Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, мотивуючи його тим, що 04.05.2015 р. померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із трьох земельних ділянок розташованих на території [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області. За заповітом її мати все своє майно, заповіла позивачці. 01.12.2015 р. позивачка звернулась до Жмеринської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де отримала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини. Вона постійно хворіє. Так сталося, що в період завершення шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини вона захворіла і лікувалась з 22 жовтня по 06 листопада 2015 року. Вважає, що її хвороба є поважною причиною пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі викладеного просить встановити їй додатковий строк до 30 березня 2016 року для подання заяви в Жмеринську районну державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Ухвалою суду від 25.12.2015 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] (а.с. 30) Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала із підстав, що в ньому викладені, просила його задовольнити. Додатково та на запитання суду пояснила, що її мати перебувала у шлюбі, але батько помер у 2000 році, у них було двоє дітей: вона та брат [PERSON]. Спору про спадщину у них немає. Брат на час смерті спадкодавця проживав в [INFO], а мати по вул. Л.Українки, 19, де розташований будинок. На час смерті догляд за матір»ю здійснювала позивачка, але була зареєстрована в [INFO]. На час, коли закінчувався строк на прийняття спадщини, вона захворіла, лікувалась амбулаторно. У неї дуже боліло горло, була температура і вона не могла вийти із дому. Коли звернулась до нотаріальної контори, то виявилось, що вона пропустила кілька днів. Вказала, що двомісячний строк з часу набранням рішенням законної сили буде достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини. Просила судові витрати не стягувати із відповідача, а віднести на її рахунок. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] виступив на боці позивача, просив позов [PERSON] задовольнити. Пояснив, що позивачка його рідна сестра. Викладені у позовній заяві відомості відповідають дійсності. Спору у нього із сестрою немає. Йому відомо про наявність заповіту та обсяг майна, що спадкується. Він не проживав із матір»ю на час її смерті за однією адресою, однак провідував, а позивачка дійсно доглянула її до смерті. Він спадщину не приймав та не претендує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав, не заперечує щодо його задоволення та розгляду справи у його відсутність. (а.с. 28). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи, що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 04.05.2015 року в с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області померла мати позивачки [PERSON], а позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Орлик». (а.с. 5, 6, 7) Відповідно до наданого суду витягу зі Спадкового реєстру (спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину) станом на 30.12.2015 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 35) Відповідно до наданого суду витягу зі Спадкового реєстру заповітів/спадкових договорів, спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 21.03.1998 р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Жмеринського району Вінницької області та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №26. Станом на 30.12.2015 р. заповіт чинний. (а.с. 34) Згідно заповіту нотаріально посвідченого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 21.03.1998 р. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 20) Заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій виконкому [PERSON] сільської ради за №26. Станом на 14.12.2015 р. даний заповіт не відмінено і не замінено на інший. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки по вул. Л.Українки, 19 с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області площею 0,3305 га та площею 0,2500 га, цільовим призначенням земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також земельна ділянка площею 1,5206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради. Дані земельні ділянки належать [PERSON]С на підставі державних актів серії ЯА №108833 від 13.07.2005 р. (а.с. 10), серії ЯИ №648837 від 30.08.2012 р. (а.с. 11), серії ЯИ №648836 від 30.08.2012 р. (а.с. 12). Судом встановлено, що [PERSON], як непрацездатний за віком син померлої [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Позивачкою [PERSON] надано суду заяву [PERSON], адресовану Жмеринській районній державній нотаріальній конторі від 14.12.2015 р. (а.с. 21), де зазначено, що він відмовляється від належної йому обовязкової частки у спадщині. Однак дана заява подана не нотконторі, як того вимагає норма статті 1273 ЦК України, а суду, а також поза межами строку встановленого ст. 1270 ЦК України. За таких обставин відмова [PERSON] від прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] є недійсною. Разом із тим, [PERSON], який не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, у визначений ст.ст. 1270, 1273 ЦК України строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, вважається таким, що її не прийняв. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], які мають право на обовязкову частку у спадщині, що могли б бути відповідачами по даній справі не встановлено. Судом роз"яснено право [PERSON] у разі порушення його прав звернутись до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини у разі поважності причин його пропуску. Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори №1702/02-31 від 01.12.2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття (а.с.13). Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, особа, що досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідач по справі позов визнав і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Таким чином судом встановлено, що строк, визначений законом для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] розпочався 04.05.2015 року та закінчився 04.11.2015 року. [PERSON], що на час відкриття спадщини досягла шістнадцяти років, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] у період з 29.10.2015 р. по 06.11.2015 р. перебувала на амбулаторному лікуванні у фельдшерсько-акушерському пункті с. Тарасівка Жмеринського району Вінницької області (а.с. 14), а тому суд вважає, що хвороба спадкоємця є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Встановлені причини пропуску строку на прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON] визнаються судом поважними та такими, що перешкоджали позивачці звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ст. ст.16, 25, п.11 ч. 1 ст. 346, 1216, 1218, 1222, 1223, 1269, ч.1 ст. 1270, ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved