Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, а також неповнолітню дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Чорнотисянській сільській раді Рахівського Району, Закарпатської області 27 липня 1991 року за актовим записом № 12. У період шлюбу у них із відповідачем народилося двоє дітей дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час досягла повноліття та являється студентом ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" за спеціальністю облік і аудит на ІІ курсі денної форми навчання, та син [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. При цьому, згідно договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» від 20 серпня 2015 року загальна вартість освітньої послуги становить 11190 гривень. Тобто тривалість навчання складає 4 роки і за кожний рік навчання потрібно сплачувати відповідну суму. На даний час вона не працює, дочка також не працює поскільки навчається стаціонарно. Їй важко одній в повній мірі забезпечувати дітей всім необхідним, а також оплачувати навчання дочки. Відповідач, як батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, зокрема на навчання та утримання не надає. При цьому, відповідач, як їй було відомо до цього часу, являється сезонним робітником, є працездатною особою, тому на її думку має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки до закінчення навчання у вищому навчальному закладі та неповнолітнього сина. Враховуючи, що сезонна робота за своїм змістом в певній мірі не може бути постійним заробітком, а має мінливий характер доходів, вважає за необхідне прохати перед судом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі саме в твердій грошовій сумі, тобто в сумі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до закінчення дитиною навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку та на неповнолітню дитину 800 гривень, до досягнення нею повноліття. Таким чином, зважаючи на те, що вона не взмозі повністю самостійно займатися забезпеченням оплати навчання та утримання повнолітню дочку та неповнолітнього сина, а останнні в свою чергу потребують додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача, як батька, на якого законодавством покладено обовязок утримувати свою дитину до повноліття, а в разі повноліття, за умови навчання, не пізніше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, оскільки ніде не працює, не взмозі сама себе забезпечити, маючи прагнення здобути вищу освіту. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Відповідач, [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Заслухавши позивачку вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей дочка [PERSON] - [INFO] яка наразі являється повнолітньою, що стверджується свідоцтвом про народження , та навчається у вищому навчальному закладі, та син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] на період його навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку та неповнолітнього сина [PERSON] 04.08.2006 року народоження, до досягненя дитиною повноліття. Відповідно до довідки ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" за спеціальністю облік і аудит дочка сторін є сутентом даного навчального закладу на ІІ курсі денної форми навчання В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітньої дочки та неповнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Чорнотисянської сільської ради № 2843 від 07 грудня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON]А на утриманні позивачки знаходиться повнолітня дочка [PERSON] [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивачка проживає з дітьми. Крім того, відповідно до договору про навчання або про надання додаткових освітніх послуг дочка сторін Людмила навчається на контрактній формі навчання, де загальна вартість освітньої послуги становить 11190 гривень. Як вже було встановлено, повнолітня дочка сторін, Людмила навчається у вищому навчальному закладі на денній форма навчання. Отже вона не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки, Людмили до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в сумі 800 грн. щомісячно, та на неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття в сумі по 800 гривень. Аліменти на утримання дітей згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 12 січня 2017 року. Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved