Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

30.08.2019 року адвокат Габун А.Л. звернулася до суду в інтересах позивачки [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09.11.1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 28. За час спільного проживання у шлюбі, ними за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS] . Посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і вона має право на 1/2 його частину, просила задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву із клопотанням про слухання справи у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання вдруге не з`явився, хоча відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] з 09.11.1993 року, який був зареєстрований Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 28, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). З інформації, наданої листом КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації від 09.08.2019 року за № 425/04-02-03, вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою від 17.08.2005 року, реєстровий № 1481 (а.с. 6). Тобто, наведені обставини свідчать про те, що подружжям за час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано житловий будинок [ADDRESS] , тому слід визнати зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, позивачка спільно з відповідачем по справі не проживає, не веде спільно господарство, а тому, як вбачається з матеріалів справи, на даний час виникла необхідність у поділі спільного майна подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, відповідає вимогам Закону і підлягає задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved