Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

27.10.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 03.12.2019 року Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №28642/2019. Згідно із п.1 Кредитного договору, банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені цим Договором. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, банк видав відповідачу кредит в сумі 1 398 215,50 грн. на строк до 02.12.2024 року. Згідно із п.2.5 Кредитного договору, банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п.3.3 Кредитного договору, на момент укладання договору, сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки в розмірі 11,49% річних та завершується 31.12.2021 року. Для виконання зобов`язань за Кредитним договором №28642/2019 від 03.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] 03.12.2019 року було укладено Договір застави майнових прав №28642/2019/1. Предметом застави є майнові права заставодавця на отримання транспортного засобу автомобіль марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 2019 за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №паса-0001/337 від 03.12.2019 року, укладеного між заставодавцем і ТОВ «BiДі Паур». Відповідно до п.1.3 Договору застави майнових прав, вартість майнових прав, що є предметом застави визначається сторонами в сумі 1 598 572,40 грн. Відповідно до п.5.2 договору застави майнових прав, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечити цією заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тобто порушив умови кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №28642/2019 від 03.12.2019 року станом на 21.09.2020 року заборгованість відповідача перед АТ «Кредобанк» становить 808 448,18 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 757 065,58 грн., заборгованості за відсотками - 51 382,60 грн. Тому, просив стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором №28642/2019 від 03.12.2019 року у розмірі 808 448,18 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 12 126,72 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 80 844,81 грн. 14.12.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 27.01.2021 року представник позивача, Акціонерне товариство «Кредобанк», Павленко С.В. , подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що 04.12.2020 року було здійснено ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-страхування» виплату страхового відшкодування шляхом перерахування АТ «Кредобанк» на рахунок [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 592 441,24 грн. за заставний транспортний засіб: автомобіль марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 2019 за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №паса-0001/337 від 03.12.2019 року, який за наданою інформацією у повідомленні ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-страхування» від 16.11.2020 року вих. №15/04/8.01/2373.20 до АТ «Кредобанк» про настання страхового випадку щодо заставного транспортного засобу позичальника, де АТ «Кредобанк» є вигодонабувачем, та вказано про виплату страхового відшкодування. Відповідно, сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №28642/2019 від 03.12.2019 року із врахуванням сплаченого страхового відшкодування стала станом на 05.01.2021 року у розмірі 252 506,47 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 237 955,13 грн., заборгованості за відсотками - 2 424,62 грн., понесені банком судові витрати - 12 126,72 грн., тому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором №28642/2019 від 03.12.2019 року у розмірі 252 506,47 грн. та повернути АТ «Кредобанк» різницю сплаченого судового збору у розмірі 8 339,12 грн. 09.03.2021 року судом постановлено ухвалу, про прийняття до розгляду заяви Акціонерного товариства «Кредобанк», про зменшення позовних вимог у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, та повернуто Акціонерному товариству «Кредобанк» різницю сплаченої суми судового збору в розмірі 8339,12 грн., згідно меморіального ордера №52069577 від 29.09.2020 року. 09.03.2021 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, 13.05.2021 року до суду подано клопотання представника позивача, за довіреністю у справі - Павленка Сергія Валерійовича , про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 03.12.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №28642/2019 (а.с.10-12), відповідно до п.2.1 Банк видав відповідачу кредит в сумі 1 398 215,50 грн. на строк до 02.12.2024 року. Як вбачається з даного кредитного договору №28642/2019 (а.с.10), кредит виданий на цілі: для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 2019, укладеного між позичальником та ТОВ «ВіДіПауер». Згідно із п.2.5 Кредитного договору, банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п.3.3 Кредитного договору, на момент укладання договору, сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки в розмірі 11,49% річних та завершується 31.12.2021 року. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з меморіального ордера №70025547 від 04.12.2019 року (а.с.40), АТ «Кредобанк» надав [PERSON] кредит в розмірі 1 398 215,50 грн. відповідно до кредитного договору №28642/2019 від 03.12.2019 року на купівлю автомобіля марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , 2019 року випуску. Судом встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №28642/2019 від 03.12.2019 року (а.с.14), 03.12.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір застави майнових прав №28642/2019/1, предметом застави є майнові права заставодавця на отримання транспортного засобу автомобіль марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 2019 за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №паса-0001/337 від 03.12.2019 року, укладеного між заставодавцем і ТОВ «BiДі Паур». Відповідно до п.1.3 Договору застави майнових прав, вартість майнових прав, що є предметом застави визначається сторонами в сумі 1 598 572,40 грн. Відповідно до п.5.2 договору застави майнових прав, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпечити цією заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно із статтею 1 Закону України «Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду . До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з довідки про рух коштів по рахунку (а.с.41-43), 04.12.2020 року ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування АТ «Кредобанк» на рахунок [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 592 441,24 грн. за заставний транспортний засіб: автомобіль марки LAND ROVER, модель - LAND ROVERVELAR, номер шасі [NUMBER] , рік випуску 2019 за Договором купівлі-продажу транспортного засобу №паса-0001/337 від 03.12.2019 року, який за наданою інформацією у повідомленні ТДВ «Страхова компанія «ВіДі-страхування» від 16.11.2020 року вих. №15/04/8.01/2373.20 до АТ «Кредобанк» про настання страхового випадку щодо заставного транспортного засобу позичальника, де АТ «Кредобанк» є вигодонабувачем, та вказано про виплату страхового відшкодування. З наданого позивачем розрахунку (а.с.39), вбачається, що заборгованість за договором станом на 05.01.2021 року становить 240 379 грн. 75 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 237 955,13 грн. та заборгованість за відсотками - 2 424,62 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав його і отримав кредит, однак умови договору порушив. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив на позов та докази щодо спростування доводів позивача до суду не подав, отже не заперечує проти заявлених позовних вимог. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 240 379,75 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 3 787 грн. 60 коп.

Outcome: approved