Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] 28 жовтня 1994 року Торговицькою сільською радою Млинівського району Рівненської області за актовим записом № 6 - розірвати, мотивуючи це тим, що спільне життя з відповідачем стало неможливим, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя. Від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вже кілька місяців фактично подружнього життя не ведуть, на даний час спільними та взаємними правами і обов'язками не пов'язані. Вказує, що відповідач зловживає алкогольними напоями після чого влаштовує сварки, під час яких застосовує фізичну силу до неї та дочки. Позивач твердо переконана, що в таких умовах шлюб зберегти неможливо і рахує за необхідне шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що існування шлюбу суперечить її інтересам, оскільки вона має побоювання за своє здоров'я через психологічне насильство з боку відповідача, яке проявляється в ході сварок. Переконана, що під час сварок з відповідачем, мали місце події, після яких вона не зможе відновити почуття любові до чоловіка. А тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. У наданні строку для примирення бажання не виявляє, так-як у 2008 році вже зверталась до суду з аналогічним позовом, однак тоді вирішила примиритись з відповідачем. Зі спливом часу, переконалася, що примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В своїх запереченнях проти позову висловив думку про можливість збереження шлюбу, однак не вказав за яких умов. В той же час відповідач, визнав, що [PERSON] вдруге звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. Також визнав той факт, що фактично впродовж більше 5 -ти місяців, вони як подружжя не живуть спільним побутом не пов'язані. Заперечуючи проти позову, покликається на те, що має намір брати участь у вихованні спільних з позивачкою дітей. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Обставини щодо сімейних конфліктів та роздільного з відповідачем життя, наведені позивачкою у позовній заяві, фактично визнаються відповідачем, а тому вважаються встановленими. При цьому заперечення відповідача проти позову, які полягяють у бажанні останнього зберегти шлюб для виховання спільних дітей, не стосуються предмету спору, оскільки виконання батьками своїх обов"язків щодо виховання, утримання та забезпечення неповнолітніх дітей, не залежить від наявності реєстрації чи розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують більше 5-ти місяців. У наданні строку для примирення позивач бажання не виявляє. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Враховуючи вище викладене, на підставі статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved