Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 19.08.2006 р. перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дуже тривалий час сторони не проживають разом, сім'я фактично перестала існувати й примирення вже не може бути. На теперішній час донька проживає разом з позивачем, яка сама займається вихованням дитини та побутом. Позивач вимушена була подати на розірвання шлюбу з чоловіком. В даний час [PERSON] має намір поїхати за межі України разом з її донькою для її оздоровлення. Також за межами України позивач з дитиною мають родичів. Враховуючи те, що дитині виповнилось лише 5 років, відповідно до положень Закону України "Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України" та Правил перетинання державного кордону громадянами України, позивач не має можливості виїхати разом з дитиною за кордон без згоди батька цієї дитини. Отримати таку згоду, з огляду на вищезазначене, [PERSON] не може. Враховуючи викладене позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України [PERSON] разом з нею без згоди та супроводу батька дитини, а також надати дозвіл на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за межі України на неповнолітню доньку без згоди її батька. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій також позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю. Згідно зі ст.174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 4 п. 2Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, одним з яких є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER]. (а.с. 12). Згідно довідки від 21.03.2014 р. (а.с. 14), до складу родини [PERSON] належать: донька - [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи факт визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме - надати позивачу дозвіл на виїзд за межі України разом з малолітньою дитиною, та на оформлення відповідних проїзних документів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України",

Outcome: approved