Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом відповідно до якого просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на її користь матеріальні збитки внаслідок залиття квартири в сумі 12 877 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 990 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності з 2010 року належить квартира [ADDRESS]. 21.03.2016 року сталося затоплення її квартири. 21.03.2016 року комісією ТОВ«Добробит» був складений відповідний акт, згідно з яким вказано місця залиття квартири, причини залиття - по необережності мешканців вище розташованої квартири №25 власник [PERSON], яка комісію до себе в квартиру не впустила. Залиття квартири №23 відбулося з вини мешканців квартири №25 власник [PERSON]. Крім того, на протязі останніх трьох років, відповідач у зв'язку зі своїм халатним відношенням до водопостачання неодноразово затоплювала її квартиру, що потверджується актом від 4.10.2011 року. Внаслідок залиття, квартира потребує термінового ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. З березня 2016 року вона неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням відшкодувати завдані збитки, але їй було відмовлено. Відповідно до висновку експертного будівельного обстеження про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття квартири, вартість матеріальних збитків після останнього залиття складає 12 877 грн. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] тому вони, як законні власники, повинні нести відповідальність за свою власність, а також вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття. Крім того, діями відповідачів їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 2 000 грн., оскільки вона нервувала та в неї підвищувався тиск. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, суду пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Їх квартира знаходиться на 4 поверсі 5 поверхового будинку. З 05.03.2016 року по 10.03.2016 року відбулось залиття її квартири. Залило кухню, прихожу та ванну. Вона викликала працівників ТОВ «Добробит», якими було складено Акти затоплення квартири. Як їй відомо зі слів працівників ТОВ «Добробит», залиття її квартири відбулось в зв'язку з проривом сушки для рушників або труби на кухні чи в ванній кімнаті в квартирі №25, яка знаходиться поверхом вище. Особисто прориву труби вона не бачила, оскільки мешканці квартири №25 її до квартири не пустили. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просили відмовити, оскільки затоплення квартири позивача водою сталося не з їх вини. Представник третьої особи ТОВ «Місто для людей Кременчук» при винесення рішення поклалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 05.03.2016 року він у складі аварійної бригади виїжджав за адресою [ADDRESS] по виклику, який надійшов о 10 год. 15 хв., а о 10 год. 30 хв. вони вже були на місці. У заявці на виклик було записано, що у ванній кімнаті на стелі мокра пляма. В квартиру зверху їх не впустили. Вони перекрили стояк. Хто саме робив виклик аварійної бригади йому не відомо. Також він не пам'ятає, чи заходив він у квартири №23 та №25. Особисто вони ніяких пошкоджень труби вони не усували, а лише перекрили стояк. Вони постійно телефонували диспетчеру і повідомляли що відбувається. В заяві диспетчер зробив помітку, що відбулась протікання стояка рушникосушки, стояк перекрили, будуть усувати мешканці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що у березня 2016 року виїжджав у складі аварійної бригади за викликом на [ADDRESS]. В коридорі та ванній кімнаті вказаної квартири по стикам було видно підтікання води зі стелі, тобто капала вода. У квартирі вище було все сухо, однак коли він зазирнув під ванну, то побачив, що лопнула металопластикова труба із якої текла вода. Він перекрив воду на квартиру і його більше ніхто за цією адресою не викликав. Він не пам'ятає чи пропонував мешканцям квартири [ADDRESS] замінити трубу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в квартирі [ADDRESS] вона проживає близько одного року. 05.03.2016 року їй зателефонували діти та повідомили, що зі стелі тече вода. Вона приїхала з роботи та виявила, що зі стелі між стиками у ванній кімнаті та коридорі тече вода, внаслідок чого відпали шпалери та штукатурка. Через декілька днів квартиру знову затопило водою з верхньої квартири та вода залила кухню, ванну кімнату, коридор та кімнату. Згідно договору міни квартири від 26.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., зареєстрованого в реєстрі за №8522 та витягу про державну реєстрації прав №28449438, сформованого 22.12.2010 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.11.2002 року Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради та технічного паспорту, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] Згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказаний будинок є п»ятиповерховим та належна відповідачам квартира №25 розташована на п»ятому поверсі над квартирою №23, що належить на праві власності позивачу. Згідно Акту обстеження квартири [ADDRESS] від 04.10.2011 року, члени комісії ТОВ «Добробит» в присутності мешканця квартири [ADDRESS] на предмет залиття встановили: що в передпокої - сухі сліди залиття на стелі (шпалери) по стику плит перекриття загальною площею 0,1 кв.м., в кухні - сухі сліди залиття на стелі по всій площі, в ванній - сліди залиття на стелі загальною площею 0,2 кв.м., в кімнаті - сухі сліди залиття стелі та пошкодження шпалер по всьому периметру кімнати. Залиття квартири №23 сталося з вище розташованої квартири №25, яка не обстежена з-за відсутності мешканців. Згідно акта обстеження квартири [ADDRESS] від 21.03.2016 року, члени комісії ТОВ «Добробит» в присутності мешканця, провели обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] та встановили: в загальній кімнаті - сліди залиття на стелі (шпалери) окремими місцями загальною площею 11 кв.м., стіні (шпалери) окремими місцями загальною площею 0,6 кв.м., в кухні - відшарування шпалер на стелі загальною площею 4 кв.м.., у ванній кімнаті - відшарування шпалер на стелі загальною площею 0,2 кв.м., у коридорі - відшарування шпалер на стелі загальною площею 2 кв.м.. Причина: залиття сталося по необережності мешканців вище розташованої квартири №25. Згідно довідки виданої ТОВ «Добробит» 18.03.2016 року за вих..№10-04/586, на звернення [PERSON] щодо надання довідки про виклик аварійної служби за адресою [ADDRESS], виклик до АДС був прийнятий 10.03.2016 року о 21 год. 15 хв., бригада прибула на місце біля 21 год. 45 хв.. по прибуттю було встановлено, що залиття квартири №23 відбулося з вище розташованої квартири №25, яка доступ до помешкання надала. В разі цього було перекрито стояк холодного водопостачання вказаного будинку. Відповідно до довідки виданої ТОВ «Добробит» 20.04.2016 року за вих..№10-04/838, на звернення [PERSON] щодо надання довідки про виклик аварійної служби за адресою [ADDRESS], виклик до АДС був прийнятий 10.03.2016 року о 21 год. 15 хв., бригада прибула на місце біля 21 год. 45 хв.. по прибуттю було встановлено, що залиття квартири №23 відбулося з вище розташованої квартири №25. В разі чого було перекрито стояк холодного водопостачання вказаного будинку. Протікання трубопроводу усунуто силами мешканців квартири №25. Як вбачається з довідки виданої ТОВ «Добробит» 27.05.2016 року за вих..№10-04/1107, на звернення [PERSON] щодо надання довідки про виклик аварійної служби за адресою [ADDRESS], виклик до АДС був прийнятий 05.03.2016 року о 10 год. 15 хв.. По прибуттю було встановлено, що в квартирі №25 відбувся прорив стояка рушникосушки, який спричинив залиття нижче розташованої квартири №23. В зв'язку з чим вище зазначений стояк було перекрито, для усунення прориву мешканці квартири №25 доступ не надали. Згідно висновку експертного будівельно - технічного дослідження №П-149, складеного 12.12.2016 року судовим експертом [PERSON], вартість відновлювальних ремонтно - будівельних робіт приміщень квартири [ADDRESS] складає 12 877 грн., вартість матеріальної шкоди завданої приміщенням квартири [ADDRESS] на момент проведення експертизи, складає 11 391 грн.. Стаття 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Така особа може бути звільнена від відшкодування шкоди, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до стаття 1192 ЦК україни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З наведеного вбачається, що позивач зобов»язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. При обгрунтуванні заперечень проти позову відповідачі посилаються на те, що вказаний будинок було введено в експлуатацію у 1981 році та з вказаного часу, в порушення вимог чинного законодавства та відомчих нормативно - правових актів, надавачами послуг обстеження труб водопостачання у будинку не проводилось, труби експлуатуються два з половиною терміни і термін експлуатації цих труб давно сплив, а тому їх вина у спричиненні збитків позивачу відсутня. Згідно листа КГЖЕП «Автозаводське» від 07.02.2017 року №01 - 22/104, згідно з технічним паспортом на будинок [ADDRESS], рік введення в експлуатацію - 1981. Між тим, згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами суду не надано жодного належного доказу того, що залиття водою належної позивачу квартири відбулось не з їх вини, а відбулось внаслідок несвоєчасної заміни та неналежного утримання труб водопостачання у будинку надавачами послуг з водопостачання чи власником (балансоутримувачем) багатоквартирного будинку, при цьому відповідачами клопотання про призначення відповідної експертизи для встановлення причин протікання труб не заявлялось. Також слід зазначити, що як вбачається із вищевказаних листів ТОВ «Добробит» від 18.03.2016 року, 20.04.2016 року, 27.05.2016 року, що надсилалися на адресу позивача, працівникам бригад аварійної служби, які викликались 05.03.2016 року та 10.03.2016 року до вказаного будинку, доступ до квартири що належить відповідачам для усунення пориву та відповідно встановлення причин протікання води надано не було. Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт того, що мало місце залиття належної їй квартири водою із квартири, що належить відповідачам та в наслідок цього їй завдано матеріальну шкоду та, в свою чергу, відповідачами не доведено, що залиття водою належної позивачу квартири сталося не з їх вини. Також при обґрунтуванні заперечень проти позову представник відповідача [PERSON] посилається на те, що висновок експертного будівельно - технічного дослідження №П-149 від 12.12.2016 року в якому визначено вартість відновлювальних ремонтно - будівельних робіт приміщень квартири [ADDRESS] та визначено вартість матеріальної шкоди завданої приміщенням вказаної квартири, як доказ, до уваги не може бути прийнято, оскільки вказаний висновок складено не уповноваженою особою. Суд вказані твердження до уваги не приймає виходячи з наступного. Як вбачається висновку експертного будівельно - технічного дослідження №П-149 від 12.12.2016 року він складений [PERSON], яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно - технічних експертиз по спеціальностях:10.6 «Дослідженя об»єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій і відповідних документів; 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об»єктів і споруд» та має свідоцтво [NUMBER] від 30.05.2000 року, яке видане Міністерством Юстиції України із терміном дії до 20.11.2018 року. Крім того відповідачі в судовому засіданні фактично не заперечували, що мало місце пошкодження приміщень належної позивачу квартири внаслідок залиття їх водою, при цьому останніми суду не надано жодного належного доказу того, що вартість відновлювальних ремонтно - будівельних робіт приміщень квартири [ADDRESS] та вартість матеріальної шкоди завданої приміщенням вказаної квартири є іншою ніж та, що вказана у висновку, клопотання про проведення відповідної експертизи відповідачами не заявлялось. При обгрунтуванні заперечень проти позову представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити у зв»язку з спливом позовної заявності, оскільки як вказано у позовній заяві затоплення належної позивачу квартири мало місце 04.10.2011 року. Позовна давність за ст.256 ЦК України - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Між тим, як вбачається із позовної заяви та пояснень позивачки, що були дані неї в судовому засіданні, остання звернулась до суду з даним позовом про відшкодування збитків, які були завданні їй внаслідок залиття належної їй квартири водою, що мало місце саме у березні 2016 року. Враховуючи викладене, дату звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до висновку, що позивачка звернулась до суду в межах строку загальної позовної давності, що встановлена ст.257 ЦК України, а тому підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності не вбачається. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди є законними та обґрунтованими і підлягають задоволення у повному обсязі. Що стосується позивних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. Згідно ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що матеріалами справи та дослідженими під час судового засідання доказами, доведено, що внаслідок вищевказаних дій відповідачів, які призвели до залиття водою квартири позивача, небажання відповідачів в добровільному порядку відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, позивачеві спричинено моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження належного їй майна, а тому суд, враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, встановлені обставини справи та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 грн.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути витрати на проведення експертного дослідження в сумі 990 грн. та на користь держави судовий збір.

Outcome: partial