Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2010 року по справі № 2-751/10, шлюб між ним, [PERSON], та [PERSON] було розірвано. Згідно вище вказаного рішення, народжену в шлюбі доньку [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю, [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу та до вересня 2013 року між ним та його колишньою дружиною не виникало жодних проблем щодо його участі у вихованні дитини. Він часто відвідував доньку за місцем її проживання. В свою чергу, колишня дружина неодноразово приїжджала до нього разом з дитиною, де гостювала по кілька днів. Як батько дитини, він виконує свої батьківські обов'язки. Окрім сплати аліментів призначених судом, намагався постійно купувати дитині одяг та іграшки. Він хоче брати участь у житті дитини не тільки з матеріальної сторони, але і виховувати свою доньку, бачити як вона росте, розвивається, однак, на даний час не має змоги спілкуватися з донькою. Він неодноразово намагався домовитись з відповідачкою про зустріч з дитиною, але остання не дає йому змоги поспілкуватись з дитиною навіть по телефону. Вважає за необхідне надати йому можливість забирати дочку [PERSON] за його місцем проживання, де у нього більше можливостей спілкуватися з дочкою. На підставі наведеного, просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоду у спілкуванні з донькою [PERSON], [INFO]. Винести судове рішення, яким встановити наступний спосіб його участі у вихованні дитини: перші та треті вихідні місяця з 14:00 години п'ятниці по 19:00 год. неділі надати йому можливість забирати дитину до себе за своїм місцем проживання; другі та четверті вихідні місяця суботу або неділю за домовленістю з матір'ю дитини надати можливість бачитися з дитиною за місцем проживання дитини; під час останніх, зимових, весняних та літніх канікул зобов'язати відповідачку передавати йому доньку на першу половину часу тривалості канікул. Такий графік встановити до досягнення дитиною 14 років. Ухвалою суду від 23.06.2014 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації. Поряд з цим, 18.09.2014 року громадянка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Рахівської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з дитиною. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Рахівського районного суду по справі №2-751/10 від 19 травня 2010 року шлюб, який було укладено між її сином, [PERSON] та [PERSON] (шлюб зареєстровано 08 березня 2008 року виконкомом Микуличинської сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис №10 ), розірвано. Згідно вищевказаного рішення, народжену в шлюбі її внучку, [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю, [PERSON]. З моменту розірвання шлюбу та до вересня 2013 року між нею та її колишньою невісткою не виникало жодних проблем. Вона часто запрошувала свою онучку та невістку до себе в гості. Починаючи з вересня 2013 року її колишня невістка перестала відповідати на телефонні дзвінки, телефонувала тільки тоді коли їй були потрібні певні кошти. Їй дуже прикро, що невістка не дала можливості їй з сином приїхати до дитини на свято Першого дзвоника. На підставі наведеного, просила винести судове рішення, яким встановити наступний порядок її спілкування з онучкою, [PERSON], [INFO]: перші та треті вихідні місяця з 14:00 години п'ятниці по 19:00 год. неділі надати їй можливість забирати онучку до себе за її місцем проживання; у літній період зобов'язати відповідачку передавати їй дитину з 01 червня до 16 липня, у зимовий період з 28 грудня по 15 січня, або з 16 січня по 31 січня, останній тиждень березня, останній тиждень жовтня. Такий графік встановити до досягнення [PERSON] 14 років. Ухвалою суду від 24.09.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з дитиною та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею об'єднано в одне провадження та присвоєно загальний номер цивільній справі №305/1133/14-ц. Позивач [PERSON], позивачка [PERSON], їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позові. Зокрема пояснили, що їм не зрозуміла поведінка відповідачки, яка останнім часом уникає можливості спілкування дитини , як з батьком, так і з бабусею. Вони піклуються про дитину, підтримують її матеріально, але не хочуть, щоб їх права як батька, так і бабусі обмежувалися лише обов'язком матерільного характеру. Їм цікаво спілкуватися, бачти як дитина росте, розвивається, однак це не завжди зручно як для них, так і для відповідачки. У них є велика родина, зокрема, дідусь, прабабуся, які також бажають бачити дівчинку. Твердження представника відповідачки (бабусі по лінії матері) про те, що вони згідні на їх спілкування з дитиною лише в межах Рахова швидше свідчать про зловживання матері своїми правами, це не відповідає інтересам дитини. Також зазначають, що висновок органу опіки та піклування Рахівської РДА зроблений без запрошення [PERSON] на засідання комісії, на їх думку, не має логічного змісту, зокрема незрозумілим залишається навіщо батькові, бабусі з дитиною тенятися по місту Рахів, з 10 години ранку до 18 вечора, немаючи при цьому можливості організувати дозвілля дини ( не інакше як в закладах громадського харчування), тоді як вони поживають на незначній відстані від міста Рахів (приблизно 70 км), мають власний транспорт, власний будинок, можуть в домашній сімейній атмосфері провести з дівчинкою час, також зробити з нею уроки, тощо. При цьому зазначають, що незалежно який період перебування дитини у них визначить суд, на першу вимогу дитини, по її бажанню, одразу привезуть її додому, оскільки для них бажання самої дитини є на першому місці. Виходячи з наведеного, просять їх об'єднані позовні вимоги задовольнити. Представник відповідачки, [PERSON], позовні вимоги заперечила. Пояснила суду, що вона являється матірю відповідачки, яка, разом зі своєю дитиною - дочкою [PERSON] проживає з нею. У них ніколи не виникало проблем із колишньою свахою, позивачкою у справі, яка часто навідувалася до дитини. Щодо батька, то він дитину відвідує рідко, являється несерйозною особою, якому не можна довірити дитину, він зловживає спиртним, а також курить "травку". Тому їхня позиція однозначна - не заперечують проти спілкування з дитиною як батька так і бабусі, але лише по місцю проживання дитини. Просить суд винести правильне рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рахівської РДА, Даскало Г.М. позовні вимоги визнала частково, зокрема, позиція третьої особи викладена у висновку, який вона просить взяти до уваги при вирішенні спору по суті. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 березня 2008 року у виконавчому комітеті Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO] Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Вище зазначеним рішенням визначено місце проживання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] за місцем проживання її матері [PERSON], мешканки [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] свої звернення з позовами до суду мотивують порушенням відповідачкою їхнього права на участь у спілкуванні з дитиною. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина [PERSON] від 22.09.2014 року, складеного депутатом Микуличинської сільської ради, Вередюк Ю.Ю., [PERSON] зареєстрований та проживає в будинку матері [PERSON], працює сезонно. В будинку створені належні умови для перебування дочки, [PERSON], 2008 року народження. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 16.09.2014 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Яремчанської міської ради Панчак І.М., Кочержук М.С. та секретарем Микуличинської сільської ради, Скирчука В.П., було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Під час обстеження встановлено, що в житловому будинку наявні умови для тимчасового перебування малолітньої дитини під час побачень з батьком. Громадянин [PERSON] працює сезонно, веде тверезий образ життя, аліменти сплачує регулярно, матеріально забезпечений. Відповідно до висновку Рахівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 26.11.2014 року, малолітня дитина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір'ю, [PERSON]. З мамою дитини проведено профілактично-роз"яснюючу роботу та доведено законодавчу базу про те, що вона не вправі забороняти спілкуватися батькові та бабусі з дочкою [PERSON]. Зі слів гр. [PERSON] стало відомо, що вона жодного разу не перешкоджала своєму колишньому чоловікові та бабусі бачитися та спілкуватися з їх малолітньою дочкою, в м. Рахів, за місцем реєстрації малолітньої. Однак не згідна, щоб батько та бабуся вивозили дитину в Івано-Франківську область, де вони на даний час проживають, оскільки в малолітньої [PERSON] розвинувся вестибулярний синдром (тошнота, рвота, головні болі при поїздках) про, що свідчить довідка головного лікаря Рахівського Центру ПМСД м. Рахів. Враховуючи вище наведене, орган опіки та піклування Рахівської РДА вважає доцільним визначити такий порядок зустрічей: другу та четверту суботу місяця з 10:00 год. до 18:00 год. за місцем реєстрації та проживання в м. Рахів матері [PERSON] Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В силу ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. На підставі ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, суд констатує, що малолітня дитина, [PERSON], [INFO], має право спілкуватись з обома батьками, навіть тоді, коли вони припинили подружні стосунки і проживають окремо, а [PERSON], з якою проживає дитина, не має права перешкоджати спілкуванню [PERSON], як батьку з донькою. Факт перешкоджання спілкування у повному обсязі з дитиною з боку відповідачки, на думку суду встановлений показаннями сторін у справі. [PERSON] має рівні з [PERSON] права на участь у вихованні дитини, обсяг його прав не може бути зменшений навіть в тому разі, якщо дитина проживає з матір'ю, окремо від нього. Суд не вважає за доцільне по цій справі опитувати малолітню дитину сторін, зважаючи на її вік. Судом встановлено, що спілкування [PERSON] з дитиною не перешкоджатиме нормальному розвитку останньої, його поведінка під час спілкування не може завдати шкоди дитині або негативно вплинути на її розвиток, оскільки у позивача відсутні шкідливі звички, які можуть негативно відобразитися на вихованні доньки. Приймаючи до уваги вище наведені положення правових норм, враховуючи інтереси дитини, її вік, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, а також із врахуванням висновку орану опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації щодо розв'язання спору про встановлення побачень з малолітньою [PERSON], який є обов'язковим при розгляді справ такої категорії, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає, що справедливим та оптимальним для обох сторін буде наступний порядок спілкування та участі позивача у вихованні дитини, а саме: перші та треті вихідні місяця, з 16:00 години п'ятниці по 18 годину неділі кожного місяця; під час зимових та літніх канікул - першу половину тривалості канікул; під час весняних та осінніх канікул - другу половину тривалості канікул, надавши право [PERSON] забирати дитину на зазначені періоди по місцю свого проживання, без супроводу матері. Окрім того підлягає частковому задоволенню позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з дитиною, виходячи з наступних правових підстав. У відповідності до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Враховуючи те, що факт перешкоджання спілкування бабусі - позивачки у справі, [PERSON] у повному обсязі з внучкою з боку відповідачки, встановлений показаннями сторін у справі, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні бабусі з дитиною задовольнити частково. Встановити наступний спосіб участі [PERSON] у вихованні внучки та спілкуванні з нею: в перші та треті вихідні місяця, з 16:00 години п'ятниці по 18 годину неділі кожного місяця, без супроводу матері. Поряд з цим, позовна вимога [PERSON] про зобов'язання відповідачки передавати їй дитину у літній період з 01 червня до 16 липня , у зимовий період з 28 грудня по 15 січня, або з 16 січня по 31 січня, останній тиждень березня, останній тиждень жовтня, заявлена окремо від такої ж за змістом вимоги [PERSON], задоволенню не підлягає, оскільки судом достовірно встановлено, що громадянка [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] у одному житловому будинку, тому буде мати можливість спілкуватися та брати участь у вихованні своєї внучки під час перебування дитини на канікул з батьком, у періодивизначені цим рішенням суду. Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

Outcome: partial