Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення з відповідача суми судового збору, що була сплачена позивачкою у зв`язку з звернення до суду. В обґрунтування позову позивачка вказує, що 05 листопада 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області. В період вказаного шлюбу, [INFO] народився їх спільний син [PERSON] . 03.06.2015 року Кузнецовським міським судом винесено рішення у справі №565/678/15 про розірвання шлюбу між сторонами. З червня 2016 року відносини сторін поновились, почали жити разом як сім`я. [INFO] народилась їхня спільна донька [PERSON] . У період після народження доньки та здійснення реєстрації факту народження відповідач відмовився прийти до органу реєстрації, ухилявся від здійснення юридично значущих дій на підтвердження його батьківства щодо дитини. Внаслідок чого, до свідоцтва про народження доньки відомості про батька було внесено зі слів позивачки. У період народження доньки відносини сторін були складними. Відповідач періодично жив з позивачкою, періодично не з`являвся з причини того, що відповідач повернувся до ведення способу життя, яке суперечить життєвим принципам позивачки і що стало причиною розірвання шлюбу. Їхні відносини вкотре припинились. Після проходження у 2018 році реабілітації у наркологічному закладі, відповідач ініціював поновлення їхніх сімейних відносин і вони протягом року, з червня 2018 по травень 2019 року проживали разом як сім`я. З травня 2019 року їхні відносини були остаточно припинено. Після цього відповідач не бере участі у вихованні доньки, матеріально її не забезпечує, хоча є здоровим та працездатним. Відмовляється вчинити дії для визнання його батьком дитини, а саме звернутись з відповідною заявою до РАЦС. Фактично відповідач визнає факт свого батьківства. Це твердження випливає з його дій, які полягають у тому, що він визнає дитину «донькою», вона звертається до нього «тато», батьки відповідача відносяться до неї як до внучки. Також позивачка вказала, що Кузнецовським міським судом 24.09.2015 року винесено рішення у справі №565/1323/15 яким задоволено стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 3/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення. Відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів на [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, подав заяву в якій позовні вимоги [PERSON] до нього про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/5 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визнав в повному обсязі та просив розгляд справи провести у його відсутність. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, взявши до уваги заяви сторін, та повне визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, з приводу встановлення батьківства відповідача [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , судом встановлено наступне. [PERSON] заявила позовну вимог у відповідності до\~ст.128 Сімейного Кодексу України\~про визнання батьківства відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого внесено до актового запису про народження у відповідності до\~ст.135 Сімейного Кодексу України, а саме зі слів матері. Відповідно до ч.2\~ст.128 Сімейного Кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального Кодексу України. Як вбачається із заяви відповідача [PERSON] , останній повністю визнає позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Згідно із ст.ст.49,206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позов в частині батьківства щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , дане визнання позову зроблено відповідачем добровільно, в межах його цивільної дієздатності, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо інших позовних вимог, судом встановлено наступне. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та визнає в повному обсязі вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, то, він у відповідності до\~ст.180-183 Сімейного Кодексу України\~зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. Діти проживають спільно з матір`ю та перебувають на її утриманні. У відповідності до\~ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком малолітньої доньки, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному порядку такого утримання [PERSON] не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00023002332, 30 травня 2019 року Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в Реєстрі зареєстровано актовий запис про народження №148 [PERSON] , яка народилася [INFO] в м.Вараш Рівненської області у батьків [PERSON] та [PERSON] . З огляду на це, відповідач, як батько своєї малолітньої доньки, зобов"язаний утримувати її у спосіб та в розмірах, визначених законом. Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у розмірі 1/5 усіх видів заробітку відповідача, а відповідач не заперечує проти такого стягнення, що відповідає вимогам ст.ст.182 СК України. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved