Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

26.07.2018 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просили його задовольнити. Позивач пояснила суду, що з часу розлучення з відповідачем, останній не цікавився сином [PERSON] та не сплачував аліментів, а лише після подачі позову до суду сплатив заборгованість по сплаті аліментів, проте вихованням сина не займається. Одночасно зазначила, що позбавлення батьківських прав буде перешкоджанням в майбутньому відповідачу звернутися до сина з позовом про стягнення аліментів. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, тому просив не позбавляти відповідача батьківських прав, що є крайнім заходом та одночасно винести попередження відповідачу. Представник третьої особи органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, думку представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 15.03.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України №3 в Постанові „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 60-62). Згідно довідки №242 від 20.06.2018 року, ліцею №15, в якому навчається [PERSON] зазначено, що батько хлопця не цікавиться навчанням та поведінкою сина, батьківські збори не відвідував. Згідно довідки від 27.06.2018 року. Виданої громадською організацією Чернігівський спортивний клуб «Рукопашний бій» який відвідує [PERSON] зазначено, що увесь час дитиною опікується мати [PERSON], спілкується з тренером, сплачує внески, батько жодного разу не цікавиться дитиною, не спілкувався з тренером, на змагання не їздив. У листі №01-10/694 від 04.07.2018 року, дитячої поліклініки №2, зазначено що при оглядах вдома та в поліклініці завжди присутня мати, дитина доглянута. Одночасно судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів відповідачем погашена в повному обсязі, а саме сплачені кошти на суму 59000 грн. 00 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання у висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо наявної заборгованості по сплаті аліментів на дитину є безпідставним. Згідно з норми ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому ухилення від виконання дитини є лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи те, що відповідач усвідомлює протиправність своєї негативної поведінки, намагається виправитися, сплатив заборгованість по сплаті аліментів, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed