Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

15 червня 2021 року, представник позивачки [PERSON] - адвокат Котик Ф.І. звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, стягнути в солідарному порядку з організатора заходу ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» та агента ТОВ «Концерт ЮА» вартість квитків на спектакль «Ідея Фікс», який мав відбутися 22.01.2020 р. о 19:00 год. в Театрі Музичної комедії ім. М. Водяного за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 3 у розмірі 2698,50 грн., моральну шкоду в розмірі 3500 грн. та судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 3500 грн., мотивуючи це тим, що 14.01.2020 р., у точці продажу театральних квитків в будівлі магазину «Таврія-В» за адресою : Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 35/г , позивачка за готівкові кошти придбала два театральних квитка на постанову «Ідея Фікс», який мав відбутися 22.01.2020 р. о 19:00 год. в Театрі Музичної комедії ім. М. Водяного за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 3, вартістю 1799 грн. та 899,50 грн. (номер замовлення : 488665355) штрих коди квитків : 791483892390 та 745043974984 - відповідно. Однак, як стверджується у позові, театральна вистава не відбулася, про що було повідомлено в засобах масової інформації, в тому числі Інтернеті за адресою: [INFO] з повідомленням від імені директора ТОВ «Концерт ЮА» [PERSON] про те, що причиною скасування заходу стало те, що ДПСУ не дозволила перетнути Державний кордом України акторам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які зайняті у вказаній театральній постановці та вказано, що між агентом ТОВ «Концерт ЮА» та організатором ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» був укладений агентський договір, відповідно до умов якого, агент за винагороду надає організатору посередницькі послуги з продажу квитків на вищевказану театральну виставу. При чому, після скасування театральної вистави, кошти за придбані квитки організаторами заходу позивачці не були повернуті, в тому числі після подання позивачкою як електронних звернень через відповідні сайти, так і після письмових претензій до обох відповідачів від 11.05.2021 р., а тому неповерненням коштів, їй, як споживачу послуг, спричинена моральна шкода в розмірі 3500 грн., яка полягає в душевних стражданнях з приводу порушення її прав, які носять тривалий характер, та мають наслідки виникнення зневіри в цивілізованість відносин в країні між споживачами та надавачами послуг, у зв`язку з чим, позивачка понесла витрати на правову допомогу до адвоката у сумі 3500 грн. з метою звернення з даним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві, просив суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без його участі та участі позивачки (а.с. 3). Представник відповідачів ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, за останньою відомою позивачу та судові адресою їх місця знаходження, що підтверджується також зворотними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками листоноші «за закінченням терміну зберігання», причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов у встановлений судом строк, письмових пояснень з приводу спору та заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надав (а.с. 95,96). Представник відповідачів ТОВ «Концерт ЮА» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіславши 30.07.2021 року до суду письмові пояснення (відзив) на позовну заяву [PERSON] , яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що що між ним, як агентом та ТОВ «Кронас Бізнес-Груп», як організатором заходу було укладено агентський договір № КО3/19-ас, за п.п. 4.1,4.2 умовами якого, в разі скасування заходу відповідальність з повернення коштів клієнтам та задоволення інших законних вимог клієнта покладається саме на організатора заходу, тобто на ТОВ «Кронас Бізнес-Груп», а їхнє ТОВ «Концерт ЮА», як агент за договором, свої зобов`язання з надання послуг в рамках продажу (а не організації заходу) квитків на захід та перерахуванню виручених коштів організатору заходу виконало повністю, тому у організатора заходу ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» була можливість повернути клієнтам кошти за квитки на спектакль, який був скасований. Не погоджуючись з вимогами про стягнення вартості квитків, моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката, представник ТОВ «Концерт ЮА» послалось на те, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди та не надано доказів понесених витрат на правову допомогу (а.с. 43-50). Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду - є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Із наданих позивачкою копій квитків, слідує, що 14 січня 2020 року, о 12:33 годині, придбано два квитки, номер замовлення 488665355, зі штрих кодами: [NUMBER] та [NUMBER] за ціною 1799 грн. та 899,5 грн. відповідно, на спектакль «Ідея фікс», який мав відбутися 22.01.2020 р. о 19:00 год. в Театрі Музичної комедії ім. М. Водяного за адресою : м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 3 (а.с. 4-6). На квитках міститься посилання на те, що продаж білетів вчиняється у відповідності з умовами оферти Ukrticket.com.ua, яку розміщено за адресою [INFO]; відповідно до X розділу Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах та культурно-освітніх закладах, затвердженої наказом Міністра культури і мистецтва України від 07.07.1999 №452, у разі скасування, переносу або зміни заходу повернення коштів за придбані квитки проводиться організаторами заходу (а.с. 6-10). Суд встановив, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «Концерт ЮА», як агентом, та ТОВ «Кронас бізнес-груп», як організатором було укладено Агентський договір №КО3/19-ас зі строком дії до 22 листопада 2020 року, за умовами якого агент за винагороду зобов`язується надати організатору послуги, що полягають в реалізації клієнтам за допомогою Системи (в тому числі через мережку Інтернет) квитків на різноманітні заходи, які організовані та/або проводяться за участі Організатора (п.1.1 Договору). Повернення грошових коштів Клієнтам за придбані квитки та задоволення інших законних і обґрунтованих вимог клієнтів в разі зміни істотних умов заходу (назва заходу, його програма, ім`я виконавців, місце, дата та час його проведення, тривалість заходу, кількість та номінальна вартість квитків, їх розташування в залі та інші суттєві умови (розділ договору «Терміни, які використовуються в Договорі») покладаються на організатора (п.п. 3.4.1, 4.1, 4.2 договору) (а.с. 57-71). Аналогічні норми щодо відповідальності організатора містяться в Публічній пропозиції укласти договір (оферта) на надання видовищної, та/або супутніх послуг шляхом придбання квитка. яку розміщено за адресою [INFO] , та на яку міститься посилання на куплених позивачкою квитках. Згідно умов зазначеної оферти: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНЦЕРТ ЮА», ІК - 41805984, визначає себе як агент Організатора, від імені, під контролем, в інтересах та за рахунок якого виступає при укладені правочинів на надання Видовищних послуг шляхом продажу квитків; «Квиток» - визначається як документ, який підтверджує укладення договору між Покупцем та Організатором на надання Видовищної послуги; згідно п.10.3 замовлення вважається анульованим з ініціативи організатора, а зобов`язання сторін по укладеному між Організатором і покупцем договору на надання видовищної послуги припиненим, якщо організатор скасував свій захід (про що він повідомив відкрито й публічно). В такому разі Покупець має право вимагати у організатора повернення йому номінальної вартості ціни квитка відповідно до умов розділу 11; згідно п.11.1 оферти, з посиланням на п.11.1 Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах та культурно-освітніх закладах, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтва України №452 від 07.07.1999 року та інші нормативні акти, будь які вимоги по поверненню номінальної вартості квитка, компенсації збитків чи шкоди у зв`язку зі скасуванням Заходу можуть пред`являтися винятково Організатору як безпосередньому виконавцеві Видовищних послуг. Повернення таких сум Агентом можливий тільки у випадках, якщо про це між Організатором та Агентом буде досягнута окрема домовленість, і Організатор забезпечить Агента необхідними грошовими коштами для їхнього повернення Покупцям (а.с. 11-19,72-89). Зазначена в придбаних позивачкою квитках вистава була скасована організатором та не відбулася, про що було повідомлено в засобах масової інформації, в тому числі Інтернеті за адресою: [INFO], де міститься повідомлення від імені директора «КОНЦЕРТ ЮА» [PERSON] про те, що причиною скасування заходу стало те, що Державна прикордонна служба України не дозволила [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є безпосередніми учасниками вищезазначеного заходу, перетнути кордон України. В цьому ж повідомлені міститься інформація про те, що між ТОВ «Концерт ЮА» (Агент) та ТОВ «КРОНАС БІЗНЕС-ГРУП» (організатор (код ЄДРПОУ - 37946953) був укладений Агентський договір відповідно до умов якого Агент за винагороду надає Організатору посередницькі послуги з продажу квитків на виставу «ІДЕЯ ФІКС». Безпосередньо після скасування концерту позивачка зверталась до ТОВ «Концерт ЮА» шляхом запиту через відповідний розділ сайту останнього та з вимогою про повернення коштів. У відповідь від абонента «ConcertUA» на номер телефону позивачки [NUMBER] надійшли повідомлення наступного змісту: 29.01.2020 року о 14:18 год.: Організатор повідомляє, що повернення коштів за відмінену подію «Ідея Фікс» буде здійснюватись після 12.02.2020 . Деталі стосовно повернення будуть надіслані згодом; 11.03.2020 року о 16:47: Організатор повідомляє, що повернення коштів за відмінений спектакль «Ідея Фікс» буде відбуватись з 09.04.2020 року. Деталі за посланням [INFO] . (а.с. 20). 11 травня 2021 року на зареєстровану адресу відповідачів позивачкою були направлені письмові претензії з вимогою про повернення сплачених за квитки коштів та пені за прострочення надання послуг вказаними в претензії банківськими реквізитами. Однак рекомендовані листи на адресу відповідачів повернулись без вручення по закінченню терміну зберігання, що свідчить про ухилення відповідачів від отримання кореспонденції та їх небажання добровільно вирішити спір (а.с. 21-24). У відповідності до ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 902 ЦК виконавець повинен надати послугу особисто; у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ст. 907 ЦК договір про надання послуг може бути розірваний у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених ЦК, іншим законом або домовленістю сторін. Крім зазначених норм , правовідносини сторін регулюються Законом України від 12 травня 1991 року N 1023-XII «Про захист прав споживачів». У відповідності до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно Розділу Х Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах та культурно-освітніх закладах, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України № 452 від 07.07.1999 року, у разі скасування, переносу або зміни заходу, відвідувачі (глядачі, слухачі) мають право повернути попередньо придбані квитки. Повернення коштів відвідувачам (глядачам, слухачам) проводиться організаторами заходу з пред`явленням документа, що посвідчує особу (паспорта, військового квитка, студентського квитка, посвідчення водія, службового посвідчення). Отже, згідно положень вищевказаних нормативних актів, зобов`язання за договором надання послуг позивачці були припинені в день скасування вистави, тобто 22 січня 2020 року, і у організатора заходу виникло зобов`язання з повернення коштів не пізніше 7 діб, тобто не пізніше 29.01.2020 року. При цьому, з врахуванням вищевказаних нормативних актів, положень оферти та Агентського договору №КО3/19-ас від 22 листопада 2019 року - відповідальність з повернення коштів за продані квитки на театральну виставу, яка не відбулася, а також відповідальність за іншими законними і обґрунтованими вимогам споживача покладаються на організатора заходу, яким є по справі ТОВ «Кронас бізнес-груп». Тому у задоволені позовних вимог позивачки до ТОВ «Концерт ЮА» слід відмовити. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачка неодноразово зверталась з вимогою повернути їй кошти за придбані квитки у зв`язку із скасуванням вистави, але кошти повернуті не були, а тому, на думку суду підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині стягнення вартості квитків в розмірі 2698,50 грн. саме з організатора заходу - відповідача ТОВ «Кронас Бізнес-Груп», а не з агента ТОВ «Концерт ЮА». Суд встановив, що відповідачем ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» як організатором заходу - були порушені зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів позивачці, а відтак порушені права позивачки як споживача у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів». Таким порушенням позивачці спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях з приводу порушення її прав, яке носить тривалий характер. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується - незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до норм ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. На думку суду, визначений позивачкою розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 3500 грн. - вочевидь не відповідає характеру моральної шкоди, ступеню вини відповідача, глибині душевних страждань позивачки та вимогам розумності і справедливості та є занадто завищеним з огляду на приписи Постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц, в якій викладено правовий висновок щодо застосування норм закону про стягнення моральної шкоди за порушення прав споживачів, в якому зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено». Суд частково погоджується з доводами позивачки, викладеними нею в письмових запереченнях на відзив відповідача, про те, що викладений в вищевказаній Постанові ВП ВС правовий висновок щодо застосування норм права про стягнення моральної шкоди за порушення прав споживачів є релевантним до спірних правовідносин та підлягає застосуванню. Застосовність вказаного висновку не залежить від виду послуг споживачеві (послуги банківського вкладу (як у справі №216/3521/16-ц) чи послуги у сфері організації видовищ, чи будь які інші послуги, на які розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Обставини спричинення моральної шкоди містяться в позові. Суд погоджується з доводами позивачки, що за викладених обставин їй, з протиправної поведінки відповідачів ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» була спричинена моральна шкода, яка на думку суду, з урахуванням виваженості та справедливості повинна складати 500 грн., суму якої суд вважає достатньою в даному конкретному випадку. Згідно ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідно стороною. 16 квітня 2021 року позивачкою укладено договорі з адвокатом про надання професійної правничої допомоги з підготовки та подання до суду позовної заяви за позовом до ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» та ТОВ «Концерт ЮА» про захист прав споживача та стягнення шкоди, за умовами якого сума гонорару у фіксованому розмірі 3500 грн. підлягає сплаті в день набрання законної сили рішенням суду (а.с. 30). У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено висновок, згідно з яким, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті". Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, надаючи оцінку доводам відповідача щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України (яка є аналогічною за змістом ч. 3 ст. 136 ЦПК), суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах справи гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Суд погоджується з доводами позивачки про те, що визначений договором розмір витрат на правничу допомогу є фіксованим, підлягає сплаті, та є співмірним зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (новизна правових відносин, відсутність достатньої судової практики тощо), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг (6 сторінок змістовного тексту позову), ціною позову. Відтак, підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат позивачки на надання правової допомоги адвоката в розмірі 3500 грн., як підтверджену документально і яка належить стягненню з ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» з підстав, описаних вище (а.с. 30-31). У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подані позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист пав споживачів», судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню з ТОВ «Кронас Бізнес-Груп» в дохід держави.

Outcome: partial