Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що подружжя із 09.10.2004 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак у зв`язку з непорозумінням та відсутністю взаємоповаги постійно виникають сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин з літа 2019 року. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, і до досягнення сином повноліття та продовжити стягнення аліментів щомісячно в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивач і відповідач не з`явились. До суду, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивач також письмово просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. З огляду на такі заяви, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін. Всебічно та повно дослідивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 09.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області укладно шлюб, про що зроблено актовий запис № 244. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] З"ясовано, що сторони не ведуть сумісне господарство, мають окремий бюджет, шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вище вказане, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судовий (спірний) спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, тобто стягнення аліментів на підставі рішення суду, є можливим у разі відсутності домовленості ( договору) між батьками про сплату аліментів. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище сторін, враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 11.01.2020 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 840 грн. 80 коп., а також відповідна сума - на користь держави за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved