Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

19.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди до головного редактора, редактора відділу «Київ» інформаційно-аналітичного Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» [PERSON] 08.02.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. У зв`язку із закінченням 27.06.2018 року повноважень судді Голосіїського районного суду міста Києва Мирошниченко О.В. у межах п`ятирічного строку, на підставі п. 6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу та п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи № 752/1232/18, провадження № 2/752/3237/18. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 06.07.2018 року справа № 752/1232/18, провадження № 2/752/3237/18 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 13.08.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] 04.12.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що із мережі Інтернет він дізнався про розповсюдження про нього негативної, недостовірної інформації наступного змісту «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой, за которой стоит бывший «смотрящий» [PERSON] - [PERSON] . Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , бывшего руководства столичной подземки, нардепа от БПП [PERSON] и преступного бездействия нынешних чиновников КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд. гривен». Зазначена інформація розповсюджена [INFO] інформаційним ресурсом «КИЕВВЛАСТЬ» (в особі «власника» веб-сайта, і, за сумісництвом, головного редактора Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» в Інтернет-мережі за посиланням: [INFO] у тексті інформаційного повідомлення під назвою «[INFO]». Зазначена інформація не відповідає дійсності та обставинам укладення договору лізингу і виникнення заборгованості у КП «Київський метрополітен». По-перше, поставка київському метрополітену ста вагонів на основі договору лізингу не була «продуманою злочинною схемою», навпаки зазначений договір дозволив оновити рухомий склад вагонів за привабливою ціною. «Злочинність» укладення такого договору не підтверджена жодними фактами - зокрема, відсутнє будь-яке кримінальне провадження щодо незаконного укладення договору і, як наслідок, обвинувальний вирок суду щодо осіб про яких йдеться у повідомленні. По-друге, заборгованість у КП «Київський метрополітен» виникла задовго після складення повноважень мера столиці [PERSON] . Так, Господарським судом м. Києва у рішенні від 28.09.2016 року у справі № 910/8397/16 за позовом ТОВ «Укррослізинг» до КП «Київський метрополітен», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Київська міська рада, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київська міська державна адміністрація про стягнення 2 705 379 935, 83 грн., розірвання договору та витребування майна за участю Прокуратури міста Києва, за зустрічним позовом КП «Київський метрополітен» до ТОВ «Укррослізинг» про визнання недійсним пункту договору встановлено наступні обставини: матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача лізингових платежів за період з листопада 2013 року по серпень 2016 року у розмірі 513 594 533, 98 грн. (в тому числі, заборгованість з оплати частини вартість предмета лізингу у розмірі 396 828 349, 71 грн. та заборгованість з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 116 766 204, 27 грн.) на підставі договору. Доказів її погашення суду не надано. Таким чином, Господарським судом м. Києва було встановлено, що заборгованість виникла з листопада 2013 року. [PERSON] обіймав посаду Київського міського голови до 12.07.2012 року. Таким чином, інформація про те, що «екс-мер [PERSON] причетний до утворення заборгованості КП «Київський метрополітен» в розмірі 1, 39 млрд. є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, оскільки заборгованість по оплаті лізингових платежів у КП виникла після спливу півтора року після завершення каденції [PERSON] . Отже, інформаційним інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» поширено щодо [PERSON] недостовірну інформацію, як в частині звинувачення його у причетності до «злочинної схеми», так і в частині звинувачення в утворенні заборгованості КП «Київський метрополітен» перед ТОВ «Укррослізинг», що, паплюжить честь, гідність та ділову репутацію. Недостовірну інформацію було доведено до невизначеної кількості осіб, що склало у великого кола осіб негативний образ позивача, поставила під сумнів його сумлінність, добросовісність і відповідальне ставлення до своїх посадових обов`язків під час перебування на посаді мера Києва. Неправомірними діями інформаційний ресурс «КИЕВВЛАСТЬ» завдав позивачу моральну шкоду, що полягає у нервовому стресі, який переніс останній через поширення відносно нього серед невизначеного кола осіб недостовірної та ганебної інформації. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які і досі мають місце, оскільки позивач є публічною особою, має великий круг спілкування, і поширена інформація суттєво вплинула на ставлення друзів, знайомих та партнерів до позивача, підірвала його авторитет та статус добропорядної, добросовісної, чесної, гідної людини, яка має бездоганну ділову репутацію. До поширення спростування інформації позивач мав бездоганну репутацію та користувався великим авторитетом в українського суспільства. Поширена інформація обурює позивача та надзвичайно нервує з огляду на удар по його діловій репутації. Репутація [PERSON] є бездоганною, він користувався і досі користується авторитетом в українському суспільстві, і, зокрема, у місті Києві, оскільки тривалий час, а саме у період з 20.04.2006 року по 12.07.2012 року був Київським міським головою. Кияни пам`ятають і згадують колишнього мера за численні добрі справи, зроблені для столиці під час його каденції: покращував транспортну інфраструктуру, займався благоустроєм міста, проблемами безхатченків, здійснював реконструкцію шкіл, дитячих садків, храмів, церков, займався соціальними проблемами жителів міста. Також [PERSON] активно займався і займається благодійністю, має багато нагород і подяк. Крім того, інформаційний ресурс «КИЕВВЛАСТЬ» не через власну недбалість «не перевірили на предмет недостовірності» спростовувану інформацію, не «помилились» під час її публікації, не використали інформацію з «секретних джерел», а свідомо використовували ім`я [PERSON] задля привернення інтересу та зацікавлення читачів до опублікованого матеріалу. Завдану моральну шкоду оцінює в 1 000 000, 00 грн. З огляду на викладене вище, просив: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] та Інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» [INFO] в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , а саме: «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой … Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , … КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен»; зобов'язати [PERSON] та Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой … Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , … КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен», яка була розповсюджена [INFO] - у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме: розмістити інформацію на веб-сайті «[INFO]» в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена вищевказана інформація є недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації та судові витрати. 03.12.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого, [PERSON] заперечує проти заявлених [PERSON] вимог з огляду на наступне. Так, на думку, [PERSON] , він є неналежним відповідачем, оскільки автором спірної публікації є інша людина, а саме [PERSON] . Відповідач зазначив, що позивач, стверджуючи, що викладена вище інформація є недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, вирвав її із контексту статті, розміщеної Інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» [INFO] в мережі Інтернет. [INFO] Інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] опублікувала статтю під назвою « [INFO] ». У даній статті міститься наступний абзац «Ранее KV (Киеввласть) сообщала, что поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманой преступной схемой, за которой стоит бывший «смотрящий» [PERSON] - [PERSON] . Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , бывшего руководства столичной подземки, нардепа от БПП [PERSON] и преступного бездействия нынешних чиновников КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен. Причем , должен компании, за которой стоит премьер-министр России [PERSON] » ([INFO]»). Зазначена інформація відповідає дійсності (є достовірною), оскільки Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» дійсно раніше повідомляло про це у статті [INFO]», опублікованій [INFO] за посиланням: [INFO] . Така інформація (першоджерело) [PERSON] у встановленому законом порядку не спростовувалася, недостовірною не визнавалася. Що стосується інформації, що є предметом спору - остання лише містить повідомлення про те, що Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» раніше повідомляло про поставку вагонів із зазначенням посилання на статтю. Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує недостовірність опублікованої інформації, а саме: не надав докази підтвердження того, що Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» раніше не повідомляло про те, що поставка київському метрополітену 100 вагонів за схемою лізингу є продуманою злочинною схемою за якою стоїть колишній «смотрящий» [PERSON] - [PERSON] . Через нього, екс-мера Києва [PERSON] , колишнього керівництва столичної підземки, нардепа від БПП [PERSON] і злочинної бездіяльності нинішніх чиновників КМДА "Київс«кий метрополітен», нібито, повинен за вагони близько 1, 39 млрд. гривень. Разом з тим зазначена інформація міститься у опублікованій у 2016 році статті, що повністю спростовує позицію позивача у справі. Таким чином, інформація поширена за посиланням: [INFO] , що є предметом спору є достовірною та жодним чином не порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а лише йде мова про те, що раніше інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» опублікувало інформацію про поставку вагонів. Інформація, яка стосується безпосередньо поставки вагонів київському метрополітену 100 вагонів за схемою лізингу є оціночним судженням, а не фактичним твердженням. Оспорювана інформація є лише окремою думкою журналістів та не містить звинувачення позивача у причетності до «злочинної схеми». Крім того, речення у якому згадується прізвище позивача містить слово «якобы», що означає невпевненість, припущення. Стаття «[INFO]», опублікована [INFO] (першоджерело) містить посилання на незалежне дослідження, а саме Звіт тимчасової контрольної комісії Київської міської ради з питань перевірки виникнення заборгованості комунального підприємства «Київський метрополітен» за лізинговими контрактами, укладеними між комунальним підприємством «Київський метрополітен» та товариством з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг». Саме у Звіті міститься інформація про борг та про те, що слідчими органами порушено щонайменше чотири кримінальні справи. З приводу доводів позивача про порушення честі, гідності та ділової репутації та вимог про відшкодування моральної шкоди - зазначене ґрунтується на припущеннях, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. 20.12.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до змісту якої представник позивача посилається на те, що зазначені відповідачем обставини, як підстави для спростування заявлених позовних вимог не ґрунтуються на доказах та не можуть враховуватися судом. 13.08.2019 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Так, представник відповідача просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на те, що відповідачем у будь-який спосіб не порушувалися особисті немайнові права позивача, що є предметом позову, відповідно позивачеві не завдано і моральної шкоди. Крім того, заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Будучи присутнім у судових засіданнях, представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] заперечував проти позову, просив залишити заявлені позовні вимоги без задоволення. 10.03.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи. Так, [PERSON] зазначив, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною та спростувати містить лише повідомлення про іншу публікацію та посилання на неї. Крім того, спростовувана інформація не є такою, що носить стверджувальний характер стосовно діяльності [PERSON] , «вирвана» з контексту, а тому не відображає суті всієї публікації. Інформація, яка стосується безпосередньо поставки 100 вагонів київському метрополітену за схемою лізингу отримана з офіційних джерел, а саме Звіту тимчасової контрольної комісії Київської міської ради з питань перевірки виникнення заборгованості КП «Київський метрополітен» за лізинговими контрактами, укладеними між КП «Київський метрополітен» та ТОВ «Укррослізинг». Позивач також не зазначив у позовній заяві у чому саме полягає заподіяння йому моральної шкоди, а також не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. Заслухавши думку представників позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , врахувавши думку третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 20.04.2006 року по 12.07.2012 року обіймав посаду Київського міського голови, є політичним та державним діячем, тобто публічною особою. Так, позивач зазначає, що з мережі Інтернет дізнався про розповсюдження відносно нього негативної, недостовірної інформації наступного змісту «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой, за которой стоит бывший «смотрящий» [PERSON] - [PERSON] . Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , бывшего руководства столичной подземки, нардепа от БПП [PERSON] и преступного бездействия нынешних чиновников КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд. гривен». Зазначена інформація розповсюджена [INFO] інформаційним ресурсом «КИЕВВЛАСТЬ» (в особі «власника» веб-сайта, і, за сумісництвом, головного редактора Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» в Інтернет-мережі за посиланням: [INFO] у тексті інформаційного повідомлення під назвою «[INFO]». Зазначену інформацію вважає недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, просить суд про захист своєї честі, гідності та ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] заявляє позовні вимоги наступного змісту: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] та Інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» [INFO] в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , а саме: «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой … Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , … КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен»; зобов'язати [PERSON] та Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» спростувати недостовірну та негативну інформацію, а саме: «поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманной преступной схемой … Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , … КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен», яка була розповсюджена [INFO] - у той же спосіб, в який ним було поширено недостовірну та негативну інформацію, а саме: розмістити інформацію на веб-сайті «[INFO]» в мережі Інтернет протягом 10 календарних днів, після набрання законної сили рішенням суду по даній справі шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення в даній справі із зазначенням, що розповсюджена вищевказана інформація є недостовірною, і такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 1 000 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації та судові витрати. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] , в свою чергу, зазначає, що [INFO] Інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] опубліковано статтю під назвою « [INFO] ». У даній статті міститься наступний абзац «Ранее KV (Киеввласть) сообщала, что поставка киевскому метрополитену 100 вагонов по схеме лизинга является продуманой преступной схемой, за которой стоит бывший «смотрящий» [PERSON] - [PERSON] . Из-за него, экс-мера Киева [PERSON] , бывшего руководства столичной подземки, нардепа от БПП [PERSON] и преступного бездействия нынешних чиновников КГГА «Киевский метрополитен», якобы, должен за вагоны около 1, 39 млрд гривен. Причем , должен компании, за которой стоит премьер-министр России [PERSON] » ([INFO]»). Зазначена інформація відповідає дійсності (є достовірною), оскільки Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» дійсно раніше повідомляло про це у статті «[INFO]», опублікованій [INFO] за посиланням: [INFO] . Така інформація (першоджерело) [PERSON] у встановленому законом порядку не спростовувалася, недостовірною не визнавалася. Що стосується інформації, що є предметом спору - остання лише містить повідомлення про те, що Інтернет-видання «КИЕВВЛАСТЬ» раніше повідомляло про поставку вагонів із зазначенням посилання на статтю. За правилами ч. 4 ст. 32, ст. 68 Конституції України, кожному громадянину України гарантований судовий захист на спростування недостовірної інформації про себе і членів своєї сім`ї та право вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Питання щодо захисту честі, гідності та ділової репутації фізичної особи регулюється також постановою Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а саме в п. п. 1, 4, абз. 5, 6 п. 15 якої визначено: право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію; чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин; при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право; недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи є оціночним судженням. Для визнання інформації негативною, а відтак недостовірною, та покладення на відповідача обов`язку довести протилежне, достатньо щоб позивач вважав, що інформація порушує його немайнові права; при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною і спростовується особою, яка її поширила. В той же час, відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (справа від 06 жовтня 2015 року «Карпюк та інші проти України» (Karpyuk and others v. Ukraine). Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, однак її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (справа «Газета «Україна - центр» проти України» від 15 липня 2010 року (Gazeta Ukraine-tsentr v. Ukraine). Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Зазначені особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Так, позивач [PERSON] просить спростувати інформацію, що опублікована відповідачем [INFO] як недостовірну, тобто таку, що не відповідає дійсності або викладена неправдиво, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або, які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В той же час, спростовувана позивачем інформація як недостовірна у публікації від [INFO] раніше була опублікована у статті «[INFO]», а саме [INFO] за посиланням: [INFO] . Зазначена інформація, опублікована [INFO] [PERSON] у встановленому законом порядку не спростовувалася, недостовірною не визнавалася. Отже, інформацію, яка розміщена інтернет-виданням «КИЕВВЛАСТЬ» [INFO] та, яка є предметом спору не можна вважати недостовірною, оскільки у спірній публікації міститься посилання на публікацію від [INFO], як першоджерело отримання інформації, яка ніким не спростовувалася та не визнавалася недостовірною. З огляду на викладене вище, заявлені [PERSON] позовні вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди до головного редактора, редактора відділу «Київ» інформаційно-аналітичного Інтернет-видання «Киеввласть» [PERSON] не підлягають задоволенню судом. З урахуванням відмови у задоволенні заявлених позовних вимог та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed