Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

14 серпня 2020 року позивач, в особі начальника Іванько В.М. звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача грошове стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища в сумі 1530,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до протоколу №0024687 від 05.01.2019 року, який складено інспектором рибоохоронного патруля м. Черкаси, 05.01.2019 року о 18 годині, громадянин [PERSON] на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро, поблизу м. Черкаси біля «Чашки №1», ловив рибу на зимову вудку та виловив свіжу рибу судак загальною вагою 6 кг. 300 гр., в кількості 5 штук, чим порушив добову норму вилову на 3 кг. 300 гр., внаслідок чого було завдано збитків рибному господарству України на суму 1530 грн. та порушив п. 4.6 Правил любительського і спортивного рибальства. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.06.2019 року №712/2276/19 (далі-Постанова), громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Вказану Постанову [PERSON] не оскаржував. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків в сумі 1530 гривень 00 коп., нанесених рибному господарству України при винесенні Постанови не вирішено. Вказує, що з метою досудового врегулювання спору 26.12.2019 року на адресу відповідача [PERSON] надіслано лист - претензію №1-5-19/1927/19 з проханням добровільно сплатити завдану шкоду та надано реквізити для оплати, вказано контактні телефони та роз`яснено правові наслідки, які можуть настати для відповідача в разі вирішення даного питання через суд. Але до цього часу відповідач добровільно не відшкодував завданих збитків, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Згідно довідки відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 28.08.2020, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою, судовий розгляд справи призначений на 15.10.2020 року о 10 годині 00 хвилин з викликом сторін (а.с.42-43). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. В судове засідання позивач не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи; раніше подав клопотання про розгляд справи за його відсутноті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу на підставі наявних письмових доказів, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 8). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, натомість надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що 05.01.2019 року о 18 годині громадянин [PERSON] на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро, поблизу м. Черкаси біля «Чашки №1», ловив рибу на зимову вудку та виловив свіжу рибу судак загальною вагою 6 кг. 300 гр., в кількості 5 штук, чим порушив добову норму вилову на 3 кг. 300 гр., внаслідок чого було завдано збитків рибному господарству України на суму 1530 грн. та порушив п. 4.6 Правил любительського і спортивного рибальства, що підтверджується протоколом №0024687 від 05.01.2020 року, який складено інспектором Рибоохоронного патруля м. Черкаси (а.с. 10 зворот). Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.06.2019 року у справі №712/2276/19, громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП (а.с.11). Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані: додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно з п. 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою КМУ від 18.07.1998 року № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди. Відповідно до п. 4.6 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, дозволяється одній особі вилов за одну добу перебування на водоймі таких видів і у таких кількостях: риба - 3 (кг) - водойми загального користування. Вивезення з водойми риби та безхребетних - яку свіжому, так і в обробленому вигляді,- незалежно від терміну перебування на водоймі дозволяється в розмірі не більше за добову норму, за винятком випадків, коли вага однієї рибини перевищує встановлену норму вилову. Згідно приписів ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Відповідно до розрахунку збитків заподіяних рибному господарству внаслідок незаконного добуванняґ, або знищення цінних видів риб та інших обєктів водного промислу згідно Постанови КМУ від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», який складено Управлінням державного агенства рибного господарства у Черкаській області, завдана шкода складає 1530 грн. (а.с.12). Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до п. 6.1. та п. 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил. Згідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу. На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, а саме до місцевого бюджету Черкаської місцевої ради. Враховуючи викладене суд, дійшов до висновку, що незважаючи на те, що виловлена риба відповідачем була вилучена, але при цьому ним було порушено правила любительського і спортивного рибальства і такі дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному зв`язку із заподіянням шкоди. У добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов"язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1530,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved