Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] вратившим право користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вона є власником житлового будинку по [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який з 2014 року в її будинку не проживає, сімейних стосунків з нею не підтримує, не веде господарство і в даному будинку відсутні його речі. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований у будинку, який належить позивачці на праві приватної власності, вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном. Відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи -Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області в судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом договору довічного утримання від 04.10.1995 року та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Відповідно до довідки Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 17.09.2018 № 537 відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Факт відсутності [PERSON] в житловому будинку розташованому в [ADDRESS] з 2014 року також підтверджується письмовими поясненнями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція ВСУ у справі №6-709цс1616 від листопада 2016 року). Об'єктом власності особи може бути, зокрема,- житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). При вирішенні спору суд також приймає до уваги роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 34 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника (у тому числі колишнім членом сім'ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved