Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , автомобіль марки SKODA OCTAVIA, земельні ділянки та вклади в ПАТ КБ "Приватбанк». Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки була зареєстрована та проживала з померлим на момент смерті за однією адресою. Звернувшись до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для оформлення права на спадщину, дізналася, що крім неї спадщину прийняв [PERSON] , син померлого від першого шлюбу. Вказала, що з чоловіком зареєстрували шлюб 31 травня 1986 року, з того часу проживали разом, вели з ним спільний побут, підтримували один одного у складних ситуаціях. Останні роки він сильно хворів, йому було ампутовано ногу. З 22 січня 2015 року [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності і він отребував постійного стороннього догляду. Йому було тяжко обходитись без допомоги, тому вона практично скрізь була разом з ним. На прохання допомогти у догляді за батьком, зокрема відвезти його до лікарні, чи надати якусь допомогу по господарству, відповідач жодного разу такої допомоги не надав, не дивлячись на те, що за свого життя батько багато допомагав йому матеріально, придбав квартиру, допомагав матеріально. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12.02.2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13.08.2020 року після повторного автоматизованого розподілу справу №276/206/19 прийнято до провадження судді Збаражського А.М. та призначено підготовче судове засідання. 18.05.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд по суті. В судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві. Також позивач пояснила, що більше 30 років проживала з [PERSON] , вели з ним спільне господарство, чоловік у всьому допомагав сину [PERSON] , забезпечував його матеріально, проте не отримував ніякої підтримки від відповідача. У 2013 році [PERSON] ампутували ногу, він почав хворіти, не міг самостійно доглядати за собою, потребував допомоги від сина. Зверталися до нього, щоб завіз в лікарню. Однак, відповідач добровільно не надавав допомоги, хоча мав таку можливість, не купував ліки, не відвідував в лікарні, не допомагав по господарству. [PERSON] не приймав участі у догляді за батьком, морально, фізично та матеріально не підтримував, хоча проживав на відстані близько 2 км від нього та не працював, водночас мав таку можливість. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши, що все життя підтримували відносини з батьком, завжди допомагав по господарству, відвідував його у лікарні. Представник відповідача вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки [PERSON] отримував пенсію, був вдома, жив за рахунок домашнього господарства, пенсії, підтримував родинні відносини з сином, допомагав йому. Також зазначив, що не доведено факт умисного ухилення від виконання обов`язків [PERSON] по догляду батька, звернення батька за допомогою до сина. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.06.2018 року, виданим Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Житомирської області (а.сп.5). [PERSON] є спадкоємицею першої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] , оскільки була його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, яке видане 31.05.1986 року Зубринською сільською радою Володарсько-Волинського району (а.сп.6). Згідно з довідкою, виданою 30.01.2019 виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради, за адресою: [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на день його смерті та протягом шести місяців після смерті була зареєстрована та проживала дружина - [PERSON] (а.сп.9). Відповідач - [PERSON] має право на спадкування за законом у першу чергу, оскільки є сином [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.сп.74). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Хорошівського районного нотаріального округу Житомирської області Косинським С.О. заведено спадкову справу №146/2018. Згідно матеріалів спадкової справи в межах шестимісячного строку із заявами про прийняття спадщини звернулись: 17.10.2018 [PERSON] - дружина померлого, а також [INFO] [PERSON] - син спадкодавця (а.сп.65, 72). Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №089617, [PERSON] з 22.01.2015 року встановлено першу Б групу інвалідності, безтерміново. Також комісія дійшла висновку, що [PERSON] потребує стороннього догляду (а.сп.8). Довідкою КНП «Хорошівська лікарня» підтверджується те, що [PERSON] за станом здоров`я самостійно себе обслуговувати не міг, потребував стороннього догляду (а.сп.92). Вказані письмові докази підтверджують доводи позивача, що її чоловік - [PERSON] дійсно перебував у безпорадному стані, оскільки за станом здоров`я самостійно себе обслуговувати не міг та потребував стороннього догляду. Крім того, згідно довідки № 686 від 15.07.2021 року, виданої виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради на підставі свідчень сусідів [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] , про те, що [PERSON] дійсно не приймав участі по догляду свого хворого батька - [PERSON] (а.сп.91). Також, в ході судового розгляду за клопотанням позивача судом допитано як свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] надав суду показання, згідно з якими він часто був в с. Зубринка Хорошівського району, добре знав [PERSON] , жодного разу не бачив біля нього сина спадкодавця, після ампутування [PERSON] ноги, він особисто багато допомагав останньому, купував ліки, завозив його в лікарню, допомогу надавали дружина та сусіди. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був товаришем [PERSON] , часто з ним спілкувався, приходив до нього додому, десь 1-2 рази в тиждень, за цей час [PERSON] взагалі не бачив. Останнім часом [PERSON] самостійно себе обслуговувати не міг, був без ноги, та потребував стороннього догляду, зокрема від сина, який міг надавати допомогу. [PERSON] необхідно було допомагати як фізично так і матеріально. Проте, [PERSON] ніяким чином не допомагав батьку, не завозив в лікарню, не провідував в лікарні. У зв`язку з цим [PERSON] негативно ставився до свого сина та взагалі не хотів його бачити. У всьому [PERSON] допомагала його дружина. Крім цього свідок повідомив, що він особисто возив [PERSON] в лікарню, провідував його, давав кошти. Допитана як свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству з позивачем, часто провідувала [PERSON] , допомагала йому, переодягала, мила, стригла, постійно допомагала по господарству. За цей час жодного разу не бачила, щоб відповідач приходив до батька та допомагав йому. Зазначила, що [PERSON] потребував допомоги від сина, більше фізичної, звертався до [PERSON] за допомогою. До лікарні [PERSON] возили [PERSON] та [PERSON] . В судовому засідані свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача, часто була в них вдома, починаючи з 2013 року відповідач приходив до батька 1 чи 2 рази, не допомагав йому, тоді як [PERSON] потребував від нього допомоги. Крім позивача [PERSON] допомагала його дочка, а в лікарню возив [PERSON] . В ході судового розгляду справи позивачем доведено, що [PERSON] дійсно перебував у безпорадному стані, не міг в повній мірі самостійно себе обслуговувати, потребував фізичної, моральної та матеріальної підтримки, в тому числі і від свого сина - [PERSON] . Позивач була змушена звертатися за допомогою до сторонніх осіб: сусідів та знайомих. Незважаючи на стан здоров`я та потреби [PERSON] , його син жодним чином не допомагав батьку упродовж декількох років, тоді як мав таку можливість за станом здоров`я, проживав неподалік (за 2 км від батька), не був працевлаштований, а тому мав вільний час для надання моральної та фізичної підтримки по догляду за [PERSON] . Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач, усвідомлюючи безпорадний стан батька, ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, допускаючи при цьому бездіяльність. Відповідач на спростування вищевказаного, окрім власних пояснень, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, тим самим, не довів свою протилежну позицію відносно заявлених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] . Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved