Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського строкового вкладу (депозиту). В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, яку просить задоволити та постановити рішення, яким стягнути з відповідача- ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в її користь 125 100 грн. банківського строкового вкладу (депозит) та відсотків нарахованих на вклад, а також витрати на правову допомогу. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією, про що свідчать поштові повідомлення, які зберігаються в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. А тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України /постановляє заочне рішення/. Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 06.05.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі начальника відділення №84 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Мацигіна В Б., що діяв на підставі Положення про відділення та довіреності №9136 від 10.11.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівської міського нотаріального округу Якимів Н.Б., з однієї сторони, і позивачем по справі [PERSON], з іншої сторони, був укладений Договір №300131/47024/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в національній валюті. Згідно п.1.1 вищезгаданого договору позивачкою було внесено, а банком прийнято грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок [NUMBER] в сумі 100 000 грн.- Вклад на строк з 06.05.2014 року по 11.05.2015 року, на обумовлені п.п. 1.1.1.-1.1.13 договору строки. Згідно п.1.2 за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.п.1.1 цього договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 25.10% річних. Пунктом 4.1 договору передбачено, що після закінчення будь-якого із строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 цього договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим договором, кошти з депозитного рахунку [NUMBER] повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. Судом доведено також, що після закінчення строку дії зазначеного договору 11.05.2015 року ні вклад, ні нараховані на вклад відсотки, позивачу по справі [PERSON] повернуті не були, а тому 24.04.2015 року вона звернулася в банк з письмовою заявою про повернення в повному обсязі грошових коштів в зв'язку з закінченням терміну дії депозитного договору №300131/47024/370-14 в розмірі 100 000 грн. вкладу і нарахованих відсотків та депозитного договору в розмірі за ставкою 25.10% річних. Однак, вказані кошти після закінчення дії зазначеного договору не були видані позивачу по справі, а тому остання змушена була звернутися до суду із позовом. За змістом ст. З ЦПК України усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад), а ч.2 зазначеної статті вказує, що банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу," або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з пояснень позивача, що на її особовому рахунку [NUMBER] від 06.05.2014 року 25 100 грн. відсотків нарахованих на вклад за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» у сумі 100 000 грн. Отже, відповідачем по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не виконуються зобов'язання щодо повернення позивачу [PERSON] готівкових коштів в сумі 100 000 грн. вкладу, а також 25 100 грн., які знаходяться на рахунку відкритому у відділені №84 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Дані обставини ствердила в судовому засіданні позивач по справі, а також не спростовані відповідачем по справі- ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та, оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст.ст.526, 625 п. 1,1058, 1060, 1066 ЦК України,

Outcome: approved