Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

\~\~\~\~ 03 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 01 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис№251 ; просить також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки з всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, тобто 07 листопада 2030 року; присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову- з 21 серпня 2017 року; стягнути із відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання позивачка надала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати, погодилась на ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, відзиву на позов не подавав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.\~\~ Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги\~ слід задовольнити частково,\~ з\~ наступних підстав.\~\~\~\~ Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторонами у липні 2011 року було укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №251 (а.с. 4).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Шлюбні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають\~\~ неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спір про місце її проживання\~ відсутній.\~ Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~\~ За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Разом з цим з"ясовано, що неповнолітня - [PERSON], [INFO], проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні і вихованні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1\~ст. 189 цього Кодексу\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається із позовної заяви, за станом здоров'я відповідач є працездатним, працює, інших дітей, крім доньки на утриманні не має, а відтак суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів мають бути задоволені саме в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Разом з тим, днем подання [PERSON] до Кіровського районного суду м. Кіровограда позовної заяви до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів є 03 жовтня 2017 року, про що свідчить відповідний штамп суду, а відтак вимога позивача щодо стягнення аліментів починаючи з 21 серпня 2017 року є безпідставною, а тому, суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача- 640,00 грн. внесеного нею ( за подачу позову про розірвання шлюбу) судового збору ( а.с. 1), та на користь держави стягує з відповідача 640,00 грн. судового збору ( при вирішенні питання стягнення аліментів) та рішення суду, в частині стягнення аліментів, допускає до негайного виконання, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial