overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

17 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт реєстрації шлюбу між її дідом та бабою - [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO]. Необхідність встановлення даного факту остання пов'язує із реалізацією своїх спадкових прав. В судове засідання учасники справи не з"явилися, про час і місце розгляду справи вказані особи були повідомлені належним чином. Заявник, підтримавши доводи своєї заяви, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Судом встановлено, що [INFO] померла баба заявника - [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] вчинила заповіт, згідно якого заповіла заявнику житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок [PERSON] набула у порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Документ, який підтверджує факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] пошкоджений та містить неповну інформацію щодо даного факту. Зокрема, пошкоджена посвідка про шлюб [NUMBER] містить інформацію, про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 18 травня 1936 року у Дзержинському бюро ЗАГС. Згідно інформації наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Державним архівом Житомирської області Житомирської обласної державної адміністрації та Романівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] не виявлено, а книга реєстрації актових записів про шлюб в смт. Романів за 1936 рік на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходила. Враховуючи, що факт про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, а відповідний актовий запис в органах державної реєстрації актів цивільного стану не зберігся, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

17 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 06 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області № 52, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог і відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області № 52 (а.с.3). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

17 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в сумі 1200 грн. щомісячно до повноліття сина [PERSON], а потім на утримання сина [PERSON] в сумі 600 грн. щомісячно і до його повноліття, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як з'ясовано судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, на даний час має нерегулярний, мінливий дохід. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 17 грудня 2013 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, позивачем не надано суду доказів про те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. А тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 21 липня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 19. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути у заочному порядку. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 21 липня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 11 грудня 2012 року, актовий запис № 104 (а.с.5). Сімейне життя в сторін не склалося, подружніх стосунків не підтримують. Згідно ч.2 ст.104 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов"язок на відшкодування позивачці витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

17 грудня 2014 року Краснолиманська міська рада Донецької області звернулась до суду з заявою в якій просила визнати житловий будинок, розташований по вул. Тімірязєва, 3 в с. Ставки м. Красний Лиман Донецької області, безхазяйним майном та передати його у комунальну власність. Представник заявника, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій просив заявлені вимоги задовольнити та справу розглянути без його участі. З письмових доказів в судовому засіданні встановлено, що в с.Ставки м.Красний Лиман Донецької області по вул. Тімірязєва, 3 розташований житловий будинок, який з 08 вересня 2012 року взятий на облік як безхазяйний ( а.с.4), заявник є юридичною особою ( а.с.17). Суд, заслухавши представника заявника та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.335 ЦК України зазначено, що б езхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Таким чином, житловий будинок, розташований по вул. Тімірязєва, 3 в с. Ставки м. Красний Лиман Донецької області, слід визнати безхазяйним та передати його у комунальну власність територіальній громаді Краснолиманської міської ради Донецької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] \~\~\~ звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити, що\~\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~\~\~\~ уродженець\~\~\~\~ смт. Баранівка Житомирської області,\~\~\~\~ помер [INFO] в\~\~\~ м. Баранівка Житомирської області .\~\~\~\~ \~\~ Обґрунтовуючи заяву [PERSON] \~ зазначила, що [INFO] в м. Баранівка Житомирської області помер її син [PERSON] , оскільки хворів на правобічну не госпітальну в/часткову пневмонію.\~ Тіло померлого\~\~ до Новоград-Волинського\~\~ відділення\~\~ бюро\~ судово-медичних експертиз вона\~ не\~\~ доставляла , а тому у неї відсутня медична довідка про причину смерті.\~\~ Тому вона не має можливості отримати\~\~ свідоцтво про смерть, яке необхідне для\~\~ отримання допомоги на поховання померлого . \~\~\~ В судове засідання заявниця\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] не\~\~ з"явилась, подала\~\~\~\~ до суду заяву\~\~ про розгляд\~\~ справи без неї, вимоги заяви вона підтримує. Представник заінтересованої особи Баранівської міської ради Житомирської\~\~ в судове засідання не з`явився\~\~ ,\~\~ про\~ час та місце\~ розгляду\~ справи\~\~ він повідомлений належно\~ ,\~\~\~\~ представник\~ міської ради\~ подав\~ до суду\~\~\~\~ заяву про розгляд справи\~\~\~\~\~\~\~ без представника, про задоволення заяви\~\~\~\~ не заперечує. \~ Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. \~ Факт смерті [PERSON] \~ підтверджується\~\~ довідкою відділу житлово-комунального\~ господарства та благоустрою\~ Барановської міської ради Житомирської області за № 7240 від 08.12.2015 про те, що [PERSON] помер [INFO] і був похований на міському кладовищі в м. Баранівка . (а.с. 8)\~ . \~ Реєстрація\~ смерті\~\~ [PERSON] \~ по\~\~\~ відділу\~\~\~\~\~ державної\~ реєстрації\~\~\~ актів\~ цивільного стану\~\~\~\~ Баранівського районного управління\~\~ юстиції\~ Житомирської\~ області\~\~\~ не\~ проводилась,\~ згідно повідомлення\~ про це\~\~ від\~ 15.12.2015\~ року\~ ( а.с.\~ 9). \~ Встановлення факту смерті [PERSON] \~\~\~\~ має юридичне значення для заявниці-\~ для\~\~\~ отримання допомоги на поховання.\~ \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

17 жовтня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1606. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З червня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, розірвавши шлюб, примирення в сім"ї не можливе, так як наданий строк судом не використано. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1606. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. З червня 2015 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, проживають в окремих кімнатах, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року сторонам надавався строк для примирення в три місяці, але останні його не використали. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім'ї неможливе, спільне господарство не ведуть, строк для примирення наданий сторонам ними не використаний. За таких обставин, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Посилання відповідача на те, що він заперечує проти розірвання шлюбу, суд оцінює критично, так як останнім не доведено фактів, які б могли послужити для збереження сім'ї. Позовні вимоги в частині стягнення судових витрат з відповідача задоволенню не підлягають, так як відповідач являється інвалідом 2 групи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку останнього, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення дітьми навчання у вищих навчальних закладах, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на оплату ним навчання доньок. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 3 ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо вони продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як з'ясовано судом, донька Вероніка навчається у Хмельницькому національному університеті, а донька Анжеліка у Хмельницькому університеті управління та права, однак відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що діти перебувають на її утриманні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач не працює. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково на суму по 300 грн. на кожну дитину. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого, а саме [INFO] позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] позивачка народила дочку [PERSON], [INFO] сина [PERSON]. Батьком дітей є [PERSON] Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем в змозі її надавати. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про народження дітей, довідкою про склад сім"ї позивачки та про її доходи і ніким не оспорюються. В силу вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у спосіб, який визначений ст. 181 СК України. Оскільки відповідач [PERSON] не працює та має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього на користь [PERSON], відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, суд визначає в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно. При цьому суд враховує стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дітей, відповідача та позивачки. Зокрема, судом враховано, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, те, що позивачка працює.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

17 жовтня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у частці від доходу. В своїй заяві позивач просить суд винести рішення, в якому стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку( доходу) , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина , який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. На даний час разом з відповідачем не проживають. Позивачкане парцює, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості. Відповідач не працює, веде підсобне господарство, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має задовільний стан здоров"я, інших аліментів не має. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заявлені у позові підтримує повністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з вимогами позивачки згоден. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 червня 2010 року ВРАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved