Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

[PERSON] (місце проживання Україна, [ADDRESS]) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (місцезнаходження: Україна, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 36), в якій просить припинити блокування Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» здійснення видаткових операцій поточного банківського рахунку, відкритого на ім'я [PERSON], зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» розблокувати банківський рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], і виплатити його представнику, [PERSON], усі наявні на рахунку грошові кошти, посилаючись на наступне. Між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10012/07 було укладено Договір банківського рахунку на підставі заяви про приєднання до цього Договору позивача. На банківський рахунок, відкритий в установі відповідача, позивачу на нараховується пенсія згідно пенсійного посвідчення [NUMBER] від 25.07.2012 року. Позивач, виїжджаючи на непідконтрольну Україні територію до свого господарства, уповноважив [PERSON], [INFO], на ведення його справ. 04.05.2018 року представник, на виконання своїх повноважень, визначених зазначеною довіреністю, та додавши усі необхідні документи, звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив виплатити йому грошові кошти з банківського рахунку, відкритого на ім'я позивача. Однак, листом філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 04.05.2018 року № 110.35-37/1/164 представник отримав відмову у здійсненні виплати належних позивачу грошових коштів. При цьому, вищевказаним листом відповідач повідомив, що «... згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637, дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (перші два рази - кожні 6 місяців, надалі - кожні 12 місяців. У зв'язку з тим, що позивач не пройшов чергову ідентифікацію, видаткові операції за його поточним рахунком зупинені...». Отже, дії відповідача щодо зупинення здійснення видаткових операцій за поточним банківським рахунком позивача та відмова у видачі грошових коштів його представнику створюють перешкоди у практичній реалізації права власності позивача, зокрема, вільного розпорядження та користування грошовими коштами, які знаходяться на зазначеному рахунку, тим самим, порушуючи вказане право. Представник відповідача надав письмовий відзив на позов, в якому вказав, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі Договору № 1627368 від 27.04.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - Договір). Відповідно до предмету Договору, Банк на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства, документів відкриває Клієнту поточний рахунок за вказаним у п. 1.1. Договору тарифним пакетом. Умовами підпункту 1.1.2. Договору передбачено надання Банком Клієнту платіжної картки. З огляду на вищезазначене, спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли з приводу використання позивачем рахунку, а спір про право власності позивача на грошові кошти, що розміщені на рахунку між позивачем та відповідачем відсутній. Отже, посилання позивача на порушення права власності, в якості підстави позову є необґрунтованим. Спірні правовідносини з приводу користування поточним рахунком врегульовано спеціальними нормами законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку З клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. У свою чергу положеннями п. 8.2. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 (надалі - Інструкція), поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, використовується відповідно до визначених цією Інструкцією режимів поточних рахунків з урахуванням обмежень, установлених законодавством України, у тому числі цією главою. Таким чином, постанови Кабінету Міністрів України є актами законодавства України, обов'язковими до виконання, які враховуючи спеціальні норми, ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 8.2. Інструкції можуть передбачати обмеження використання поточних рахунків, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11. 2014 року № 637 визначено, що дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (перші два рази - кожні шість місяців, надалі - кожні 12 місяців). Після завершення строку дії картка перевипускається за рахунок публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Фізична ідентифікація клієнта, якому відкрито поточний рахунок в установі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» для отримання пенсії, до отримання ним в установленому порядку платіжної картки, яка водночас є пенсійним посвідченням, проводиться кожні три місяці з дня відкриття рахунка або з дня попередньої ідентифікації. У разі непроходження фізичної ідентифікації одержувачем соціальних виплат публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» зупиняє видаткові операції за поточним рахунком і не пізніше ніж наступного робочого дня інформує про таке рішення: щодо одержувачів пенсій - Пенсійний фонд України та Міністерство фінансів; щодо одержувачів інших соціальних виплат - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад і Міністерство фінансів. Відновлення видаткових операцій проводиться публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» з дати, наступної за днем проведення фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Отже, АТ «Ощадбанк» щодо зупинення видаткових операцій за рахунком позивача у зв'язку із не проходженням останнім ідентифікації є правомірними, здійснені у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637, яка є чинною та обов'язковою для виконання, в тому числі для АТ «Ощадбанк». В судовому засіданні представник позивача та позивач присутні не були, надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Явка позивача до суду була визнана судом необов'язковою в судовому засіданні 30.08.2018 року, адже до суду була надана виписка за амбулаторної карти позивача, з якої вбачається, що він зазнав операцій з приводу ампутації лівого та правого стегна у зв'язку із гангреною. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені в письмовому відзиві на позов. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] згідно із копією його паспорта з 28.01.1987 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 27 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем в особі уповноваженої посадової особи Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» було укладено Договір № 1627368 від 27.04.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - Договір). Відповідно до предмету Договору, Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства документів відкриває Клієнту поточний рахунок за вказаним у п. 1.1. Договору тарифним пакетом. Умовами підпункту 1.1.2. Договору передбачено надання Банком Клієнту платіжної картки. Згідно із копією листа керівника ТВБВ № 10012/07 філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» № 110.35-37/1/164 від 04 травня 2018 року, у зв'язку з тим, що [PERSON] не пройшов чергову ідентифікацію, видаткові операції за його поточним рахунком зупинені. Фізична ідентифікація клієнтів-ВПО здійснюється шляхом особистого звернення клієнта-ВПО до будь-якого відділення Банку, пред'явленням документу, що посвідчує особу та здійснення однієї операції на ПОС-терміналі у відділенні Банку (отримання готівки або перегляд залишку по рахунку). Після проходження ідентифікації картковий рахунок буде розблоковано. Згідно ст. 46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа ЄСПЛ «Мюллер проти Австрії», 1975 рік) та пов'язане з правом мирно володіти своїм майном. Разом з тим, в статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також вказано, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці виходить із того, що положення ст. 1 Першого протоколу містить три правила: (а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; (б) друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Згідно зі ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян. Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, село Хороше Слов'яносербського району Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Постановою Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436 на території Донецької та Луганської областей з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи. Постановою від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» Національний банк України зобов'язав банки України, небанківські установи та національного оператора поштового зв'язку, які є учасниками платіжних систем, призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій на території, яка не контролюється українською владою. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є надання, зокрема, соціальних послуг на контрольованих Україною територіях. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно із ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. У свою чергу, положеннями п. 8.2. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 (надалі - Інструкція), визначено, що поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, використовується відповідно до визначених цією Інструкцією режимів поточних рахунків з урахуванням обмежень, установлених законодавством України, у тому числі цією главою. Таким чином, постанови Кабінету Міністрів України є актами законодавства України, обов'язковими до виконання, які із урахуванням спеціальних норм ст. 51, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 8.2. Інструкції можуть передбачати обмеження використання поточних рахунків, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637 установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які, за висновком лікарсько-консультативної комісії, не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть проводитися публічним акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб. У вищевказаному пункті 1 також установлено, що дія платіжних карток установлюється на строк до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (перші два рази - кожні шість місяців, надалі - кожні 12 місяців). Після завершення строку дії картка перевипускається за рахунок публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Фізична ідентифікація клієнта, якому відкрито поточний рахунок в установі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» для отримання пенсії, до отримання ним в установленому порядку платіжної картки, яка водночас є пенсійним посвідченням, проводиться кожні три місяці з дня відкриття рахунка або з дня попередньої ідентифікації. У разі непроходження фізичної ідентифікації одержувачем соціальних виплат публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» зупиняє видаткові операції за поточним рахунком і не пізніше ніж наступного робочого дня інформує про таке рішення: щодо одержувачів пенсій - Пенсійний фонд України та Міністерство фінансів; щодо одержувачів інших соціальних виплат - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад і Міністерство фінансів. З аналізу наведених приписів вбачається, що зупинення видаткової операції (блокування рахунку) клієнту банку може бути здійснено в разі не виконання клієнтом вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 637, із урахуванням змін, які були внесені до вказаного пункту після укладення сторонами цієї справи договору № 1627368 від 27.04.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Отже, втручання держави у порядок володіння позивачем своїми пенсійними виплатами, які зберігаються на рахунку в ПАТ «Державний ощадний банк України» є: 1) законним, тобто відбувається на підставі передбачуваних та чітких законів і підзаконних нормативно-правових актів; 2) переслідує значний суспільний інтерес у контролюванні правомірності соціальних виплат на непідконтрольних територіях, зокрема недопущення виплат на ім'я тих осіб, які померли на непідконтрольній території та факт смерті яких не встановлено органами влади України, або недопущення інших зловживань щодо отримання пенсійних виплат на непідконтрольній території; 3) пропорційним визначеним цілям, тобто не перевищує меж необхідності, які випливають із публічного інтересу. В пункті 1.12 договору № 1627368 від 27.04.2015 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки вказано, що якщо після укладення цього договору будуть внесені зміни до законів України та/або підзаконних нормативно-правових актів, або будуть прийняті/змінені акти Національного банку України, органів державної влади, які мають персоніфікований або індивідуально-конкретний характер і такі акти заборонятимуть/обмежуватимуть виконання зобов'язань або окремих дій за цим договором чи визначатимуть порядок та/або спосіб та/або умови та/або строки виконання банком будь-яких дій чи зобов'язань, які передбачені цим договором - змінити порядок та/або спосіб та/або умови та/або строки виконання банком будь-яких дій чи зобов'язань, які передбачені цим договором, або відмовити клієнту у їх виконанні, на що клієнт надає свою згоду шляхом підписання цього договору. Обґрунтоване застосування банком п. 1.12 цього договору сторони погодилися вважати таким, що не є порушенням умов цього договору. Отже, в даному випадку зміна банком порядку, способу, умов та строків виконання своїх зобов'язань щодо обслуговування рахунку відповідача, відповідала як умовам договору, так і положенням законів України та підзаконних нормативно-правових актів, до яких були внесені зміни після укладення договору № 1627368 від 27.04.2015 року. Блокування відповідачем рахунку позивача з підстав не проходження ідентифікації останнього протягом кожних трьох місяців відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема постанові Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року. Крім того, в ході розгляду справи стороною позивача не надано суду достатніх доказів на підтвердження звернення до відповідача для проходження ідентифікації як фізичної особи. З метою утвердження єдності системи судів загальної юрисдикції, яка забезпечується, в тому числі, єдністю судової практики (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд вважає за необхідне вказати, що судова практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в постанові Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року по справі № 756/16856/17. Суд також звертає увагу, що пунктом 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, який затверджений постановою КМУ від 7 листопада 2014 р. № 595 із змінами та доповненнями, визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади Пунктом 8 вищевказаного Тимчасового порядку визначено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Отже, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами лише тих осіб, які були переміщені на контрольовану територію та взяті на відповідний облік. В пункті 77 рішення «Цезар та інші проти України», яке набуло статусу остаточного 02 липня 2018 року та в якому ЄСПЛ дослідив пункт 2 вищевказаного Тимчасового порядку, ЄСПЛ вказав, що проживання заявників у місті, яке не контролюється Урядом, значно обмежує, якщо не позбавляє Уряд можливості ефективно підтримувати діяльність судів та здійснювати соціальні виплати на цій території. Об'єктивний чинник військових дій, що відбуваються в регіоні, де проживали перші три заявники, змусив Уряд вжити заходів щодо виправлення становища, які не потрібні в інших частинах країни, які залишилися під контролем Уряду. Зважаючи на вищенаведене Суд вважає, що перші три заявника не опинилися в „аналогічній ситуації" порівняно з тими, хто проживає на території, контрольованій Урядом. Суд звертає увагу на те, що позивач у письмовому клопотанні від 27.08.2018 року пояснив, що на даний час він перебуває на тимчасово окупованій території в с. Хороше Слов'яносербського району Луганської області. Договір № 1627368 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки був укладений сторонами 27.04.2015 року, тобто вже після того, як територія, на якій проживає позивач, стала тимчасово окупованою та непідконтрольною українській владі і на цій території були припинені пенсійні виплати. Позивач не надав до суду жодних доказів того, що він перемістився на контрольовану територію та був взятий на відповідний облік, а також не надав доказів того, що на його рахунку зберігаються будь-які пенсійні виплати. Професійний представник (адвокат) позивача відповідних доказів не надав, клопотань про витребування доказів не заявляв, при цьому будь-яких виключних обставин, за яких надання цих доказів або заявлення клопотань було неможливим, судом не встановлено. У зв'язку із викладеним, суд розглянув справу на підставі наданих доказів, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і у їх задоволенні належить відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідач або його представник не заявляли про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed