overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. 13 лютого 2014 року позов [PERSON] в частині стягнення аліментів був задоволений, а в частині розірвання шлюбу сторонам був наданий строк на примирення, однак сторони не примирилися. В позовній заяві позивач зазначила, що 06 листопада 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в Порічанській сільській раді Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 06. Від спільного життя народилися діти: дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різниці в поглядах на життя. Шлюбні відносини припинили, стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву якою просить справу слухати в її відсутність, позов підтримала , просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву якою просить справу слухати в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі з 06 листопада 2001 року, але шлюбні відносини припинили у зв'язку з непорозуміннями, підстав для примирення суд не вбачає, сім'я розпалася остаточно. Стосунки відновлювати не збираються, любов та повага між ними відсутні. Шлюб розривають вперше. Суд приходить до висновку, що збереження сім'ї є неможливим. Згідно ст.112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюб, якщо буде встановлено та з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них". Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

19 грудня 2013 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для утримання дитини, яка проживає разом з нею і яка потребують постійного догляду та матеріальних витрат. В судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобов'язані його утримувати. Враховуючи вище зазначене, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти для утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1 000,00 щомісячно до досягнення ним повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін, враховує те, що відповідач визнав позовні вимоги і не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров»я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина. Також, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі, який встановлюються ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

19 грудня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 467. Від цього шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні і з якою вона буде проживати й після розірвання шлюбу. Позивачка обґрунтовує свою заяву тим, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характерами та звичками люди через що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, свідком яких нерідко стає їх дитина. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. На даний час спір про майно у сторін відсутній. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява, в якій вона підтримує позов і просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, а тому суд може розглянути справу у відсутності особи, яка не з'явилась. Оскільки належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не явився, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а від відповідача заперечень проти його розірвання, до суду не надійшло, що свідчить про те, що їх сім'я розпалася і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не виявила бажання змінювати своє теперішнє прізвище. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

19 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з"явилася, в заяві, яку направила до суду позов підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі. Зазначив, що 07 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу народилась дитина: [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сім`ї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій позов визнав повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 07 лютого 2015 року перебувають у шлюбі. ( а.с. 7 ) У сторін є дитина: [PERSON] ( а с. 8 ) Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки доходу відповідача на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що чоловік за роздільного проживання утримання дітям не надає. Забезпеченням їх потреб слугує отримувана нею пенсія по інвалідності 3 групи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №30 від 27 квітня 1996 року в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області (а.с.5) та є батьками двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується записами у свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданому 25 квітня 1998 року за актовим записом №54, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану Снігурівського району Миколаївської області, та [PERSON], [INFO], свідоцтво про її народження серії [NUMBER] видане 23 лютого 2001 року за актовим записом №21 у книзі реєстрації народжень Відділу реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.6-7). Діти проживають з матір'ю в [ADDRESS] за довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області за №27518 від 19 жовтня 2015 року. Позивачка ствердила про не виконання відповідачем обов'язку утримання дітей. Вказані обставини відповідач визнав. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дітей, їх матеріальне становище за надання утримання лише матір'ю, відсутність у них власного майна, положення відповідача, який працевлаштований та має стабільний заробіток, відсутність інших утриманців і задовільний стан здоров"я. Судом не встановлені обставини, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/3 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 23 вересня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO]; доньок [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], 04 червня 2012 року. Діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомоги на їх утримання. Просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача у відповідності до ст.ст.224-226 ЦПК України у порядку заочного розгляду. Дослідив \~докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Як вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.5-8) сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ФП №№009883, 023789, 055789, 165289. Подружжя припинило сімейні стосунки і проживають на теперішній час окремо, а діти проживають з позивачкою за адресою: вул.Комсомольська, 21, с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою виконкому Новопетрівської сільської ради від 12 жовтня 2015 року (а.с.9). Як пояснила позивачка, відповідач мешкає у с.Куйбишеве Снігурівського району Миколаївської області з іншою жінкою, є працездатним, аліменти на утримання інших дітей не сплачує, а тому взмозі надавати дітям матеріальну допомогу у заявленому позивачкою\~ розмірі. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивачки грунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду заяви і підлягають до задоволення, так як відповідач не надає допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 487грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

19 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1967 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.10.2016 р. о 00 год. 24 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника та прокурор підтримав вимоги, адвокат - заперечували проти задоволення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.10.2016 р. о 00 год. 24 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора Агресивна, агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Грубить, кричить, дереться. Погляд блукаючий. Не критична. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа пояснила, що у неї виникле лайка зі своєю донькою після якої її донька викликала лікарню. Погіршення стану здоров'я не відбувалося, почуває себе добро. В момент надання пояснень, [PERSON] не виявляв явної неадекватності, поводив себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] що вона є агресивною та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

19 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.10.2016р. о 17 год. 48 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.10.2016р. о 17 год. 48 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, кричить, кудись намагається іти. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, позовні вимоги мотивуючи тим, що з 16.09.2000 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому звернувся з позовом про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітню дитину у розмір 1/2 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. У заяві зазначила, що просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю. Позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2000 року та 04.11.2016 року на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 15.11.2016 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області 15.06.2009 року, батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Мріуполя Донецької області 16.06.2001 року, батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки від 19.10.2016 року, виданої ККП "УК"Западна" [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та має склад сімї донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved