Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію: із відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.07.2016 року розірвано. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний і являється відповідач [PERSON] Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Про місце роботи та розмір доходу відповідача, позивачці не відомо, інших утриманців чи осіб які потребують допомоги відповідача немає, він є молодою, здоровою людиною, тому вважає, що він має утримувати свого неповнолітнього сина. А тому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини. Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповіді на відзив відповідача не надавала. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Представником відповідача - адвокатом [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 22-26), у якому викладено наступну позицію. Відповідач вважає, що вимога позивача про стягнення із нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини його доходу не може бути задоволена, оскільки він не працює та не має постійного доходу. Окрім того, на його утриманні перебуває син від попереднього шлюбу - [PERSON], [INFO], який навчається у Вінницькому національному технічному університеті та потребує коштів на навчання. На даний час відповідач проживає у громадянському шлюбі із [PERSON] та на його утримання знаходяться двоє пасинків: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також відповідач матеріально допомагає своїй матері [PERSON], 1950 року народження, яка проживає та зареєстрована разом із відповідачем, оскільки є пенсіонеркою, та відповідно до свого віку періодично потребує лікування. Окрім того, він ніколи не заперечував щодо необхідності надавати матеріальну допомогу своїй дитині, а тому позов визнає на суму 1100 грн., що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року. Зокрема відповідач надає матеріальну допомогу дитині, шляхом надання коштів, а саме перераховує кошти на банківський рахунок позивача для купівлі продуктів харчування, одягу та взуття і аліментів, що підтверджується копія ми чеків за 2017-2018 роки. На сьогодні відповідач намагається виконувати свій обов'язок щодо утримання сина. На підставі викладеного позов визнає частково в розмірі 1100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. До відзиву додано квитанцію про направлення його копії позивачу (а.с. 45) У судове засідання позивач [PERSON], відповідач [PERSON], та його представник - адвокат [PERSON] (а.с.42-44), будучи повідомленими про час та місце його проведення (а.с.21, 51-52) не з»явились, причин неявки суду не повідомили, а відтак, враховуючи, що нез»явлення позивача не перешкоджає вирішенню спору, підстави відкладення судового розгляду, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України відсутні, суд, ухвалив, на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України розглянути справу у відсутність учасників. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 27.12.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 16.01.2019 року (а.с. 17) Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї (а.с. 18, 21). Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання аліментів на утримання спільної із відповідачем неповнолітньої дитина, яка проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, вважає, що дані аліменти мають стягуватись у частці від доходу відповідача, а тому просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання дитини, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не погоджується із розміром та видом аліментів, які позивачка просить із нього стягнути та надав відзив на позовну заяву із доказами на підтвердження своєї позиції. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 15.07.2016 року розірвано, що не оспорено відповідачем. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до довідки квартального комітету «Центральний» №557 від 19.09.2018 року (а.с. 11) дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до копій рахунків-фактури відповідач [PERSON] перераховував на ім"я [PERSON] 12.04.2018 року 100 дол. США (а.с.33), 17.05.2018 року 200 дол. США (а.с. 34), 14.11.2017 року - 100 дол. США (а.с. 35), 16.10.2017 року - 100 дол. США (а.с. 36), 17.09.2017 року - 150 дол. США (а.с. 37), 11.07.2017 року - 300 дол. США (а.с. 38), 09.04.2017 року - 100 дол. США (а.с. 39), 17.03.2017 року - 100 дол. США (а.с. 40). Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 13.07.2018 року, «Укрпошта» від 11.12.2018 року, від 12.11.2018 року (а.с. 31), від 10.10.2018 року, від 12.09.2018 року та від 09.08.2018 року (а.с. 32) відповідачем шляхом переказу як аліменти [PERSON] сплачено кошті в сумі 2000 грн., 1500 грн., 1500 грн., 1500 грн., 1200 грн. та 2500 грн. відповідно. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 27-зворот), який згідно копії довідки Вінницького національного технічного університету №628 від 09.01.2019 року навчається на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки ВНТУ, IV рівня акредитації, на 1 курсі денної контрактної (договірної) форми навчання (а.с. 48). Відповідно до копії акту обстеження від 02.01.2019 року (а.с. 29) та копії довідок КП «Жмеринкакомунсервіс» №14 від 03.01.2019 року (а.с. 28) і № 13 від 03.01.2019 року (а.с. 30) відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS], разом із ним зареєстрована [PERSON] - мати відповідача [PERSON], також за даною адресою проживають, але не зареєстровані [PERSON], 1979 р.н., [PERSON], 2006 р.н., та [PERSON], 1997 р.н. Відповідно до копії посвідчення [PERSON], 1950 року народження, є пенсіонеркою за віком. (а.с. 41) Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд відхиляє аргументи відповідача щодо утримання ним сина від попереднього шлюбу [PERSON], [INFO], який навчається у Вінницькому національному технічному університеті, оскільки даний син вже є повнолітнім, а доказів того з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надано, як і не надано доказів того, що повнолітній син перебуває на утриманні відповідача. Також суд відхиляє аргументи відповідача про те, що на його утриманні перебувають діти [PERSON] із якого він перебуває у незареєстрованому шлюбі - [PERSON], 2006 року народження, та [PERSON], 1997 року народження, оскільки щодо дитини [PERSON], 2006 року народження, відповідачем не надано доказів того, що він цю дитину усиновив та у нього виник обов'язок її утримувати, а щодо іншої дитини - [PERSON], 1997 року народження, то дана дитина вже є повнолітньої і жодних доказів про обов'язок відповідача утримувати його суду не надано. Також суд відхиляє аргумент відповідача щодо матеріальної допомоги своїй матері [PERSON], яка є пенсіонером отримує пенсію та відповідачем не надано суду доказів того, що із нього стягуються аліменти на утримання матері, що мати перебуває на його утриманні, чи що вона хворіє та потребує у зв»язку із цим допомоги. При цьому судом встановлено, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак ця матеріальна допомога має нерегулярний характер, а відтак права позивачки порушені та підлягають захисту. Також суд відкидає заперечення відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий заявлений розмір аліментів не ґрунтується на законі, адже, сума у розмірі 1100 гривень є фіксованою твердою грошовою сумою на час винесення рішення, та 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку так само є твердою грошовою сумою, яка, однак, визначається станом на час її обрахування, виходячи із її законодавчо встановленого рівня. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Вказаний спір регулюється положеннями Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, на які посилались і сторони у заявах по суті. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дана норма кореспондує із положенням ч.1 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається за заявою одержувача. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи матеріальне становище позивачки, відсутність у відповідача інших утриманців в силу закону чи за судовим рішенням, (належних доказів на спростування тому відповідачем не надано), те, що відповідач має дохід, періодично надає позивачці кошти на утримання їх спільної дитини, його добрий стан здоров'я, те, що відповідач є працездатним, скрутне матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я дитини, відповідно до ст. 182 СК України, часткове визнання позову [PERSON], суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, так як такий визначений розмір аліментів на утримання однієї дитини, на переконання суду відповідає вимогам закону, є законним та справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов'язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дитини та такий вид аліментів (у виді частки від доходу) визначений позивачем, разом з яким проживає дитина у позовній заяві. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved