Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

07 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою, з урахуванням уточнень якої просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 2/3 часток житлового будинку з усіма побудовами [ADDRESS], загальною площею 85,1 кв.м, 2/3 часток земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], 2/3 [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з усіма побудовами [ADDRESS], земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за цією ж адресою, [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно [PERSON] заповідала [PERSON] на випадок своєї смерті. [PERSON] померла [INFO] і [PERSON] прийняла спадщину після її смерті, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернувся він та дочка померлої [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги. Крім них спадкоємцем є також [PERSON], яка від спадщини відповілась на його користь. Однак постановою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину у виді вказаних вище будинку, земельної ділянки та гаражу було відмовлено з посиланням на відсутність документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Через наведені обставини звертається до суду за захистом своїх прав. 13 червня 2018 року відповідач по справі [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, якою просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/3 частку житлового будинку з усіма побудовами [ADDRESS], загальною площею 85,1 кв.м, 1/3 частку земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], 1/3 [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтувала так само, як позивач [PERSON], зазначаючи при цьому, що померла [PERSON] - її мати. У позові також зазначила, що визнає право [PERSON] на 2/3 частки спадкового майна, яке належить останньому в порядку спадкування. Ухвалою суду від 02.08.2018р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 2/3 частки земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частку земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], залишені без розгляду за заявами останніх. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до зали судових засідань не прибули, надали заяви, якими просять остаточні позовні вимоги задовольнити, підтримують їх у повному обсязі. Проти задоволенння зустрічних позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з"явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнає, свої зустрічні вимоги до нього підтримує. Третя особа - Державний нотаріус Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. до суду не прибула, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відзиву на позовні вимоги не надала. Вивчивши письмові докази, суд дійшов наступного. Конституцією України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ст. 41). Згідно до статтей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно наданих сторонами та отриманих судом доказів, спірне спадкове майно нележить: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (3/4 на підставі свідоцтва про спадщину № 2-2548 від 30 листопада 1999 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою; 1/4 - на підставі договору дарування № 1-2377 від 14 грудня 1999 року), що підтверджується даними Маріупольського БТІ від 20 вересня 2017 року (а.с. 171), [ADDRESS] - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-776 від 20 листопада 2015 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з Дердавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 14 вересня 2016 року (а.с. 121). За технічними даними загальна площа житлового [ADDRESS] становить 85,1 кв.м, житлова - 54,7 кв.м (а.с. 23), загальна площа гаражу - 19,2 кв.м (а.с. 17-18). Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO], спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON], шляхом звернення до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, що підтверджується копією спадкової справи №392/2015, заведеної 08.09.2015р. після смерті [PERSON] [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 січня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 59 (а.с. 84). Як вбачається з заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій А.С., зареєстрованого в реєстрі за № 877, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження та належні їй [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, [ADDRESS] загальною площею 0,0459 га, кадастровий номер [NUMBER], гараж [ADDRESS], заповідала [PERSON] [INFO] (а.с. 85). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 05 серпня 2016 року, встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зазначена у заповіті, посвідченому 27 листопада 2015 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій А.С., одна й та сама особа (а.с. 24). 22 січня 2016 року [PERSON], [INFO], звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Лашиної Н.Г. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 100). Отже суд вважає [PERSON] такою, що прийняла спадщину за заповітом, складеним [PERSON], однак правовстановлюючі документи на неї не отримала. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 листопада 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1860 (а.с. 26). Позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб, яке видане 13 травня 1986 року Будинком одруження міста Жданова, актовий запис № 1453 (а.с. 14). Відповідач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження, виданої 22 серпня 1983 року Відділом ЗАНС Орджонікідзевського райвиконкому міста Жданова, актовий запис № 1042 та свідоцтва про одруження, виданого 04 жовтня 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 734 (а.с. 9 зустрічного позову). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 60/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори звернулись: 25 квітня 2017 року [PERSON] (чоловік), 10 травня 2017 року - [PERSON] (дочка). Даних про наявність заповіту, складеного за життя [PERSON], матеріали спадкової справи не містять. Враховуючи наведене, [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦУ України є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] та звернулись до нотаріуса із заявами про її прийняття у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Крім цих осіб спадкоємцем після смерті [PERSON] є донька останньої - [PERSON], яка відмовилась від належної їй частки спадщини після смерті матері на користь [PERSON] (а.с. 49). За приписами ст.. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. 19 грудня 2017 року постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового [ADDRESS] земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], на ім'я [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] у зв'язку з тим, що не були подані правовстановлюючі документи щодо належності вищевказаного майна спадкодавцеві (а.с. 30 зустрічного позову). У видачі свідоцтва на ім'я [PERSON] про право на частку спадщини, що є предметом зустрічного позову, також відмовлено з тих самих підстав постановою державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. від 23 квітня 2018 року. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що [PERSON] та [PERSON], будучи спадкоємцями за законом першої черги, позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, або в будь-який інший спосіб оформити свої спадкові права, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту їх прав, свобод та інтересів, дійшов переконливого висновку про задоволення позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] у повному обсязі. При цьому, враховуючи положення ст. 1278 ЦК України, за [PERSON] належить визнати право власності на 2/3 частки вішкукуваної ним спадщини в порядку спадкування за законом, за [PERSON] - на 1/3 відшукуваної нею спадщини в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднесені на рахунок сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved