Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В жовтні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Соснівського ГТУЮ Черкаської області про визнання батьківства. В позові позивачі вказують, що 30.11.2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] у Черкаському міському відділі РАЦС м.Черкаси Черкаського МУЮ, актовий запис № 2079. Також, у позові вказано, що 22.05.2008 року позивач [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якого записаний відповідач [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06.10.2011 року вказаний шлюб був розірваний. Позивачі зазначають, що з травня 2007 року вони стали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу. 05.02.2013 року у них народилася дочка [PERSON]. 21.05.2013 року позивачі офіційно зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Маслівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 1. На підставі вищевикладеного, позивачі звернулися до суду та просять суд: «… Визнати мене, [PERSON], [INFO], зареєстрованого [INFO] (бувша Гайдара) буд.9/1 кв. 98, мешканця [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого матірю [PERSON], [INFO] Зобовязати Соснівський відділ РАЦС Черкаського міського управління юстиції м.Черкаси, внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] за № 829 від 16 липня 2008 року відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON]…». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав вимоги позову, посилаючись на обставини, що в ньому викладені. Він вказував, що не дивлячись на те, що у той період часу, його теперішня дружина [PERSON] перебувала в офіційному шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON], вони з [PERSON] проживали спільно як сімя, та у них народився син. Однак, коли дружина ходила реєструвати сина, то її належним чином не розяснили специфіку реєстрації, з урахуванням фактичних обставин, і реєстрацію провели вказавши батьком дитини чоловіка, з яким [PERSON], на той період часу, перебувала в зареєстрованому шлюбі. Він вказував, що на момент народження дитини він знав, що це був його син, однак оскільки вони проживають в сільській місцевості, заготовляють молоко, то у них не було можливості раніше звернутися до суду з позовом. Позивач також зауважив, що в даний період часу вони офіційно оформили стосунки з [PERSON] і від спільного проживання у них народилася донька, яка часто хворіє. Він вважає, що наявність такої невизначеності, в послідуючому обмежить права його сина у порівнянні з донькою при оформленні спадкових прав. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що дійсно вони з [PERSON] фактично проживали разом, коли вона ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В судовому засіданні вона підтвердила, що [PERSON] є біологічним батьком її сина і їм обом було про це відомо в момент народження сина і в момент його реєстрації в органах РАЦС. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи,- в судове засідання не зявився. При цьому, відповідач на адресу суду надіслав заяву, про розгляд справи у його відсутність, він вказував, що проти задоволення позову він не заперечує. Від представника третьої особи Соснівського районного у місті Черкаси відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції надійшов лист вх..№ 12757 від 21.05.2018р. щодо розгляду цивільної справи за їх відсутності. Крім того, представником третьої особи ( за підписом начальника відділу ДРАЦС) на адресу суду було надіслано лист за вх..№ 22953, в якому він вказує, що згідно ст.. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Тобто реєстрація народження [PERSON] була проведена без порушення чинного законодавства. Також, у листі вказано, що відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У листі зазначено, що, Соснівський районний у місті Черкаси відділ державно геєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції не уповноважений визначати батька дитини, тому не може виступати зацікавленою особою в даній цивільній справі. Суд, вислухавши пояснення позивачів, врахувавши процесуальну позицію відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, - приходить до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 073399, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 16.07.2008 року, актовий запис №829 від 16.07.2008 року, [PERSON], народився 22 травня 2008 року, його батьком вказаний [PERSON], матірю [PERSON]. (а.с.9). 06 жовтня 2011 року заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ( а.с.10). 05 лютого 2013 року у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 168001, виданого виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Шполянського району Черкаської області 04.03.2013 року, актовий запис № 2 (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-СР № 096808, виданого виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №1 від 21.05.2013 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб 21.05.2013 року ([PERSON] було присвоєно прізвище «Грінченко») ( а.с.7). У довідці про склад сімї № 95, що видана 25.09.2017 року виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, вказано, що по вул. Шолохова, 7 с.Маслове Шполянського району Черкаської області проживають: [PERSON] ( заявник), [INFO], [PERSON] (чоловік), [INFO], [PERSON] ( син), [INFO] та [PERSON] ( донька), [INFO]. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документу закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ст.136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (стаття 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір"ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК),- шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК),- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частини1 статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак, одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Специфікою таких справ є те, що батьківство чоловіка матері дитини презюмується, а тому він не зобовязаний доводити своє батьківство. Таким чином тягар доведення свого батьківства, тобто спростування презумпції шлюбного батьківства, лежить на позивачеві. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано про те, що відповідно до статей 213; 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У відповідності до вимог п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Таким чином, для визнання судом батьківства позивачем на підставі належних і допустимих доказів, одержаних у встановленому законом порядку, необхідно довести наявність певних обставин - кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. Допускаються будь-які докази, які, як вказує норма матеріального права, засвідчують походження дитини від певної особи. При цьому, згідно із ч. 2 статті 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Порядок визнання батьківства встановлений двома статтями Сімейного кодексу України - 128 та 129, при цьому, підстави для визнання батьківства зазначені у ч. 2 ст. 128 СК України, які також розповсюджуються на вимоги про визнання батьківства, які можуть бути заявлені відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України. Положення частини 2 статті 129 СК України про визначення строку, протягом якого особа може звернутися до суду із вимогою про визнання батьківства, розповсюджуються і на вимоги про визнання батьківства, які заявляються на підставі статті 128 СК України. При цьому у частині 2 статті 129 СК України не зазначено, що вона стосується тільки вимог, зазначених у частині 1 даної статті, а підстави для визнання батьківства визначені тільки у статті 128 СК України, тобто вказані норми є пов'язаними між собою. Позовна давність у один рік з моменту коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство, встановлена законодавцем, як до вимог про визнання батьківства у порядку ст. 129, так і у порядку, встановленому ст. 128 СК України. При цьому, оскільки нормами СК України не передбачено, що позовна давність застосовується тільки за заявою відповідача, то суди, розглядаючи спір про визнання батьківства, повинні перевірити дотримання позивачем строку позовної давності при зверненні позивача до суду. Зазначене викладене в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.02.2016р. ( справа № 6-31241ск15). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі не зазначили причини, з яких позов поданий ними з пропуском позовної давності, а також не ставили питання про його поновлення. При цьому, в своїх поясненнях в суді вони вказували, що на момент народження сина їм обом було відомо, що його біологічним батьком є [PERSON] і з яким [PERSON] спільно проживала, перебуваючи в шлюбі з іншим чоловіком. На позивачів покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивачі не довели тих обставин, на які вони посилаються в своїй позовній заяві, зважаючи на те, що позивачами пропущено строк позовної давності та вони не ставили питання про його поновлення - позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 4,5, 11, 12, 77, 141, 200, 206, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

Outcome: dismissed