Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~22.06.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 95\~100,00 грн. страхового відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 02.02.2019 року ПрАТ АСК «Скарбниця» уклала договір страхування транспортних засобі за полісом №АО/0017105, де страхувальником виступив [PERSON] , а об`єктом страхування був автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] . 03.10.2019 року на автодорозі Р-15 «Ковель-Червоноград-Жовква» 128 км+800 м. водій автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння допустив зіткнення з автомобілем «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER] . 07.05.2020 року [PERSON] (потерпілий) звернувся до ПрАТ АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту №393/цв/19 ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила страхове відшкодування у розмірі 95\~000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5835 від 04.08.2020 року. 14.04.2021 року ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулася до відповідача із претензією про відшкодуання вказаних затрат, однак відовідачем не було здійснено жодних дій для врегулювання даного спору в досудовому порядку. Тому, посилаючись на ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, позивач просить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним при подачі позовної заяви в сумі 2270 грн. 01.07.2021 року у дані справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчий розгляд справи на 28.07.2021 року о 14:00 год. 28.07.2021 року підготовчий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін на 08.09.2021 року, а 08.09.2021 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 30.09.2021 року, який було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 28.10.2021 року. 28.10.2021 р. у судове засідання сторони повторно не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач у судові засідання, які відбулися 28.07.2021р., 08.09.2021 р., 30.09.2021р. та 28.10.2021р. не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, а також відповідачем не було подано відзиву на позов. Як вбачається\~із рекомендованих\~повідомлень про\~вручення поштового\~відправленняна зазначені вище дати, останні повернулися із відміткою про відсутність адресата. Окрім цього, виклик відповідача здійснювався також через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду України, викладених у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до матеріалів справи №459/3254/19 по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 03.10.2019 року о 06:15 год. на автодорозі Р-15 «Ковель-Червоноград-Жовква» 128 км+800 м. на залізничному переїзді в с. Сілець Сокальського району кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019140310000589 від 03.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.10.2019 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019140310000589 від 03.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Копія постанови про адміністративне правопорушення направлена начальнику Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області для вирішення питання щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 27.12.2019 року вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП доведена, оскільки в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, однак [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. У відповідності до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 27.11.2019 року у справі № 459/3253/19 водія автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у порушенні\~ПДР\~03.10.2019 року о 06:15 год. на автодорозі Р-15 «Ковель-Червоноград-Жовква» 128 км+800 м. на залізничному переїзді в с. Сілець Сокальського району вчинено в стані алкогольного сп`яніння та у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 130 КУпАП\~(а. с. 6). Ці обставини в силу ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~не підлягають доказуванню. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №0017105 відповідальність [PERSON] , власника транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , застрахо в ПрАТ АСК «Скарбниця» зі строком дії з 02.02.2019 року по 01.02.2020 року (а. с. 7). 07.05.2021 року [PERSON] звернувся із заявою до ПрАТ АСК «Скарбниця» про виплату страхового відшкодування у зв`язку із страховим випадком, який трапився 03.10.2019 року в с. Сілець Сокальського району Львівської області (а. с. 8). Із звіту про оцінку автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , №3426/19 від 03.10.2019 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним дійсній (ринковій) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 158\~420,60 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Фолькваген», д.н.з. [NUMBER] , становить 158\~420,60 грн. (а. с.10-12). Дана вартість підтверджуються також ремонтною калькуляцією (а.с.13-16). Відповідно до страхового акту №393/цв/19, затвердженого Головою правління ПрАТ АСК «Скарбниця» 04.08.2020 року розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON] у зв`язку із страховим випадком, що відбувся 03.10.2019 року становить 95\~000, 00 грн. (а. с. 4). Із додатку №1 до страхового акту №393/цв/19 вбачається, що проведено розрахунок страхового відшкодування, яке обчислено в сумі 95 100,00 грн (а. с. 5). Згідно з платіжним дорученням №5835 від 04.08.2020 року ПрАТ АСК «Скарбниця» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 95 100,00 грн. (а. с.9). ПрАТ АСК «Скарбниця» звернулася до [PERSON] із пропозицією добровільного вішкодування зазначеної шкоди, що підтверджується претензією вих. № 40 від 14.04.2021 року (а. с. 18). Проте претензія залишилися не виконаною, а шкода не відшкодована. При прийнятті рішення суд керується наступними правовими нормами. Згідно\~з ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно з\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст.1188 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. \~Згідно з п.22.1.ст. 22 ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільним кодексом України\~передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (\~ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (\~ст. 993 ЦК України). Відповідно ст.993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що у випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,\~статтею 1191 ЦК України), а також\~статтею 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини п.п. «а» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, яке стало причиною ДТП, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відтак, з огляду на вищевикладене та враховуючи зазначені правові норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач має право на регресне відшкодування від відповідача страхового відшкодування, сплаченого позивачем на користь потерпілого в сумі 95 100,00 грн, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2270 грн. (а. с. № 2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved