Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Бершадського РС УДМС України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та про примусове зняття з реєстрації. Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 252, вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Бершадського району Вінницької області. З 25 вересня 2004 року відповідач [PERSON] знаходився у шлюбі з її дочкою [PERSON] та проживав разом з ними в належному їй житловому будинку по [ADDRESS] Бершадського району Вінницької області , тому вона і прописала його в належному їй будинку. Рішенням Бершадського районного суду від 09.01.2013 року шлюб між її дочкою та відповідачем [PERSON] розірвано і з грудня 2012 року [PERSON] у її будинку не проживає , але ігнорує її прохання добровільно виписатися з її будинку. На даний час у неї постало питання оформлення субсидії на будинок , однак оформити документи на отримання соціальних пільг позбавлена можливості , у зв"язку з тим , що у її будинку на даний час залишається прописаним відповідач, крім того вона позбавлена можливості розпоряджатися власним житловим будинком на свій розсуд, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON], [INFO], втратившим право користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] Бершадського району Вінницької області та зобов"язати Бершадський РС УДМС України у Вінницькій області зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON], в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судов засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просить слухати справу у його відсутність. Представник Бершадського РС УДМС України у Вінницькій області в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2014 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 252 позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] Бершадського району Вінницької області. Факт належності вказаного домоволодіння саме [PERSON] підтверджується також випискою з погосподарської книги за 2006-2014 р.р., де господарем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Бершадського району Вінницької області вказано [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в позовні заяві стверджує, що відповідач [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання не проживає з грудня 2012 року, даний факт не оспорюється і відповідачем, що підтверджується його заявою про визнання позову. Факт відсутності [PERSON] в належному позивачеві житловому будинку з грудня 2012 року по даний час також констатовано довідкою виданою 08.04.2014 року за № 579 Флоринською сільською радою Бершадського району Вінницької області та письмовими поясненнями [PERSON] Як зазначено у ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наведене кореспондується і з нормами ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом. Статтею 401 ЦК України, передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником. Частиною 2 вказаної статті унормовано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із здобутих у справі доказів судом з'ясовано, що в розумінні ст.64 ЖК України та ст.3 СК України, відповідач [PERSON], був зареєстрований в належному позивачеві на праві приватної власності житловому будинку на правах члена його сім'ї - як зять, відтак набув права сервітуту, проте з грудня 2012 року там не проживає , тобто більш як один рік, відтак слід констатувати, що він втратив право на користування цим житлом, оскільки інше не було встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 ЦК України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягає до задоволення, оскільки ґрунтується на нормах чинного законодавства. Крім того, позивачкою було заявлено вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Суд вважає, що ці вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні управління , відділи (сектори) Державної міграційної служби України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. Тому суд вважає, що в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial