Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

11 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2011 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 грн. всіх видів щомісячного його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу присудження аліментів матеріальне становище відповідача значно змінилось в кращу сторону, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, а тому, вважає, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. Крім того, позивачка зазначає, що дитина часто хворіє, а відтак на лікування потрібні додаткові кошти. [PERSON] вважає, що вона вправі ставити питання про зміну розміру аліментів і просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 17.02.2011 року, визначивши його в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення сина повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. 25.10.2010 року в сторін народився син [PERSON], про що 03.11.2010 року складено відповідний актовий запис №119 та 03.11.2010 р. та Відділом реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Судом встановлено, що малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір"ю позивачкою - [PERSON] за адресою - [ADDRESS], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Заліщицької міської ради №2407 від 31.07.2017 року. За рішенням Заліщицького районного суду від 17.02.2011 року з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття, починаючи з 02.02.2011 року або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. Згідно довідки №1860/13-30 від 25.07.2017 року, яка надана Заліщицьким районним ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області, позивачка з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року згідно нарахування, отримала аліменти від [PERSON] в розмірі 3 093,30 грн., що свідчить про відсутність заборгованості у відповідача по даних платежах. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду позивачка обґрунтовує позов тим, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, що відповідач працює офіційно за межами території України в Республіці Польща та його одноденний заробіток складає 1500 грн., а відтак має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, однак такі докази в справі відсутні. При зміні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток дитини, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину з врахуванням прожиткового мінімуму, розмір якого визначений у статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" від 21.12.2016 року № 1801-VІІІ, для дітей віком від 6 до 18 років і складає в період з 01 травня по 30 листопада 2017 року - 1 777 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial