Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2015 року між ним та відповідачкою було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу належної останній на праві власності 788/1000 частин автозаправної станції з відповідною частиною господарських споруд - насосної - операторської (літ.А), загальною площею 15,10кв.м.; складу (літ.Б), площею 36,00кв.м.; складу (літ.В), площею 12,70кв.м.; колонки № 1-111; ємкості № ІУ-ХІІ; огорожі №1-2, що знаходяться в [ADDRESS]. Того ж дня він передав [PERSON] грошову суму в розмірі 3500 доларів США за предмет купівлі-продажу та зобов'язався додати ще 700 доларів США після оформлення всієї документації для переписки на моє ім'я придбаної автозаправної станції. На підтвердження цих обставин була складена письмова розписка і [PERSON] було надано на моє ім'я довіреність терміном на один рік, згідно якої він мав право отримувати всі необхідні документи щодо автозаправної станції з відповідною частиною господарських споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. Отже, між ним та [PERSON] фактично було досягнуто усіх істотних умов щодо укладення договору купівлі-продажу (предмету, ціни, порядку передачі майна, тощо), однак через відсутність всієї документації для переоформлення договір не був оформлений нотаріально. На даний час він готовий нотаріально оформити договір купівлі-продажу, про що.повідомив [PERSON], однак остання відмовляється з'являтися до нотаріальної контори для укладення договору, посилаючись на незадовільний стан здоров'я та брак часу, що змушує його звертатись із даним позовом до суду. Посилаючись на ст.ст. 220, 328, 392, 629, 655 ЦК України, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 788/1000 частин автозаправної станції з відповідною частиною господарських споруд, що знаходяться в [ADDRESS], що був укладений 21.12.2015 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] подав письмову заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] позов визнала, наслідки визнання їй відомі та зрозумілі, що вбачається із змісту поданої нею письмової заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, у зв'язку з чим, за переконанням суду , будь-які дії третіх осіб, що обмежують повноту використання власником наданих йому законом повноважень володіння, користування і розпорядження приналежним йому майном є неправомірними . При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей. Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв"зку з визнанням заявлених вимог відповідачем, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Враховуючи наведене, ст.ст. 220, 319, 321, 328, 392, 629, 655 ЦК України,

Outcome: approved