERSON] договір «Кредитування комерційного автотранспорту» №766063\\МБ на суму 209 732 грн. на придбання автомобіля, предметом застави за даним договором є автомобіль марки «MITSUBISHI OUTLANDER», рік випуску - 2008, колір сріблястий, заводський номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Павлоградським РЕВ 7-го MB ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 13 лютого 2008 року, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію АЕС077669, виданого Павлоградським РЕВ 7-го MB ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 13 лютого 2008 року. Згідно п. 22, п.23 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію та послуги для особистих потреб. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 10.11.2011 року № 15рп\\2011 положення п.п. 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» узгоджується з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України та з положеннями Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Конституцій Суд України прийшов до висновку, що на відносини між фінансовими (кредитними) установами та споживачами фінансових послуг даних установ регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дії осіб, стосовно яких ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 05.03.2014 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області виніс вирок, яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3, ч.4 ст.190; ч.5 ст.27, ч.2 ст.364 КК України, та призначено покарання за сукупністю скоєних злочинів у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності, [PERSON] визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.190; ч.2 ст.364; ч,5 ст.27, ч.2 ст.364 КК України, та призначено покарання за сукупністю скоєних злочинів у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві приватної власності, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.190 та ч.4 ст.190 КК України, та йому призначено покарання за сукупністю скоєних злочинів у виді позбавлення волі на строк пять років. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 року вирок Першотравенського міського суду у відношенні [PERSON],[PERSON] залишено без змін, у відношенні [PERSON] винесено вирок, згідно якого, йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Вироком суду від 05.03.2014 року встановлено, що [PERSON] на початку грудня 2007 року, діючи умисно, у складі організованої групи з [PERSON] та [PERSON], з корисливої заінтересованості, маючи намір на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами громадян шляхом обману, а також на підробку документів, використання завідомо підроблених документів, пособництво в зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, виконуючи відведену йому роль в скоєнні злочину, згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, назвавшись представником ТОВ «Транссервіс-2004» м. Дніпропетровська, до якого, фактично, він ніякого відношення не мав, запропонував [PERSON] придбати за готівковий розрахунок новий автомобіль «Міцубісі Аутлендер» в автосалоні ПП «Аеліта» м. Дніпропетровська, оформивши операцію через вказану фірму ТОВ «Транссервіс-2004». Здійснюючи обман [PERSON], [PERSON] повідомив її, що за умови придбання автомобіля через ТОВ «Транссервіс-2004» ціна автомобіля складатиме 34 000 доларів США, що в той період, відповідно до офіційного курсу НБУ, складало 176 750 грн., тоді як в автосалоні ПП «Аеліта» вартість даного автомобіля складала на той момент 209 732 грн. При цьому, [PERSON] переконав [PERSON] сплатити вартість автомобіля в сумі 34 000 доларів США безпосередньо йому, а він, нібито, внесе дані грошові кошти до каси фірми, про що видасть їй відповідні документи, а також під приводом оформлення документів по купівлі-продажу і реєстрації автомобіля отримав від [PERSON] ксерокопії паспорта і довідки про привласнення ідентифікаційного номера на її ім'я. Будучи введеною [PERSON] в оману щодо умов придбання автомобіля 12 грудня 2007 року [PERSON], перебуваючи в автосалоні ПП «Аеліта» по вул. Булигіна, буд.1, в м. Дніпропетровську, передала [PERSON] свої особисті грошові кошти в сумі 34 000 доларів США, як оплату за автомобіль «Міцубісі Аутлендер». Продовжуючи скоювати злочин, [PERSON], маючи намір на підробку документів з метою їх подальшого використання для заволодіння шляхом обману майном [PERSON], скоюючи злочин повторно, використовуючи здобуту ним при невстановлених слідством обставинах підроблену печатку ТОВ «Транссервіс-2004», діючи спільно з учасником організованої групи [PERSON], підробив документи, які видаються підприємством, що має право видавати такі документи, і надають права, а саме: квитанцію до прибуткового касового ордера ТОВ «Транссервіс-2004» №589 від 11 лютого 2008 року про те, що даною фірмою, нібито, отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 177 800 грн., як оплата за автомобіль «Міцубісі Аутлендер», а також угода №48 від 11 лютого 2007 року про переведення боргу перед ВАТ КБ «Надра» на ТОВ «Транссервіс-2004». Після цього, на початку лютого 2008 року, точнішу дату встановити в ході слідства не виявилося можливим, [PERSON], здійснюючи пособництво в зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, переконав [PERSON] звернутися до учасника організованої групи [PERSON] у відділення № 27 філії ВАТ КБ «Надра» ДРУ, яке розташоване по вул. Октябрьській, 16/41 в м. Першотравенську, Дніпропетровській області, з метою оформлення кредиту на імя [PERSON] на придбання автомобіля «Міцубісі Аутлендер», для оплати вартості автомобіля за рахунок кредитних грошових коштів, маючи намір на заволодіння грошовими коштами, отриманими від [PERSON], як оплату за автомобіль. У свою чергу, [PERSON], будучи посадовою особою, діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, згідно відведеної їй ролі в скоєнні злочину, маючи намір на заволодіння шляхом шахрайства майном [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, заподіюючи шкоду правам і інтересам, що охороняються законом, окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, дала вказівку підлеглим їй співробітникам, що не знали про злочинні наміри [PERSON], підготувати пакет документів для видачі кредиту [PERSON] під поручительство її чоловіка [PERSON] В той же час, [PERSON], продовжуючи скоювати злочин, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, маючи намір на підробку документів з метою їх подальшого використання для заволодіння шляхом обману майном [PERSON], передав здобуті ним шляхом обману ксерокопії особистих документів [PERSON] учасникові організованої групи [PERSON], який, діючи умисно, повторно, з корисливої заінтересованості, згідно відведеної йому ролі в скоєнні злочину, здійснюючи підробку документів, які видаються або посвідчуються підприємством, установою, і надають права, підробив від імені [PERSON] заяву про реєстрацію транспортного засобу від 13 лютого 2008 року, заяву про внесення особливих відміток в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12 лютого 2008 року, довідку-рахунок ПП «Аеліта» № 827713 від 13 лютого 2008 року, які надав в Павлоградське МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за адресою: вул.Дніпровська, буд.10, м. Павлограда, Дніпропетровської області, використавши, таким чином, завідомо підроблені документи, на підставі яких 13 лютого 2008 року на імя [PERSON] був зареєстрований автомобіль «Міцубісі Аутлендер», з присвоєнням йому номерного знаку АЕ 9292 ВВ. Після цього, [PERSON], діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, маючи намір на заволодіння грошовими коштами [PERSON], отримав в Павлоградському МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області техпаспорт на імя [PERSON] і надав його учасникові організованої злочинної групи [PERSON], який, у свою чергу, виготовивши з даного техпаспорту ксерокопію, надав її учасникові організованої групи [PERSON] з метою оформлення кредиту на імя [PERSON] під заставу автомобіля [NUMBER]. 13 лютого 2008 року [PERSON], реалізовуючи умови злочинної змови, здійснюючи обман [PERSON], переконав її прибути у відділення №27 філії ВАТ КБ «Надра» ДРУ, яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 16/41, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, де начальник даного відділення [PERSON], діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, виконуючи відведену їй роль в скоєнні злочину, будучи посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, заподіюючи шкоду правам і інтересам, що охороняються законом, [PERSON], що спричинило тяжкі наслідки, переконала [PERSON] підписати кредитний договір № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року та інші документи по видачі кредиту на придбання автомобіля [NUMBER], на суму 209 732 гри., тобто на суму повної вартості автомобіля, під його заставу і того ж дня, 13 лютого 2008 року, на підставі підписаного [PERSON] кредитного договору, кредитні грошові кошти були перераховані банком на рахунок ПП «Аеліта», як оплата за придбаний [PERSON] автомобіль. При цьому, [PERSON] і [PERSON], здійснюючи обман [PERSON], переконали її в тому, що підписання кредитного договору є формальністю і, що оплачувати платежі по кредиту буде ТОВ «Транссервіс-2004», в якому, нібито, працює [PERSON], достовірно знаючи, що вказана фірма до даної операції ніякого відношення не має і, що на підставі підписаного [PERSON] кредитного договору, зобов'язання по оплаті кредиту перед банком виникли безпосередньо у неї. Після цього, [PERSON], продовжуючи скоювати злочин, з метою створення видимості законності операції, використовуючи завідомо підроблені документи, перебуваючи по вул.Горького в м. Першотравенську, Дніпропетровської області, передав [PERSON] підроблені квитанцію до прибуткового касового ордера ТОВ «Транссервіс-2004» № 589 від 11 лютого 2008 року про те, що даною фірмою, нібито, отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 177 800 грн., як оплата за автомобіль «Мітсубісі Аутлендер», а також угоду № 48 від 11 лютого 2008 року про переведення боргу перед ВАТ КБ «Надра» на ТОВ «Транссервіс-2004». Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року укладений [PERSON] з ВАТ КБ «Надра» внаслідок обману, який вчинено [PERSON], [PERSON], та [PERSON], яка при цьому зловжила своїм службовим становищем. Суд, як вказано у вироку від 05.03.2014 року, стягнув у відшкодування шкоди, завданої ПАТ КБ «Надра» у наслідок злочинних дій [PERSON], [PERSON], [PERSON] за кредитним договором № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року укладений [PERSON] з ВАТ КБ «Надра» 358 569 грн. солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра». Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Факт введення позивача в обману, наявність умислу в діях [PERSON], [PERSON], [PERSON] доведено вироком Першотравенського міського суду від 05.03.2014 року, який є обов'язковим для суду при розгляді цивільної справи. За таких обставин кредитний договір № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року є недійсним. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання сприяє недійсності правочину щодо його забезпечення. Оскільки застава автотранспортного засобу є невід'ємною частиною кредитного договору, як вид забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, то з визнанням кредитного договору недійсним, даний вид забезпечення кредиту є недійсними, а предмет застави автомобіль звільняється від обтяження. Згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору. Згідно п. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися за місцем проживання споживача. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, позивач [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник ПАТ КБ «Надра» надав суду письмові пояснення відповідно до яких, у провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів. Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, всупереч вищезазначеним вимогам закону позивач за позовом до ПАТ «КБ» Надра» не надав залежних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність умислу в діях відповідача ПАТ «КБ» Надра», істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману та сам факт обману в розумінні ст.230 ЦК України. Відповідно до вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року у кримінальній справі № 1-47/11 судом встановлено, що 13 лютого 2008 року [PERSON] підписала кредитний договір № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року та інші документи по видачі кредиту на придбання автомобіля [NUMBER], на суму 209 732 грн., тобто на суму повної вартості автомобіля, під його заставу і того ж дня, 13 лютого 2008 року, на підставі підписаного [PERSON] кредитного договору, кредитні грошові кошти були перераховані банком на рахунок ПП «Аеліта», як оплата за придбаний [PERSON] автомобіль. Таким чином вироком суду встановлено, що між Банком та вказаним позичальником укладено кредитний договір, кредитні кошти направлено на придбання автомобіля відповідно із умовами кредитного договору. Автомобіль придбаний за кредитні кошти передано у власність позичальника. Зобов'язання за кредитним договором виконувались позичальником частково, що привело до порушення умов кредитного договору. Укладення та підписання кредитного договору не спростовано і висновками судової почеркознавчої експертизи. Згідно до ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Свобода договору полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб і відповідати їхній внутрішній волі. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 ЦК України можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обовязок позичальника. Кредитний договір укладений банком з позичальником повністю відповідає вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, положенням глави 71 цього Кодексу, вимогам цивільного законодавства. В кредитному договорі сторони письмово виконали вимоги статей 1048-1052, 1054 ЦК України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо визначення істотних умов правочину. Зокрема, досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети; суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способу забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Зазначений договір укладено в письмовій формі. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Умови договору є чіткими, зрозумілими та не містять двозначності, а тому доводи позивача [PERSON] про те, що ПАТ Комерційний банк „Надра" при укладенні кредитного договору ввів її в оману, є помилковими та безпідставними. Позичальник не був позбавлений можливості вступити у договірні відносини на будь-яких умовах, волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі і в момент укладення договору вимоги ст.203 ЦК України були додержані. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1056 ЦК України, позивальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальник має право протягом 14 календарних відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Позичальник не заперечує укладення з банком вищевказаного кредитного договору, отримання у власність придбаного за кредитні кошти автомобіля та те, що він проводив платежі за кредитним договором, і в тому числі і в період коли виникла прострочена заборгованість за кредитним договором. Укладаючи кредитний договір сторони з'ясували умови договору, передбачили права та обов'язки як кредитора, так і позичальника, і добровільно погодились на його укладення. Підписуючи кредитний договір, позичальник погодився з усіма умовами кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом в строки, встановлені цим договором. Позичальник не відмовився від одержання кредиту частково або в повному обсязі, та не відкликав свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими. Зобов'язання за кредитним договором позичальник виконував, але з порушенням умов п.п.2.2.1 кредитного договору щодо сплати мінімально необхідного платежу в сумі та в строки встановлені кредитним договором, та графіком погашення заборгованості по кредиту, процентів по ньому (Додаток № 1 до кредитного договору). В своїх свідченнях в якості потерпілої позичальник підтверджує проведення платежів по кредитному договору, в тому числі в грудні 2008 року на суму 5000 гривень за кредит, ще платила по 500, по 1000 гривень, наприклад 20 лютого 2009 року - 1000 гривень, 17 березня 2009 року - 1000 гривень, 31 березня 2009 року - 500 гривень, 22 квітня 2009 року - 500 гривень, 29 квітня 2009 року - 500 гривень. Позивач вважає, що у кредитному договорі відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо), таким чином позичальник вважає, що правочин не є вчиненим. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Наявність умислу в діях банківських працівників ПАТ «КБ» Надра», введення в оману позичальника співробітниками банку, і сам факт обману не підтверджені належними доказами. Позивач у позовній заяві не обґрунтовує в чому саме полягає омана та вказує, що факт введення її в оману, наявність умислу полягає саме в діях [PERSON], а не відповідача ПАТ «КБ» Надра». Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. У судове засідання 26 травня 2016 року представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Надра» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року, який набрав законної сили 30 вересня 2015 року [PERSON], була засуджена за вчинення злочинів передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364 КК України які вона скоїла у складі організованої групи разом з [PERSON], та [PERSON] В тому числі за вчинення злочину в якому [PERSON] /позичальник/ за кредитним договором «Кредитування комерційного автотранспорту» № 766063/МБ була визнана судом потерпілою від злочину, який був вчинений за наступних обставин: «На початку грудня 2007 року, точнішу дату встановити в ході слідства не представилося можливим, скоюючи злочин повторно, [PERSON] діючи умисно, у складі організованої групи з [PERSON] та [PERSON], з корисливої заінтересованості, маючи намір на заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами громадян шляхом обману, а також на підробку документів, використання завідомо підроблених документів, пособництво в зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, виконуючи відведену йому роль в скоєнні злочину, згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, назвавшись представником ТОВ «Транссервіс-2004» м. Дніпропетровська, до якого, фактично, він ніякого відношення не мав, запропонував [PERSON] придбати за готівковий розрахунок новий автомобіль «Міцубісі Аутлендер» в автосалоні ПП «Аеліта», розташованому по вул. Булигіна, буд.1, в м. Дніпропетровську, оформивши операцію через вказану фірму ТОВ «Транссервіс-2004». Здійснюючи обман [PERSON] [PERSON] повідомив її, що за умови придбання автомобіля через ТОВ «Транссервіс-2004» ціна автомобіля складатиме 34 000 доларів США, що в той період, відповідно до офіційного курсу НБУ, складало 176 750 грн., тоді як в автосалоні ПП «Аеліта» вартість даного автомобіля складала на той момент 209 732 грн. При цьому, [PERSON] переконав [PERSON] сплатити вартість автомобіля в сумі 34 000 доларів США безпосередньо йому, а він, нібито, внесе дані грошові кошти до каси фірми, про що видасть їй відповідні документи, а також під приводом оформлення документів по купівлі-продажу і реєстрації автомобіля отримав від [PERSON] ксерокопії паспорта і довідки про привласнення ідентифікаційного номера на її ім'я. Продовжуючи вводити [PERSON] в оману щодо своїх дійсних намірів, здійснюючи обман [PERSON] переконав її оформити на своє ім'я кредит у ВАТ КБ «Надра» на придбання вказаного автомобіля на суму його повної вартості в автосалоні і під його заставу, завіривши [PERSON], що даний кредит, нібито, погашатиме ТОВ «Транссервіс-2004», а після погашення даною фірмою кредиту в повному об'ємі, [PERSON] зможе вивести автомобіль із застави і розпоряджатиметься ним на свій розсуд. Будучи введеною [PERSON] в оману щодо умов придбання автомобіля 12 грудня 2007 року [PERSON], знаходячись в автосалоні ПП «Аеліта» по вул. Булигіна, буд.1, в м. Дніпропетровську, передала [PERSON] свої особисті грошові кошти в сумі 34 000 доларів США, як оплату за автомобіль «Міцубісі Аутлендер». Продовжуючи скоювати злочин, [PERSON], маючи намір на підробку документів з метою їх подальшого використання для заволодіння шляхом обману майном [PERSON], скоюючи злочин повторно, використовуючи здобуту ним при невстановлених слідством обставинах підроблену печатку ТОВ «Транссервіс-2004», діючи спільно з учасником організованої групи [PERSON], підробив документи, які видаються підприємством, що має право видавати такі документи, і надають права, а саме: квитанцію до прибуткового касового ордера ТОВ «Транссервіс-2004» №589 від 11 лютого 2008 року про те, що даною фірмою, нібито, отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 177 800 грн., як оплату за автомобіль «Міцубісі Аутлендер», а також угода №48 від 11 лютого 2007 року про переведення боргу перед ВАТ КБ «Надра» на ТОВ «Транссервіс-2004». Після цього, на початку лютого 2008 року, точнішу дату встановити в ході слідства не виявилося можливим, [PERSON], здійснюючи пособництво в зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, переконав [PERSON] звернутися до учасника організованої групи [PERSON] у відділення № 27 філії ВАТ КБ «Надра» ДРУ, яке розташоване по вул. Октябрьській, 16/41, в м. Першотравенську, Дніпропетровській області, з метою оформлення кредиту на імя [PERSON] на придбання автомобіля «Міцубісі Аутлендер», для оплати вартості автомобіля за рахунок кредитних грошових коштів, маючи намір на заволодіння грошовими коштами, отриманими від [PERSON], як оплату за автомобіль. У свою чергу, [PERSON], будучи посадовою особою, діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, згідно відведеної їй ролі в скоєнні злочину, маючи намір на заволодіння шляхом шахрайства майном [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, заподіюючи шкоду правам і інтересам, що охороняються законом, окремих громадян, що спричинило тяжкі наслідки, дала вказівку підлеглим їй співробітникам, що не знали про злочинні наміри [PERSON], підготувати пакет документів для видачі кредиту [PERSON] під поручительство її чоловіка [PERSON] В той же час, [PERSON], продовжуючи скоювати злочин, діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, маючи намір на підробку документів з метою їх подальшого використання для заволодіння шляхом обману майном [PERSON], передав здобуті ним шляхом обману ксерокопії особистих документів [PERSON] учасникові організованої групи [PERSON], який, діючи умисно, повторно, з корисливої заінтересованості, згідно відведеної йому ролі в скоєнні злочину, здійснюючи підробку документів, які видаються або посвідчуються підприємством, установою, і надають права, підробив від імені [PERSON] заяву про реєстрацію транспортного засобу від 13 лютого 2008 року, заяву про внесення особливих відміток в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12 лютого 2008 року, довідку-рахунок ПП «Аеліта» № 827713 від 13 лютого 2008 року, які надав в Павлоградське МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за адресою: вул.Дніпровська, буд.10, м. Павлограда, Дніпропетровської область, використавши, таким чином, завідомо підроблені документи, на підставі яких 13 лютого 2008 року на імя [PERSON] був зареєстрований автомобіль «Міцубісі Аутлендер», з присвоєнням йому номерного знаку АЕ 9292 ВВ. Після цього, [PERSON], діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, маючи намір на заволодіння грошовими коштами [PERSON], отримав в Павлоградському МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області техпаспорт на імя [PERSON] і надав його учасникові організованої злочинної групи [PERSON], який, у свою чергу, виготовивши з даного техпаспорта ксерокопію, надав її учасникові організованої групи [PERSON] з метою оформлення кредиту на імя [PERSON] під заставу автомобіля [NUMBER]. 13 лютого 2008 року [PERSON], реалізовуючи умови злочинної змови, здійснюючи обман [PERSON], переконав її прибути у відділення №27 філії ВАТ КБ «Надра» ДРУ, яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 16/41, м. Першотравенська, Дніпропетровської область, де начальник даного відділення [PERSON], діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, виконуючи відведену їй роль в скоєнні злочину, будучи посадовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, заподіюючи шкоду правам і інтересам, що охороняються законом, [PERSON], що спричинило тяжкі наслідки, переконала [PERSON] підписати кредитний договір № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року та інші документи по видачі кредиту на придбання автомобіля [NUMBER], на суму 209 732 грн., тобто на суму повної вартості автомобіля, під його заставу і того ж дня, 13 лютого 2008 року, на підставі підписаного [PERSON] кредитного договору, кредитні грошові кошти були перераховані банком на рахунок ПП «Аеліта», як оплата за придбаний [PERSON] автомобіль. При цьому, [PERSON] і [PERSON], здійснюючи обман [PERSON], переконали її в тому, що підписання кредитного договору є формальністю і, що оплачувати платежі по кредиту буде ТОВ «Транссервіс-2004», в якому, нібито, працює [PERSON], достовірно знаючи, що вказана фірма до даної операції ніякого відношення не має і, що на підставі підписаного [PERSON] кредитного договору, зобов'язання по оплаті кредиту перед банком виникли безпосередньо у неї. Після цього, [PERSON], продовжуючи скоювати злочин, з метою створення видимості законності операції, використовуючи завідомо підроблені документи, знаходячись по вул. Горького в м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, передав [PERSON] підроблені квитанцію до прибуткового касового ордера ТОВ «Транссервіс-2004» № 589 від 11 лютого 2008 року про те, що даною фірмою, нібито, отримані від [PERSON] грошові кошти в сумі 177 800 грн., як оплату за автомобіль «Мітсубісі Аутлендер», а також угоду № 48 від 11 лютого 2008 року про переведення боргу перед ВАТ КБ «Надра» на ТОВ «Транссервіс-2004». Таким чином, [PERSON], діючи умисно, повторно, у складі організованої групи з [PERSON] і [PERSON], шляхом обману, здійснюючи пособництво в зловживанні посадовою особою своїм службовим становищем, що призвело до тяжких наслідків, а також здійснюючи підробку документів і використовуючи завідомо підроблені документи в період з грудня 2007 року по лютий 2008 року включно, заволодів грошовими коштами [PERSON] в сумі 34 000 доларів США, що в еквіваленті, відповідно до офіційного курсу НБУ на момент здійснення платежів, складає 171 700 грн., що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян на момент скоєння злочину, заподіявши потерпілій шкоду на вказану суму, тобто заволодів чужим майном в особливо великих розмірах». Також зазначеним вироком суду задоволено цивільний позов ПАТ КБ «Надра» та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на користь ПАТ КБ «Надра» по кредитному договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 766063/МБ який був укладений 13 лютого 2008 року між [PERSON] /позичальником/, [PERSON] /поручитель/ з однієї сторони та посадовою особою ВАТ КБ «Надра» /правонаступник ПАТ КБ «Надра»/ [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, 358 569 гривень 20 копійок шкоди спричиненої злочином. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, одна з яких передбачена частиною 3 цієї статті та полягає у тому, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу в тому числі, щодо наявності волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частина 1 статті 229 ЦК України передбачає, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Згідно з положеннями статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п.п.19,20 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Враховуючи, доведеність наявності умислу в діях посадової особи ВАТ КБ «Надра» Дніпропетровського РУ [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені ВАТ КБ «Надра» /правонаступник ПАТ КБ «Надра»/, при укладанні кредитного договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 766063/МБ від 13 лютого 2008 року на введення іншої сторони договору в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, що підтверджено вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2014 року, який набрав законної сили. Суд вбачає наявність підстав передбачених ст.230 ЦК України, для визнання цього правочину недійсним. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення обтяження на майно, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи, що обтяження майна у вигляді застави, а саме автомобіля марки «Мітсубісі Аутлендер» номер державної реєстрації АЕ 9292 ВВ, 2008 року випуску, застосовано на підставі розділу 3 кредитного договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 766063/МБ, суд вважає що визнання такого договору недійсним, має наслідком припинення обтяження на майно яке застосовано цим договором, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Частиною 3 ст.216 ЦК України передбачено, що законом можуть бути встановлені особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Так ст.1057-1 ЦК України передбачені особливі правові наслідки недійсності кредитного договору, які можуть бути застосовані судом за заявою сторони, враховуючи відсутність такої заяви судом відповідне питання не вирішується. На підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України з [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Надра» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1102,4 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved