Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

12 червня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким після зменшення розміру заявлених вимог просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., щомісячно . В судове засідання сторони позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримали та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся по відомому місцю його реєстрації через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, що не суперечить ч.3 ст.76 ЦПК України. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після припинення шлюбних стосунків батьків проживають з матір»ю (а.с. 8, 9,10) . Домовленість щодо утримання дітей після розірвання шлюбу між сторонами відсутня. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначені норми права свідчать про те, що правовою підставою для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є нерегулярний, мінливий дохід відповідача, отримання ним доходу в натурі, а також для визначення розміру аліментів суд зобов'язаний встановити матеріальне становище платника аліментів. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З'ясовано, що згідно відомостей, витребуваних судом із Головного управління ДФС у Кіровоградській області відповідач в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету за І квартал 2016 року отримав соціальні виплати в розмірі 4 005,90 грн., за ІІ квартал 2016 року- 4 145,30 грн., за ІІІ квартал 2016 року- 4 215,00 грн., за ІV квартал 2016 року- 2 810,00 грн. За І та ІІ квартал 2017 року відсутня інформація про доходи [PERSON] (а.с. 63-64). Тобто, відповідач не має регулярного доходу, його заробітки є нестабільні. У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» , установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином, суд вважає за доцільне визначити аліменти саме у твердій грошовій сумі, так як платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640,00 гривень судового збору, так як за законом позивач звільнена від його сплати та рішення допускає до негайного виконання, в частині стягнення аліментів, але у межах платежу за один місяць ( ст.367 цього ж кодексу).

Outcome: approved