Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

19.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, якою просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до повноліття дітей. Позивач обґрунтувала позовну заяву тим, що фактично не проживає з відповідачем вже тривалий час, хоча і перебуває у шлюбних відносинах. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із позивачем. Відповідач не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, що стало підставою звернення її до суду, хоча працює, має постійний дохід, має у власності рухоме та нерухоме майно. Ухвалою суду від 02.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засіданні по справі. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність як його, так і позивача, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, зазначав що відповідач затягує розгляд справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Протягом розгляду справи судом, інтереси відповідача представляли три представника, адвокати Скрябін О.М., Чумаченко С.О., Ленець О.В. До судового засідання 19.04.2021 року не з`явились ні відповідач, ні його представники, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача. Крім того, матеріали справи містять відзив представника відповідача адвоката Скрябіна О.М., з якого вбачається, що відповідач не визнає позов. Обґрунтовує відзив тим, що діти знаходяться на повному забезпеченні відповідача, проживають в його квартирі, дружина позивачка ніде не працює. Зазначає, що на його утриманні також перебуває матір [PERSON] , яка не працює, отримує пенсію за інвалідністю безстроково, хворіє на онкологічне захворювання. Відповідач просить суд стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до повноліття дітей. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2021 року у задоволенні заяви [PERSON] про залучення його матері [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено. Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд,\~з`ясувавши\~дійсні обставини\~справи та\~дослідивши письмові\~докази,\~дійшов висновку,\~що позовна\~заява [PERSON] \~підлягає частковому\~задоволенню,з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25 червня 2011 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , актовий запис № 1145 та [PERSON] [INFO] , актовий запис № 8977. Це підтверджується копіями свідоцтва про народження. За твердженням позивача, відповідач [PERSON] не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей, які проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи не містять доказів іншого. В свою чергу, з відзиву відповідача на позов вбачається, що останній не проти сплати аліментів на утримання двох дітей, однак не в розмірі заявленому позивачем 1/3 частки, а в розмірі ј частки. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1-3\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.\~Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,\~суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.\~Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до положення ч.5\~ст.183 СК України\~ той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В даному випадку, позивач заявила вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача. Cтягуючи аліменти на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд повинен визначити єдину частку на двох дітей. Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дітей не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають діти, відтак, право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у частці від доходу батька. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] підлягають присудженню у частці від доходу батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено\~статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Відповідач [PERSON] надав суду документи, з яких вбачається, що [PERSON] є його матір`ю, перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії, згідно довідки про доходи № [NUMBER] , за період з 01.08.2020 по 31.01.2021 складає 10\~368,00 гривень. Згідно наданих суду медичних документів щодо [PERSON] , остання є інвалідом другої групи, періодично проходить лікування за індивідуальною програмою реабілітації інваліда, знаходиться на обліку в онкологічному центрі лікування. Обставини перебування на утриманні відповідача матері [PERSON] враховуються судом при прийнятті рішення по цій справі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що частка від заробітку (доходу) [PERSON] при присудженні аліментів підлягає визначенню у розмірі 1/3, так як не встановлено обставин для визначення частки у меншому розмірі. Поряд з цим, у будь-якому разі законодавчо гарантований розмір аліментів на одну дитину (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) має бути дотримано. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, для стягнення з відповідача на утримання дітей не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно На виконання ухвали суду від 02.02.2021 року про витребування доказів, ТОВ «УНІВІС, ЛТД» надало суду інформацію про надання [PERSON] посередницьких послуг з працевлаштування, однак зазначило що не є стороною трудового договору між моряком та роботодавцем, в зв`язку з чим не володіє інформацією про фактично нараховану та виплачену йому заробітну плату. Разом із цим, суд зазначає, що позивач не скористалась своїм правом на витребування додаткових доказів, в підтвердження достатності заробітку платника аліментів, хоча обов`язок доказування лежить саме на сторонах судового процесу, згідно ст.81 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. За викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на утримання дітей не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно, оскільки згідно ч.2 ст.182 ЦПК України, це є рекомендованим розміром аліментів, і він може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень частини 1\~статті 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У розумінні ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дітей суд керується, насамперед, інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення. За викладених обставин, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча\~\~пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved