Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

07 листопада 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 23 863,49 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.04.2016 року [PERSON], керуючи тролейбусом по вул.О.Довженка в м.Києві порушив Правила дорожнього руху України внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Порше», державний номер [NUMBER], який через це здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] отримав пошкодження та позивач зазнала матеріальні збитки на загальну суму 23 013,49 грн. Крім того, 850,00 грн. сплачено за проведення оцінки матеріального збитку. Також позивач зазначає, що їй спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що вона зазнала моральних страждань у зв'язку з ушкодженням автомобіля, який був в непридатному для користування стані та неспроможності протягом тривалого часу використовувати його за призначенням, порушенням її життєвих зв'язків, певного удару її престижу, тому вона оцінила моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, проте заперечував проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про судове засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засідання докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 08.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. В постанові зазначено, що 13.04.2016 року о 10 год. [PERSON], керуючи тролейбусом (державний номер [NUMBER]) по вул..О.Довженка в м.Києві, всупереч п.13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Порше», державний номер [NUMBER], який через це здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номер [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, який 20.04.2016 року складений ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ЗАЗ», державний номер [NUMBER] внаслідок ДТП 13.04.2016 року складає 23 013,49 грн. Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Крім того, ч.1 ст.1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) Перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"). б) Завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником в робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде. Представник відповідача в судовому засіданні визнав той факт, що [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем та під час виконання трудових обов'язків. А тому, оскільки представник визнав дані обставини, вони у відповідності до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачу спричинена шкода, завдана працівником відповідача під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 23 013,49 грн. Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 850,00 грн. понесених як витрати за проведену оцінку на тій підставі, що зазначені витрати позивач не понесла. Як вбачається з копії квитанції, кошти були сплачені [PERSON], який не звертався до суду з позовом та суду не було надано доказів, що [PERSON] уповноважувала його нести зазначені витрати. Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Частина 1 статті 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Позивач в судовому засіданні не надала доказів, що їй спричинена моральна шкода, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди. Крім того, у відповідності до положень статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial