Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що 14 грудня 2005 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Подальше сімейне життя не склалося і після народження дитини відповідач покинув сім"ю і поїхав до батьків. В подальшому за скоєння злочину був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі. 14.04.2010 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а з відповідача , на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2007 року, підлягають стягненню аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2007 року і до повноліття дочки. Однак відповідач ухиляється від утримання дочки та аліментів на її утримання не сплачує . Також відповідач не приймає участі у вихованні [PERSON], не спілкується з дочкою, не відвідує її, не цікавиться її успіхами у школі та не проявляє будь-якої іншої батьківської турботи. Оскільки відповідач не бажає приймати участі у вихованні дитини , вона просить ухвалити рішення суду , яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася , надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить справу розглянути у її відсутність , а позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, стверджує, що не мав можливості приймати участь у вихованні дочки, оскільки вироком Бершадського районного суду від 26.11.2007 року був засуджений до покарання у вигляді семи років і одного місяця позбавлення волі та до 2013 року перебував в місцях позбавлення волі. Коли у 2013 році звільнився з місць позбавлення волі поїхав до [PERSON] щоб провідати дочку, однак позивачка його до дитини не пустила. Про те, що шлюб між ним і позивачкою розірвано не знав, як і те, що існує рішення про стягнення з нього аліментів, оскільки копій даних рішень не отримував. З вересня 2013 року перебуває у Київському слідчому ізоляторі. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача, адвокат Дорогунцева О.С. проти задоволення позову заперечила, стверджує, що відсутні докази ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов"язків, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Старенький Р.М. в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, просить слухати справу у їх відсутність. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], його представника адвоката Дорогунцевої О.С. та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Подальше подружнє життя сторін не склалося і відповідач став проживати окремо, а 14.04.2010 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивачем не надано жодного вагомого доказу що стосується обставин, які б могли, згідно ст.164 СК України, бути підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно роз'яснень в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом встановлено, що вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 26.11.2007 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді семи років і одного місяця позбавлення волі, з вересня 2013 по теперишній час відповідач утримується в Київському слідчому ізоляторі, а тому дані обставини перешкоджали відповідачеві належним чином виконувати обов"язки щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Твердження позивачки, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки, згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30.03.2007 року суд оцінює критично, оскільки відповідач [PERSON] стверджує, що про існування даного рішення нічого не знав, а позивачкою не доведено отримання відповідачем копії вказано рішення та постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Вирішуючи спір суд виходив з принципів, закріплених ст. 164 Сімейного Кодексу України, якою встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Адже, беззаперечною підставою для позбавлення батьківських прав, серед іншого є - ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічні алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, засудження за злочин щодо дитини. Аналіз норми права дає змогу зробити висновок про те, що у діях [PERSON] відсутні такі дії, що мають ознаки системного, свідомого, злісного ухилення від батьківських обов'язків,оскільки як встановлено судом, належним чином виконувати батьківські обов'язки відповідач можливості не мав, оскільки перебував і на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, а дані обстави не дають підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, відносно відповідача [PERSON], а тому у задоволенні вимог позивача має бути відмовлено.

Outcome: dismissed