Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівського області від 30.03.2016 року відповідача було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт; даним злочином позивачеві було заподіяно тілесні ушкодження у виді синця на обличчі та дві забійні рани на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров»я, на відновлення якого позивач витратив 1782.23 грн.; також, отримані тілесні ушкодження завдали позивачеві душевних страждань, тому [PERSON] оцінює заподіяну йому [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. і просить стягнути дану суму з відповідача разом з витратами на правову допомогу в розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач в судовому засіданні заявлений позивачем позов визнав частково, згоден повністю компенсувати позивачеві витрати на лікування та моральну шкоду в сумі 3000.00 грн., щодо витрат на правову допомогу, то вважає, що не повинен їх відшкодовувати взагалі. Заслухавши сторони, повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.03.2016 року [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. З вказаного вироку вбачається, що 15 лютого 2016 року близько 17-ї години [PERSON], перебуваючи в господарстві [PERSON], що розташоване в с.Варварівка, Бахмацького району Чернігівської області, по вул.Південній, 24, під час сварки з [PERSON], на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому два удари рукою в область обличчя, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі та дві забійні рани на обличчі, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоровя (а.с.2). Згідно з положеннями ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З урахуванням п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування шкоди. За змістом заявленого позову, цивільно-правовими наслідками скоєного [PERSON] злочину є заподіяння шкоди здоров»ю [PERSON], а також матеріальної та моральної шкоди. Між цими наслідками та діями відповідача наявний прямий причинний звязок. Згідно з положеннями ч.3 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом Відповідно до вимог ст.1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (доход), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно- курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Позивач посилається на те, що внаслідок вчиненого відповідачем злочину йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 1782.23 грн., яка полягає у понесених ним витратах на лікування, на підтвердження яких, позивач надає копії фіскальних чеків. Згідно з випискою-епікризом з історії хвороби № 2942, позивач [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні мікрохірургії ока КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» з 22.02.2016 року по 03.03.2016 року з приводу забою, відриву нижньої повіки від внутрішнього кута лівого ока (а.с. 3). Згідно з фіскальними чеками, оригінали яких містяться в матеріалах кримінального провадження №728/678/16-к у відношенні [PERSON] і які були оглянуті в судовому засіданні, позивач витратив на лікування 1782.23 грн. (а.с.4,5). Проте, суд вважає за необхідне виключити із витрат, пов»язаних з ушкодженням здоров»я позивача, витрати понесені на придбання зубної пасти «Лісний бальзам» в розмірі 21.30 грн., оскільки придбання вказаного засобу не зумовлено захворюванням, з приводу якого [PERSON] перебував на лікуванні в КЛПЗ «Чернігівська обласна лікарня» (фіскальний чек від 24.02.2016 року). З огляду на вищевикладене, суд визначає розмір матеріальних збитків в розмірі 1760.93 грн., які належним чином документально підтверджені фіскальними чеками (а.с.4.5) Окрім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, яка полягає в перенесенні душевних страждань внаслідок ушкодження здоров»я. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до слідуючого висновку. Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно із ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з роз'яснення Пленуму Верховного Суду України даних у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і, враховуючи обставини справи, які свідчать про бажання [PERSON] відшкодовувати завдану позивачеві матеріальну і частково моральну шкоду, ступінь вини відповідача, який під час розгляду кримінальної справи повністю її визнавав, доводи позивача та з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 3000.00 грн. Також, позивачем заявлена вимога про відшкодування витрат, понесених ним на правову допомогу в розмірі 300.00 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалюється рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Згідно з п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що позивач сплатив адвокату 300.00 грн. за складання позовної заяви, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №13 від 10.05.2016 року. Оскільки дані витрати належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, передбачений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. Оскільки вимоги позивача задоволені частково, то з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України та

Outcome: partial