Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2013р. [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок набув законної сили 04.11.2013 р. Таким чином, 18.06.2013 р. біля 16-30 год. [PERSON] без її згоди зайшла на подвір'я її господарства, що [ADDRESS] і без причин, без сварки і попереджень, з особливою жорстокістю та прямим умислом підійшла та схопила її за волосся на голові та почала тягнути в бік хвіртки. Вирвавшись від відповідачки позивачка почала втікати до свого будинку. [PERSON] наздогнала її і знову схопила за волосся, кинула її на землю та стала наносити їй удари по голові та обличчю. Далі вона вийшла на вулицю, звідки повернулась через кілька хвилин, та завдала їй ще біля п'яти ударів ногами кулаками рук по обличчю, після чого позивачка впала на землю, а [PERSON] завдала їй ще біля п'яти ударів ногами по різних частинах тіла. З цього приводу відносно відповідачки було відкрито кримінальне провадження за ст. 125 ч. 2 КК України СВ Жмеринського РВ УМВС, де позивачку було визнано потерпілою. Внаслідок побиття відповідачкою позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та садин на обличчі, голові та різних частинах тіла, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 115 від 21.06.2013 р., яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Через погане самопочуття вона 21.06.2013 р. змушена була звернутись за медичною допомогою до Жмеринської ЦРЛ, де отримала необхідну медичну допомогу та їй було призначено лікування. Спричинені їй тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я. Під час лікування нею було витрачено на придбання ліків 535,25 грн. Відповідно до довідки № 1245 від 20.09.2013 р. з приводу нанесення тілесних ушкоджень вона перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря-невролога і їй було призначено наступні препарати, якими вона лікувалась: пірацетам 5,0 № 10 вартістю 4 грн., дексалгін 2.0 № 10 вартістю 58,50 грн., дазікс 2.0 № 10 вартістю 10,50 грн., актовегін 3.0 № 10 вартістю 129,20 грн., кавінтон форте 0.01 № 25 вартістю 32,65 грн., ноотропін 1.2 № 20 вартістю 55,80 грн., тонгінал 20.0 № 1 вартістю 40,20 грн., прамістар № 20 вартістю 100,30 грн., білобіл інтемс № 20 вартістю 100,10 грн., а всього 535,25 грн. Також згідно довідки від 09.09.2013 р. вона зверталась в амбулаторію ЗПСМ з приводу неврозоподібного синдрому, де їй було виписано ліки Магне В6, який вона придбала за 86,25 грн. Загалом вона витратила на придбання ліків на загальну суму 621,50 грн., і яка є сумою завданої їй матеріальної шкоди. Окрім матеріальної шкоди їй було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідачки. Оскільки їй було завдано тілесних ушкоджень вона зазнала фізичного болю, було порушено нормальний спосіб життя через докладання зусиль для захисту свої прав та лікування у закладі охорони здоров'я. Через завдані травми вона постійно нервує, забуває важливі речі, не може спокійно спати через головні болі. Завдану їй моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Просить стягнути з відповідачки на її користь 621,50 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10.04.2014 р. провадження в частині позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 621,25 грн. закрито, за заявою позивачки, оскільки відповідачкою [PERSON] шкоду їй відшкодовано добровільно та вона відмовляється від своїх вимог в цій частині позову. (а.с.36) В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в ньому обставин, просить його задовольнити та стягнути з відповідачки спричинену їй моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Додатково пояснила, що внаслідок подій, які відбулись 18.06.2013 р. порушився її нормальний ритм життя, є необхідність регулярно звертатись до лікарів, вона постійно нервує, забуває важливу інформацію, їй соромно виходити на вулицю, оскільки похитнувся її авторитет серед сусідів, який необхідно відновлювати. Додатково та на запитання позивачка пояснила, що до 18.06.2013 року відповідачку вона знала так як колись вони жили в одному селі, але після 18.06.2013 з нею жодним чином не спілкувалась, зате їй постійно телефонував колишній чоловік відповідачки [PERSON] чим довів її до нервового стану. В лікарню вона звернулась лише 21.06.2013, так як погіршилось її самопочуття. Має намір продовжити лікування. Після отриманих тілесних ушкоджень 18.06.2013 року позивачка їздила на лікування в м.Жмеринку, відмовилась від утримання домашнього господарства. На запитання чому позивачка оцінює спричинену їй моральну шкоду саме в розмірі 10000,00 грн. відповідала, що не знає, в позові вказала таку суму тому, що їй необхідно продовжити лікування, на яке у неї немає грошей. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, згодна відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Додатково пояснила, що до подій 18.06.2013 р. та після них вона з позивачкою не зустрічалась, не спілкувалась. Конфлікт виник через те, що позивачка перебувала у інтимних стосунках із її цивільним чоловіком, з яким вони на той час проживали разом -[PERSON], а також тому, що позивачка телефонувала дочці відповідачки, яка була вагітна. З метою, щоб заступитись за дочку відповідачка з чоловіком на його пропозицію розібратись в ситуації поїхали по місцю проживання [PERSON], де і відбулась бійка. Факт нанесення тілесних ушкоджень відповідачкою не оспорюється. Проте вона просить врахувати її важкий матеріальний стан, причину конфлікту, те, що вона намагалась відшкодувати шкоду позивачці добровільно, на що та відмовлялась, вважаючи, що у грошовому виразі завдана позивачці шкода не перевищує 500 грн. Крім того її сім»я після подій 18.06.2013 року розпалась остаточно. В судове засідання на 15.04.2014 року відповідачка не з»явилась, висловивши свою думку у судовому засіданні 10.04.2014 року, та судом з урахуванням думки присутніх учасників судового засідання та того, що інтереси відповідачки представляє представник, ухвалено надалі проводити розгляд справи у відсутність відповідачки [PERSON] Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] суду пояснила, що позицію своєї довірительки підтримує. Вважає, що шкода у розмірі 500 грн. є достатньою для компенсації моральних страждань [PERSON] Інших моральних страждань, окрім тих, що завдані внаслідок ушкодження здоров»я позивачкою не доведено. Направлення на МРТ, що надано позивачкою не є доказом завдання моральної шкоди, оскільки дану процедуру вона так і не пройшла. Вважає, що бійку 18.06.2014 року спровокувала сама позивачка своєю поведінкою, просить врахувати матеріальний та фізичний стан її довірительки та відмовити в задоволенні позову на суму 9500 грн. Свідок [PERSON] суду показав, що він перебував в близьких інтимних відпосинах з [PERSON] Він намагався припинити дані відносини, але [PERSON] йому телефонувала та шантажувала, телефонувала його дітям, що і призвело до конфлікту 18.06.2013 року. Після даних подій, позивачка продовжувала йому телефонувати, тому він звернувся до міліції. В результаті цих всіх подій його сім»я із [PERSON] остаточно розпалась та зараз він мешкає із своїми батьками. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка [PERSON], оглянувши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження відносно [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України, медичні картки [PERSON], оригінали медичних довідок, копії яких надано [PERSON] до справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 18.06.2013 р. біля 16-30 год. [PERSON], перебуваючи на подвір'ї домогосподарства [PERSON], що знаходиться в [ADDRESS], в результаті конфлікту з останньою, взяла [PERSON] за верхній одяг та волосся, після чого почала тягнути її до хвіртки. Після того, як [PERSON] вирвалась від неї та почала втікати в сторону свого будинку, то [PERSON] наздогнала її, взяла знову за волосся та нанесла біля трьох ударів кулаками руки по голові та обличчю. Після нанесення даних тілесних ушкоджень [PERSON] вийшла на вулицю, звідки повернулась через декілька хвилин, де на подвір'ї домогосподарства [PERSON] продовжила наносити останній тілесні ушкодження, а саме нанесла біля п'яти ударів кулаками руки по голові та обличчю та п'яти ударів ногами по тулубу, після чого з місця події зникла. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 02.07.2013 р. [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, синців на повіках лівого ока, саден у внутрішнього кута лівого ока, кінчика носа справа, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я та тілесні ушкодження у вигляді синців та саден тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2013 р., що набув законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 5) Внаслідок завданих тілесних ушкоджень згідно довідки КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» № 1245 від 20.09.2013 р. позивачка [PERSON] в період з 21.06.2013 р. по 12.07.2013 р. перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря-невролога поліклініки КУ «Жмеринська ЦРЛ» та їй було призначено наступні медпрепарати: пірацетам 5.0 №10, дексалгін 2.0 № 10, лазікс 2.0 № 5, Актовегін 2.0 № 10, кавінтон форте 0.01 № 25, ноотропін 1.2 № 20, тоглінал 20.0 № 1, прамістар № 20, білобіл інтенс № 20. (а.с. 6), вартість яких вказана у довіці ТОВ «Перша допомога» від 20.09.2015 № 126 (а.с.7) Крім того, позивачкою надано довідку лікаря [PERSON]. відповідно до якої [PERSON] 09.09.2013 р. зверталась за медичною допомогою, їй встановлено діагноз: неврозоподібний синдром та виписано медпрепарат - Магне В6 (а.с. 8), який нею придбано 10.09.2013 року за 86,25 грн. (а.с.9) З медичної картки 0106380 0100 [PERSON] амбулаторії загальної практики сімейної медицини встановлено, що до даного закладу позивачка зверталась востаннє 08.02.2010 року, а надалі 09.09.2013 року, де їй було встановлено діагноз неврозоподібний синдром та видано вищевказану довідку від 09.09.2013 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.8) та даний синдром, згідно пояснень [PERSON] виник у неї внаслідок дзвінків [PERSON], що допитувався судом в якості свідка по справі. З медичної карти амбулаторного хворого Жмеринської ЦРЛ №6083, що заведена 21.06.2013 року встановлено, що [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні в м.Жмеринці, куди регулярно з»являлась на огляди, що підтверджується записами від 21.06.2013, 24.06.2013, 01.07.2013,12.07.2013, де пройшла лікування, від госпіталізації відмовилась. Надалі зі скаргами щодо наслідків перенесених травм звернулась до вказаної установи лише 11.04.2014 року, тобто під час розгляду справи в суді, де отримала направлення від 11.04.2014 на стаціонарне лікування в неврологічне відділення (а.с. 42 ) Тобто окрім лікування в період з 21.06.2013 року по 12 липня 2013 року у Жмеринській ЦРЛ [PERSON] з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень чи інших наслідків перенесених тілесних ушкоджень в лікарню не зверталась, а звернення 09.09.2013 року до лікаря [PERSON] викликане перенесенням стресу після викидня та дзвінків із боку [PERSON], що також підтверджено позивачкою в судовому засіданні та у причинному зв»язку із діями [PERSON] не перебувають. Отримання 11.04.2014 року направлення на стаціонарне лікування в неврологічне відділення не є перешкодою для розгляду справи, оскільки дана обставина штучно створена позивачкою, та за таким лікуванням позивачка на час розгляду справи так і не звернулась, про що заявила суду. Важкий матеріальний стан відповідачки підтверджується наданими та оглянутими у судовому засіданні документами: випискою із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON], довідками про безробіття, довідками про склад сім»ї (а.с. 26-33) За заявою [PERSON] 21.06.2013 року відкрито кримінальне провадження № 12013010130000700 відносно [PERSON], а її дії кваліфікувалися за ч. 2 ст. 125 КК України, за якою було пред'явлено обвинувачення. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 130/2786/13-к (провадження №1/-кп/130/164/2013) по обвинуваченню [PERSON] за ст. 125 ч.2 КК України доведено вину [PERSON] у нанесенні легких тілесних ушкоджень позивачці [PERSON] та вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2013 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи [PERSON] № 115 від 21.06.2013-02.07.2013 року (а.кр.пр. 11) у [PERSON] мали місце черепно-мозкова травма у вигляді синців на повіках лівого ока, саден внутрішнього кута лівого ока, кінчика носа справа, струсу головного мозку, синці та садна тіла - наслідок дії тупих твердих предметів, можливо і 18.06.2013 року. Черепно-мозкова травма відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров»я, синці та садна тіла відносяться до легких тілесних ушкоджень. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України про відшкодування шкоди (глава 82). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. За ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків, та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідачкою [PERSON] не доведено у судовому засіданні відсутності її вини у заподіянні шкоди позивачці [PERSON] Як вказано в п. 5 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходив. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди завданої відповідачкою позивачці суд також бере до уваги надану позивачкою довідку-характеристику видану 27.03.2014 р. виконкомом Станіславчицької сільської ради, в якій зазначається, що за час проживання в с. Станіславчик [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, як працьовита жителька, чуйна, доброзичлива, старанна, відповідальна, користується повагою та авторитетом серед жителів села, скарг, заяв відносно неї до виконкому сільської ради не надходило (а.с 25). Отже, суд приходить до висновку, що авторитет позивачки серед мешканців села не постраждав внаслідок вказаних подій 18.06.2013 р., про що зазначає позивачка. Оцінюючи надане позивачкою направлення на МРТ від 10.09.2013 р. (а.с.10) та направлення на подальше лікування для встановлення її посттравматичного стану, які вона не пройшла, як пояснила сама позивачка в судовому засіданні, то суд їх бере до уваги в тій частині, що [PERSON] рекомендовано продовжити лікування після перенесеної травми, однак жодного доказового значення дані направлення самі по собі не мають та наслідки за їх проходженнями могли б бути доказом у разі спричинення негативних наслідків для здоров»я позивачки в подальшому, погіршення її здібностей чи позбавлення можливості їх реалізації. При визначені розміру компенсації за завдану моральну шкоду суд враховує обставини її завдання, ступінь вини відповідачки у її завданні, її відношення до вчиненого та розуміння негативних наслідків для потерпілого, характер моральних страждань позивачки, термін впродовж якого така шкода спричинялась. Так сторони по справі були раніше далекими знайомими, бачились лише 18.06.2013, коли [PERSON] нанесла [PERSON] тілесні ушкодження. Надалі сторони між собою не спілкувались жодним чином, в інших час жодних моральних страждань відповідачка позивачці не завдавала, що підтверджено [PERSON] в судовому засіданні. Суд не бере до уваги докази важкого матеріального стану відповідачки, як підставу щодо зменшення розміру моральної шкоди, оскільки в силу положень ч.4 ст. 1193 ЦК Ураїни, якщо шкоду завдано вчиненням злочину,суд не може зменшити розмір відшкодування шкоди із підстави матеріального становища завдавача шкоди. Суд вважає, що відповідним відшкодуванням буде компенсація в розмірі 2500 грн. бо така компенсація буде відповідати обставинам справи, принципу справедливості та розумності, так як [PERSON] не доведено завдання їй моральної шкоди, що у грошовому виразі може бути компенсована більшою сумою. При цьому судом враховується те, що в даному випадку мало місце завдання відповідачкою тілесних ушкоджень, фізичних та моральних страждань, що призвели до порушення нормального ритму життя позивачки, амбулаторного лікування в м.Жмеринка, до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р., ст. 15, 16, 23, ч.1 1167 ЦК України,

Outcome: partial