Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

21.03.2019 р. позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2000 р.н., який продовжує навчання, та на утримання сина [PERSON] , 2011 р.н., в розмірі по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину. Вимоги позову мотивує тим, що сторони мають спільних синів, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач надає допомогу на утримання дітей нерегулярно та в невеликому розмірі. при цьому, син максим є студентом стаціонарної форми навчання та потребує значних матеріальних витрат. Враховуючи зазначена, позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. 25.03.2019 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та в порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання. 19.04.2019 р. до суду зі сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вказує на те, що він здійснює матеріальну допомогу на утримання дітей регулярно, в розмірі в залежності від життєвих обставин. Зазначає, що не заперечує свого обов`язку по утриманню дітей, проте вимоги позивача щодо стягнення з нього фактично, в загальному розмірі, 1/2 частини його доходу є надмірними. Просить суд стягнути з нього на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В поданій заяві вказує на те, що погоджується із обставинами викладеними у відзиві, та не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Від відповідача в судове засідання надійшла заява, у відповідності до якої просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.05.2007 р. Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Встановлено, що відповідач сплачує кошти на утримання дітей, проте не регулярно та не в сталих розмірах. Відповідно до довідки від 12.03.2019 р. №309 [PERSON] є студентом 1 курсу в Навчально-науковому інституті менеджменту та підприємства спеціальності «Економіка» Державного університету телекомунікацій, з фінансування за рахунок коштів державного бюджету, денної форми навчання. Термін навчання по 30.06.2022 р. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача, оскільки він позивачем не обґрунтований та не мотивований. До суду не надано доказів на підтвердження матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину. При цьому, судом враховано відзив, наданий відповідачем, а також заява позивача, в якій остання погоджується з обставинами, викладеними в ньому щодо розміру аліментів. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.03.2019 року і до досягнення [PERSON] 23-х років - в разі продовження навчання, а в подальшому в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved