Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

11.02.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ « Авто Просто», ТОВ «АТ Сервіс» з позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору фінансових послуг № 802118 від 14.08.2019 з додатками №1, №2 укладеного між ним та ТОВ « Авто Просто», стягнення з ТОВ « Авто Просто» на його користь 141\~280.40 грн сплачених по договору. Визнати недійсним з моменту укладення договору доручення № 802118 від 14.08.2019 , що укладений між ним та ТОВ « АТ Сервіс» та стягнення з ТОВ « АТ Сервіс» на його користь 15\~776.59 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.08.2019 між ним та ТОВ «Авто Просто» укладений договір № 802118 предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». 14.08.2019 між ним та ТОВ « АТ Сервіс» укладений договір доручення № 802118 предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним винагороду ТОВ « Авто Просто» у розмірі 15\~776.59 грн за рахунок довірителя, тобто нього. Цей договір укладений з метою виконання попереднього. Договір доручення йому виданий не був, хоча два договори укладала з ним одна і та особа, менеджер-консультант « ТОВ «Авто Просто». Метою укладення цих договорів є придбання автомобіля марки / моделі Chery Tiggo вартістю 328\~679. 00 грн. Указував , що при укладанні вказаних договорів відповідачі ввели його в оману. Вважає, що в діях ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької діяльності , так як виплата ним грошових коштів не створили для відповідачів будь-яких обов`язків. У зв`язку з цим кошти, сплачені ним за такими договорами, підлягають стягненню відповідно до статті 230 ЦК України. 12.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 21.02.2020 від ТОВ « Авто Просто» надійшло клопотання про врахуванні, при розгляді справи, правових висновків Верховного Суду у справах вказаної категорії, а також відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ТОВ « Авто Просто» не визнав , просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правові висновки Верховного суду у вказаній категорії справ. 03.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог Заяв та клопотань про неможливість розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надходило. Дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Судом встановлено, що 14 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі. Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Автофонд». ТОВ «Авто Просто» є суб`єктом підприємницької діяльності, що надає фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Автофонд». ТОВ «Авто Просто» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором. Відповідно до умов додатку № 1 до вищевказаного договору з [PERSON] погоджено марку автомобіля та його модель, а саме автомобіль марки / моделі Chery Tiggo, поточну ціну автомобіля, а саме: вартістю 328\~679.00 грн, а також цим додатком встановлено обов`язок [PERSON] сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «Автофонд» та формування групи у % + податок на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 6 732,00 грн, періодичний платіж у % - 0, 8333, щомісячну винагороду - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ 15\~776.59 грн. За вказаним договором [PERSON] сплатив 15 776.59 грн та 141\~280.40 грн. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. За приписами частин першої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Пунктом 7 частини третьої зазначеної статті встановлено, що забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що під час укладення договору фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Автофонд» № 802118 від 14.08.2019 він був ошуканий відповідачем, що йому не надана інформація про умови договорів у повному обсязі. а навпаки , убачається, що при укладенні договору позивач та відповідач ТОВ « Авто Просто» погодили всі істотні умови, у тому числі щодо порядку, строків та визначення розмірів платежів, пготочної ціни автомобілю, процедури отримання автомобіля учасником, можливість розірвання чи зміни договорутакі, взаємні права та обов"язки сторін, відповідальність за невиконання договору. Вказані умови викладені в договорі чітко і ясно. Доводи позивача про те, що ТОВ «Авто Просто» займається нечесною підприємницькою практикою, безпідставні. Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави дійти для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Аналогічний правовий висновок щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлений у постановах Верховного Суду від 23.09. 2019 та інших справ, що розглядались Верховним Судом у вказаних правовідносинах. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене слід дійти до висновку про недоведеність позивачем несправедливості умов договору та введення його в оману відповідачем , застосування ним нечесної підприємницької практики та відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed