Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

12.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 24.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 4893, та який був укладений між [PERSON] та [PERSON] , позивачу належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Зазначає, що згідно п. 9 договору купівлі - продажу квартири відповідач зобов'язувався зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб до 29.06.2016 року (включаючи себе) та повністю звільнити відчужуване житло для безперешкодного володіння, користування та розпорядження 24.06.2016 року. Однак до теперішнього часу відповідач з реєстраційного обліку не знятий. Позивач посилається, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі, спільного господарства не веде, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає. Жодного права на проживання чи збереження за відповідачем права користування спірною квартирою, ні в силу закону, ні в силу договору, відповідач не має. Крім того зазначає, що відповідач не є членом родини позивача, а тому порушує права останнього на вільне користування та розпорядження своїм майном. Позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу на праві власності відповідно до договору купівлі - продажу квартири, укладеного з [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі - продажу квартири від 24.06.2016 року (а.с.8). Відповідно до довідки Форми №3 від 12.10.2016 року вбачається, що у вказаній вище квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що відповідач згідно договору купівлі - продажу квартири зобов`язувався зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб до 29.06.2016 року та повністю звільнити відчужуване житло для безперешкодного володіння, користування та розпорядження позивачу 24.06.2016 року. Однак до теперішнього часу відповідач з реєстраційного обліку за спірною адресою не знявся. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.2,3 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Згідно ст.64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець або особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як встановлено вище, позивач є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що між позивачем та відповідачами не було встановлено житлового сервітуту на спірне житлове приміщення, ні в силу закону , ні в силу договору. Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги припинення права власності відповідача на спірну квартиру за договором купівлі-продажу від 24.06.2016 року, суд вважає, що одночасно з цим припинилось право відповідача на користування цією квартирою, оскільки право користування є похідним від права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved