Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Відповідач [PERSON] заперечень на позов не надав, у призначені судові засідання, будучи належним чином сповіщений, не являвся, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження [PERSON]; копія рішення суду від 03.09.2013 р.; копія довідки про склад сім ї від 29.09.2015 р.; копія запрошення; копія заяви [PERSON] про надання згоди на тимчасовий виїзд за кордон від 13.08.2014 р.; Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаними вимогами до [PERSON] та просить надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, без дозволу батька, в обґрунтуванні позову зазначивши, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], який вони розірвали за рішенням суду від 03.09.2013 р. Від вказаного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Позивачка вказла, що з моменту розірвання шлюбу відповідач з родиною не проживає, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається. З моменту фактичного припинення відносин та по сьогодні малолітня дитина, [PERSON], проживає спільно зі своєю матір'ю, позивачкою [PERSON], та знаходиться на її повному утриманні. Саме позивачка займається вихованням та розвитком дитини, створює їй умови для всебічного розвитку та освіти. Дитина відвідує дошкільний дитячий заклад, облікована в медичних установах. Саме позивачка постійно слідкує за станом здоров'я дитини, виховує та піклується про неї, має з дитиною психологічний контакт, прихильність одна до одної. На теперішній час у позивачки з'явилась можливість повезти доньку за кордон у подорож, для відпочинку та для медичного огляду. Також позивачка вказує, що у вересні 2015 року вона звернулася до державного нотаріуса Ренійського району із заявою до відповідача [PERSON], щодо запрошення останнього для вирішення питання про надання дозволу на виїзд за кордон доньки [PERSON] Відповідач був запрошений до нотаріуса для нотаріального оформлення згоди батьків на тимчасовий виїзд за кордон доньки [PERSON] На призначений нотаріусом час та день, відповідач не з'явився. Суд дослідивши матеріали справи та надані документи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як вбачається з позовної заяви, через відсутність можливості отримати відповідну згоду від відповідача [PERSON], позивачка позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дитиною за кордон для здійснення медичного огляду та оздоровлення доньки [PERSON]. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону, оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до вищезазначеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача - 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved