Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй, на праві власності, належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24.09.2014 року. Зазначає, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №1047 від 12.05.2021 року в житловому будинку зареєстровані: заявниця [PERSON] , 1955 року народження, чоловік [PERSON] , 1953 року народження, дочка [PERSON] , 1981 року народження, онучка [PERSON] , 2004 року народження, онук [PERSON] , 2007 року народження, колишній зять [PERSON] , 1980 року народження, який фактично зареєстрований в даному житловому будинку, але не проживає вже більше двох років. Вказує, що реєстрація відповідача чинить їй перешкоди у користуванні будинком, що виражаються у труднощах при отриманні певних довідок, субсидій та компенсацій, а для вчинення окремих видів правочинів щодо нерухомого майна необхідна згода усіх зареєстрованих осіб. Посилається на те, що шлюб відповідача [PERSON] з її дочкою [PERSON] розірваний, що підтверджується рішенням Кіцманського районного суду від 02.04.2020 року, а тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком, що розташований по [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному вебсайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 24.09.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27244669 від 24.09.2014 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] (а.с.18-19) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] №1047 від 12.05.2021 року, встановлено, що в житловому будинку зареєстровані: заявниця [PERSON] , 1955 року народження, чоловік [PERSON] , 1953 року народження, дочка [PERSON] , 1981 року народження, онучка [PERSON] , 2004 року народження, онук [PERSON] , 2007 року народження, колишній зять [PERSON] , 1980 року народження, який фактично зареєстрований в даному житловому будинку, але не проживає вже більше двох років, дітям не допомагає матеріально та не бере участі у їх вихованні. Умови проживання задовільні (а.с.20). Заочним рішеням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.04.2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і більше двох років в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованим за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved