Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

11 лютого 2020 року Глухівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 25.04.2019 року неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, в службі справах дітей Глухівської районної державної адміністрації, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків. У жовтні 2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Студеноцького навчально-виховного комплексу Глухівського району про неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , мати не контролює їх навчання, систематично донька без поважних причин пропускає заняття в школі, навчається на низькому рівні. Часто спостерігалися випадки втрати свідомості через недоїдання вдома, постійні скарги дитини на болі в шлунку, головні болі. Виникали постійні проблеми з оплатою харчування в шкільній їдальні, дитина харчувалась за рахунок класного керівника. Після проведення профілактичної бесіди з [PERSON] , винесення їй попередження про недопустимість незадовільного виконання батьківських обов`язків, попередження про можливе відібрання дитини, ситуація в сім`ї покращилась. У 2019 році рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП. На початку літа 2019 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] виїхали на проживання до села Слоут Глухівського району, де дитина з 01.09.2019 почала навчатися в Слоутському навчально-виховному комплексі та зарекомендувала себе з негативної сторони, незадовільно поводиться на уроках, піддається чужому впливу, не завжди правильно оцінює свої вчинки, не користується повагою та авторитетом серед однокласників, палить та вживає спиртні напої, нестаранна і ненаполеглива в досягненні навчальної мети, мала багато пропусків без поважних причин. Мати зв`язок зі школою не підтримувала, недостатньо приділяла уваги вихованню дитини, не завжди контролювала дозвілля та виконання домашніх завдань. У зв`язку з незадовільними умовами проживання в селі Слоут, у жовтні 2019 року мати з донькою повернулись в село Студенок. Дитина продовжила навчатися в Студеноцькому навчально-виховному комплексі, але мати не приділяє належної уваги вихованню доньки. 15.01.2020, 23.01.2020 та 03.02.2020 обстежені умови проживання дитини та встановлено, що [PERSON] проживає разом з сестрою та її дітьми, братом. Мати [PERSON] вдома не знаходиться, а проживає за іншими адресами, зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дитини піклування, не дбає про стан її здоров`я, веде аморальний спосіб життя. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Представник позивача [PERSON] в судому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що донькою займається належним чином, вдома у них все гаразд. Зараз донька проживає у м. Глухів із нареченим у квартирі, яку він знімає для них. Заслухавши представника позивача, відповідача та свідків, дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). За місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, а саме зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Матеріальне становище сім`ї незадовільне. До складу сім`ї [PERSON] входять вісім осіб, серед яких неповнолітня донька [PERSON] (характеристика Студеноцької сільської ради від 16.01.2020 року (а.с. 10). В КЗ Березівської сільської ради «Слоутський навчально - виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, дошкільний навчальний заклад «Волошка» неповнолітня [PERSON] характеризується як дитина, яка має достатній та середній рівень навчальних досягнень, не завжди виконує обов`язки школярки, проявляє інтерес лише до окремих предметів, має здатність швидко засвоювати навчальний матеріал, але дуже лінива і не зібрана, на уроках працює слабо, домашні завдання виконує не завжди і не повністю, поведінка на уроках незадовільна, громадські доручення не завжди виконує добросовісно, часто піддається чужому впливу, не завжди може правильно оцінювати свої вчинки, у спілкуванні з однокласниками пасивна, тому має одну подружку і не користується повагою та авторитетом серед однокласників, палить, вживає алкогольні напої, нестаранна і ненаполеглива в досягненні навчальної мети, має багато пропусків без поважних причин. Мати не підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, недостатньо приділяє уваги вихованню дитини, не завжди контролює дозвілля та виконання домашніх завдань (а.с. 11). В Студеноцькому навчально - виховному комплексі загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, дошкільний навчальний заклад «Берізка» станом на 17 січня 2020 року [PERSON] характеризується як уважна учениця, має навчальні досягнення достатнього, середнього рівня, навчається не в повну міру, потребує постійного контролю, має довільну зорову, слухову пам`ять, запам`ятовує учбовий матеріал на уроках, виявляє логічне, творче мислення, не завжди виконує домашні завдання, має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, бере участь у культмасових заходах, спортивному житті школи, була учасником районної олімпіади з біології, скромна, весела, товариська, стримана, в школі правила поведінки виконує свідомо, має друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями, з повагою ставиться до дорослих, за перший семестр пропустила 15 днів з поважних причин. Мати не приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 12). Разом з цим, 04 жовтня 2017 року керівник НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ «Берізка» зверталась до служби у справах дітей з проханням сприяти у вирішенні питання щодо виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, серед яких донька [PERSON] . У зверненні зазначається, що мати не контролює навчання дітей, донька систематично без поважних причин пропускає заняття в школі, навчається на низькому рівні, часто спостерігаються випадки втрати свідомості через недоїдання вдома, постійні скарги дитини на болі в шлунку, головні болі, виникають постійні проблеми з оплатою харчування в шкільній їдальні, дитина харчується за рахунок класного керівника (а.с. 14). 26 жовтня 2017 року, заслухавши інформацію директора Студеноцького НВК про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання доньки [PERSON] , виконавчий комітет Студеноцької сільської ради прийняв рішення № 44, яким [PERSON] винесено попередження про недопустимість незадовільного виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, зобов`язано забезпечити належне виховання і утримання своєї малолітньої дитини, попереджено про можливе відібрання дитини в разі неналежного виконання батьківських обов`язків (а.с. 13). Наступного дня, 27 жовтня 2017 року, служба у справах дітей Глухівської районної державної адміністрації письмово попередила [PERSON] про відповідальність за утримання, виховання та навчання неповнолітніх дітей (а.с. 18). З позовної заяви вбачається та не заперечується відповідачем, що з 25 квітня 2019 року неповнолітня [PERSON] перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків. Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. Суть правопорушення, вчиненого [PERSON] , полягає в ухиленні протягом квітня - травня 2019 року від виконання батьківських обов`язків по догляду за неповнолітньою донькою [PERSON] , що виразилось у пропуску дитиною занять у Студеноцькому НВК у кількості 15 днів без поважних причин (а.с. 16). 15 січня 2020 року начальником служби у справах дітей, директором Глухівського РЦ СССДМ та фахівцем з соціальної роботи обстежено умови проживання дитини [PERSON] . Комісія встановила, що умови проживання задовільні, будинок має пічне опалення, на момент обстеження в будинку тепло, але кімнати потребують впорядкування, продуктами харчування забезпечені в недостатній кількості, у дитини є окреме спальне місце, місце для навчання, одягом та взуттям дитина забезпечена, але не в повній мірі, на момент обстеження дівчинка перебувала на навчанні. Мати дитини [PERSON] разом з донькою не проживає, зловживає спиртними напоями, сільською радою характеризується негативно, постійно залишає доньку [PERSON] на старшу свою доньку [PERSON] , утриманням і вихованням дитини не займається (а.с. 19). 23 січня 2020 року та 03 лютого 2020 року комісія Студеноцької сільської ради також здійснювала обстеження умов проживання родини [PERSON] . Суть обох актів зводиться до негативної характеристики [PERSON] (а.с. 20, 21). Згідно довідки Студеноцької сілької ради, наданою суду на запит щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] , остання зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані та проживають ще шість членів сім`ї, серед яких донька [PERSON] (а.с. 27). Згідно висновку Глухівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 29 січня 2020 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] у зв`язку з невиконанням нею батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Підставами для такого висновку стали обставини, що викладені в позовній заяві (а.с. 4-5). Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона навчається в 9 класі, у них з матір`ю все добре, вона витрачає кошти на її потреби, вона любить маму і хоче жити з нею. Додала, що трохи раніше її утримували сестри, де була мати протягом місяця вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сільським головою Студеноцької сільської ради, років два тому родичка відповідача [PERSON] усно звернулась до сільської ради та повідомила, що у Сенченко постійні „п`янки". При обстеженні будинку відповідача в минулому році були виявлені сторонні особи, відповідач була на підпитку, бувало таке, що не було їжі. Пізніше приходили - їжа була. Де проживає дитина їй невідомо. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вказане свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Судом встановлено, що в жовтні 2017 року до [PERSON] було застосовано попередження про необхідність змінити своє ставлення до дитини. Після чого її поведінка змінилась, відношення до дитини покращилось. Так, з моменту застосування попередження до взяття неповнолітньої [PERSON] на облік як дитини, що перебуває в складних життєвих обставинах, минуло майже два роки, протягом яких орган опіки жодних заходів у відношенні відповідача не вживав. З характеристики за місцем навчання дитини вбачається, що з 2017 року дитина змінилася на краще, більше уваги приділяє навчанню, приймає участь в громадському житті школи, навчальний заклад хоча і вказує на неналежну увагу з боку матері, але більше не має претензій з приводу недоїдання дитини, загального стану її здоров`я, оплати харчування, про що йшла мова у 2017 році при зверненні до органу опіки та піклування. В позовній заяві позивач також підтверджує, що ситуація в сім`ї покращилась. У липні 2019 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що виразилось у пропуску дитиною занять у школі протягом 15 днів. Разом з цим, на час винесення рішення в даній справі минув майже рік, докази щодо повторного недогляду матері за навчанням [PERSON] суду не надані. Зазначене, на думку суду, може свідчити про те, що [PERSON] прийняла до уваги висновки суду та приділяє дитині більше уваги. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] це підтвердила та пояснила, що на даний час у них з матір`ю все добре, просила не позбавляти її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою і допускається лише у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, за наявності вини в діях батьків. Відповідач не завжди дбає належним чином про дитину, однак, як свідчать матеріали справи та покази неповнолітньої [PERSON] , в цілому дитиною займається. В свою чергу позивач не довів ухилення відповідача від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, а наявні в справі докази не є достатніми для позбавлення матері батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , оскільки інтереси дитини у вирішенні питання позбавлення батьківських прав є вищими за інтереси батьків, які відповідальні за дітей та зобов`язані усі питання перш за все вирішувати шляхом домовленостей, непорозуміння між батьками не мають мати наслідком вплив на права та інтереси дітей. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, що не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, висновок ґрунтується на уривчастих відомостях про поведінку матері у 2017 та 2019 роках, а джерело інформації про місце проживання та зловживання спиртними напоями на час обстеження місця проживання дитини в січні 2020 року під час судового розгляду встановити не вдалося. За таких обставин у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав слід відмовити тапопередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON] , [INFO] , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством . Позовна вимога про стягнення аліментів є похідною від позбавлення батьківських прав, тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed