Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом, у якому просить визнати спільним сумісним майном подружжя: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]; кухонний гарнітур, вартістю 2000,00 грн., м?який куточок, вартістю 1800,00 грн., холодильник марки «Indesit», вартістю 5000,00 грн., газову плиту марки «Gefest 1200-С4», вартістю 3000,00 грн., пральну машину марки «Атлант», вартістю 4000,00 грн., телевізор марки «LG», вартістю 1500,00 грн., відео плеєр марки «LG Electronics Inc», вартістю 400,00 грн., DVD плеєр марки «Оріон», вартістю 289,00 грн., колонки музичні «Edifier», вартістю 200,00 грн., магнітофон марки «Panasonic», вартістю 300,00 грн., супутникову антену, вартістю 1000,00 грн., пилосос марки «LG Electronics Inc», вартістю 300,00 грн., водонасосну станцію марки Pedrollo ISW1A50, вартістю 3000,00 грн., інкубатор малогабаритний МИ-30, вартістю 200,00 грн., корову чорно-рябої масті віком 3 роки, вартістю 12000,00 грн., корову чорно-рябої масті віком 8 років, вартістю 10000,00 грн. Позов мотивований тим, що вказане майно набуте сторонами за час перебування у шлюбі за період з 25.05.1999 по 05.09.2014, як подружжям за спільні сімейні кошти, тому позивач по закону має право на ? частину такого майна. У свою чергу відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічними вимогами та росить визнати будинок з предметами побуту та худобою, що зазначені у первісному позові спільним сумісним майном подружжя. Виділити їй 2/3 частини спірного житлового будинку та всі предмети побуту і худобу, оскільки разом із нею поживають двоє неповнолітніх дітей і відповідач всупереч інтересам сім»ї та поза її волею розпорядився належним сторонам автомобілем ВАЗ 21099 1998 року випуску. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримуючи решту позовних вимог, відмовляється від реального розподілу сумісного майна, не вбачає підстав для збільшення частки у майні подружжя та залишити таке у спільному користуванні, просить не стягувати судових витрат. Погоджується із хворобливим станом дітей сторін на яких, аліменти ще не відраховувалися. [PERSON] із своїм представником у суді, підтримали заявлений ними позов та частково заперечують проти первісного позову щодо рівності часток сторін. Також ними не оспорюється об»єм і вартість сумісного подружнього майна. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 25 вересня 1999 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2014 року (а.с. 64). Від шлюбу сторони мають двох дочок: [PERSON], 2000 року народження та [PERSON], 2002 року народження, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження (а.с. 52). Згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26.08.2014 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку платника аліментів (а.с. 65). Судом беззаперечно встановлено, з чим погоджуються сторони, що за час перебування у шлюбі ними було придбано майно відповідною вартістю, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку від 19.09.2005, згідно якого покупцем є [PERSON]); кухонний гарнітур, вартістю 2000,00 грн., м?який куточок, вартістю 1800,00 грн., холодильник марки «Indesit», вартістю 5000,00 грн., газову плиту марки «Gefest 1200-С4», вартістю 3000,00 грн., пральну машину марки «Атлант», вартістю 4000,00 грн., телевізор марки «LG», вартістю 1500,00 грн., відео плеєр марки «LG Electronics Inc», вартістю 400,00 грн., DVD плеєр марки «Оріон», вартістю 289,00 грн., колонки музичні «Edifier», вартістю 200,00 грн., магнітофон марки «Panasonic», вартістю 300,00 грн., супутникову антену, вартістю 1000,00 грн., пилосос марки «LG Electronics Inc», вартістю 300,00 грн., водонасосну станцію марки Pedrollo ISW1A50, вартістю 3000,00 грн., інкубатор малогабаритний МИ-30, вартістю 200,00 грн., корову чорно-рябої масті віком 3 роки, вартістю 12000,00 грн., корову чорно-рябої масті віком 8 років, вартістю 10000,00 грн. (а.с. 6-23, 29-31). Як з»ясовано у суді між сторонами не існує спору щодо наявності та вартості рухомого майна, яке підлягає поділу. Виниклі правовідносини сторін регулюються нормами сімейного права, зокрема главою 8 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Частиною першої статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Застосовуючи норми сімейного законодавства суд враховує, що у даній справі жодна сторона не подала доказів того, що на час реєстрації шлюбу між ними, подружжям [PERSON] існував шлюбний контракт чи інший належно складений договір, яким би обмежувались права [PERSON] у його правах щодо набуття ним права спільної сумісної власності на спірний будинок, чи те, що сторонам буде належати лише якась певна частка, або ж хтось із них взагалі буде позбавлений у правах спільної сумісної власності на нерухоме, рухоме майно в період шлюбу. За таких обставин, вимоги сторін в частині визнання спільною сумісною подружжя на майно, набуте ними за час шлюбу є цілком законними та обгрунтованими, даючи суду право визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірної нерухомості. У той же час, суд вважає наявними правові підстави, передбачені ч.3 ст.70 СК України для збільшення частки [PERSON] щодо предметів побуту та худоби до 2/3 часток у праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки неповнолітні дочки сторін фактично проживають з матір»ю, потребують лікування, та аліменти на дітей ще не сплачувалися. Поряд із цим, стороною позивача не було доведено, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив, пошкодив спільне майно чи витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. За таких обставин, суд вважає про необхідність часткового задоволення позову, зі стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial