Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] 03.06.2015 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межи України неповнолітньої дитини без згоди батька; вказавши в обґрунтування наступне. 08.09.2006 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від котрого у них [INFO] народилась дитина [PERSON]. 25.04.2014 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб між ними розірвано; після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із нею. Відповідач без усіляких підстав дозволу на виїзд для відпочинку за межі України сину не надає та взагалі відмовляється спілкуватись з нею. Вважає, що така позиція відповідача суперечить інтересам дитини, не сприяє його всебічному розвитку. Тому, просить суд надати дозвіл на виїзд дитини у супроводі матері без згоди та супроводу батька в країни Російської Федерації, Єгипет, Турцію, Чорногорію, Словакію, Грузію на термін до 07.12.2022 року. Відповідач до суду не з*явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином; заяви про неможливість явки до суду не надав і суд розглянув справу за відсутності відповідача, на підставі наданих документів, заочно. Представники 3-х осіб просили справу розглянути за їх відсутності. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як установлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що впливає із копії свідоцтва про народження дитини. 25.04.2014 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова №643/2753/14-ц шлюб між подружжям розірвано. Неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір*ю, що впливає з довідки, яка міститься в матеріалах цивільної справи. Фізична особа, яка не досягла 16 років, згідно ст. 313 ЦК України, має право на виїзд за межи України тільки за згодою батьків, опікунів, в їх супроводі або в супроводі уповноважених осіб. Відповідно п.2 ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.94 р.: «Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду». З оглядом на приписи статті 155 СК України «1. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. 2. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.» позовні вимоги стосовно надання дозволу дитини на виїзд за межі України у супроводі матері належать задоволенню. Відмова в цьому порушить законні права та інтереси дитини, оскільки, неповнолітній громадянин України, яким є [PERSON], має право виїзду закордон як з одним, так і з обома батьками, має право знаходиться за межами України на законних підставах і користуватися належними правами нарівні з іншими громадянами України і будь-які обмеження цих прав Конституцією України заборонено. Що стосується терміну дії дозволу, то суд враховує наступне. Відповідно ст.16 Закону України «Про державній демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» «1. Оформлення, видача, обмін, переоформлення, продовження строку дії документів (у тому числі для осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, осіб з фізичними вадами, недієздатних та обмежено дієздатних осіб), їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються у порядку, встановленому законодавством України, якщо інше не передбачено цим Законом.» Статтею 22 цього Закону встановлено, що «1. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, за кордоном і дає право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну. 3. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років.» Отже, в цієї частини позов суд задовольняє частково.

Outcome: partial