Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] Мірфейруз огли про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є співвласником квартири № 2 в будинку, який знаходиться за адресою: вул. Незалежностй, 20, м. Золотоношау Черкаської області. У даному будинку зареєстрований також і [PERSON] Мірфейруз огли, який є колишнім чоловіком дочки позивачки. [PERSON] у квартирі, яка належить позивачам не проживає з 2013 року, його місце знаходження невідоме, жодних контактів позивачі з відповідачем не підтримують. Той факт, що відповідач зареєстрований у їх квартирі, хоча нею не користується, створює позивачам незручності та заважає повноцінно користуватися своїм майном. Відповідач за своїм місцем реєстрації не знімається, чим порушує право позивачів володіти, користуватися, розпоряджатися своїм нерухомим майном, а тому вони змушені звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 17.08.2018 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до повногоо задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачам по справі, [PERSON] та [PERSON] належить по 8/75 частин будинку по вул. Незалежності, 20 у м. Золотоноша Черкаської області, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.06.2010 року серії САС № 496291 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26429652 від 16.06.2010 року, які досліджені судом в судовому засіданні та сумнівів у собі не викликають. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~383\~ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] Мірфейруз огли зареєстровано вквартирі № 2 будинку №20 по вул. Незалежності м. Золотоноша Черкаської області, що стверджується повідомленням відділу ЦНАП у м. Золотоноша за вих.№ 743 від 06.08.2018 року. Згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до актів обстеження домоволодіння від 23.07.2018 року та від 18.09.2017 року, складених головою квартального комітету № 12 м. Золотоноші [PERSON], начальником відділу внутрішньої політики Золотоніської міської ради [PERSON], сусідами [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) [PERSON] Мірфейруз огли за адресою: [ADDRESS], зареєстрований, але із серпня 2013 року за вказаною адресою фактично не проживає. Відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації у квартирі позивачів стверджується також довідкою № 46 від 11.05.2018 року, виданою головою квартального комітету № 12 м. Золотоноші [PERSON] Таким чином суд вважає, що позивачами надано достатньо доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність достатніх обставин вважати обставини, на яких наполягає позивач, доведеними. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормами статей\~ ст.,\~ст.\~9,\~156\~ЖК Українивизначено,\~що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між дочкою позивачки та відповідачем розірвано, що стверджується судовим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2013 року, яке вступило в законну силу. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім'ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивачів на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов необхідно задовольнити. На підставі зазначеного та

Outcome: approved