Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

24 вересня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору № DNХRR507881527 року від 12.09.2008 року у розмірі 24701,27 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNХRR507881527 року від 12.09.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6964,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у звязку із чим виникла заборгованість розмір якої складає 24701,27 грн., яку позивач просить стягнути на їх користь з відповідача, а також судові витрати. Сторони будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Від уповноваженого представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. При цьому, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 11.06.2014 року також у судове засідання не зявився. Від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у його задоволенні та застосувати до даного строки позовної давності. Також в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача на позов в яких, зауважив, що\~\~між позивачем та відповідачем 12.09.2008 року дійсно укладено кредитний договір №DNХRR507881527. Користуючись кредитними коштами [PERSON], здійснював належні платежі та заборгованості перед банком не має. При цьому зазначив, що позивач у 2012 році з зазначеним позовом звертався до [PERSON] в Постійно діючий Третейський суд при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз», який 28.04.2012 року прийняв рішення на користь позивача, та яке було скасовано Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 24 червня 2014 року. Також, наполягає на застосуванні до даного позову строків позовної давності. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, вважає вважає позов таким, що не підлягає\~\~задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог\~ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до\~статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до\~статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст.214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно\~ ст.60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ статтею 61 цього Кодексу. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно до ст.1049,\~1054 ЦК України\~Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти /кредит/ та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNХRR507881527 року від 12.09.2008 року відповідач, [PERSON], отримав кредит у розмірі 6964,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Це підтверджується копією власноруч підписаної заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6). У заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Публічне Акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У зв'язку з порушенням виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.08.2015 року має заборгованість 24701,27 грн., з яких 0,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 23048,38 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 1152,44 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5). Також, з матеріалів справи вбачається, що в звязку з тим, що у [PERSON] станом на 10.04.2012 року по кредитному договору виникла заборгованість в сумі 23048,83 грн., ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.04.2012 року звернулось до постійно діючого Третейського суду при Асоціації Дніпропетровський банківський союз» з позовом до [PERSON] про стягнення цієї заборгованості. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз» від 28.04.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23048,83 грн. та 250 грн. судового збору. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2012 року на підставі вищезазначеного рішення Третейського суду від 28.04.2012 видано виконавчий лист. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 червня 2014 року рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 28.04.2012 року по справі №712/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Відповідно до п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях\~599-601,\~604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.\~526,\~599 ЦК. У даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по процентах та пені за договором від 12.09.2008 року. Відповідач заявив про застосування строків позовної давності згідно з ч. 4\~ст. 267 ЦК України. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст. 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 257 ЦК України\~встановлена загальна позовна давність - три роки. Статтею 258 ч. 2 п. 1 до вимоги про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність - один рік. Згідно з вимогами ч.1\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. За змістом ст.ст.\~257,\~258,\~264 ЦК України\~позовна давність може перериватись лише в межах строку позовної давності, а не після її спливу. Виходячи із результатів системного аналізу наведених норм права та викладених обставин справи суду вважає, що строк позовної давності розпочався з дня, наступного за строком, за який стягнута заборгованість рішенням Третейського суду, а саме з 29 квітня 2012 року та сплинув: для пені 29 квітня 2013 року, для відсотків 29 квітня 2015 року. Позивач направив до суду даний позов 29 серпня 2015 року (згідно штампу на конверті), та який надійшов до суду 24 вересня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Окрім того, суд не бере до уваги пункт 5.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), яким установлено позовну давність тривалістю в пять років, оскільки даний пункт суд не може вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі умови не містять підпису позичальника. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі 6-16цс15. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити, у зв'язку із спливом позовної давності. На підставі\~\~викладеного,\~\~

Outcome: dismissed