Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, вказуючи, що внаслідок зміни матеріального стану він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що у позивача змінився матеріальний стан та погіршився стан здоров'я. Позивач у судовому засіданні пояснив, що є інвалідом другої групи, погіршився матеріальний стан, отримує пенсію в розмірі 1236 грн., просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, на його думку це зменшити розмір до 200 грн. щомісяця. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої з позовними вимогами не погодилась, просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. 19 листопада 2012 р. рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 1505/9472/2012 було стягнуто з позивача [PERSON] аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача та позивач не надали до суду докази, в чому полягає погіршення матеріального стану з часу ухвалення рішення про стягнення з нього 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини щомісяця. Якщо позивач був не згодний з рішенням про стягнення аліментів, то він мав змогу оскаржити його, але цього він не зробив. Позивач зазначає, що в нього змінилось матеріальне становище, він не працює, не має постійного доходу, хворіє, також на його утриманні знаходиться важкохвора похилого віку матір та інвалід другої групи молодший брат, який хворіє психічним захворюванням. Відносно його важкохворої мати та брата, то вони теж отримують пенсію і позивач не надав належних доказів про те, що вони проживають однією родиною та знаходяться на його утриманні. Позивач зареєстрований не за місцем проживання мати та брата, а в своєї однокімнатної квартирі за адресою: [ADDRESS]. Приписами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, по даній справі ні позивачем ні його представником на виконання зазначених норм ЦПК України не надано суду жодних доказів, які б підтвердили зміну матеріального або сімейного стану [PERSON], та могли б послужити підставою для зменшення розміру аліментів. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed