Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, [PERSON] обласної Ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] міська рада, за участі органу опіки і піклування [PERSON] міської ради, про виселення із гуртожитку, зобовязання до вчинення дій, який мотивовано тим, що відповідно до ордера №139 від 03.07.2007 р., виданого [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова вона була поселена до кімнати №95 гуртожитку, що по вул. Р. Скалецького, 31 м. Вінниці. При поселенні їй було повідомлено, що кімната призначена для проживання кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. У лютому 2008 р. до зазначеної кімнати була поселена [PERSON] на підставі ордера №150 від 20.02.2008 р. 25.10.2015 р. відповідач [PERSON] JI.М. народила дитину (є одинокою матір"ю), з якою проживає в одній кімнаті з нею (позивачем). Спільне проживання в одній кімнаті із [PERSON] JI.М. та її дитиною стало неможливим. Відповідач почала вести себе агресивно, конфліктувати з нею та сусідами, чим систематично порушує правила співжиття, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо позивача, а саме застосування погроз та образ, що робить неможливим проживання із нею в одній кімнаті. У зв'язку з викладеним, відповідно до ст. 116 ЖК України, яка передбачає виселення наймача з жилого приміщення у разі порушення ним правил співжиття в одній квартирі, просить суд виселити [PERSON] із кімнати №95 гуртожитку, що по вул. Р. Скалецького, 31 м. Вінниці, зобов'язати [PERSON] обласну клінічну лікарню ім. М.І. Пирогова надати [PERSON] інше житло, придатне для постійного проживання. (а.с. 2-5) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов не визнав з підстав його необґрунтованості, просить в задоволенні позову відмовити. Додатково пояснив, що іншого житла відповідач не має, в кімнаті гуртожитку вона проживає на законних підставах, правил співжиття не порушує, доказів протилежного суду не надано. Народження дитини не є підставою для виселення відповідача. Представник відповідача [PERSON] обласної Ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просить відмовити. (а.с. 104, 105) Представник відповідача [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. (а.с. 95) В минулому засідання позов не визнала, суду пояснила, що обидві сторони [PERSON] і [PERSON] вселені в кімнату гуртожитку на однакових підставах. Відповідач [PERSON] народила дитину, але надати їй інше житло немає можливості, вільного житла (кімнати) в гуртожитку немає. Представник третьої особи - [PERSON] міської ради [PERSON] позов не визнала. Представник органу опіки і піклування [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору просить захистити житлові права малолітньої дитини. Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до ордера №139, який виданий 03.07.2007 р. [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, медсестрі [PERSON] надано право на вселення в гуртожиток по вул. Р. Скалецького, 31. (а.с. 8) З довідок, виданих 09.09.2015 р. [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в гуртожитку по вул. Р. Скалецького, 31, займає ліжко-місце в кімнаті №95, на неї відкрито особовий рахунок на оплату за проживання в гуртожитку за ліжко-місце. (а.с. 13-15) Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2016 р. (справа №127/24946/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова, [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням) встановлено, що на підставі ордера №150, який виданий 20.02.2008 р. [PERSON] обласною клінічною лікарнею ім. М.І. Пирогова, медсестрі [PERSON] надано право на вселення в гуртожиток по вул. Р. Скалецького, 31. [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], займають одне ліжко-місце в кімнаті №95, кухня та санвузол знаходяться в загальному користуванні, її сусідкою є [PERSON], яка займає одне ліжко-місце, площею 6,45 кв.м. На імя [PERSON] відкрито особовий рахунок №269 на оплату за проживання в кімнаті №95 гуртожитку медпрацівників по вул. Р. Скалецького, 31 м. Вінниця. (а.с. 58-60) 20.06.2013 року [PERSON] обласною радою прийнято рішення передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області, з балансу [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова у комунальну власність територіальної громади міста Вінниці будівлю гуртожитку загальною площею 3386,3 кв.м, балансовою вартістю 479513,00, розташованого за адресою: вул. Скалецького, б. 31, м. Вінниця, з інженерними комунікаціями та технічними пристроями. (а.с. 42-44) 10.11.2015 р. [PERSON] звернулась до головного лікаря [PERSON] обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова з письмовою заявою, в якій зазначила, що вона проживає спільно зі [PERSON] в одній кімнаті в гуртожитку медпрацівників по вул. Р. Скалецького, 31. 25.10.2015 р. [PERSON] народила дитину і спільно з нею проживає в кімнаті. У зв'язку з тим, що дитина надто маленька та неспокійна до кімнати цілодобово приходять близькі і рідні [PERSON], щоб допомогти їй у догляді за дитиною. У зв'язку з постійним шумом [PERSON] не має спокою і не може відпочити, що впливає на її фізичний і моральний стан. Просила вжити заходів реагування. (а.с. 16) На звернення позивача [PERSON] обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова відповіла листом від 14.12.2015 р., в якому йдеться про те, що відповідно ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, які не менше 5 років зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках та не мають іншого житла, без попереднього надання їм іншого житла для постійного проживання. (а.с. 62) 11.11.2015 р. [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Вінницького міського відділу поліції, в якій вказала, що [PERSON] постійно вчиняє сварки, намагаючись виселити її з кімнати, а також шантажує її, розповсюджуючи по гуртожитку чутки, що [PERSON] хоче викинути її новонароджену дитину з четвертого поверху. У зв'язку з викладеним просила провести зі [PERSON] бесіду профілактичного характеру. (а.с. 17) Згідно відповіді Вінницького відділу поліції ГУ НП України у Вінницькій області від 14.12.2015 р. [PERSON] надала пояснення, що проживає в кімнаті № 95 гуртожитку по вул. Р. Скалецького, 31 разом з [PERSON] 25.10.2015 р. народила дитину. Ще до народження дитини [PERSON] неодноразово погрожувала їй, була проти того, щоб вона проживала в кімнаті з дитиною. Тепер [PERSON] постійно погрожує їй та її малолітній дитині фізичною розправою. Із [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру, винесено офіційні попередження про недопустимість протиправної поведінки. (а.с. 61) З зазначеної відповіді вбачається, що протиправної поведінки з боку [PERSON] не встановлено, але зі [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру та винесено офіційні попередження про недопустимість протиправної поведінки. Тобто зазначений письмовий доказ не є належним доказом підтвердження неправомірної поведінки [PERSON] в гуртожитку. Правовою підставою позову про виселення [PERSON] зазначає ст. 116 ЖК України. Згідно зі ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо. Такі заходи попередження до відповідача [PERSON] не застосовувалися (доказів протилежного суду не надано), тобто, підстави для виселення, передбачені ст. 116 ЖК України, відстні. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» цей Закон поширюється на громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше пяти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла. Згідно зі ст. 19 ч. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає у спірній кімнаті гуртожитку на підставі ордера з 2008 р. Суду не надано жодних доказів про надання відповідачу [PERSON] іншого житла, вимоги щодо її виселення не можуть бути задоволені. Крім того, зі списку мешканців гуртожитку медпрацівників по вул. Р. Скалецького, 31 м. Вінниці вбачається, що вільних кімнат у гуртожитку немає. (а.с. 86-91) На підставі викладеного суд вважає, що стороною позивача не доведено наявність підстав для виселення відповідача [PERSON], тому в задоволенні вимоги про виселення потрібно відмовити. Також не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання [PERSON] обласну клінічну лікарню ім. М.І. Пирогова надати [PERSON] інше житло, оскільки ця вимога стосується реалізації житлових прав [PERSON], а не позивача, і наявності для цього відповідного житла, на яке вона може претендувати в порядку, визначеному житловим законодавством.

Outcome: dismissed