Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 23587 грн. 24 коп.. В обґрунтування позову зазначається, що відповідно до анкети-заяви, умов та правил надання банківських послуг, тарифів Банку, що в сукупності складають договір про надання кредиту від 23.12.2011 року - [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 02.05.2019 року має заборгованість 23587 грн. 24 коп., яка складається з наступного: - 6482,01 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 6443,04 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 8512,80 грн. - нараховано пені за прострочене зобов"язання; - 550,00 грн.- нараховано пені несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; штрафи: - 500,00 грн. - (фіксована частина); - 1099,39 грн. - (процентна складова). Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в зазначеному розмірі за кредитним договором № б/н від 23.12.2011 року, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.. Ухвалою від 06.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.00 годину 08.07.2019 року. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при подачі позову заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю та не заперечила проти їх задоволення. Також просила суд визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, на стадії розгляду справи по суті, прийнявши до уваги клопотання відповідача, вважає можливим його задовольнити, визнати докази по справі такими, що не підлягають доказуванню на підставі ст. 82 ЦПК України, оскільки обставини визнані сторонами і заперечень проти заявлених позовних вимог в учасників процесу немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд відповідно до частини 2 вказаної статті може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, в силу умов Договору та ст.ст. 526, 625, 1050 ЦК України, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню, оскільки будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором не надано, а також те, що позивач подала заяву про повне визнання позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Але, оскільки в данному випадку справа розглядається у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а згідно вимог ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання і заява відповідача про визнання позову розглянута та прийнята до уваги у відкритому судовому засіданні, то суд вважає, що норма ч. 1 статті 142 ЦПК України не підлягає застосуванню. Тому, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн..

Outcome: approved