Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 16500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4., 1.1.3.2.3. «Умов та Правил надання банківських послуг», на підставі яких відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-20410-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua; www.client-bank.privatbank.ua або інших інтернет/SMS- ресурс, зазначений банком). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. , 2.1.1.3.7.Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках, але на підставі п.1.1.5.2. Умов та правил неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань. Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта Клієнта та телефон Клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 Умов. За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта. Таким чином, позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та телефону на який приходить динамічний (змінюваний) - пароль. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 23.05.2013 року відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2016 року має заборгованість - 81977,18 грн., яка складається з наступного: 26457,27 грн. - заборгованість за кредитом; 49740,44 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3879,87 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки на даний час відповідач [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати. Представник позивача Сафір Ф.О., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини своїх неявок суду не повідомив, ухвали суду про визнання явки в судове засідання представника позивача були проігноровані, у позовній заяві вказує що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Крім цього, на заперечення представників відповідача надав пояснення, що в даному випадку договір укладено у за принципом приєднання ст. 634 ЦК України, а Правила та Умови є публічною офертою. 23.05.2013 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, де він надав згоду, що погоджується з усіма умовами та зобов'язується їх виконувати. Отже, Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договорі про надання банківських послуг, що тому зміст договору зафіксовано у декількох документах. Окрім того, відповідачу [PERSON] відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, а відібрання підпису позичальника під інформацією законом не встановлено. Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено : «Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. На виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна картка №5457092302921550, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування, а також був відкритий картрахунок, щзо підтверджується фото клієнта з карткою, випискою з картрахунку, з якої вбачається рух коштів та часткове погашення заборгованості. Щодо зміни відсоткової ставки, то вона може бути згідно ст.. 1056-1 ЦК України фіксованою або змінною. В даному випадку діяла змінна процентна ставка, що означає що підвищення процентної ставки відбувалося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість по раніше встановленій процентній ставці, і не порушує право клієнта на незмінність процентною ставки по якій уже наявна заборгованість. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.03.2015 року та 15.08.2014 року та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору не надходило. Вказане узгоджується з Постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову, додаткові заперечння та пояснила, що матеріали справи не містять докази укладення кредитного договору та видачі кредиту. Докази, які б підтверджували факт видачі кредиту у розмірі 16500,00 відсутні, як і відсутні докази відносно того, що відповідач [PERSON] брала на себе зобов'язання сплачувати відсотки у розмірі 27,6% річних, 32,4 % річних, 42% річних. У «Анкеті» відсутня інформація у графі «Кредитний ліміт». В Анкеті відсутня інформація про вид картки, розмір кредитного ліміту, тип і розмір відсоткової ставки та інші обов'язкові для такого виду договорів умови. Зі змісту Анкети-заяви слідує, що пам'ятку про умови кредитування та Тарифи банку відповідачу не було надано і з її містом не ознайомлено. Крім того, відповідно до ст. 1055 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року нікчемний правочин є недійним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, ані завчасно встановленої та відомої позичальнику суми кредиту та відсотків за користування коштами не встановлено, відтак відсутні істотні умови кредитного договору. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2017 року у справі №666/5737/15-ц, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути доказом укладення спірного кредитного договору. За відсутності кредитного договору позовні вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають. Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису Відповідача. Вказане твердження узгоджується з правовою позицією ВСУ, яку Суд висловив у постанові від 11.03.2015 року, де вказано, що у разі коли Умови та правила не містять підпису відповідача, то такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Верховний Суд України у Постанові від 22.03.2017 року у справі №6-2320цс 16 також вказав, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Крім цього, згідно п. 4ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача» встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору було передано споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які платежі, що не вказані у кредитному договорі. У Анкеті-заяві відсоткової ставки не зазначено, однак в позовній заяві позивач вказує що встановлював та змінював відсоткову ставку в односторонньому порядку, однак згідно ст. 1056-1 ЦК України, якою доповнено Кодекс 12.12.2008 року встановлено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору та не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Вказана норма є імперативною. Щодо стягнення штрафів та пені, то вказані стягнення є незаконними, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача. Крім цього, постановою ВСУ від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15 встановлено, що штраф не може бути виражений у сталій сумі, оскільки штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках. Крім цього, враховуючи положення статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім цього, в позовній заяві міститься вимога про стягнення пені та комісії, при цьому банком не розділяються вказані вимоги, хоча вони є різними. Стягнення комісії взагалі не передбачено в Анкеті, яку підписав відповідав графі «щомісячна комісія» стоїть прочерк. Крім цього, то позовної заяви не долучено належним чином оформленої виписки по рахунку, як того вимагає постанова Правління НБУ від 18.06.2003 року №254, внаслідок чого суд позбавлений можливості установити розмір боргу та перевірити нарахування процентів. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання викникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно Анкети-заяви від 23.05.2013 року з якої не вбачається укладення договору №б/н від 23.05.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], де також не вказано у якому розмірі надано позивачем кредит, та чи ознайомлена відповідачка з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримувала їх. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 23.05.2015 року, однак доказів щодо його укладення суду не надано, та відповідно до якого зобов'язань у відповідача з підстав вказаних у позові не виникло. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З чого вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, в матеріалах справи відсутній цей договір, натомість наявна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 23.05.2013 року, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору № б/н від 23 травня 2013 року. Тому, прохання позивача стягнути з [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 23.05.2013 року є безпідставними, за його відсутності як такого. Анкета-заява від 23.05.2013 року не може вважатися доказом укладання кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу. А тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають повному обсязі. Вищевказане підтверджується, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2017 року у справі № 666/5737/15-ц . Всі інші пояснення позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обґрунтованості позовних вимог суд не приймає до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати залишити без відшкодування. На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: dismissed