Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

23.01.2018 року [PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживає 65065, [ADDRESS], батьківських прав щодо її малолітньої (неповнолітньої) дитини [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]; визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], позивачем за місцем її проживання; стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], проживає 65065. [ADDRESS]. аліменти на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] у розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. До судового засідання позивач [PERSON] надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON], до судового засідання надала заяву, посвідчену нотаріальну, про згоду на позбавлення її батьківських прав у відношенні дочки [PERSON], [INFO], також її представником [PERSON], діючим на підставі довіреності, наданий відзив на позову заяву, в якому [PERSON] згодна на визначення місця мешкання своєї дочки разом з [PERSON], яка є опікуном малолітньої [PERSON], та згодна сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, також у відзиві зазначено про можливість розгляду справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до судового засідання надав заяву в якій підтримує висновок органу опіки №133/01-11 від 06.02.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні дочки [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] року (актовий запис про народження №2058 від 27.11.2008р., складений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Мати дитини - гр. [PERSON], [INFO], вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 18 липня 2012 року, справа №1/1519/6570/11, засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На даний час мати малолітньої звільнена від відбування покарання з Чорноморської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№74) на підставі Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2016р. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження малолітньої відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 07.12.2012р. №186 малолітня [PERSON], [INFO], поставлена на первинний облік. Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.05.2013р. №260 гр. [PERSON], [INFO], призначено опікуном малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини - гр. [PERSON], [INFO]., зі своєю дитиною не мешкає, участі у вихованні та утриманні не приймає, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Дільничний лікар Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради [PERSON], в своїх поясненнях, датованих 31.10.2016р.,повідомила, що після виписки з пологового будинку новонародженої дитини [PERSON], [INFO], вказана дитина проживала за адресою: [ADDRESS] та була під наглядом лікаря дільниці №41 дитячого медичного закладу. Дівчинка регулярно оглядалась дільничним педіатром та медичною сестрою. Мати знаходилась разом з дитиною у перші місяці життя малолітньої (приблизно до 1-го року). В подальшому дитина вибула з дільниці, та в останні роки вихованням та медичним обстеженням займається виключно її бабуся - гр. [PERSON]. Саме вона знаходиться разом з дитиною під час хвороби (при відвідуванні лікарем вдома та в поліклініці), придбає необхідні медикаменти, активно приймає участь у проведенні диспансеризації та профілактичних щепленнях дівчинки. Гр. [PERSON] виконує всі рекомендації лікаря, та приймає безпосередню участь у її вихованні. Відповідно до характеристики під 03.10.2016р. за №162, наданої адміністрацією Одеського навчально-виховного комплексу №310 «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) комбінованого типу - спеціальна загальноосвітня школа І ступеня» Одеської міської ради Одеської області, повідомляється, що малолітня [PERSON] навчається у вказаному закладі з 14 вересня 2015 року. Дитина проживає у родині, яка складається з прийомної матері - гр. [PERSON] та гр. [PERSON], які створюють всі належні умови для виховання та проживання дитини. Опікун приділяє належну увагу і турботу щодо розумового розвитку дитини, надає допомогу в навчанні, організації домашньої навчальної праці, заохочує до улюблених занять дитини. Виконує рекомендації педагогів щодо виховання, підтримує тісний зв'язок з адміністрацією школи. Мати дитини - гр. [PERSON], життям дитини не цікавиться, школу не відвідує. В минулому році у квартирі, де мешкає дитина, був зроблений частковий косметичний ремонт (стан добрий). Фізичного та психічного насилля до дитини в сім'ї не виявлено. [PERSON] завжди добре відгукується про опікуна, слухається її, виконує невеликі доручення по дому. Опікун - гр. [PERSON], відвідує батьківські збори, зацікавлена життям класу. Мати дитини - гр. [PERSON], [INFO], не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] . На засіданні ради опіки та піклування 26.01.207р. було заслухано думку заявниці (опікуна дитини), яка повідомила, що дитина тривалий час проживає разом з нею, мати з дочкою не спілкується, не цікавиться її здоров'ям та успіхами, не приймає будь-якої участі у її житті, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки: [PERSON], [INFO], в інтересах самої дитини (а.с.13-14). За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідач виключно з власної вини вчиняв дії, які привели до невиконання ним своїх батьківських обов'язків, і позбавлення його батьківських прав матиме для дитини виключно позитивні наслідки для їх фізичного, духовного і творчого розвитку. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тривалий час не спілкується з нею, не займається та не цікавиться її розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мав таку можливість, свідчать про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В даному випадку, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог щодо визначення місця мешкання дитини з її бабусею, яка є її опікуном, суд вважає за доцільне визначити місце мешкання малолітньої [PERSON], [INFO] з бабусею [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS], яка створила всі належні умови для проживання дитини. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З положення статті 184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Має право звернутись до суду із завою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, на одну особу віком від 6 років до 18 років - 1860 гривень, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. Враховуючи те, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини, тобто, має обов'язок утримувати їх до досягнення ними повноліття, немає на утриманні інших осіб та утриманців, працездатна, позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнала, суд дійшов до висновку про те, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду (23.01.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття щомісячно. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по судовому збору в сумі 2114,40 гривень.

Outcome: approved