Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

12.02.2021 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить скасувати та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи про заборони, накладені на квартиру [ADDRESS] , зареєстрований 23.09.2004 року Обухівською районною державною нотаріальною конторою на підставі листа ДВС Обухывського РУЮ №11925 від 05.09.2003 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в її власності перебуває вищезазначена квартира. При зверненні до нотаріуса з метою реалізації її права розпорядження належним майном, отримала відмову в проведенні нотаріальних дій щодо відчуження зазначеного майна, з якої їй стало відомо, що на дане майно накладено заборону. У відділі ДВС архівних даних щодо обставин накладення обтяжень не збереглось. Єдиний борг, що був у позивачки перед КП «Обухіврайтепломережа», вона повністю сплатила, що підтверджується довідкою. Таким чином відсутні підстави обтяження зазначеного майна. Наявність зазначеного обтяження є перешкодою для здійснення права власності на нерухоме майно та перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню майном, що належить позивачу на праві приватної власності. 01.03.2021 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 16.03.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача КП "Обухіврайтепломережа" подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач ніяких боргових зобов`язань станом на 01.01.2021 року перед підприємством не має, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, а також розглядати справу без участі представника відповідача. Представник нотаріальної контори направив до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. Представник Обухівського міськрайонного ВДВС до суду не з"явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.11.1999 року серії АВЕ № 645240, посвідченого Обухівською нотаріальною конторою. [PERSON] 27.12.1996 року на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Листом від 06.02.2021 року № 19/01-16 приватного нотаріуса М.В.Мельник, позивачу повідомлено, що при укладенні договору дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виявлено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 1324756 та відмовлено у посвідченні договору дарування, запропоновано звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, наявний арешт реєстраційний номер 1324756 на все майно за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава обтяження - лист, 11925, 05.09.2003 року, Державна виконавча служба, Обухів РУЮ. 29.12.2020 року начальником Обухівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом № 177 повідомлено, що станом на 29.12.2020 року у відділі відомості про накладення арешту на майно гр.. [PERSON] відсутні, так як відповідно до п.9.9. порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби від 25.12.20208 року № 2274/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки, після чого знищуються. Відповідно до довідки № 1 від 28.01.20201 року виданої бухгалтером абонентського відділу КП «Обухіврайтепломережа», [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , про те, що заборгованість станом на 01.01.2021 року за теплопостачання відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову в частині зняття арешту. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем.

Outcome: approved