Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ 15\~січня 2020\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~Жовтневого районного\~суду міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~з позовом\~до Приватного акціонерного товариства «Суха балка»(далі - Відповідач) про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків (нещасний випадок) у розмірі 120\~000 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що у період часу з 05 березня 1994 року по 19.11.2002 року та з 02 червня 2003 року по 30 березня 2010 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював у підземних умовах прохідником шахто будівельного управління. Під час роботи на підприємстві з ним стався нещасний випадок , що пов`язаний з виробництвом - внаслідок чого позивач травмував ліве коліно, був госпіталізований та перебував на лікуванні у лікарні де встановлено діагноз закритий перелом лівого підколінника без зміщення уламків. позивач [PERSON] у позові зазначив, що хоча ступінь втрати працездатності за травмою встановлено не було, однак його життя після травмування зазнало суттєвих змін через відчуття болю, перебування на стаціонарному лікуванні, рекомендовано ЛФК, санаторно курортне лікування перебування на Д обліку у травматолога тощо. Позивач [PERSON] вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, в період роботи позивача на підприємстві , що стало причиною нещасного випадку на виробництві йому завдана моральна шкода , яку він оцінює у 120\~000 грн. і просить суд стягнути зазначену суму з відповідача на його користь. 17 січня 2020 року ухвалою суду прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду на 13 лютого 2020 року без повідомлення (виклику) учасників справи. 13 лютого 2020 року представник відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та її розмір, відсутні висновки спеціаліста - експерта. Також зазначив, що втрата професійної працездатності не пов`язана із втратою здібності до самообслуговування. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2020 року та вирішено питання стосовно необхідності подальшого розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін оскільки судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року стягнуто з ПрАТ «СУХА БАЛКА» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 80\~000 грн. з підстав втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. 31 березня 2020 року розгляд справи відкладено через неявку сторін на 27 квітня 2020 року. 27 квітня 2020 року розгляд справи не відбувся через наявність клопотання з боку представника ПрАТ «СУХА БАЛКА» про відкладення розгляду справи в тому числі через факт [PERSON] , спричиненої вірусом «COVID 19 ». Розгляд справи відкладено на 25 травня 2020 року. 25 травня 2020 року позивач [PERSON] до суду не з`явився, до початку розгляду справи його представник адвокат Починка В.В. надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, у заяві зазначив, що позовні вимоги стосуються лише завданої позивачу моральної шкоди, що сталася з позивачем на підприємстві 12 листопада 2007 року. Представник відповідача ПрАТ «СУХА БАЛКА» Гаркавий А.Г. до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі , просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно наданої до матеріалів справи трудової книжки на ім`я [PERSON] \~встановлено ,\~що він\~у період\~часу з\~05.03.1994\~року по\~19.11.2002\~року та\~з 02.06.2003року по 30.03.2010 року працював підземним прохідником шахтобудівельного управління ВАТ «Суха Балка» ( на сьогоднішній день підприємство має назву ПрАТ «Суха Балка»). Під час роботи з позивачем стався нещасний випадок за таких обставин : 12 листопада 2007 року за нарядом в.о. начальника дільниці №20 [PERSON] виданий через гірничого майстра [PERSON] на другу зміну робітники у складі прохідників: [PERSON] та [PERSON] повинні були доставити від комори візком на «0» відмітку шахти і мені Фрунзе бурову головку Б-106 загрузити в кліть та опустити на гор. 1135. [PERSON] та [PERSON] загрузили бурову головку Б-106 на візок біля комори та доставили її на «0» відмітку. Близько 8.15 годинні при погрузці бурової головки Б-106 в кліть [PERSON] підсковзнувуся на металевому листі і вдарився в кут штовхача, травмувавши при цьому ліве коліно та кліттю спустився в шахту. О 9.50 годинні повідомив гірничого майстра [PERSON] про травму, до кінця зміни виконував роботи згідно наряду. Виїхавши із шахти позивач звернувся в поверховий медичний пункт за медичною допомогою, після цього був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні у 8 міській лікарні м. Кривого Рогу. Зазначені обставини викладені в акті розслідування нещасного випадку , який було проведено комісійно уповноваженими представниками підприємства . Отже, комісія, призначена Наказом від 13.11.2007 року №1590 по ВАТ «Суха Балка» провела розслідування нещасного випадку, що стався 12 листопада 2007 року о 8.15 год. дійшла висновку, що вказаний нещасний випадок зі мною вважається пов`язаним з виробництвом і відповідно було складено Акт №37 за формою Н-1 (далі - Акт №37). Згідно Акту\~№37\~від про\~нещасний випадок,\~пов`язаний\~з виробництвом,\~причинами нещасного\~випадку -\~невиконання вимог\~інструкції з\~охорони праці;\~діагноз згідно\~листкам непрацездатності\~-\~закритий перелом\~лівого надколінника\~без зміщення\~уламків згідно\~П.10\~Акту №37.\~Після отримання\~травми мені\~не було\~встановлено ступінь\~втратипрофесійної працездатності, але роботодавцем мені була заподіяна шкода, яка випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тобто ПрАТ «Суха Балка». Судом встановлено, що відповідно до пункту 10 Акту №37 від 18 листопада 2007 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме [PERSON] та гірничий майстер №20 ШБУ [PERSON] . Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. \~ \~ \~ \~З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. \~ \~ \~ \~Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. \~ \~ \~ \~Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). \~ \~ \~ \~У пункті 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~У відповідності зі ст.ст. 23, 1167\~ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Суд, дослідивши медичні документи позивача про отримання травми від нещасного випадку на виробництві, що позивачу заподіяна моральна шкода, так як він відчуває фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача внаслідок виробничої травми, враховуючи відсутність втрати професійної працездатності за фактом виробничої травми, наявність вини самого позивача у нещасному випадку, що пов`язаний з виробництвом та також наявність вини іншого працівника, що працював у відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 10\~000 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до положень\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивача згідно п.2 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1\~статті 133 ЦПК України\~передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 840 гривень 80 копійок. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial