Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] у січні 2017 року звернувся до суду з позовом, яким після його уточнень , просить визнати [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], законні права та інтереси якого представляє [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 144 по вул. Героїв України, будинок 16/17 в м. Кропивницький. Зазначає, що йому на праві власності належить вказана квартира. Відповідачі по справі , які не є членами його сімї, з 2006 року в квартирі не проживають, самостійно з реєстрації не знялися, що порушує його права , як власника , належним чином розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання позивач та його представник, через канцелярію суду, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримали, просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачі до суду не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлялись за останнім відомим місцем своєї реєстрації. Заяв на відкладення розгляду справи з поважних причин та заперечень на позов не подавали. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України. Судом з»ясовано, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.01.2000 року. Розпорядженням Кіровоградського міського голови за №24 від 19 лютого 2016 року перейменовано вулицю [PERSON] на вулицю [PERSON] України (а.с. 9, 11-15). 01 грудня 2016 року начальником КП ЖЕО №4 Кіровоградської міської ради [PERSON] видано довідку №10112 [PERSON] в тому, що дійсно зареєстрований в [INFO]. Склад сім 5 осіб: [PERSON] Володимирович- власник; [PERSON] Іванівна- дружина; [PERSON] Юрійович- син; [PERSON] Миколаївна- племінниця; [PERSON] Дмитрович- син племінниці (а.с. 10). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУМВС в Кіровоградській області від 16.01.2017 року [PERSON], [INFO] з 05.07.2006 року зареєстрована [INFO] (а.с. 21). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, якими є формально залишена реєстрація проживання в цьому будинку його племінниці та її сина, які фактично з 2006 року в цій квартирі не проживають, тобто визнати їх такими, що втратили право на проживання. Тобто, відповідачі не набули прав та обов'язків, визначених ст. ст.64,156 ЖК України. Наявність факту реєстрації відповідачів в квартирі не є беззаперечним доказом того, що вони проживали в помешканні, як члени сім'ї позивача. \~\~\~\~ Отже, як встановлено відповідачі не відносяться до співвласників спірного\~ житла, не проживали разом з власником в цій квартирі та не були членами його сім'ї. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За таких обставин, на думку суду, право власності позивача на квартиру підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст. ст. 383, 391 ЦК України- усунення перешкод у користуванні належним йому помешканням, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили права користування житлом. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved