Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

21.08.2017 року позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просила визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням [ADDRESS], яке належить їй на праві власності, чим усунути перешкоди в користуванні цим жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що в належній їй квартирі залишилися зареєстрованими відповідачі, які вже більше 15 років у ній не проживають, чим створюють позивачу як власнику перешкоди в користуванні і володінні житлом. В односторонньому порядку знятися з реєстраційного обліку відповідачі не можуть оскільки вже більше 10 років живуть за кордоном. А тому в порядку усунення перешкоди в користуванні власністю позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримала повністю з підстав, вказаних в позові, які просила задовольнити Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вони були повідомлені вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомили, заперечення проти позову (відзиву на позов) не подали, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, проти чого позивач не заперечила. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Доповівши позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Встановлено, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 17.07.2017 року є власником квартири за адресою : [ADDRESS] / а.с. 3 /. Як слідує з довідок, наданих Житомирським адресно-довідковим бюро від 06.09.2017 року 29.08.2017 року, відповідач [PERSON] [INFO], значиться зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] з 02.08.1995 року; [PERSON], [INFO], не значиться зареєстрованою /а.с.20/. Згідно довідок ОСББ "ЖБК-1" [PERSON] від 04.08.2017 року та від 18.08.2017 року відповідач [PERSON] рахується зареєстрованим в [ADDRESS] однак згідно свідчень сусідів не проживає в даній квартирі з 1995 року/а.с.10,11/. Крім цього, зі змісту повідомлення Відділу ведення реєстру територіальної громади Новоград-Волинської міської ради від 12.01.2018 року згідно даних ведення реєстру [PERSON], [INFO], на території міста не зареєстрована. З показів свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, судом встановлено, що відповідачі в квартирі позивача [PERSON] не проживають близько 15 останніх років, оскільки перебувають за кордом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в квартирі, що належить позивачу [PERSON], членом сім"ї позивача не є, тривалий час, а саме біля 15 останніх років, в даному житлі не проживає, виїхав на постійне місце проживання до штату Іллінойс США, в добровільному порядку знятися з реєстрації немає можливості, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. А тому є достатні підстави вважати, що позовні вимоги в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом є законними, обґрунтованими, та такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню . Разом з тим, вимоги позивача до відповідача [PERSON] суд вважає безпідставними, оскільки останні не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, достеменно було встановлено судом, що відповідач [PERSON] не значиться зареєстрованою в квартирі, що належить позивачу, а тому слід відмовити в цій частині позову.

Outcome: partial