Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач КС «Можливість» в особі голови правління Корягіної І.І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обгрутнування позову зазначає, що 03 серпня 2015 року між КС „Можливість" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 111, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 4000 гривень строком на 6 місяців, з 03 серпня 2015 року по 03 лютого 2016 року зі сплатою 60 % річних за користування кредитом. [PERSON] у свою чергу зобов'язалась сплачувати суму кредиту та проценти відповідно до графіку, який є невід'ємною частиною договору. У випадку несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Внаслідок порушення умов договору заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 11 грудня 2018 року становить 34362,03 гривень, з яких 2908,12 гривень основного боргу, 162,54 гривень - проценти за користування кредитом, 31291,37 гривень - додаткові проценти. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судовий збір в сумі 1762 гривні Представник позивача Козлов М.Ю., який діє на підставі довіреності, до зали судових засідань не прибув, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу повістки надсилались рекомендованою поштою за адресою її реєстрації, однак конверти повернуті поштовим відділенням без отримання адресатом, за закінченням строків зберігання. Разом із тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Вивчивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 03 серпня 2015 року між Кредитною спілкою «Можливість» в особі заступника голови правління Корягіної І.І. з одного боку та [PERSON] з іншого, був укладений договір кредиту № 111 за умовами якого останній був наданий кредит в сумі 4 000 гривень на ремонт, строком на 6 місяців, з 03 серпня 2015 року по 03 лютого 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник, у даному випадку [PERSON], зобов'язалась вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків (п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.3, 3.1, 5.1.3 договору, а.с. 6). Відповідно до п. 3.7 вказаного договору, за будь - яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому позичальник [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитного договору, графіком розрахунків за ним, та погодилась із ними, що підтверджується її особистим підписом у договорі. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту, останній платіж в сумі 941 гривень сплачений позичальником 28 жовтня 2015 року, з цього часу платежів за кредитом не надходило, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 11 грудня 2018 року становить 34362,03 гривень, з яких 2908,12 гривень - заборгованість за кредитом, 162,54 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 31291,37 гривень - додаткові проценти, нараховані на підставі п. 3.7 договору. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та процентної ставки за несвоєчасне надходження (прострочення) планового платежу у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування. Отже суд вважає встановленим факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредиту, а заборгованість відповідача у сумі 34362,03 гривень - доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь КС «Можливість». Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з неї відшукуваних позивачем сум та їх розміру. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved