Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказав, що за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17 листопада 2008 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO]. Однак, у нього змінився сімейний та матеріальний стани, тому він не в змозі сплачувати надалі аліменти у тому ж розмірі, в зв"язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що він має іншу сім"ю та доньку Вікторію, [INFO], яка проживає з ним та перебуває на його утриманні. Також з ним проживають непрацездатні батьки-пенсіонери, які отримують мінімальну пенсію та також потребують матеріальної допомоги, за рахунок своєї заробітної плати він сплачує комунальні послуги, а тому його матеріальний стан змінився і він не може й надалі сплачувати таку ж суму аліментів на утримання сина. Крім того, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення у відсутність належного чином повідомленого відповідача. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила (а.с.49). Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17 листопада 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 01.07.2008 р. і до повноліття дитини (а.с. 10). Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом . Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу . Відповідно до судової практики, аліменти - це кошти на утримання дитини, які платить той з батьків, хто проживає окремо. Утримання дитини, забезпечення її всебічного розвитку є насамперед батьківським, материнським, а отже моральним обовязком. Мотивуючи позов, [PERSON] посилається на зміну сімейного та матеріального стану, а саме на те, що він створив іншу сім"ю та має малолітню доньку, [INFO], та на те, що він проживає разом із батьками-пенсіонерами, яких також утримує. На підтвердження цього, зокрема, надає довідки Житомирського об"єднаного управління ПФУ в Житомирській області за №№473 та 474 від 28.02.2017, з яких вбачається, що його батьки, [PERSON] та [PERSON], отримують пенсію (а.с. 16-17). Оскільки пенсія - це вид доходів, суд не бере до уваги вказаний факт як доказ погіршення майнового стану позивача. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що і позивач, і його дружина, [PERSON], офіційно працюють та отримують заробітну плату (а.с. 11, 50), що також не може слугувати доказом погіршення майнового стану. Таким чином, позивач [PERSON] не довів таку зміну свого матеріального стану, яка могла бути підставою зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. При цьому суд також враховує, що позивач будь-якими доказами не довів зміну матеріального стану колишньої дружини в сторону покращення, клопотань про витребовування таких доказів не заявляв, а тому приходить до висновку про необгрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed