Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 25.09.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківська область зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом останніх років відношення між ними поступово погіршувалось, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь -які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільни у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони спільно не проживають і спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дітей. А тому просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею, прізвище на дошлюбне не змінювати та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просив задоволити (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечив (а.с.26). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] сторони 25.09.2003 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківська область, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис за №1533 (а.с.2). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей : донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3,4). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, тому такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.09.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківська область, про що в книзі реєстрації актів про одруження, зроблено запис за №1533 слід розірвати. Неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити на проживання з матір"ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, прізвище [PERSON] при реєстрації розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. 28.12.2019 року між [PERSON] та адвокатом Мушинським В.Т. було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 15). Позивачкою долучено до матеріалів справи, попередній розрахунок суми судових витрат, однак, ні акту прийому-передачі виконаних робіт, а ні квитанції про сплату таких витрат позивачкою суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908,00 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved