Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Просив визнати недійсним договір оренди земельного паю між [PERSON], яка померла [INFO], і корпорацією «Украгротех» від 1 лютого 2006 р.; зобов'язати [PERSON] і [PERSON] надати йому у вигляді компенсації за самозахват протягом дев'яти років належного йому земельного паю площею 2,12 га, за сім років самозахвату: 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 і 2013 роки, в одноразове користування площу в 14, 84 га; стягнути з [PERSON] і [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 200 000 грн. за самозахват шахрайським методом і за їх кримінальні дії проти нього, щоб не повертати йому в нього вкрадене, які підлягають під статті Кримінального кодексу України: ст. 190 КК України «Шахрайство», ч. 1 ст.197-1 КК України «Самовільне заняття земельної ділянки», ст. 358 КК України «Підроблення документів», ст. 356 КК України «Самоправство», ст. 365 КК України «Перевищення влади або службових повноважень», ст. 366 КК України «Службове підроблення», ч. 3 ст. 206 КК України «Протидія законній господарській діяльності». Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтував тим, що у 2005 р. після смерті тітки [PERSON] він успадкував пай площею 2,12 га, який знаходиться на території Великосевастянівської сільської ради Христинівського району. На час смерті [PERSON] цим земельним паєм користувалась корпорація «Украгротех», яка розрахувалась з ним зерном за користування його земельним паєм за 2005 р. Протягом дев'яти років корпорація «Украгротех» продовжувала користуватись його земельним паєм. Він неодноразово звертався до директора Великосевастянівського відділення корпорації «Украгротех» [PERSON] для отримання плати за користуванням його паєм, проте [PERSON] відмовляв йому у зв'язку з відсутністю державного акта на землю на його ім'я. Спочатку він думав, що до самовільного захвату його земельного паю причетна корпорація «Украгротех», але потім зрозумів, що до цього причетні [PERSON] та [PERSON], генеральний директор корпорації «Украгротех». [PERSON], використовуючи своє службове становище, протягом дев'яти років з 2005 р. по 2013 р. здійсню\-вав самозахват його земельного паю, обкрадаючи його. І до сьо\-годнішнього дня разом з [PERSON] категорично відмовляється повернути йому вкрадене. У липні 2013 р. корпорацією «Украгротех»був наданий договір оренди земельного паю між [PERSON] і корпорацією «Украгротех». Цей договір по суті є підробленим і недійсним. Підпис [PERSON] на договорі є підробленим, підпис не засвідчений печаткою, договір не зареєстрований у Великосевастянівській сільській раді Христинівського району. На час складання цього договору, на 01.02.2005 р. [PERSON] було майже 84 роки, вона була важко хвора і їй вже було важко себе обходити, тим більше, що це вже була зима. Тому вона проживала у нього, зважаючи на її стан, біля неї постійно хтось знаходився. Незрозуміло звідти з'явився цей договір оренди землі, оскільки з часу отримання [PERSON] земельного паю і до її смерті [INFO] вона ні з ким не укладала договору оренди земельного паю, проживала весь час у нього і ніхто не приходив складати договір. Про підробку і відсутність договору оренди землі між корпорацією «Украгротех» і [PERSON] свідчить те, що у травні 2013 р. [PERSON] - зять [PERSON] і [PERSON] - батько [PERSON] звертались до генерального директора корпорації «Украгротех» [PERSON] з приводу недопущення самозахвату земельного паю [PERSON], який згідно із заповітом він отримав у спадщину, оскільки хотів земельний пай засівати сам. Підлеглі [PERSON] в присутності [PERSON], [PERSON] вказали, що договір між [PERSON] і корпорацією «Украгротех» не укладався. Договір оренди землі між [PERSON] та корпорацією «Украгротех» був зареєстрований 01.02.2006 р., тобто через 8 місяців після смерті [PERSON], і остання не могла здійснити державну реєстрацію договору. За 2005 р. [PERSON] видав йому орендну плату зерном за користування отриманим ним в спадок земельним паєм [PERSON], в 2012 р. по вказівці [PERSON] він також отримав орендну плату зерном за один рік, тому претензії він має не до дев'яти років самозахвату його земельного паю, а лише до семи років: 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 і 2013 роки. Представником відповідачів [PERSON] був поданий до суду відзив на позов, в якому вона просила залишити позов без задоволення. Вимога позову про визнання недійсним договору оренди земельного паю від 01.02.2006 р. суперечить приєднаній до справи копії договору оренди землі від 01.02.2005 р., зі змісту якої вбачається, що предметом договору оренди є земельна ділянка, а не земельний пай. Пред'явлена позовна заява не містить фактичних обставин, з яких вбачалось би, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] порушили право, що належить позивачу. 05.07.2012 р. позивач та спадкоємець орендодавця за договором від 01.02.2005 р. [PERSON] передав успадковану земельну ділянку у володіння і користування корпорації «Украгротех». Оскільки дія оспорюваного договору оренди землі від 01.02.2005 р. припинена, то зобов'язання за ним припинились, отже визнати його недійсним неможливо, оскільки предмет спору припинив своє існування. Вимога позивача про зобов'язання [PERSON] і [PERSON] надати [PERSON] у вигляді компенсації за самозахват в одноразове користування площу в 14,84 га перебуває поза межами правового поля і задоволенню не підлягає. Аналогічно необгрунтованою є заявлена вимога про стягнення на користь [PERSON] 200 000 грн. моральної шкоди. У своєму позові [PERSON] не доводить усіх елементів цивільно-правової відповідальності, не визначає характер та обсяг моральної шкоди, не надає відповідного обгрунтування, не вмотивовує, у чому саме полягає винна дія або бездіяльність заподіювана шкоди в особі відповідачів та причинний зв'язок між їх протиправними діяннями і негативними наслідками, що мали місце у житті позивача внаслідок таких дій або бездіяльності. Ідентичного змісту позовні вимоги уже були предметом судового розгляду у справі №706/307/13-ц за позовом [PERSON] до корпорації «Украгротех», Великосевастянівської сільської ради Христинівського району. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак його інтереси у суді представляв [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, однак їх інтереси у суді представляла адвокат [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON] Заслухавши вступне слово учасників справи,дослідивши письмові докази: копії договору оренди землі від 01.02.2005 р. між [PERSON] і корпорацією «Украгротех», заповіту та свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO], заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від 07.11.2005 р., свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.04.2014 р. на ім'я [PERSON], договору оренди землі від 05.07.2012 р. між [PERSON] та корпорацією «Украгротех», рішення Христинівського районного суду від 06.09.2016 р. у справі № 706/307/13-ц за позовом [PERSON] до корпорації «Украгротех», Великосевастянівської сільської ради Христинівського району про визнання недійсним договору оренди землі, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвал апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2016 р. та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 р. у справі за вказаним позовом, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 043391, виданого Великосевастянівською сільською радою Христинівського району 24.12.2003 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 340, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,12 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Великосевастянівської сільської ради Христинівського району. Згідно із договором оренди землі від 01.02.2005 р., укладеним між [PERSON] та корпорацією «Украгротех», вказана вище земельна ділянка була передана в оренду корпорації «Украгротех» строком на 5 років. Договір зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.02.2006 р. за № 040679500087, що стверджується копією договору оренди землі. [INFO] [PERSON] померла, залишивши заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON], що стверджується копією заповіту. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяву про це до нотаріуса, що стверджується копією заяви [PERSON] до нотаріуса. Право на отримання орендної плати за договором від 01.02.2005 р. перейшло до позивача [PERSON] у порядку спадкування та належить йому з часу відкриття спадщини, тобто з [INFO], оскільки за змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця або оголошення його померлим (ч.2 ст. 1220 ЦК України). У позовній вимозі про визнання договору оренди землі недійсним необхідно відмовити з таких підстав. У позовній заяві вказується, що [PERSON] договір оренди землі не підписувала. Однак, доказів на підтвердження цієї обставини позивачем [PERSON] суду надано не було. А згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як підстава для визнання договору недійсним позивач [PERSON] також вказував на те, що підпис [PERSON] не засвідчений печаткою, однак, підпис фізичної особи у договорі і не повинен засвідчуватись печаткою, така вимога чинним законодавством не передбачена. Як підстава для визнання договору недійсним позивач [PERSON] також вказував на те, що договір не зареєстрований у сільській раді, у той же час в Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» договір був зареєстрований 01.02.2006 р., тобто вже після смерті [PERSON] Однак, на час вчинення договору повноваження щодо його державної реєстрації мав саме Христинівський районний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», оскільки відповідно до п. 1 Указу Президента України від 17.02.2003 р. № 134/2003 «Про заходи щодо створення Єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» на Державний комітет України по земельних ресурсах були покладенні функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру. На час вчинення договору документи щодо реєстрації договору мала право подавати одна із сторін договору (заявник). Відповідно до п.40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (що фактично сталось внаслідок смерті [PERSON]) не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-XIV «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом. У період дії цього Закону, а саме з 1 січня 2004 р., набрав чинності Цивільний кодекс України, ст. 182 якого передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Закон України від 1 липня 2004 р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (набрав чинності 3 серпня 2004 р.) у ст. 3 передбачав, що речові права на нерухоме майно, їх обтяження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, установленому цим Законом. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 р. № 134/2003 „Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який у силу ст. 105 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. В даному випадку договір оренди землі від 1 лютого 2005 р. був зареєстрований Христинівським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 р. у справі № 6-162ц13. Договір оренди землі від 1 лютого 2005 р. укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, волевиявлення [PERSON] було спрямоване на укладення договору оренди землі, про що свідчить підписання нею договору оренди (що не є спростованим) з усіма його істотними умовами і актом передачі, за життя договір оренди землі не оспорювала, порядок реєстрації в органах земельних ресурсів не порушений. Та обставина, що договір оренди землі був зареєстрованим після смерті орендодавця сама по собі не є безумовною підставою для визнання договору недійсним. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання договору недійсним, суд також враховує, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не є стороною договору оренди землі, який є предметом позову, а дія цього договору припинена у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, і на даний час земельна ділянка, яка є предметом договору, передана [PERSON] в оренду корпорації «Украгротех» відповідно до договору оренди землі від 05.07.2012 р., копія якого наявна у матеріалах справи. Позовна вимога про зобов'язання [PERSON] і [PERSON] надати позивачу [PERSON] у вигляді компенсації за самозахват протягом дев'яти років належного йому земельного паю площею 2,12 га, за сім років самозахвату: 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 і 2013 роки, в одноразове користування площу в 14, 84 га не підлягає задоволенню, оскільки не передбачена чинним законодавством як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, вона є необґрунтованою, твердження щодо самозахвату [PERSON] та [PERSON] земельного паю позивача [PERSON] не підтверджується жодним доказом, в тому числі вироком суду, який би набрав законну силу. Позовна вимога простягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди в сумі 200000 грн. за самозахват шахрайським методом і за їх кримінальні дії проти нього також не підлягає задоволенню, оскільки вона є необґрунтованою та не підтверджується жодним доказом, в тому числі вироком суду, який би набрав законну силу. Аналогічні позовні вимоги [PERSON], лише до відповідачів корпорації «Украгротех» та Великосевастянівської сільської ради Христинівського району, вже були предметом судового розгляду у справі № 706/307/13-ц. Рішенням Христинівського районного суду від 06.09.2016 р. у вказаній справі, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2016 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 р., у задоволенні позову було відмовлено повністю. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed