Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності: просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя майнові права на квартиру за адресою [ADDRESS] (будівельний номер 2-18-8), визнати за нею право власності на Ѕ частину майнових прав на вказану квартиру, стягнути з відповідача компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля Hyundai Sonata Sport 2015 p.в., VIN: [NUMBER] в сумі 172 564 грн., що еквівалентно 6 128 доларів США за курсом НБУ на дату складання позову (28,16 грн. за 1 долар США). Позов мотивований тим, що сторони по справі з 07.07.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в період перебування в шлюбі, в інтересах сім`ї 05.07.2018 року між відповідачем та третьою особою ТОВ «Кадорр-Каманіна» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-18/45, предметом якого є набуття безумовного права на новозбудоване майно (однокімнатну квартиру на 18 поверсі будівельний номер 2-18-8 приблизною площею 40,39 кв.м. в будинку, що будується за адресою [ADDRESS] , вартість таких прав складає суму, еквівалентну 35 543 долари 20 центів США, яка була сплачена за рахунок спільних коштів. Також позивач посилається на те, що в період шлюбу за 12 256 доларів США був придбаний автомобіль Hyundai Sonata Sport 2015 p.в., VIN: [NUMBER] , який без згоди позивача 29 жовтня 2020 року відчужив вказаний автомобіль на користь свого батька [PERSON] , Ѕ частина ринкової вартості автомобіля станом на день відчуження склала суму, еквівалентну 6128 доларів США, тобто 172 564 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 16.12.2020 року повернуто заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19.01.2021 року. Вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2020 року вирішено питання щодо забезпечення позову. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.03.2021 року (протокольною) вирішено питання щодо витребування доказів. Також, вирішено питання щодо залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кадорр-Каманіна». Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.04.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.06.2021 року. Відповідач надав відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що спірне майно є його особистою власністю, оскільки придбано за його власні кошти, що належали йому до шлюбу, за кошти, що були отримані ним від продажу належного йому нерухомого майна, а також за кошти, що були йому подаровані його батьком та дідом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснила суду, що вона працює майстром манікюру, має самостійний дохід, в період шлюбу разом з відповідачем також спільно займались бізнесом з роздрібної торгівлі харчовими продуктами, їздили відпочивати за кордон, автомобіль та квартиру спільно вибирали, придбали за спільні кошти, частину коштів на квартиру позивач позичила у гр. [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, також посилалась на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження придбання спірного майна відповідачем за особисті кошти. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з мотивів, викладених у відзиві на позов, додатково пояснив суду, що кошти, використані на придбання спірного майно належали йому особисто, а саме -кошти, що були зароблені ним до шлюбу в період роботи на суднах іноземних судновласників, кошти, що були отримані від відчуження двох квартир за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , кошти, що були подаровані йому його дідом [PERSON] та його батьком [PERSON] . Представник відповідача також проти позову заперечував, посилався також на відсутність належних та допустимих доказів визначення вартості спірного автомобіля з огляду на невірне зазначення в звіті про оцінку, наданому стороною позивача року випуску транспортного засобу та номеру кузову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами по справі 07 липня 2017 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 18). 05 липня 2018 року між відповідачем та третьою особою було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-8/45, відповідно до умов якого, третя особа ТОВ «Кадорр-Каманіна» зобов`язується передати у власність відповідача майнове право на новозбудоване майно, яким є самостійна однокімнатна квартира будівельний номер 2-18-8 приблизною площею 40,39 кв.м. на 18 поверсі в житловому комплексі з вбудованими приміщеннями соціально оздоровчого призначення і підземним паркінгом «Сорок п`ята жемчужина» за адресою [ADDRESS] . (а.с. 19-24). Відповідно до п. 2.4. цього договору майновим правом, що відчужується за цим договором є безумовне майнове право на новозбудоване майно (після прийняття Об`єкту будівництва до експлуатації), що після державної реєстрації стає правом власності покупця на новозбудоване майно як нерухомість. Відповідно до п. 5.1, 5.2. договору вартість майнових прав за ним складає еквівалент 35 543,20 доларів США за середнім курсом продажу долара США до гривні в банках України, який встановлюється на сайті «Фінансовий портал «Мінфін» на кінець дня, що передує дню оплати. Відповідно до п. 5.4. договору на момент його укладення було сплачено 49 999,82 грн., що еквівалентно 1900,05 доларів США, решта коштів має бути сплачена частинами відповідно до зазначеного в цьому пункті графіку: до 25.07.2018 року - еквівалент суми 24 757,35 доларів США; в подальшому щоквартально до 20.04.2020 р.- еквівалент суми 1159,02 долари США, до 20.06.2020 р. - еквівалент суми 772,66 доларів США. Відповідно до п. 6.1. вказаного договору майнові права за договором передаються за Актом приймання-передачі після сплати 100 % суми договору та протягом 45 робочих днів з дня отримання продавцем документів, що засвідчують відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. З копії довідки, наданої третьою особою, вбачається, що станом на 10.06.2020 року відповідачем були виконані зобов`язання щодо сплати коштів за вказаним договором (а.с. 26) З відповіді третьої особи від 13.01.2021 р. (а.с. 88) вбачається, що акт приймання-передачі майнових прав за вказаним договором не підписувався. Також, судом встановлено, що 08 травня 2019 року між відповідачем та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг з придбання автомобіля, відповідно до умов якого відповідачу було надано послуги з придбання за його замовленням автомобілю Hyundai Sonata, VIN [NUMBER] , вартість послуг склала 12 256 доларів США, що підтверджується копією вказаного договору з додатками (а.с. 29-39). Вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем 08.08.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля (а.с. 105-106). 29 жовтня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу № 5152/2020/2273903 вказаний автомобіль було відчужено відповідачем на користь гр. [PERSON] , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 91-92) за 48 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об"єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Суд частково погоджується з доводами сторони відповідача про вкладення ним особистих коштів в придбання майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-8/45 від 05 липня 2018 року з огляду на наступне. Відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно , набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Так, з матеріалів справи вбачається, що в день укладення цього договору відповідачем було отримано кошти за відчуження належних йому часток у праві власності на квартири за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаних договорів (а.с. 140-147), частка вартості вказаних квартир, що відповідає частці відповідача у спільній власності на них (1/3) частина складає 143 500 грн. (одна третя частка від вартості квартири № 116 - 270 000 грн./3= 90000 грн. та одна третя частка від вартості квартири № 117 - 160 500/3 = 53 500 грн. 00 коп.). Також з зазначених договорів вбачається, що відчужені частки в спільній власності на зазначені квартири були отримані відповідачем в порядку спадкування в 2013 році. З копії договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-8/45 від 05 липня 2018 року вбачається, що на момент його укладення були внесені грошові кошти в сумі 49 999 грн. 82 коп., що еквівалентно 1900,05 доларів США. Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідача про використання отриманих від продажу належного відповідачу на праві особистої власності нерухомого майна коштів для придбання майнових прав за договором № 2-18-8/45 від 05 липня 2018 року. Водночас, суд відхиляє доводи сторони відповідача про використання для придбання спірного майна коштів, що були зароблені ним до шлюбу в період роботи на суднах іноземних судновласників за відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин. Так, з наданих стороною відповідача копій виписок по рахунках відповідача вбачається, що залишок коштів на його рахунку в АБ «Південний» станом на 31.12.2014 року складав 620,36 доларів США (а.с. 158-160), з виписки по рахунку відповідача в АТ КБ «Приватбанк» не вбачається джерело надходження коштів та цільове призначення їх витрачання за кожним платежем. Також, з зазначених мотивів суд відхиляє доводи сторони відповідача про використання для придбання спірного майна коштів, що були подаровані йому його дідом [PERSON] та його батьком [PERSON] . Так, відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. З матеріалів справи укладення між відповідачем та [PERSON] та між відповідачем та [PERSON] у встановленій законом формі договорів дарування валютних цінностей не вбачається. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності сторін майнових прав за укладеним між відповідачем та третьою особою договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-8/45 від 05 липня 2018 року. Водночас, суд не погоджується з доводами сторони позивача про рівність розміру часток сторін у вказаному майні, оскільки зазначене майно частково придбано за кошти, що належали особисто відповідачу, а саме кошти, отримані від продажу квартир за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] в загальній сумі 143 500 грн. 00 коп. Так, суд доходить висновку про здійснення за рахунок вказаних коштів першого платежу за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 2-18-8/45 від 05 липня 2018 року, в сумі 49 999 грн. 82 коп., що еквівалентно 1900,05 доларів США, та відображено в договорі (п. 5.4.) та частини другого платежу за вказаним договором в сумі 93 500 грн. 18 коп. (143 500 грн. 00 коп. - 49 999 грн. 82 коп.), що еквівалентно 3516, 36 доларів США за середнім курсом продажу долара США до гривні в банках України, який встановлюється на сайті «Фінансовий портал «Мінфін» станом на 24 липня 2018 року (день, що передує даті другого платежу відповідно до п. 5.4 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, частка позивача складає 4238/10000 частин майнових прав за договором № 2-18-8/45 від 05.07.2018 року: (35543,20- 5416,31):2:35543,20, де: 35543,20 доларів США - еквівалент загальної вартості майнових прав відповідно до п. 5.2. договору; 5416,41 долари США- еквівалент частки вартості майнових прав, оплата яких була здійснена за рахунок особистих коштів відповідача (1900,05 + 3516,36). Відповідно за позивачем в порядку поділу майна подружжя підлягає визнанню право власності на 4238/10000 частин майнових прав за договором № 2-18-8/45 від 05.07.2018 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадорр-Каманіна», предметом якого є купівля-продаж майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Також суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення компенсації Ѕ вартості відчуженого відповідачем без згоди позивача автомобіля Hyundai Sonata, VIN [NUMBER] . Так, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що вказаний автомобіль був об`єктом спільної сумісної власності сторін з огляду на те, що його було придбано сторонами в період шлюбу, стороною відповідача не надано належних, допустимих та достатніх доказів на спростування презумпції спільності вказаного майна та придбання його за власні кошти відповідача. Як було встановлено судом, автомобіль було відчужено відповідачем на користь [PERSON] 29 жовтня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу № 5152/2020/2273903, докази наявності згоди позивача на відчуження вказаного майна в матеріалах справи відсутні. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року N 6-486цс16 та постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року справа № 444/848/16-ц (провадження № 61-33882св18). Таким чином, приймаючи до уваги встановлений судом факт, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, набутим сторонами за час шлюбу та оскільки відповідно до наведених вище вимог Закону та досліджених в судовому засіданні наданих сторонами доказів, частки майна дружини та чоловіка є рівними, то суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації в сумі Ѕ частки вартості автомобіля, якій відповідач відчужив без її згоди. На підтвердження дійсної вартості відчуженого автомобіля стороною позивача було надано звіт про незалежну оцінку колісного транспортного засобу Hyundai Sonata Sport, 2015 року випуску, VIN [NUMBER] , виконаний оцінювачем Інвестиційно-консалтингового бюро «Тріада», відповідно до якого вартість такого автомобіля станом на 29 жовтня 2020 року складає 336 528 грн. 00 коп. (а.с. 226-229). Проте, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль Hyundai Sonata, VIN [NUMBER] , що придбаний сторонами по справі під час шлюбу є 2014 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 106). Враховуючи, що рік випуску автомобіля істотно впливає на його вартість, а при визначенні вартості автомобіля оцінювач виходив з невірних вихідних даних, суд доходить висновку про неможливість визначення вартості спірного автомобіля на підставі вказаного звіту. За таких обставин, вирішуючи питання щодо розміру компенсації, що належить до стягнення на користь позивача, суд виходить із вартості спірного автомобіля, зазначеної в договорі про його відчуження, відповідно до розділу 3 якого вона складає 48 000 грн. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню Ѕ частина зазначеної вартості в сумі 24 000 грн. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 грудня 2020 року шляхом: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «КАДОРР-КАМАНІНА» (65009, м.Одеса, Французький бульвар, буд. 66,2, оф. 701, ідент.код 40084353) вчиняти будь-які дії стосовно відступлення майнових прав на квартиру [ADDRESS] , набутих за договором № 2-18-8/45 від 05.07.2018 року; заборон [PERSON] вчиняти будь-які дії стосовно відступлення майнових прав на квартиру [ADDRESS] , набутих за договором № 2-18-8/45 від 05.07.2018 року; заборон суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2360 грн. 90 коп. Заяви про подання доказів понесення судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України сторонами подано не було.

Outcome: partial