Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

28.11.2017 року до суду надійшла позовна заява "Родовід Банк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка Андрія Миколайовича, до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 04.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д015/АК-004.08.2 Згідно з п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14277,23 дол. США терміном по 04.02.2015 року включно. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлювалась у розмірі 9 % річних. Згідно з п. 3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язується погашати кредит рівними частками в сумі 170.00 доларів США щомісячно в строк до 10 числа включно кожного календарного місяця. Крім того, 04.02.2008 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № Д015/АК-004/2.08.2. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання обов'язків Позичальника за Кредитним договором. Банком було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 17.10.2017 року утворилась заборгованість, яка становить: 11490,05 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається: -8 964,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, -2 525,87 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; та 54 827,59 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості, що складається з: -34 607,46 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період), -8726,34 гривень - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період); -1 689,60 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); -9804,19 гривень - сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період). Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON], [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON], є [ADDRESS]. Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував ( а.с.85-86). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області, в судове засідання вони не з'явилася про причини неявки суд не повідомили (а.с. 79). Ухвалою суду від 26.02.2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частини 3 ст. 3 цієї редакції ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 04.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д015/АК-004.08.2. Згідно з п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14277,23 дол. США терміном по 04.02.2015 року на купівлю автомобіля. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлювалась у розмірі 9 % річних. Згідно з п. 3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язується погашати кредит рівними частками в сумі 170.00 доларів США щомісячно в строк до 10 числа включно кожного календарного місяця (а.с. 8-10). Зазначений договор власноручно підписаний [PERSON] Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальникові [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами, що підтверджується заявою на видачу готівки №291_51 від 04.02.2008 року (а.с.36), а також Випискою з особового рахунку (а.с.20-35). Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього станом на 17.10.2017 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.15-19) становить: 11490,05 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається: -8 964,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, -2 525,87 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 54 827,59 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості, що складається з: -34 607,46 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період), -8726,34 гривень - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період); -1 689,60 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); -9804,19 гривень - сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період). За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. На підставі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені законом або договором. Відповідач не надав позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банка виникло право вимагати від відповідача [PERSON] повернення суми кредиту. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки що боржник за кредитним договором [PERSON] допустив прострочку виконання грошового зобов'язання перед АТ «РОДОВІД БАНК», вимоги останього щодо стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є обгрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Разом із тим за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Судом встановлено, що 04.02.2008 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № Д015/АК-004/2.08.2. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання обов'язків Позичальника за Кредитним договором (а.с. 11). Згідно п. 4.1 договору цей договор діє до повного погашення Позичальником та /або Поручителем заборгованості за Кредитним договором (а.с. 11 зворот). Відповідач [PERSON] за умовами п. 3.2 договору повинен був повернути отримані кредитні кошти до 04.02.2015 року (а.с.8 зворот). Враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання - 04.02.2015 року, банк був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником строку для повернення кредиту. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 28.11.2017 року, то у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] та припиненням поруки позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та часткове задоволення позову про стягнення заборгованості з [PERSON], сума якої складається з: 11490,05 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається: -8 964,18 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, -2 525,87 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 54 827,59 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості, що складається з: -34 607,46 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (за весь період), -8726,34 гривень - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період); -1 689,60 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); -9804,19 гривень - сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період). Згідно курсу НБУ на 17.10.2017 року (100 доларів США =2653,79 грн.) складає 359750,05 грн. (11490,05 доларів США х 26,53 грн. + 54827,59 грн. = 359750,05 грн.). З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. "Родовід Банк" при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 5589,03 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 14.12.2017 року (а.с.56), у зв"язку з тим, що позовні вимоги банку задоволені щодо боржника [PERSON] у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору в розмірі 5589,03 грн.

Outcome: approved