Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

ВАТ „Запоріжжяобленерго в особі Північної групи по обслуговуванню побутових споживачів звернулося до суду з вищевказаним позовом, який уточнювався в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначає, що відповідачі мешкали за адресою: м.Запоріжжя, вул.Виробнича, б.74, користувались особовим рахунком № 531521078 та мають заборгованість за спожиту електроенергію за період з 28.02.2005 р. по 26.04.2011 р. в сумі 2404,55 грн. За позовом позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 2404,55 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що 9/25 часток будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул..Виробнича, 74 належали її матері. Цю частку в 1999 р. успадкували вона та [PERSON] кожен по ? частині. Деякий час у вказаному будинку мешкав співмешканець її матері [PERSON], який помер влітку 2002 р. В успадкованій частці житлового будинку ані вона, ані [PERSON] не мешкають, оскільки помешкання для проживання не придатне через руйнування. Подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], приймаючи до уваги позицію [PERSON], суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві позивач вказує, що [PERSON] проживав за адресою [INFO] та користувався електроенергією на підставі відкритого на його ім»я особового рахунку № 531521078. Такі твердження позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи та спростовуються дослідженими в процесі розгляду справи письмовими доказами. Так, згідно довідки Довідкового адресного бюро [PERSON] не перебуває на реєстраційному обліку в Запорізькій області. Відсутні в матеріалах справи і докази того, що зазначений відповідач є власником вказаного будинку. Відповідач [PERSON] в суді стверджувала, що деякий час в будинку № 74 по вул..Виробничій в м.Запоріжжя дійсно мешкав [PERSON], який помер. Але ім»я та по-батькові відповідача [PERSON] не співпадає, з іменем та по-батькові колишнього користувача. Таким чином позивач не довів, що в період виникнення заборгованості за спожиту електричну енергію - з 28.02.2005 р. по 26.04.2011 р. р. [PERSON] проживав за адресою [INFO] та споживав електроенергію за вказаною адресою. З наведеного суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог, пред»явлених до [PERSON] слід відмовити через їх недоведеність. Вирішуючи позов ВАТ «Запоріжжяобленерго», пред»явлений до відповідачів [PERSON] та [PERSON] суд виходив з наступного. З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори 21.08.1999 р. (а.с.50, 51) судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] на ? частку кожен, що складається з 9/25 частин житлового будинку № 74 по вул..Виробничій в м.Запоріжжя. З наданого позивачем розрахунку (а.с.3) вбачається, що заборгованість в сумі 2404,55 грн. виникла за період з 28.02.2005 р. по 26.04.2011 р. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Стосовно строку позовної давності, який має застосовуватися у цій справі, суд виходить із наступного. Під час розгляду справи встановлено, що строк позовної давності почав перебіг 27 квітня 2011 року і сплив 28 квітня 2014 року. Позов пред'явлений до суду 27 серпня 2015 року (а.с.1) з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Відповідачі просять про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмову у позові, про що подали заяви до суду (а.с.60, 61). Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З вказаних підстав порушене право позивача не може бути захищене судом, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: dismissed