Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2014 року, проте з квітня 2016 року проживають порізно, за різними адресами, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, проте вона не працює, знаходится у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому захищаючи свої права, як матері дитини, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, просить стягнути кошти на її утримання до досягнення дитиниою трирічного віку. В судове засіданні позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити, а відповідач їх визнав та просив шлюб розірвати, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2014 року, проте з квітня 2016 року проживають порізно, за різними адресами, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4, 2). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, проте вона не працює, знаходится у декретній відпустці по догляду за дитиною, соціальної допомоги не отримує (а.с.2). Відповідач працює, має регулярний дохід, інших утриманців, окрім дочки [PERSON], немає, визнає свій обов"язок щодо утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку шляхом визнання позовних вимог. Дружина, з якою проживає дитина, згідно ч.1 ст. 84 СК України, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач звернулась до суду з даним позовом 14 грудня 2016 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на її утримання. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. 84 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: approved