Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

18 квітня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної експрес-розстрочки від 25.12.2006 року на строк 1 рік - [PERSON] отримав кредит .. Відповідач належним чином вказаний договір не виконав в звязку з чим утворилась заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали,зазначивши,що ніякої експрес-розтрочки між ПАТ КБ «ПриватБанком» він не укладав. Зокрема в графі « підпис » в експрес-розтрочці міститься не його підпис. Походження даної угоди йому не відоме. Між сторонами не склалися\~\~договірні\~\~кредитні правовідносини, зобовязання по яких необхідно виконувати відповідно до положень\~\~ Цивільного кодексу України. Крім того представник відповідача заявила клопотання про застосування до даних правовідносин строків позовної давності,оскільки позивач, звернувшись із позовною заявою 18 .04.2015 р. пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову Заслухавши сторони, дослідивши надані всі наявні докази, яких достатньо для вирішення справи, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до висновку, що в позовних вимогах необхідно відмовити з наступних підстав. Так в судовому засіданні досліджений оригінал кредитної справи, в матеріалах,якої при візуальному огляді фотографії,копії паспорта встановлено,що на них ї міститься зображення не [PERSON] іншої особи,тому у суду виникають сумніви,щодо укладення спірної експрес-розстрочки з саме з відповідачем. Посилання представника позивача на те,що згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг відповідач не надіслав заяву про розірвання експрес-розстрочки,тому вона вважається автоматично пролонгованою, можна віднестись критично,адже між ПАТ КБ "ПриватБанк » та відповідачем взагалі не виникало ніяких договірних відносин,тому це означає, що між сторонами не виникли взаємні права та обов'язки, що випливали із цього договору,тобто між ними відсутні абсолютні правові зв'язки договірних зобов'язань на підставах, встановлених у законі або в договорі,а одже і існування їхніх прав та обов'язків. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Враховуючи те,що зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що між сторонами відсутні будь-які договірні зобовязання,тому дане зобовязання,відповідно до вимог ст. 548 ЦК України є недійсним і не підлягає забезпеченню. Зокрема позивач звернувся з даним позовом після спливу позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Outcome: dismissed