Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

31.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що з відповідачкою по справі - [PERSON], позивач одружився 01.01.1990 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за №1. Від даного шлюбу народилась четверо дітей, дочка - [PERSON], [INFO], та сини [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Разом з відповідачкою та дітьми позивач проживав у в [INFO], а 2016 року відповідачка [PERSON], забрала свої речі та перейшла жити до своїх батьків, а позивач разом з двома неповнололітніми дітьми залишився проживати у будинку по вул. Миру,3 в с. Черна, тому на даний момент позивач з відповідачкою проживають окремо. На протязі останнього року відповідачка не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їхніх спільних дітей, а зароблені кошти завжди витрачає тільки на власні потреби, не дивлячись на те, що діти потребували і потребують на даний час догляду і піклування. Відповідачка є працездатною, фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб чи утриманців, крім спільних зі позивачем дітей у неї не має, а також відповідачка є матеріально забезпеченою особою, має регулярний дохід, так як виїжджає на заробітки до столиці України і її сукупний дохід становить не менше 4000-6000 гривень на місяць. Відповідачка батьківські обов'язки не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому я змушений звернутись до суду для примусового стягнення з неї аліментів на дітей. Позивач просить суд стягувати з відповідачаки аліменти щомісяця на спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1000 грн. на кожну дитину. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з"явилася, хоча про час і місце судового засідання повідомлялася судом належним чином- судовою повісткою, заяв та клопотань про причини своєї неявки або про перенесення слухання справи суду не надала, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у його відсутності в порядку ст.ст.224-226 ЦПК України з винесенням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення заявленого позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно з відповідачкою по справі - [PERSON], позивач одружився 01.01.1990 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зроблено актовий запис за №1. Від даного шлюбу народилась четверо дітей, дочка - [PERSON], [INFO], та сини [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Разом з відповідачкою та дітьми позивач проживав у в [INFO], а 2016 року відповідачка [PERSON] забрала свої речі та перейшла жити до своїх батьків, а позивач разом з двома неповнололітніми дітьми залишився проживати у будинку по вул. Миру,3 в с. Черна, тому на даний момент позивач з відповідачкою проживають окремо. На протязі останнього року відповідачка не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їхніх спільних дітей, а зароблені кошти завжди витрачає тільки на власні потреби, не дивлячись на те, що діти потребували і потребують на даний час догляду і піклування. Відповідачка є працездатною, фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб чи утриманців, крім спільних зі позивачем дітей у неї не має, а також відповідачка є матеріально забезпеченою особою, має регулярний дохід, так як виїзджає. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який підлягають покладенню на відповідачку, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved