Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що вона є власником вказаного житлового будинку, у якому зареєстрована, але з 2009 року фактично не проживає колишня невістка [PERSON] , у будинок не навідується, втратила з ним будь-який зв`язок, жодних витрат по утриманню спірного житла, оплаті комунальних послуг не несе, в будинку відсутні її особисті речі та документи, іншим житлом забезпечена, реєстрація місця проживання відповідачки у будинку обмежує права позивачки як власника. З покликанням на порушення своїх прав, просить позов задовольнити. Представник позивачки адвокат Мартин В.І. в суді позов підтримала, з мотивів, наведених у ньому, вказала, що відповідачка добровільно залишила спірний будинок понад 10 років тому, проживає в житловому будинку [ADDRESS] , про що сама підтвердила в судовому засіданні, просила позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання 23.11.2020 р. не з`явилась, у письмовому відзиві на позов та у судовому засіданні 18.12.2018 р. такий заперечила, вказала, що будинок перебуває в аварійному стані, в ньому ніхто не проживає, зняття її з реєстрації буде мати наслідком обмеження її прав, зокрема, щодо виплати пенсії, вважає, що заявлена позивачкою вимога зумовлена її особистими неприязними стосунками до відповідачки, оскільки позовну вимогу про визнання втратившим житловим приміщенням [PERSON] не ставить, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, у судовому засіданні 18.12.2018 р. підтвердив той факт, що його мати [PERSON] у спірному житловому будинку не проживає. Заслухавши представника позивачки, вивчивши відзив відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~383\~ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. Згідно зі\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. За положенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. За положеннями ст.\~405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із позовної заяви, копій рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2017 р., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 123858483 від 15.05.2018 р., будинкової книги, технічного паспорту, вбачається, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6, 7-8, 9-11, 12-15). Із довідки, виданої виконкомом Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області № 293 від 02.10.2018 р., відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 06.11.2018 р. та від 05.12.2018 р., вбачається, що у житловому будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16, 39-40). З позовної заяви, пояснень представника позивача у суді [PERSON] , актів обстеження фактичного місця проживання від 07.06.2019 р., складеного комісією Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області видно, що [PERSON] з 19.06.1997 року зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , який належав батькам її померлого у 2005 році чоловіка [PERSON] , однак, в ньому не живе без поважних причин з 2000 року, про що підписались свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 144). Власник відповідно до положень ст.\~319\~ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Оскільки, відповідачка вибула із належного [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрована, більше одного року без поважних причин у ньому не проживає, втратила будь-який зв`язок із спірним будинком, не бере участі в його утриманні, перешкод у користуванні житлом їй не чинили, будь-яких спроб для вселення в будинок вона не здійснювала, до компетентних органів або до суду з вимогами про захист порушеного права та вселення не зверталась, іншим житлом забезпечена, позивачка як власник будинку вправі вимагати визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а отже, суд приходить переконання про задоволення позову. Покликання відповідачки [PERSON] у суді та її представника адвоката Іленко Ю.Р. у відзиві на позовну заяву, зокрема, про те, що будинок перебуває в аварійному стані, а також про те, що у будинку зареєстрований третя особа [PERSON] , питання про визнання втратившим якого позивачка не ставить, інше, не спростовує позицію представника позивачки та на висновки суду не впливає. Крім того, суд, в порядку ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачки в користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved