Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

16 липня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором № 1009427 про відкриття та обслуговування рахунку та випуск платіжної картки від 20.04.2015 р., яка станом на 20.06.2018 року складає 26126,49 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 5 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , в судове засідання не з"явився. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем, 20.04.2015 року було укладено договір №1009427 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. 04.05.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 до договору №1009427, відповідно до якого, Банк встановлює відповідачу кредит у сумі 3000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних та сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. 22.07.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №2 до договору №1009427, відповідно до якого, Банк встановлює відповідачу кредит у сумі 18000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24% річних та сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40% річних. З позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на 20.06.2018 року складає 26126,49 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що станом на 20.06.2018 р. відповідач має заборгованість розмірі 26126,49 грн., яка складається з: 17717,50 грн. - прострочений основний борг по кредиту; 23,30 грн. - нараховані проценти по кредиту; 6358,14 грн. - прострочені проценти за користування овердрафтом; 40 грн. - прострочена комісія за обслуговування карткового рахунку; 1173,04 грн. - пеня; 573,89 грн. - інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 81,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 159,07 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Розрахунок заборгованості за договором № 1009427 від 20.04.2015 р., додатковий договір №1 від 04.05.2015 р. та додатковий договір №2 від 22.07.2015 р. зазначений в позові та додано до матеріалів справи. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів погашення кредиту та сплати боргу, процентів, комісії, пені, інфляційних витрат у суду не має. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідача, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у розмірі 1762 грн., які були підтверджені банком документально.

Outcome: approved