Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

05 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 28 листопада 2013 року біля 10.00 години ранку відбулося залиття її квартири [ADDRESS]. Як з'ясувалося пізніше, залиття відбулося з причини руйнування пластикової ковби фільтра для очистки води фірми «Нова вода» в квартирі [ADDRESS], розташованої над її квартирою, володільцем якої є [PERSON] Під час затоплення вода поступала по швам стелі та стін коридору, кухні та залу, частково пошкоджена поверхня дубового столу та дубової тумби, та пошкоджений килим розміром 3х4 м., внаслідок чого він потребує читки. Оскільки згоди щодо оцінки спричиненої шкоди з відповідачем досягнуто не було, нею було запрошено судового експерта для оцінки вартості поновлювальних робіт. Відповідно до висновків експертного дослідження вартість поновлювальному ремонту в її квартирі складає 5762,40 гривень. Вартість чистки килима відповідно до виписки з прейскуранту цін ТОВ «Сонячна Лідія» складає 300 гривень. Крім того, вважає, що відповідач повинен відшкодувати вартість оплаченої її чоловіком [PERSON] санаторно-курортної путівки у розмірі 250 гривень, тому як її чоловік в період перебування в санаторії знаходився у стані хронічного стресу. Зазначила, що внаслідок залиття квартири їй було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що перебуваючи вдома одна та пересуваючись на костилях, вона змушена була вбирати воду з полу та просити допомоги сусідів. Вважає, що моральна шкода спричинена також її чоловіку, який перебуваючи на санаторно-курортному лікуванні, змушений був докладати додаткових зусиль для усунення наслідків залиття квартири, організації свого життя та лікування. Спричинену їй та її чоловіку моральну шкоду оцінює в 3000 гривень. Просила стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 6312,40 гривень, моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, у тому разі на користь її чоловіка, стягнути витрати, понесені нею за проведення експертного дослідження у розмірі 1500 гривень та оплату судового збору у розмірі 487,20 гривень. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON], діючий на підставі довіреності, уточнив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, просив її стягнути тільки на користь позивачки [PERSON], та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 6312,40 гривень, моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, витрати, понесені внаслідок проведення експертного дослідження у розмірі 1500 гривень та оплати судового збору у розмірі 487,20 гривень. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно 28 листопада 2013 року внаслідок руйнування пластикової ковби фільтра для очистки води фірми «Нова вода» в його квартирі, відбулося залиття квартири [ADDRESS], розташованої поверхом нижче, яка належить [PERSON], це відбулося ненавмисно, вдома нікого не було, і тому відбулося залиття квартири, розташованої поверхом нижче. Однак, заявлена позивачкою шкода занадто велика, на його думку, розмір спричиненої матеріальної шкоди складає не більше 2000 гривень, яку він згоден оплатити. Також він згоден сплатити позивачці спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. Вважає, що неможна брати до уваги експертне дослідження судового експерту [PERSON] щодо розмірі вартості поновлювального ремонту, тому як усі цифри завищені. Крім того, вказані роботи щодо поновлювального ремонту ванної кімнати та туалету, про пошкодження яких не йдеться в акті. Просив часткового задовольнити позовні вимоги [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 березня 1999 року державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М., належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 31). За даними ОСББ «Піраміда 2» власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], квартира приватизована (а.с. 36). Згідно особового рахунку [NUMBER], виданого головою правління ОСББ «Піраміда 2», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та донька [PERSON], квартира приватизована 01 жовтня 1996 року (а.с.37). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідальність за заподіяну позивачці шкоду, що сталася внаслідок залиття її квартири, має нести відповідач [PERSON], особисто, який на відповідній правовій підставі володіючи майном, не забезпечив його належного утримання. Як встановлено судом та підтверджується актом № 1 щодо обстеження результатів аварійного затоплення квартири [ADDRESS] від 30 листопада 2013 року, 28 листопада 2013 року приблизно о 09.00 ранку в квартирі [ADDRESS] зруйнувалася пластикова ковба фільтра для очистки води фірми «Нова вода». У зв'язку з тим, що кран подачі холодної води на фільтр в квартирі [ADDRESS] був не перекритий, а вдома нікого не було, вода стала поступати в кімнати: кухня, коридор, зал та через плити перекриття по стикам в квартиру [ADDRESS], яка знаходиться поверхом нижче та загальний коридор 5-го поверху. Внаслідок аварійної ситуації сталося затоплення квартири [ADDRESS] та завдано наступний збиток: вимагається ремонт 26-ти погонних метрів стельових швів з наступною крейдяною побілкою стелі - 38 кв.м. (кухня, зал, коридор); частково пошкоджено поверхню дубового столу та дубової тумби та вимагається чистка килима розміром 3мх4м (а.с. 39). Факт залиття квартири позивачки з вини мешканців квартири [ADDRESS] сторонами не оскаржується та підтверджується їх поясненнями. Враховуючи те, що сторони були присутні при складанні акту та підписали цей акт, зауважень при складані акту не заявляли, суд при постановленні рішення бере до уваги вищезазначений акт, як доказ вини відповідача [PERSON] у заподіяні шкоди внаслідок залиття квартири позивачки та як доказ об'єму пошкодження квартири. Обговорюючи питання про розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 та 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно висновку експертного дослідження № 61 будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 21 січня 2014 року, наданого позивачкою, вартість поновлювального ремонту (розмір матеріальної шкоди), квартири [ADDRESS] залиття квартири, складає 5762,40 гривень (а.с. 40-47). Вказаний висновок експертного дослідження відповідно до вимог ст..ст. 54, 57-59, 64 ЦПК України є належним та допустимим доказом, оскільки проведений компетентним спеціалістом - судовим експертом, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових інженерно-технічних експертиз, свідоцтво на право проведення будівельно-технічних експертиз, видане Міністерством юстиції України від 29 вересня 2006 року, яке діє до 13 липня 2015 року, та зареєстрований в Державному реєстрі судових експертів. Разом з тим, відповідач, частково визнаючи позовні вимоги [PERSON], посилається, крім іншого, на те, що вартість оновлюючого ремонту квартири значно завищена, так як вартість повинна оцінуватись лише тих ушкоджень, які вказані в акті, складеного ОСББ «Піраміда 2» 30 листопада 2013 року, а саме вартість ремонту стельових швів у кухні, залі та коридорі, в акті не вказано, що пошкоджено стелі у ванній кімнаті та туалеті. Суд погоджується з доводами відповідача щодо необґрунтованого включення у вартість поновлювального ремонту в квартирі позивачки ремонту щодо стелі у ванній кімнаті та туалеті, виходячи з наступного. Як вбачається з акту № 1 щодо обстеження результатів аварійного затоплення квартири [ADDRESS] від 30 листопада 2013 року, внаслідок затоплення квартири [ADDRESS] через аварійну ситуацію в квартирі [ADDRESS] 28 листопада 2013 року, не виявлено пошкоджень на стелі у ванній кімнаті та туалеті. Даний акт підписаний обома сторонами, зауважень при складанні акту не вносили. Як вбачається з експертного дослідження № 61 будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 21 січня 2014 року, експертом було проведено огляд квартири [ADDRESS] 26 грудня 2013 року, тобто майже через місяць після залиття даної квартири. Крім того, на дослідження експерту наданий тільки об'єкт нерухомості - спірна квартира, при наданні висновку експерт керувався тільки встановленими в ході огляду даними, а вищезазначений акт щодо обстеження результатів затоплення квартири, експерту не надавався. На підставі викладеного суд не може в повному обсязі погодитись з висновками експертного дослідження, а тому не бере до уваги при постановлені рішення складові кошторису, які стосуються ремонту стелі у ванній кімнаті та туалеті, а саме: розбирання підшивки стелі пластиком у сумі 204 гривни та пристрій підшивки стелі пластиком у сумі 456 гривень, оскільки, як пояснив представник позивачки у судовому засіданні, пластиком в їх квартирі обшиті стелі тільки у ванній кімнаті та туалеті. Крім того, суд також не бере до уваги вказаний у висновку експертного дослідження податок на добавлену вартість, розмір якого становить 960,40 гривень, та адміністративні витрати, розмір яких становить 141 гривня, тому як з боку позивачки суду не надані документи, які б свідчили понесені витрати на оплату цього податку та адміністративних послуг. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, спричинена фізичній особі або її майну підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, що спричинила шкоду, якщо не буде доведено, що шкода сталася не з її вини. Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Суд не приймає до уваги наданий відповідачем в обґрунтування своїх заперечень розрахунок вартості поновлювальних робіт квартири [ADDRESS] по бульвару Комсомольському в місті Маріуполі, зроблений ТОВ «МКМ-БУД» на підставі акту № 1 щодо обстеження результатів аварійного затоплення квартири [ADDRESS] від 30 листопада 2013 року, згідно якого договірна ціна ремонту вказаної квартири складає 803 гривни 45 копійок, тому як суду не надано даних на підтвердження того, що даний розрахунок проведений компетентним спеціалістом у сфері оціночної діяльності, який має відповідний сертифікат та зареєстрований в державному реєстрі оцінювачем. Судом відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України було роз'яснено сторонам їх право на проведення судової будівельно-технічної експертизи, однак останні від проведення даної експертизи відмовилися. Таким чином, приймаючи до уваги висновок експертного дослідження № 61 будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 21 січня 2014 року без врахування вартості ремонту стелі у ванній кімнаті та туалеті у сумі 660 гривень, суми податку на добавлену вартість у розмірі 960,40 гривень, та адміністративних витрат у розмірі 141 гривня, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки майнова шкода, спричинена внаслідок залиття квартири у розмірі 4001 гривень. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на корись позивачки вартість чистки килима розміром 3м.х4м. у розмірі 300 гривень, виходячи з прейскуранту цін ТОВ «Соняшна Лідія», відповідно до якого вартість чистки килима розміром більш ніж 10 кв.м. за 1 кв.м. складає 25 гривень. Отже чистка килима 12 кв.м. складає 300 гривень (12кв.м. х 25 гривень = 300 гривень). На спростування зазначених цін щодо чистки килимів відповідачем ніяких доказів суду не надано. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування сплаченої її чоловіком [PERSON] санаторно-курортної путівки у розмірі 250 гривень, суд не знаходить правових підстав для їх задоволення, оскільки, по-перше, вони жодним чином не стосуються порушених прав позивачки [PERSON] внаслідок спричиненої їй відповідачем шкоди, а по-друге, посилання представника позивачки [PERSON] на те, що внаслідок залиття квартири надане йому у санаторії лікування є марним, не підтверджено ніякими доказами. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачка безумовно зазнала душевних страждань, оскільки перебуваючи вдома одна та пересуваючись на костилях, вона змушена була вбирати воду з полу та просити допомоги, залиття привело до пошкодження майна в її квартирі, у зв'язку з чим позивачка була змушена проживати в дискомфортних умовах і застосовувати додаткові зусилля для встановлення свого побуту у пошкодженій квартирі, приймати заходи до поновлення своїх прав в судовому порядку. Суд враховує обсяг і характер спричиненої шкоди, її тривалість та глибину, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, стягуючи з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, оскільки вважає, що ця сума буде сприяти вимогам розумності та справедливості при даних обставинах. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок (243,60 грн. - за розгляд майнового спору та 243,60 грн. за розгляд немайнового спору). Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] витрат, понесених позивачкою на проведення експертного дослідження будівельно-технічної експертизи у розмірі 1500 гривень, оскільки, як вбачається з товарного чеку № 61, ці кошти оплачені позивачкою 26 грудня 2013 року, тобто до звернення до суду із позовом - 05 лютого 2014 року, не відносяться до судових витрат, передбачених ст.. 79 ЦПК України, а тому, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: partial