Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

09.03.2017. року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS], що залишився після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] року, право на який він мав згідно Свідоцтву про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.04.1989 року Балаклійським державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за №1288, номер спадкової справи 547/88 г. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є дочкою [PERSON]. [INFO] року її батько, [PERSON], помер. На випадок смерті батько заповіт не залишав, тому 18.01.2017 року вона як дочка померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріуса Балаклійського районного нотаріального округу Соколової С.О. з заявою, в якій повідомила про те, що приймає спадкове майно після смерті батька [PERSON], і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46453928 від 18.01.2017 року. В теперішній час, тобто після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, вона звернулась до нотаріуса з метою оформити спадщину, що залишилась після смерті батька [PERSON] А саме, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.04.1989 року Балаклійським державним нотаріусом, її батько [PERSON] став власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті його тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно інформації у вказаному Свідоцтві, успадкований батьком житловий будинок належав померлій [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі Виконкому Гусарівської сільської ради народних депутатів, що підтверджувалось довідкою Виконкому цієї ж сільради від 21.02.1989 року за №15. Вказане Свідоцтво про право на спадщину було зареєстровано в реєстрі за №1288, номер спадкової справи 547/88 г. На той час вулиця, на якій розташований вказаний будинок, була без назви, а будинок без номера, але в теперішній час він має адресу: [ADDRESS], що підтверджується довідкою вих. №35 від 14.02.2017 року з Балаклійського БТІ. Тому вона, як спадкоємець першої черги за законом на майно батька [PERSON], саме й претендую на вказаний вище належний йому житловий будинок. Але при зборі відповідних документів для нотаріуса з'ясувалося, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS], який успадкував батько і в якому проживав до часу смерті, в БТІ за ним зареєстровано не було, що підтверджується довідкою з Балаклійського БТІ вих. №35 від 14.02.2017 року. Тому нотаріус оформити за мною право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на спірний житловий будинок відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не зареєстрований в БТІ, що підтверджується відповіддю від 07.03.2017 року вих. №79/02-14. Так само їй було роз'яснено, що згідно з діючими положеннями ЦК України і роз'ясненнями в листі Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна колишньому власнику і подальших власників (спадкоємців) повинен вирішуватися в судовому порядку. Крім того, оскільки вищезазначений житловий будинок був побудований у 1965 році, то на момент виникнення цих правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Викладене вище дає підстави вважати, що спірний житловий будинок може бути предметом спадкування, і визнання за нею права власності на нього в порядку спадкування за законом, не порушуватиме права інших осіб. В судове засідання позивач не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримку позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. Позивач [PERSON], доводиться дочкою [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про моє народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області 18.01.2011 року, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00005346733 і №00005350592 від 21.09.2010 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.04.2003 року, виданому Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції. [INFO] року батько позивача, [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Виконавчим комітетом Гусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. На випадок смерті батько заповіт не залишав, тому 18.01.2017 року позивачка, як дочка померлого і спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріуса Балаклійського районного нотаріального округу Соколової С.О. з заявою, в якій повідомила про те, що приймаю спадкове майно після смерті батька [PERSON], і ця заява належним чином була зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46453928 від 18.01.2017 року. В теперішній час, тобто після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, вона звернулась до нотаріуса з метою оформити спадщину, що залишилась після смерті батька [PERSON] А саме, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.04.1989 року Балаклійським державним нотаріусом, батько позивача [PERSON] став власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті його тітки [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно інформації у вказаному Свідоцтві, успадкований батьком житловий будинок належав померлій [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі Виконкому Гусарівської сільської ради народних депутатів, що підтверджувалось довідкою Виконкому цієї ж сільради від 21.02.1989 року за №15. Вказане Свідоцтво про право на спадщину було зареєстровано в реєстрі за №1288, номер спадкової справи 547/88 г. На той час вулиця, на якій розташований вказаний будинок, була без назви, а будинок без номера, але в теперішній час він має адресу: [ADDRESS], що підтверджується довідкою вих. №35 від 14.02.2017 року з Балаклійського БТІ. Тому я, як спадкоємець першої черги за законом на майно о батька [PERSON], саме й претендує на вказаний вище належний йому житловий будинок. Але при зборі відповідних документів для нотаріуса з'ясувалося, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS], який успадкував батько і в якому проживав до часу смерті, в БТІ за ним зареєстровано не було, що підтверджується довідкою з Балаклійського БТІ вих. №35 від 14.02.2017 року. Тому нотаріус оформити за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на спірний житловий будинок відмовилася, оскільки правовстановлюючий документ на нього не зареєстрований в БТІ, що підтверджується відповіддю від 07.03.2017 року вих. №79/02-14. Так само їй було роз'яснено, що згідно з діючими положеннями ЦК України і роз'ясненнями в листі Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна колишньому власнику і подальших власників (спадкоємців) повинен вирішуватися в судовому порядку. Крім того, оскільки вищезазначений житловий будинок був побудований у 1965 році, то на момент виникнення цих правовідносин діяв Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладене вище дає підстави вважати, що спірний житловий будинок може бути предметом спадкування, і визнання за мною права власності на нього в порядку спадкування за законом, не порушуватиме права інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Із змісту ч. 5 ст. 1268 ЦК України слідує, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо за це право оспорюється або не визнається іншою особою. Викладене вище дає підстави вважати, що спірний будинок може бути предметом спадкування, визнання за позивачкою права власності на нього не порушуватиме права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved