Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

29.11.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, третя особа: орган опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, про позбавлення батьківських прав, в якому вказала, що 10.12.2012 року рышенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя було розірвано шлюб між нею та відповідачем та вони тривалий час не проживають разом. Від шлюбу сторони мають 2 спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний момент проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Далі в позові зазначила, що відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2015 року відповідачу було присуджено сплачувати аліменти на утримання обох дітей. Однак відповідач зазначене рішення не виконує, аліменти на дітей не сплачує. Їх спільні з відповідачем діти фактично проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини починаючи з травня 2012 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, а саме не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні синів. Починаючи з 11.09.2015 року за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, відповідач повинен був сплачувати аліменти на дітей, однак відповідач не цікавиться за які кошти виховуються, навчаються та лікуються сини, оскільки взагалі ніколи не сплачував аліменти на їх утримання. Всі питання щодо утримання дітей вирішуються позивачкою самостійно, без участі відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про синів, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отриманням ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач починаючи з травня 2012 року не бачиться та не виявляє бажання спілкуватися з власними дітьми, не підтримує їх матеріально. До того ж, без згоди відповідача, який взагалі не контактує та не бажає контактувати з ними, позивачка в рамках чинного законодавства позбавлена можливості зареєструвати дітей за місцем її постійного проживання, чим суттєво порушуються їх права. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність свідомого ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї, в якій на сьогоднішній день проживають діти. Перевіркою встановлено, що для дітей позивачкою створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Прохає суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . В судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохає суд задовольнити його в повному обсязі, позивачка додатково суду пояснила, що адреса відповідача в м. Києві їй не відома, заяву він прислав через «Нову Пошту». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, надав суду посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19.01.2017 року по реєстру № 40 заяву, в якій зазначив, що тимчасово проживає в м. Києві та не має можливості бути присутнім в судовому засіданні, прохає розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а. с 38 ). Справа розглянута без його участі, проти чого не заперечують учасники процесу. В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги, заявлені позивачем, підтримав, не заперечує проти задоволення позову. Суду пояснив, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2017 року, відповідач в житловому будинку за місцем реєстрації: [ADDRESS], зі слів його матері не проживає з 2005 року, де знаходиться на даний момент, їй не відомо, в зв'язку з чим висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не готували. Позивачка суду довела, що відповідач тривалий час не займається вихованням дітей.. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого, що даний позов підлягає задоволенню, поскільки судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2012 року, шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 10) Від шлюбу у сторін народилися сини: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії: [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 23.09.2008 року (а. с. 8) та [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії: [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 30.06.2011 року (а. с. 9). В графі: "Мати" зазначена: "[PERSON]", в графі: "Батько" - "[PERSON]" Згідно заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2015 року, з [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.09.2015 року (а. с. 11). Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Гуляйпільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.10.2016 року, позивачка дійсно не отримувала аліменти від відповідача у періоди з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року згідно виконавчого листа № 333/6978/15-ц, який видано Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн,, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку ( а. с. 12). Згідно довідки № 259/01-21 Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 84 Запроізької міської ради від 14.11.2016 року, [PERSON], [INFO] є учнем 2-А класу та його батько, [PERSON], не бере участі у виховному процесі дитини: а саме: не спілкується з учителями, не підтримує зв'язок з класним керівником, не бере участі в батьківських зборах, не цікавиться поведінкою та успішністю сина (а. с. 15). Згідно довідки № 01-08/83 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 274 «Зайчатко» Запорізької міської ради Запроізької області від 08.11.2016 року, [PERSON], [INFO], відвідує цей заклад з вересня 2013 року. Вихованням, оплатою за перебування дитини в дошкільному закладі, участю у батьківських зборах та в житті закладу в повному обсязі займається мати - [PERSON] (а. с. 16). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 10.11.2016 року, проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS]. На час обстеження для належного виховання, проживання та здоров'я дітей створені всі необхідні умови (а. с. 17). Відповідно до довідки № 1252/02-8 комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Запроізької міської ради від 24.11.2016 року, діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], з народження спостерігалися в амбулаторії № 9 КЗ «Центр ПМСД № 6» за адресою мешкання. Питанням лікування займалася мати дітей - [PERSON] до жовтня 2013 року. Останній раз діти були оглянуті дільничим педіатром 18.10.2013 року ( а. с. 19) Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 17.01.2017 року, проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS]. На час обстеження зі слів його матері, її син [PERSON] з 2005 року за даною адресою не проживає, де на даний час він знаходиться, їй не відомо (а. с. 39 ). Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пунктів 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави, для позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON], так як будучи батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться їх життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги щодо їхнього утримання, враховуючи його винну поведінку, з урахуванням її характеру. Про свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дітейтакож свідчить та обставина, що він на протязі тривалого часу, в добровільному порядку не виділяє необхідних коштів для утримання. Враховуючи особу відповідача, його недбале ставлення до своїх синів, суд вважає неможливим застосування до нього такого заходу як попередження відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. За сукупності вищевказаних обставин, які повністю підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з тим, суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення своїх батьківських прав. У разі позитивної зміни поведінки відповідача, зміни його ставлення до виховання та утримання синів, враховуючи обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав, суд постановить рішення відповідно до інтересів дітей. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наданими доказами.

Outcome: approved