Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

18.11.2019 року позивач звернулася до суду з уточненим вищевказаним позовом, яким стверджує, що вона є власником 1 / 4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , а власником 3 / 4 частини цього ж житлового будинку є спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] . За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на цей житловий будинок, ще 28.11.2008 року Болградською районною державною нотаріальною конторою було накладено арешт в ході спору між нею та її колишньою мачухою [PERSON] за рішенням суду. Спір давно був вирішений, вона, позивач, доглядала за нею, оскільки та виростила її з семи років і інших дітей в мачухи не було, та мачуха померла і заповідала свою частину будинку її, позивача, сину - відповідачу [PERSON] , проте арешт з невідомих причин на це домоволодіння залишився, тому вона, позивач, змушена звернутися до суду за захистом свого права власності на це житло, оскільки, за наявності арешту, не може реалізувати в повному обсязі своє право власності щодо цієї нерухомості. Позивач надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник відповідача - голова Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області надіслав суду заяву про те, що сільська рада копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи за його відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - 22.03.2001 року згідно ухвали Болградського районного суду Одеської області про забезпечення позову було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння (а.с.5); - згідно змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №187231347, яка була сформована 01.11.2019 року, ще 28.11.2008 року Болградською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Болградського районного суду Одеської області б/н від 22.03.2001р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ домоволодіння, на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , - накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 8240439 (а.с.15); - згідно свідоцтва про спадщину за законом від 06.02.2001 року зареєстрованого в реєстрі за №1259 [PERSON] є власником 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] (а.с.16); - згідно свідоцтва про спадщину за законом від 03.11.2000 року зареєстрованого в реєстрі за №8578, [PERSON] є власником 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] ( а.с.17); - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане 30.07.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного сану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з №547, а.с.20), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на її майно, яке успадкував після його смерті - відповідач [PERSON] ( ас.20); - з довідки Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області №158 від 13.11.2019р., спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею була зареєстрована та проживала - позивач [PERSON] (а.с.23); - відповідно до заяви відповідача - [PERSON] , він вимоги позивача визнає в повному обсязі; - відповідно до заяви представника Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на отримання спадщини після смерті батька, позивач обгрунтовано звернулася до Болградського районного суду Одеської області з даним позовом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, згідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. А Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під визначенням «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. За правилами ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент ухвалення рішення про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: ухвалення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; ухвалення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.50 Закону України "Про виконавче провадження, в разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. А згідно ст.264 ЦПК України, п.8), суд, ухвалюючи остаточне рішення, має визначити, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову; така сама норма діяла у ЦПК України на момент розгляду справи судом за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення (стаття 114); а ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач, у даному випадку, має намір розпорядитися належним йому правом, а саме оформити спадщину після смерті батька, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення позивача з даною позовною заявою до суду, наявність арешту (обтяження), накладеного на вказане спірне майно, порушує її право на оформлення спадщини, обґрунтованих законних підстав для збереження (продовження) цієї заборони не вбачається, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб, а саме, - шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved