Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14.11.2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що 19.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час донька проживає разом з матір`ю, яка самостійно займається її вихованням, витрачає кошти на її повноцінне харчування, навчання оздоровлення, одяг, відвідування гуртків, на купівлю ліків у разі необхідності. Відповідач допомогу не надає. Зважаючи на такі обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) батька дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також, посилаючись на те, що шлюб між сторонами розірвано 19.12.2016, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки за попередній період - з 19.12.2016 року, оскільки після розірвання шлюбу відповідач участі в утриманні дитини не приймав. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 14 листопада 2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1047, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.03.2014 (а.с.6). Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року ( а.с.9-10). Дитина проживає разом з матір"ю, що дає підстави ініціювати питання про участь батька в утриманні дитини. За твердженнями позивачки, батько дитини на утримання дитини кошти в добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходів відповідача. Такий розмір є справедливим та достатнім для забезпечення інтересів дитини, а відтак, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у такому розмірі. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак аліменти підлягають стягненню на користь позивачки з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18.10.2018 р. При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів за минулий період з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів про те, що позивачка зверталася до відповідача з вимогою надавати кошти на утримання дочки, а відповідач ухилявся від сплати аліментів після розірвання шлюбу, тобто після 19.12.2016 року, підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий період не вбачається. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) батька дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial