Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовуала тим, що 15.02.2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. 19 січня 2004 року між сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки не підтримають. Майновий спір відсутній. Просила суд, після розірвання шлюбу, залишити прізвище без змін. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте, 24.10.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. Таким чином, суд, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. Судом встановлено, що15 лютого 2011 року між сторонами було укладено шлюб, про що Виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 6 та було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу дітей не мають. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження сім"ї з відповідачем є неможливе, через несумісність характерів. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахування фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, судом достеменно встановлено, що сторони вже тривалий час не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, будь які взаємини подружжя не підтримує, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом для вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідає положенням ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved