Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

05.05.2014р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 100 000 грн. основного боргу за договором позики, 1000 грн. судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що 05.08.2012р. він позичив відповідачу 100 000 грн., які той зобов'язувався повертати рівними частинами по 1 500 грн. Відповідач позики не повернув, добровільно повернути борг відмовляється, хоча 27.03.2014 р. останньому скеровувалась претензія про стягнення заборгованості. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції, оголошенням в газеті «Високий замок» № 32 від 27-29.06.2014р., а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони 05.08.2012р. уклали договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] у власність кошти в сумі 100 000 грн., а [PERSON] зобов'язувався повертати позивачу вказану суму позики рівними частинами по 1 500 грн. без зазначення терміну повернення. Даний договір оформлений письмово розпискою відповідача, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. ( а. с. 30, копія а. с. 4) 27.03.2014р. на адресу відповідача скеровувалась претензія про стягнення заборгованості цінним листом, однак дана вимога відповідачем проігнорована, жодних коштів у погашення позики відповідач не повернув. Зустрічей та розмов з позивачем уникає. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач за договором позики зобов'язувався повернути позивачу позику в сумі 100 000 грн. рівними частинами по 1 500 грн.. Відповідач свого зобов'язання не виконує, позики не повернув, претензію про стягнення заборгованості від 27.03.2014р. проігнорував. Відтак заборгованість за договором позики в сумі 100 000 грн. з відповідача підлягає стягненню в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача також підлягають стягненню в користь позивача 1000 грн. судового збору.

Outcome: approved