Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 29 липня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Вважає, що подальше життя та продовження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 29 липня 2011 року Головною Ратушею [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява від його представника [PERSON] про розгляд справи без участі позивача, в якій він зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов визнає, просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] Головною Ратушею [PERSON] М було зареєстровано шлюб в муніципалітеті Морс, Данія, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.3-5). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Останнім часом сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № II «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що відповідно до ст. 104 СК ( 2947-14 ) шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС). У п. 10 вищезазначеної Постанови зазначено, що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, шо мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між сторонами - розірвати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved