Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області про встановлення факту належності майна спадкодавцю на праві приватної власності та визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем за законом, мотивуючи його тим, що він [PERSON], [INFO] , уродженець села Петрівка Хорольського району Полтавської області є внуком [PERSON], яка померла [INFO] , що доводиться свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER], а також свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження його батька серії [NUMBER] . Після смерті бабусі позивача - [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 22.03.2011 року згідно по господарської книги №3 за 2001-2005 роки Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області померлій [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. На час смерті баби- [PERSON] і 6 місяців по тому позивач проживав разом із нею , що підтверджується довідкою Вишневої (бувшої Петрівської) сільської ради Хорольського району Полтавської області №02-45/ 422 від 26.06.2018 року, отже він є такми, що прийняв спадщину після смерті своєї баби - [PERSON] Від імені [PERSON] заповіт не оформлявся і не посвідчувався ні накого. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, але в заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Вишневої сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У Хорольській державній нотаріальній конторі позивачу, як спадкоємцю другої черги за законом, було повідомлено і роз'яснено , що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, - питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку, тому позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті своєї бабусі , оскільки відсутній праовоустановлюючий документ на її жилий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться у селі Вишневе ( колишня назва Петрівка ) вул.8 Березня ,20. [PERSON] , є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. Відповідно до ст. ст. 182 та 331 ч. 2 абз. 3 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і право власності на це майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності є смерть власника , а згідно зі статтею 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із вимогами ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає день відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved