Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

17 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 4,72 умовних кадастрових гектар на території Павлівської сільської ради Білопільського району. На даний час вона має намір оформити свої спадкові права на зазначену земельну частку (пай), однак Білопільська РДА відмовила в переофомленні сертифікату на право власності на земельну частку (пай), виданного на ім`я [PERSON] , оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом не зазначено, яке саме майно входить до складу спадщини. Тому просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила листа про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача Білопільської міської ради Сумської області Нікітенко А. у судове засідання не прибула, направила листа про розгляд справи без участі їхнього представника, позов визнають повністю. Представник третьої особи Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [INFO] у м. Новолукомль Вітебської області Чашницького району Республіки Білорусь померла [PERSON] (а. с. 14). [PERSON] була матір`ю позивачки, що підтверджується свідоцтвами про народження та про одруження, а також випискою із рішення про встановлення факту родинних відносин (а. с. 15-17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно. Згідно з довідкою КВУП «Вітебський обласний розрахунково-довідковий центр» №11-40/2656 від 14 серпня 2019 року [PERSON] була зареєстрована та проживала разом із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України\~передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, судом встановлено, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном матері. Згідно із свідоцтвом про право на спадкування за законом, на підставі п. 1 ст. 1057 Цивільного кодексу Республіки Білорусь, [PERSON] прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 19). Відповідно до ч. 2 ст.45 Конвенції Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної країнами Співдружності Незалежних Держав та учасницею якої є і Україна, для якої Конвенція набрала чинності 14 квітня 1995 року, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.\~ \~ \~ \~ Також ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Як вбачається з листа Білопільської РДА від 23 грудня 2019 року № 01-31/2586, за інформацією Відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 23 грудня 2019 року №1321/102-19 [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 4,72 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради Білопільського району, КСП «Обрій», на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ № 0051420 від 14 червня 1996 року, виданого згідно розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 17 травня 1996 року №152 (а. с. 20). На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті її матері [PERSON] , але Білопільська районна державна адміністрація Сумської області відмовила в переофомленні сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] , оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом не зазначено яке саме майно входить до складу спадщини (а. с. 21). \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,72 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району, КСП «Обрій». На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved