Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

06.08.2019р. до Слов`янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей, мотивувала свої вимоги тим, що 24.09.2005 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із [PERSON] Вказала, що [PERSON] участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріально не допомагає з 2012 року, та з 2012 року ховається від примусового стягнення аліментів у Російській Федерації. З 2014 року неповнолітній діти мешкають з матір`ю в м. Подольськ Московської області. У зв`язку із тим, що діти постійно перебувають у місті з великою загазованістю, влітку, їм обов`язково треба оздоровитися. Так, як у матері у 2019 році народилась дитина, вона не може супроводжувати старших дітей на відпочинок і дала згоду [PERSON] супроводжувати неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із викладеним, просить суд, надати дозвіл на виїзд неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в супроводі бабусі [PERSON] з України в Російську Федерацію без згоди та супроводу батька [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.09.2009 року по справі № 2-5028-2009, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5). Вказане підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.10.2009 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 12.07.2012 року, [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис № 41 (а.с.7). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.01.2012 року, оголошено розшук [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2013року по справі № 2/243/312/2013, оголошено розшук [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9) З відповіді Слов`янського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 14.03.2019 року № АСВП-15155191/11309 слідує, що згідно матеріалів виконавчого провадження, за період сплати аліментів, а саме з 27.08.2009 року по 01.07.2019 року включно, заборгованість [PERSON] по аліментам складає 86 325,00 грн. (а.с.12). З ухвали Московського міського суду від 10.01.2019 року слідує, що в провадженні зазначеного суду перебуває клопотання [PERSON] про визнання та примусове виконання на території Російської Федерації рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.17). З довідки управління МВС Російської області від 25.04.2019 року слідує, що з 13.02.2019 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на території Російської Федерації (а.с.19). Відповідно до заяви, яка посвідчена нотаріусом Подільського нотаріального округу Московської області, зареєстрована в реєстрі за № 50/82-н/50-2019-5-118, [PERSON] надала дозвіл на виїзд неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , до України на період з 03.06.2019 року по 03.06.2020 року (а.с.20). Розглядаючи справу суд виходив з наступного чинного законодавства: Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 153 СК України ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Частиною ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно до ст. 13 «Загальної декларації прав людини», прийнятої і проголошеної резолюцією 217А (ІІІ) Генеральної асамблеї від 10 грудня 1948 року кожна людина має право свободи пересування і обрання собі місця проживання в межах кордонів кожної держави; кожна людина має право залишити будь-яку країну, включаючи також і власну, і повертатися до своєї країни. Відповідно до статті 10 «Конвенції про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної асамблеї від 20 листопада 1989 року, держави-сторони поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Як встановлено судом, позивач по справі є бабусею, а відповідач батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] , участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Позивач [PERSON] бажає тимчасово виїхати разом із неповнолітніми онуками за межі України, мати дітей надала письмову згоду на виїзд неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з бабусею за межі України, отримати на це офіційний дозвіл відповідача [PERSON] не можливо, так, як останній проживає у Російській Федерації, та ухиляється від сплати аліментів. Виїзд неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із бабусею [PERSON] тимчасово за межі України не буде суперечити суспільним інтересам держави та буде відповідати інтересам дитини, в тому числі і в плані їх безпеки. Таким чином, суд має усі підстави для задоволення позовних вимог. Позивач вимог про відшкодування понесених судових витрат не заявляє. На підставі наведеного,

Outcome: approved