Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики в сумі 14200 грн., 3% річних від вказаної суми - 442,34 грн. та 2000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що кошти в сумі 14200 грн. відповідач позичив у нього 11.01.2013 року і на вимогу про повернення відмовив. 01.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення коштів в сумі 22 595 грн. та 2000 моральної шкоди, посилаючись на те, що відносин позики між сторонами не існувало, а були іншого виду зобов'язання, за якими позивач винен йому гроші, а не навпаки. Ухвалою суду від 06.05.2014 року обидва позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник наполягають на задоволенні свого позову та пояснили, що кошти в сумі 2040 грн. та 800 доларів США були позичені [PERSON] на придбання запчастин до автомобіля, а 5200 грн. були позичені дещо раніше, проти зустрічного позову заперечили. Відповідач - позивач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, на своєму позові наполягає, пояснивши, що грошей у [PERSON] не позичав, навпаки останній винен йому кошти в рахунок відшкодування вартості ремонтних робіт належного йому автомобіля, виведеного з ладу [PERSON] Написання розписок пояснив, як дію вчинену під примусом та погрозою знищення правоустановлюючих документів на автомобіль. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в грудні 2012 року [PERSON] на власному транспортному засобі «Мерседес-бенц», державний номер[NUMBER], здійснив доставку належного [PERSON] майна (яблук) в м.Київ для їх подальшої реалізації. В зв'язку з неповною справністю транспортного засобу [PERSON], до поїздки, придбав дві шини для автомобіля [PERSON] на суму 2040 грн. В зв'язку з тривалістю перебування [PERSON] в Києві, про що не було попередньої домовленості, [PERSON] передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] та повернувся до Хмельницького. 11.01.2013 року [PERSON] повідомив [PERSON] про несправність транспорного засобу та необхідність його ремонту. Того ж дня [PERSON] придбав міст для вказаного автомобіля за 800 доларів США та зобов'язав [PERSON] написати розписки на вказані суми, які начебто отримані в борг та на суму 5200 грн., яка була передана в борг [PERSON] попередньо. Вказані обставини підтверджуються розписками від 11.01.2013 року; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес»; поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що належний [PERSON] автомобіль був доставлений [PERSON] в січні 2013 року евакуатором, оскільки автомобіль не був на ходу. В зв'язку з необхідністю ремонту автомобіля [PERSON] погодився придбати деталі, необхідні для ремонту, зокрема міст, за який він заплатив 800 доларів, після чого вимагав у [PERSON] написати розписку, безпосередньої передачі коштів в рахунок позики не було. Поясненнями сторін, зокрема в частині визнання факту придбання шин до автомобіля на суму 2040 грн. до поїздки в Київ та зарахування цих коштів в рахунок оплати наданих послуг. З правовідносин, що склалися між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в них ознак договору перевезення станом на час прибуття автомобіля в Київ та найму транспортного засобу з моменту передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON]. Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленністю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами. Єдиним доведеним фактом домовленості сторін є зарахування вартості шин 2040 грн. в рахунок оплати вартості наданих [PERSON] послуг. Після залишення транспортного засобу в Києві та передачі правоустановлюючих документів [PERSON] правовідносини сторін містять ознаки договору найму транспортного засобу, відповідно до якого, за ст. 801 ЦК України наймач зобов'язаний підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані. Витрати, пов'язані з використанням транспортного засобу, в тому числі зі сплатою податків та інших платежів, несе наймач. Відповідно до ст. 803 ЦК України наймач зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані у зв'язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до ч.1ст.917 ЦК України відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. З врахуванням тих обставин, що [PERSON] погодився на використання саме цього транспортного засобу, вказаний автомобіль власним ходом дістався Києва та безперешкодно було доставлено вантаж, будь-яких доказів несправності автомобіля, крім зношеності шин, яку визнали сторони, [PERSON] не довів, а тому, суд дійшов висновку, що сума коштів, що доведена в судовому засіданні визнанням сторін та поясненнями свідків на суму 800 доларів США не передавалися в позику [PERSON], а є виконанням зобов'язання, що виникло з пошкодження транспортного засобу, внаслідок його експлуатації, а саме оплата [PERSON] вартості зламаного моста до автомобіля, а кошти в сумі 2040 грн. є оплатою вартості наданих послуг за договором перевезення, тому не можуть бути стягнутими з відповідача за договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стосовно передачі позики в сумі 5200 грн. [PERSON] не представив обгрунтованих заперечень, а тому з врахуванням суті позовних вимог, наявності у позивача [PERSON] оригіналу розписки, суд дійшов висновку про наявність між сторонами в цій частині відносин позики та необхість задоволення позову [PERSON] про стягнення суми боргу-5200 грн. При цьому, судом враховано, що написання розписок на вимогу [PERSON] не свідчить про відсутність зобов'язань у [PERSON], крім того, дві інші суми, що зазначені в розписках не є абстрактими, їх походження повністю доведено в судовому засіданні. В розписках від 11.01.2013 року не зазначено строку повернення коштів, а [PERSON] не представлено доказів пред'явлення вимоги щодо повернення коштів з 11.02.2013 року, а тому вимога про стягнення 3% річних підлягає до задоволення частково, в межах заявленого позову, починаючи з моменту пред'явлення позову, станом на 25.02.2014 року і складає 6 грн.( 5200 грн. боргу х3%х12 днів(з14.02 по 25.02)/365/100) Доказів заподіяння моральної шкоди неповерненням боргу [PERSON] не надав, наявність у нього групи інвалідності не є таким доказом, а відсутність відомостей про суттєве прострочення боргу дає підстави вважати, що така шкода позивачу не заподіяна. Будь-яких доказів причинного зв'язку між пошкодженнями транспортного засобу "Мерседес-бенц» державний номер [NUMBER], виявлених [PERSON] та його експлуатацією [PERSON], або, що такі пошкодження виникли внаслідок пошкодження моста автомобіля, в судовому засіданні не представлено, а тому позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Судові витрати по справі складають 243 грн.60 коп., в межах встановленого Кабінетом міністрів України мінімального платежу та підлягають до стягнення з [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial