Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

25.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] в місті Фастові Київської області. За вказаною адресою зареєстрований її син, відповідач по справі, однак з червня 2016 року у будинку не проживає. Витрат по утриманню вказаного будинку не здійснює, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його не проживання не існує. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до судового розгляду з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримала та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] в місті Фастові Київської області, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач повторно не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі є власником будинку [ADDRESS] в місті Фастові Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS], посвідченим 07.05.2010 року, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., реєстровий номер 1671 та договором купівлі-продажу частини житлового будинку на іншу ? частину, посвідчений 15.03.2017 року, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області Бігіч О.О., реєстровий номер 1-645. З копії будинкової книги, вбачається що в будинку [ADDRESS] в місті Фастові Київської області зареєстровані позивач та відповідач. Відповідно до довідки виданої головою вуличного комітету м. Фастів від 04.09.2018 року, [PERSON], відповідач по справі, зареєстрований в [ADDRESS], але на даний час не проживає. Згідно акту про не проживання від 04.09.2018 року, складеного комісією вуличного комітету, встановлено, що [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], однак з 20.06.2016 року і по теперішній час не проживає. Особистих його речей в будинку не виявлено. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно пояснень представника позивача, відповідач по справі, за адресою реєстрації не проживає. Всі витрати, пов'язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки позивачем. Також, факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] в місті Фастові Київської області, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved