Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить поділити майно набуте за час шлюбу з [PERSON], виділивши та визнавши за відповідачем право власності на автомобіль «Опель Комбо», 1994 р.в., синього кольору, № кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], та стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль в сумі 16 000 грн. і судові витрати. Вимоги мотивує тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувала з 13.02.2002 року. Через те, що сімейне життя не склалося, 22.05.2009 року шлюб з [PERSON] було розірвано. Під час перебування у шлюбі на спільні кошти ними у 2005 році було придбано автомобіль «Деу Ланос», д.н.з. [NUMBER], та у 2008 році автомобіль «Опель Комбо», д.н.з. [NUMBER], а також побутова техніка. Відповідач одноособово використовував автомобілі для власних потреб, зокрема у своїй підприємницькій діяльності. Після розірвання шлюбу вона подавала до Дніпровського районного суду м. Києва позов до [PERSON] про поділ спільного майна, зокрема автомобіля «Деу Ланос», за результатами якого у задоволенні її вимог було відмовлено через те, що автомобіль було відчужено за біржовою угодою від 2008 року та знято з обліку. Під час розгляду вказаної справи у неї були відсутні докази того, що автомобіль «Опель Комбо», д.н.з. [NUMBER], був придбаний під час перебування у шлюбі, тому він не був предметом розгляду вказаної справи. За повідомленням Управління ДАІ у м. Києві від 16.04.2010 р. транспортний засіб «Опель Комбо», д.н.з. [NUMBER], було зареєстровано за відповідачем 16.12.2008 року. [PERSON] використовує спірний автомобіль виключно одноособово та не бажає добровільно сплатити їй компенсацію вартості транспортного засобу, через що вимушена звернутися з позовом до суду. Здійснити оцінку автомобіля «Опель Комбо» вона не має можливості, так як відповідач переховує транспортний засіб і одноособово володіє документами на нього. Вартість автомобіля 32 000 грн. визначена виходячи із даних Інтернет - видання станом на 17.01.2014 року. Позивачка в судове засідання не з»явилася, представником [PERSON] [PERSON] суду подана заява з проханням розглянути справу у його відсутності через зайнятість у іншій справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 13.02.2002 року по 14.07.2009 року, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 17, 18). Згідно повідомлень Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві від 10.04.2014 року та від 30.05.2014 року, автомобіль марки ОПЕL СОМВО, 1994 року випуску, кузов [NUMBER], зареєстровано 16 грудня 2008 року за гр. [PERSON] та 30 вересня 2010 року знято з реєстраційного обліку для реалізації. Отже, вказаний автомобіль являвся спільним майном сторін по справі, як колишнього подружжя, та був придбаний у період дії Сімейного кодексу України. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів справи убачається, що попередньо позивачка зверталася з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, при цьому у ньому предметом спору автомобіль ОПЕL СОМВО не являвся та вимоги щодо нього не заявлялися. Доказів на підтвердження проведення поділу майна між позивачкою та відповідачем з боку останнього суду не надано. За нормою ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України). Судом також встановлено, що спірний транспортний засіб був відчужений відповідачем після розірвання шлюбу, а саме з 30 вересня 2010 року. Автомобіль ОПЕL СОМВО, д.р.н. [NUMBER], відповідачем було реалізовано без відома позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 68 Сімейного кодексу України, розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз»яснено про те, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Отже, враховуючи зазначене, а також беручи до уваги, що спірний автомобіль, який являвся спільним майном сторін по справі, як подружжя, після розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем та на час розгляду справи був відчужений останнім без відома та згоди позивачки, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя слід стягнути грошову компенсацію за ?? частку вартості спірного автомобіля в сумі 15 986 грн., оцінка якого у розмірі 31 972 грн. проведена за даними інформації Інтернет щодо ринкової вартості аналогічного транспортного засобу. В решті вимог, у тому числі в частині виділення відповідачу та визнання за ним права власності на спірний автомобіль слід відмовити, оскільки останнім транспортний засіб відчужено на користь третьої особи. Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial