Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, вказуючи, що [INFO] , у м. Вільногірську Дніпропетровської області померла її тітка [PERSON] , яка на час смерті постійно проживала разом з нею з 2006 року у [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] склала на її користь заповіт, якій був посвідчений 29.07.1998 року приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Поповичем А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 828. Вказаним заповітом [PERSON] заповідала їй усе своє майно, яке буде належати їй на час смерті. Таким майном є гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі № 1 в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ААР № 086987 від 29.01.1999 року, виданого державним нотаріусом 2-ої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою А.В. Після смерті [PERSON] спадкоємців за законом не має, оскільки дітей у [PERSON] не було, а її чоловік помер раніше. Оскільки до складу спадщини після смерті [PERSON] ввійшло нерухоме майно у вигляді вищезазначеного гаражу, їй було необхідно згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, але коли у березні 2021 року вона звернулася з питання оформлення свідоцтва про право на вищезазначену спадщину до нотаріуса Вільногірської державної нотаріального контори Дніпропетровської області Канюги О.В., у цьому їй було відмовлено оскільки у встановлений законом строк після смерті тітки з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, а також не надала довідку, що була зареєстрована разом з [PERSON] за однією адресою проживання, тому для отримання спадщини після померлої тітки їй необхідно встановити в судовому порядку факт того, що вона постійно проживала з [PERSON] на час смерті останньої у м. Вільногірську, Дніпропетровської області. На час смерті [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак майже 2 роки до своєї смерті проживала разом з нею без реєстрації місця проживання в належній їй квартирі в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, що було пов`язано з тим, що вона останні роки свого життя тяжкого хворіла на цукровий діабет, їй ампутували частину ноги, а тому оскільки у неї не було інших родичів, забрала тітку до своєї квартири, щоб доглядати за нею. Просить встановити факт того, що вона постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , з 2006 року і до часу її смерті [INFO] у квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини. Просить заяву задовольнити. Відповідач - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, свого представника в судове засідання не направила, надала клопотання, згідно якого просять розглядати справу за відсутності їх представника (а.с. 22). Вислухавши заявницю, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] показав, що проживає по сусідству із заявницею. У заявниці була тітка - [PERSON] , яка померла приблизно у 2008 р. Останні роки свого життя вона важко хворіла, тому проживала разом із [PERSON] у квартирі останньої, вона здійснювала за нею догляд, а коли тітка померла, заявниця її поховала. Свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з [PERSON] . У заявниці була тітка - [PERSON] , яка, приблизно, на протязі останніх двох років свого життя постійно проживала у квартирі заявниці, оскільки важко хворіла, а [PERSON] здійснювала за нею догляд. Свідок [PERSON] показала, що заявниця [PERSON] - це її мати. До шлюбу вона також мала прізвище [PERSON] . У матері була тітка - [PERSON] , яка померла у 2008 р. На протязі останніх років життя тітка [PERSON] постійно проживала разом з матір`ю у квартирі останньої, оскільки важко хворіла, а мати здійснювала догляд за нею. У тітки залишилося майно - квартира, яку на підставі спадкового договору після смерті тітки, отримала вона та зареєструвалася у цьому житлі вже після смерті [PERSON] , будинок у с. Биково, який тітка заповіла [PERSON] та гараж у м. Вільногірськ, який тітка заповідала матері. Зараз цей гараж перебуває у спільному користуванні їх сім`ї. Факт смерті [PERSON] [INFO] у м. Вільногірськ Дніпропетровської області підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 6). Згідно з копією довідки № 942 від 16.03.2021 р., виданою відділом реєстрації фізичних осіб Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] станом на 17.08.2008 р. була зареєстрована одна по [ADDRESS] (а.с.9) Факт наявності спадкового майна після померлої [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою від 12.05.2016 р., виданою КП БТІ м. Вільногірськ, згідно з якою, гараж № [NUMBER] в гаражному кооперативі № 1, що в м. Вільногірськ Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом (ААР № 086987 від 29.01.1999 р.), посвідчене державним нотаріусом 2-ої Дніпродзержинської державної контори Ісаковою Л.В. за № 37 (а.с. 7). Згідно з копією заповіту від 29.07.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Поповичем А.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 828, [PERSON] заповіла усе своє майно заявниці [PERSON] (а.с.5) Факт відкриття 03.12.2008 року спадкової справи № 235/2008, після смерті [INFO] [PERSON] , підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.53 ) Згідно копії сторінок паспорту [PERSON] з 18.02.2000 року зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.12) Факт постійного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 2006 р. по час її смерті - [INFO] підтверджується копією акту від 07.04.2021 року № 159, який складено депутатом Вільногірської міської ради Єрандіною С.А. (а.с. 8), копією адресної довідки виданої адресним бюро Вільногірського МВ УМВС (а.с.), Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.ч. 1,6 ст. 29 ЦК України є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, у тому числі і на гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі № 1, розташований у м. Вільногірськ Дніпропетровської області. Заявниця [PERSON] є спадкоємцем померлої за заповітом, однак у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала, але на час смерті спадкодавця [PERSON] , остання постійно проживала із заявницею [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , що належить заявниці, що було пов`язано з необхідністю постійного догляду за [PERSON] , встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлої [PERSON] , тому заява в частині встановлення факту постійного проживання заявниці та спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Разом з тим, вимоги заявниці [PERSON] в частині встановлення періоду цього проживання з 2006 р., задоволенню не підлягають, оскільки заявницею не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, до того ж період спільного постійного проживання заявниці та спадкодавця не має по справі суттєвого значення. Судові витрати по справі слід віднести на рахунок заявниці. На підставі ст.ст. 1220, 1221, 1266, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial