Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що йому на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 24 червня 1998 року належить на праві особистої приватної власності квартира [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані, громадяни: він, [PERSON] , [INFO] з 10.02.1988; [PERSON] , [INFO] з 10.02.1998; [PERSON] , [INFO] з 25.12.2012; [PERSON] , [INFO] з 02.07.2015.\~ Однак, [PERSON] не проживає у квартирі понад рік, з жовтня 2018 року. Шлюб між ними розірвано 24 квітня 2019 року. На протязі тривалого часу відповідачка дій для добровільного зняття із реєстрації місця проживання не вчиняє, участі в утриманні житла не бере. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном, зокрема він позбавлений можливості оформити субсидію. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28 квітня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Представник позивача\~ в судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 24 червня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Г.О.Квасиловець, зареєстровано в реєстрі за №4-1679. Право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2017, індексний номер 81329706. Згідно Адресної картки м.Рівне виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР 02.01.2020 за №55, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 10.02.1988; [PERSON] , [INFO] з 10.02.1998; [PERSON] , [INFO] з 25.12.2012; [PERSON] , [INFO] з 02.07.2015. Згідно відповіді відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної Міграційної служби в Рівненській області від 16 березня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.02.1998. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 24 лютого 2020 року №37/20 затвердженого головою ОСББ "Буковинська 12" Л.Кравчук підтверджується, що в квартирі [ADDRESS] , починаючи з жовтня 2018 року фактично не проживає громадянка [PERSON] . Відповідно до ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved