Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

13 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж, площею 26,6 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що в 1980 році за власні кошти, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а також належно затвердженого проекту, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, нею був побудований гараж (машино-місце) площею 26,6 кв.м, по [ADDRESS] . Під час проведення будівельних робіт були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. Протягом 1980-2020 років позивач відкрито та добросовісно користувалася побудованим гаражем для власних господарських потреб, сплачувала необхідні платежі за обслуговування споруди та надання послуг з постачання електроенергії. В 2019 році на замовлення позивача, ПП «ОБЗ КАЛИТА» було проведено технічне обстеження Гаражу-1 та виготовлений технічний паспорт, згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Рішенням XXVI сесії VII скликання Шосткинської міської ради Сумської області від 25.06.2020 «Про регулювання земельних відносин» земельна ділянка площею 0,0027 га (кадастровий номер 5911000000:01:002:0210), на якій збудований Гараж-1, передана [PERSON] у приватну власність для будівництва індивідуального гаражу. Після чого право власності зареєстровано у державному реєстрі прав на нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час, дату та місце його проведення повідомлена, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 27) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області Кравчук К.П. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. (а.с. 28, 29) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Управління Державної архітектурно- будівельної комісії у Сумській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. (а.с. 23, 24) Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Рішення Шосткинської міської ради від 25.06.2020 «Про регулювання земельних відносин», вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0027 кв.м, а також надано дозвіл на отримання документів, що посвідчують право приватної власності на земельні ділянки у порядку спадкування. (а.с.5) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215556564 від 09.07.2020, [PERSON] є володільцем земельної ділянки за кадастровим номером 5911000000:04:01:002:0210, площею 0,0027 га, форма власності приватна. (а.с.9) З технічного паспорту на гараж (машино-місце) по [ADDRESS] , вбачається, що гараж позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А», має загальну площу 26,6 кв.м. (а.с.10,11) З довідки виданої приватним підприємством «ОБЗ КАЛИТА» 21 серпня 2019 року, вбачається, що площа гаражу (машино-місце), що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 26,6 кв.м. Крім цього, повідомлено, що гараж (машино-місце) побудований господарчим способом до 05.08.1992, та згідно із п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 за №127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (зі змінами та доповненнями) не відноситься до категорії самочинного будівництва і не потребує прийняття в експлуатацію. (а.с.12) Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В цей же час законодавством, що діяло на час побудови Гаражу-1 не було передбачено реєстрації права власності на нерухоме майно. Тобто момент виникнення права власності на будинки, споруди, інше нерухоме майно не залежав від державної реєстрації. Положення ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦК України) визначають поняття самочинного будівництва як забудови на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або будівництво здійснювалося без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на\~ нього. Згідно із роз`ясненнями наданими у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 №6, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Право власності на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували будівлі до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності на спірні будівлі, збудовані до 05 серпня 1992 року. При цьому, наведеною законодавчою нормою (ч. 5 ст. 376 ЦК України) встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 41 Конституції України\~ кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Засадами чинного ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України від 16.01.2003). Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Як вбачається з матеріалів справи,\~ позивачу\~ на праві власності належить зазначена земельна ділянка, а вказане нерухоме майно не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним\~ та іншим нормам і правилам. Таким чином, перелічені докази логічно поєднуються одне з одним, підтверджують характер правовідносин сторін, дають суду всі підстави вважати, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а також, враховуючи те, що представник відповідача в судове засідання надав заяву у якій позовні вимоги визнає, суд вважає, що може бути визнано право власності на Гараж-1 за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved