Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 11 січня 1999 року вона уклала в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», розташованій за адресою: м. Южноукраїнськ Миколаївської області, проспект Леніна, 29, договір № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Оскільки даний договір не був посвідчений нотаріусом та вона не має можливості оформити належним чином право власності. На підставі вищевказаного договору нею було передано відповідачам 22000 гривень. Відповідачі в свою чергу передали їй ключі від квартири, в яку вона вселилася та на даний час проживає. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали та просили суд її задовольнити, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року не зареєстрований нотаріусом, а на біржі і він не є правовстановлюючим документом. Просять визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на квартиру за [PERSON]. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили. Про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлені через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр" № 52 (5426). Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ксерокопії договору № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, зареєстрованого в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н» 11.01.1999 року (а.с. 13), [PERSON] купила відповідно до даного договору трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст..ст. 57-58 Конституції України, ст. 5 чинного ЦК України та ст. 3 ЦК України в редакції 1963 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Як вбачається із матеріалів справи спірні відносини виникли у 1999 році, а, відповідно, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК України в редакції 1963 року. За ст. 153, главою 20 ЦК України в названій редакції та главою 54 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 чинного ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними для договорів купівлі-продажу будинку (квартири) є умови, що стосуються їх предмету та ціни, а форма, якої він за законом потребує, - повинна бути нотаріальна. Недотримання такої форми, відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), тягне за собою недійсність такого договору. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. В судовому засіданні позивачка та її представник, обґрунтовуючи позовні вимоги та підтверджуючи факт укладання позивачкою з відповідачами спірного договору, посилалися на ксерокопію письмового договору № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, який нібито був зареєстрований в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н». При перевірці судом оригіналу даного договору було встановлено, що оригінал договору містить відтиск печатки без зазначення назви підприємства, установи чи організації, якій належить печатка. Суд договір № 3 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 січня 1999 року, який був зареєстрований в Южноукраїнській філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість Н», про що свідчить бланк біржі, але на якому відсутня печатка, визнати письмовим доказом не може, так як відтиск печатки на вказаному договорі містить форму печатки, але не містить назви підприємства, установи чи організації, якій належить печатка. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed