Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права на земельну частку ( пай) в порядку спадкування за законом та визнання права на завершення процедури виділення в натурі ( на місцевості ) земельної ділянки власнику земельної частки ( паю), мотивуючи його тим, що вона [PERSON], є дружиною [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER]. [INFO] спадкодавець [PERSON] помер в м. Полтава Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть [NUMBER]. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто право на земельну частку ( пай) розміром 4,06 умовних кадастрових гектарів, яку необхідно виділити із земель державної власності на території Вишневої (бувша Петрівська) сільської ради Хорольського району Полтавської області на підставі заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21.10.2015 року по справі 548/1831/ 15-ц. З довідки виконкому Семенівської селищної ради ( об»єднаної територіальної громади) Полтавської області від 10.08.2018 року № 2914 слідує, що [PERSON], [INFO] до дня смерті ( [INFO]) проживав разом з дружиною [PERSON], 1964 р.н., та дочкою [PERSON], 1993 р.н. за адресою: [ADDRESS] З довідки відділу Держгеокадастру у Хорольському районі Полтавської області № 918/116-18 від 07.08.2018 року вбачається, що по КСП ім. Ватутіна на території Петрівської сільської ради згідно схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП та затверджено розпорядженням Хорольської районної державної адміністрації № 371 від 03.11.2003 року, згідно якого уточнена вартість земельної частки ( паю) станом на 01.01.2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації - 4,7964, та коефіцієнту -1,756 на ріллю (Постанова КМУ № 1185 від 31.10.2011 року) становить - 160 844, 08 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з постановою приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М.І. від 13 жовтня 2018 року слідує, що 09 липня 2018 року була заведена спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] за № 59/2018, спадщину якого прийняли його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. Спадкодавець заповіту не складав. У зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа наспадкове майно - земельну частку ( пай) розміром 4,06 гектарів, яку необхідно виділити із земель державної власності на території Вишневої (бувша Петрівська) сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку необхідно виділити на підставі заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21.10.2015 року по справі 548/1831/ 15-ц, мені відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз»яснено право звернутись до суду з відповідною заявою. Згідно з договором про поділ спадщини, укладеним 11 жовтня 2018 року між позивачем, [PERSON], та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Литвин М.І., в рамках спадкової справи № 59/ 2018, відкритої цим приватним нотаріусом після смерті [PERSON], померлого [INFO], що на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS] у спадщину [PERSON] переходить у тому числі право на земельну частку ( пай) розміром 4,06 гектарів, яку необхідно виділити із земель державної власності на території Вишневої (бувша Петрівська) сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку необхідно виділити на підставі заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21.10.2015 року по справі 548/1831/ 15-ц. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із статтею 2 вказаного Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 21.10.2015 року по справі № 548/1831/15-ц спадкодавець [PERSON] набув в порядку спадкування за законом майна померлої [INFO] баби [PERSON] право на земельну частку (пай) у розмірі 4, 06 в умовних кадастрових гектарах на території Вишневої ( бувша Петрівська) сільської ради Хорольського району Полтавської області. Крім того, судом вказано на необхідність виділення земельної части (паю) в натурі із земель державної власності. За життя спадкодавець з метою виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, їй як власнику земельної частки (паю) на підставі рішення суду, та на виконання вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV та Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 року № 1529/99, звернувся до Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області із заявою про погодження на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для посвідчення права власності на земельну ділянку. Згідно з рішенням десятої сесії VІІ скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 22 грудня 2016 року [PERSON] погоджено виділення земельної частку ( паю) із земель колективної власності, що розташовані на території Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, які не були розпайовані між пайовиками КСП імені Ватутіна та залишилися в колективній власності згідно державного акта про право колективної власності на землю [NUMBER], виданого Петрівською сільською радою Хорольського району Полтавської області 02 лютого 1996 року. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входить все майно, належне спадкодавцю на праві власності, а також інші права та обов'язки, що належали спадкодавцю на день відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну дітшнку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У п.п. 4.15 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженогоНаказом Міністерстсва юстиції України від 22 лютого 2012р. за №296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно роз'яснень, викладених у п. 3.5 листа визначено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, за спадкоємцем визнається таке право. Позивач прийняв спадщину за законом, а тому успадкував право на завершення процедури виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) та державну реєстрацію права власності земельної ділянки, яке мала спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. Відповідно до ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved