Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

09.04.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між нею та [PERSON] 26.04.1999 року посвідченого на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест». Ухвалою суду від 14.04.2015 року вказана позовна заява була залишена без руху і позивачці було надано час для усунення недоліків. 23.04.2015 року до суду надійшла від позивачки позовна заява до [PERSON] міської ради Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: комунальне підприємство «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області, реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції в Запорізькій області про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку №12 по вул. Мічуріна в м. Гуляйполе Запорізької області. 23.04.2015 року за вказаною позовною заявою було відкрито провадження і справа призначена до попереднього судового розгляду. 18.05.2015 року в черговому судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позивачка скористалася своїм правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України і надала письмову заяву про зміну підстави позову, а саме щодо визнання права власності на житловий будинок №12 по вул. Мічуріна в м. Гуляйполе Запорізької області за набувальною давністю. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 26.04.1999 року вона купила у [PERSON] житловий будинок садибного типу, який знаходиться по вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області, що належав останній на підставі договору купівлі-продажу посвідченому [PERSON] державною нотаріальною конторою 01.08.1979 року, реєстраційний номер 246. З метою укладення вказаного договору позивачка та продавець подали заяви на членство до Полгогівської товарної біржі «Агропром-Інвест» та сплатили відповідні членські внески. Біржова угода про купівлю-продаж житлового будинку була зареєстрована між ними на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест», про що зроблено запис в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний номер ГН-48 у відповідності до ст.15 Закону України «Про товарну біржу». З метою здешевлення оформлення угоди [PERSON] категорично відмовилась від її нотаріального посвідчення. Вказаний договір не викликав сумнівів у позивачки. Затим, [PERSON] показала позивачці домоволодіння, межі земельної ділянки, передала домову книгу, технічний паспорт на домоволодіння та ключі від будинку. В свою чергу [PERSON] завчасно заплатила продавцю 3700 грн. за будинок, що було відмічено в угоді. 20 травня 1999 року позивачка зареєструвала своє місце проживання у вказаному будинку. Водночас, позивачка подала відповідний пакет документів щодо посвідчення особи та прав власності на домоволодіння до виконавчого комітету [PERSON] міської ради про надання їй земельної ділянки під придбаним житловим будинком. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 24 червня 1999 року за № 99 позивачці була надана прибудинкова земельна ділянка площею 0,18 га. Сімя позивачки поселилася в будинку, зробили ремонт та привели земельну ділянку в належний вигляд. В 2015 році у позивачки виникла необхідність продати житловий будинок. Для цього вона звернулася до КП «Імпульс» Пологівської районного ради та реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції з заявами про реєстрацію права власності на вказаний будинок та внесення відповідних відомостей до електронного реєстру на підставі договору купівлі-продажу, довідки БТІ та технічного паспорту. Але вказані установи відмовили їй в цьому, в звязку з тим, що договір, який був укладений нею на товарній біржі не був нотаріально посвідчений та не пройшов державної реєстрації. Як виявилося позивачка не вірно зрозуміла п. 8 укладеного на товарній біржі договору щодо подальшої реєстрації договору в Пологівському ДКП «Імпульс». Вона вважала, що саме біржа повинна була надати екземпляр договору для його реєстрації в БТІ, так як з самого договору не вбачалося, що це є обовязком покупця. 23 лютого 2007 року [PERSON] померла в м. Гуляйполе Запорізької області. Коло спадкоємців позивачці невідоме. Позивачка зазначає, що житловий будинок по вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області перейшов у її власність на законних підставах. На протязі більше 15 років вона та її сімя проживали в ньому, що підтверджується домовою книгою. Претензій від будь-кого відносно володіння та користування вказаним житловим будинком за увесь цей час не було. Біржова угода не була нотаріально посвідчена та не пройшла державну реєстрацію, що унеможливлює набуття позивачкою на її підставі права власності на нерухоме майно. Володіння позивачкою будинком є добросовісним, відкритим та безперервним, тому вона вважає, що є всі підстави визнати за нею право власності за набувальною давністю в порядку, передбаченому ст. 344 ЦК України. Просить суд, визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу по вул. Мічуріна, 12 м. Гуляйполе Запорізької області з усіма надвірними спорудами, а саме: А- житловий будинок, а прибудова, а козирок, під А погріб, В сарай, під В погріб, Л вбиральня, Б колодязь, №1 паркан, Г басейн, № 2 ворота, № 3 хвіртка, К колодязь, за набувальною давністю. Відповідно до ухвали суду від 15.07.2015 року до справи за клопотанням позивачки був залучений в якості співвідповідача [PERSON], [INFO], як спадкоємець після смерті [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала із наведених у заяві підстав, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю та не заперечував щодо їх задоволення. Пояснив, що житловий будинок по вул.Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області належав його матері. На час відкриття спадщини він вважав цей будинок таким, що належить [PERSON], так як його матір за життя його їй продала. Ніколи на нього не претендував та вважає за можливим визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надав. В попередні судові засідання від [PERSON] міської ради надходили письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с.82, 98). Справа розглянута без представника відповідача проти чого не заперечували учасники процесу. Представник третьої особи КП «Імпульс» Пологівської районної ради за довіреністю б/н від 14.07.2015 року [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що на теперішній час право власності на житловий будинок по вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області зареєстроване за [PERSON]. Повноважень щодо реєстрації прав власності комунальне підприємство за діючим законодавством не має. Останній раз за заявою позивачки був виготовлений технічний паспорт на вказане домоволодіння від 02 березня 2015 року. При його виготовлені було встановлено, що житлова площа будинку збільшилася з 38,4 кв.м. до 39 кв.м. у звязку з деяким перепланування, яке не є капітальним та не може рахуватися як самочинне. Також, було встановлено, що на місці старої деревяної вбиральні була зведена нова цегляна, якій було присвоєно відповідну літеру, що привело до деякої невідповідності в літеровці на момент відчуження спірного будинку в 1999 році та на момент звернення позивачки щодо реєстрації права власності. Представник третьої особи реєстраційної служби [PERSON] РУЮ в Запорізькій області [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову щодо визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] в порядку набувальної давності. Пояснила, що відмовою позивачці в реєстрації її права власності на спірний будинок послугувало те, що договір купівлі-продажу, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] на товарній біржі не може вважатися правовстановлюючим. Додатково зазначила, що у випадку задоволення судом позову позивачки та за наявності відповідної довідки від КП «Імпульс» Пологівської районної ради щодо зміни літровки в технічній документації, виготовленій на будинок та відомостей про збільшення житлової площі [PERSON] зможе зареєструвати своє право власності на вказане нерухоме майно. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши здобуті докази, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. На підставі нотаріально посвідченого 01.08.1979 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований в Бердянському міжміському БТІ в реєстрі № 746, записаний в книзі № 6 за реєстровим номером 1634, останній на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області ( а.с.31-32). 26 квітня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], як членами Пологівської товарної біржі «Агропром-Інвест» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 12 по вул. Мічуріна в м. Гуляйполе Запорізької області з усіма господарчими та побутовими спорудами. Вказаний договір не був нотаріально посвідченим та не пройшов державної реєстрації в Пологівському ДКП «Імпульс» ( а.с.6). З 20 травня 1999 року позивачка зареєструвала своє місце проживання у спірному будинку ( а.с.4, 8-9). Відповідно до рішення № 99 від 24 червня 1999 року виконавчого комітету [PERSON] міської ради Запорізької області [PERSON], яка мешкає за адресою: вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області, була надана в приватну власність земельна ділянка в розмірі 0,18 га в звязку з придбанням нею житлового будинку ( а.с.7). 23 лютого 2007 року в м. Гуляйполе померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 26 лютого 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 55, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 058518, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Запорізької області від 26.02.2007 року (а.с.17). [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00015096056 від 26.02.2015 року [PERSON], [INFO], 04 липня 1998 року уклала шлюб, у звязку з чим змінила прізвище з Самойлович» на «Гарас» ( а.с.18). [PERSON] довідки № 12 від 20.02.2015 року, виданої КП «Імпульс» Пологівської районної ради відповідно до архівних даних право власності на нерухоме майно за адресою: вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області зареєстроване за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. За гр. [PERSON] право власності не зареєстроване (а.с.14). 02 березня 2015 року був виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12 по вул. Мічуріна в м. Гуляйполе Запорізької області, власником якого зазначена [PERSON] (а.с.11-13). 17 березня 2015 року [PERSON] звернулася з заявою до реєстраційної служби [PERSON] РУЮ в Запорізькій області з приводу реєстрації її права власності на житловий будинок по вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області ( а.с.16). 18 березня 2015 року реєстраційна служба [PERSON] РУЮ в Запорізькій області листом № 85-03-20/02-03-03 надала позивачці відповідь щодо неможливості проведення реєстрації права власності на час звернення, так як позивачка не подала заяву встановленої форми, не провела оплату послуг та була виявлена невідповідність правовстановлюючих документів заявленим правам (а.с.15). [PERSON] довідки № 14 від 22.04.2015 року, виданої КП «Імпульс» Пологівської районної ради зазначено, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» БТІ реєстрацію не проводить, такі функції покладено на реєстраційну службу (а.с.30). Відповідно до листа № 97 від 30.04.2015 року, виданого КП «Імпульс» Пологівської районної ради згідно проведеної інвентаризації станом на 2015 рік нерухомого майна за адресою: вул. Мічуріна, 12 в м. Гуляйполе Запорізької області, змінено площу житлову на 06 кв.м., в звязку з демонтуванням перегородок, що не відноситься до самочинного будівництва у відповідності до п. 3.2 Інструкції № 127 від 25.05.2001 року «Про порядок інвентаризації обєктів нерухомого майна(із змінами та доповненнями). Уборна літ. Ж знесена та збудована літ. Л, що, також не є самочинним будівництвом відповідно до тієї ж Інструкції. Значення «сіни» замінено на значення «прибудова» згідно наказу № 2929/227 від 23.12.2004 року, зареєстрованого в Мінюсті 18.01.2005 року за № 54/10334 ( а.с.58). [PERSON], [INFO], доводиться сином померлій 23.02.2007 року [PERSON] та є її спадкоємцем ( а.с.100-112). Звертаючись до суду позивачка вказує на те, що більше 15 років відкрито користуються та проживає у вищезазначеному будинку, а тому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Ураховуючи положення статтей 335 та 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду ( ст. 214 ЦПК України). Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ"\~\~\~\~№ 5 від 7 лютого\~\~2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що позивачка відкрито на протязі більше 15 років володіє і користується спірним житловим будинком, а тому набула права власності на нього за набувальною давністю з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України.

Outcome: approved