Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із згаданим вище позовом в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить: змінити розмір аліментів, що визначено за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2011 року і стягувати з [PERSON] в її користь 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] 15.12.2001р.н. до досягнення ним повноліття; стягнути з [PERSON] в її користь 552,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів та 1729,85 грн. боргу заборгованості аліментів станом на 19.11.2014 року; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за 1 місяць. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що між нею та [PERSON] по справі було укладено шлюб, даний шлюб було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 07 лютого 2005 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє синів: Михайло 25.12.1992р.н., який вже повнолітній та син [PERSON] - 15.12.2001р.н., який проживає з нею. [PERSON] проживає окремо від них, життям сина не цікавився, матеріально його не забезпечував, кошти на утримання не надавав. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 29 липня 2011 року, постановлено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 400грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. На даний час присуджених судом коштів у сумі 400,00грн. на утримання сина є вочевидь не достатньо для забезпечення його нормального утримання та розвитку. Вплинути на нього через виконавчу службу по збільшенню розміру сплати аліментів вона не може. У той же час діє п.2ст.182 Сімейного Кодексу України, де мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Утримується син виключно за її кошти, їй на даний час тяжко у повному обсязі задовольнити потреби сина, він росте, вчиться і потребує додаткових грошових витрат. Присуджені за судовим рішенням аліменти у розмірі 400,00грн. у місяць не вистачає на утримання сина. Відповідач офіційно не працює, у той же час має достатні доходи. У витратах на себе не обмежує, купив для своєї сім"ї новий будинок. Крім того, відповідач протягом 2011-2014 років не сплачує присуджені судом аліменти на утримання сина. Заборгованість по не сплаченим аліментам станом на 19.11.2014 року становить 1729,85 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, виданою відділом ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, а тому, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання нашого сина у твердій грошовій сумі , а саме по 1000, 00грн. на дитину. У відповідності до статті 196 Сімейного Кодексу України вважає, що відповідач повинен сплатити їй також пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 552,00 грн. згідно розрахунку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав частково, зокрема пояснив, що в нього немає можливості платити аліменти в більшому розмірі оскільки на його утриманні є дитина від іншого шлюбу, а його доходи надто малі для такого розміру аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підставні та підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав: Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-1565/2011 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] 15.12.2001р.н. в розмірі 400 грн. щомісячно. Матеріалами справи встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів, матеріальний та сімейний стан сторін змінився. Присуджених судом коштів у сумі 400,00грн. на утримання сина не достатньо для забезпечення його нормального утримання та розвитку, син росте, вчиться і потребує додаткових грошових витрат. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін. Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітнім сином, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина і відповідач взмозі таку допомогу надавати, але оскільки позивач не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, а тому слід змінити розмір аліментів які стягуються згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 29 липня 2011 року. Із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого відділом державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції вбачається, що відповідач аліменти у повному обсязі не сплачує, в результата чого станом на 19 листопада 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 1729 грн. 85 коп. Відповідно до положень ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При розгляді справи не було встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин, а тому з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд вважає, що позов в частині стягнення пені по аліментах, підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved