Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

17 липня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона у шлюбі не перебувала, проте має від нього двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка [PERSON] діти знаходяться на повному її утриманні та потребують матеріальної допомоги, калорійного харчування, одягу та взуття. Відповідач [PERSON] допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто, тому позивачка [PERSON] змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 28 липня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмову заяву [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.14) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає у повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів за пред`явленим [PERSON] позовом не заперечує (а.с.13). Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що від спільних подружніх стосунків сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком записаний - [PERSON] , відповідач у справі (а.с.3), що відповідачем не оспорено. Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 02 липня 2016 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі мати зазначено « [PERSON] Малолітні діти проживають з позивачкою [PERSON] , що відповідачем [PERSON] не оспорюється. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Як вбачається зі змісту позовної заяви, на теперішній час між сторонами домовленості щодо утримання малолітніх дітей не досягнуто, тому позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст..ст.198,199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, визначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки як вбачається з наданого позивачкою свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданого 02 липня 2016 року виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області, відповідач по справі - [PERSON] у графі «батько» даного свідоцтва про народження дитини не вказаний, а батьком значиться « [PERSON] », який не є відповідачем у даній справі. Та враховуючи ті обставини, що на теперішній час юридично відповідач [PERSON] не є батько малолітньої [PERSON] , [INFO] , та інших документів на підтвердження батьківства відповідачем [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] позивачем суду не надано та в удовому засіданні не доведено, тому позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] повноліття задоволенню не підлягають з вищенаведених підстав. Разом з тим, враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, який на теперішній працює ТЦ «Наш край» на посаді вантажника, хронічними хворобами відповідач не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на теперішній час на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки даних на спростування цих обставин відповідачем суду не надано, та при цьому заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають, та суд вважає, що відповідач на теперішній час має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою [PERSON] розмірі, а саме в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до досягнення повноліття малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Та враховуючи ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання малолітнього сина [PERSON] сторони не дійшли, угоди про матеріальне забезпечення сина між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинився у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього [PERSON] та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне заявлений [PERSON] позов задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти лише на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 липня 2020 року та до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2020 року становить 840,80 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial