Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач добровільно допомоги не надає. Свої вимоги мотивує тим, що з 2007 року по 2012 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 20.02.2012 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вирішити це питання в позасудовому порядку не представилось можливим, досягнути домовленості з відповідачем не вдалось. Відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу судової повістки з копіями відповідних документів. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.10.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб наявною в матеріалах справи. (а.с.6) Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.8) 07.06.2016 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.7) В шлюбі з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід), [PERSON] працює в школі-інтернаті №88 на посаді охоронця та його дохід з січня 2018 року по грудень 2018 року складає 54310,17 грн. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 04.04.2018 року Таїровською селищною радою [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] ж/м «Червоний хутір» [ADDRESS]. (а.с.4) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Ст. 191 ч. 1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідач не спростував доводів позивачки, що після припинення спільного проживання з матір"ю дитини він коштів на утримання дитини не надає і таким чином не приймає участі в забезпеченні їй належних умов життя, а також не надав суду доказів про неможливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], слід стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з 02.10.2018 року до його повноліття, тобто до 01.05.2026 року. На підставі\~ст.141\~ЦПК України з\~[PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674. На підставі наведеного та ст. 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: approved