Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

26 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради і [PERSON] про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. За життя батько заповіту не вчиняв, а мати - [PERSON] відмовилася на її користь від прийняття спадщини. Отже, позивач являється єдиним спадкоємцем за законом, після смерті батька [PERSON] До спадкового майна належить садовий будинок інвентаризаційною вартістю 53617 грн. та веранда інвентаризаційною вартістю 4558 грн., які побудовані в 1990 році і розташовані по [ADDRESS]. Приватий нотаріус Волочиського районного нотаріального округу відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, через відсутність правовостановлючих документів на вказаний будинок та веранду. У зв'язку з наведеним, позивач просила визнати за нею право власності на садовий будинок та веранду, що знаходяться в с. Вільшани Волочиського району, в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилась. Подала заяву в якій позов підтримала і просила судовий розгляд проводити у її відсутності. Представник відповідача - Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що Волочиська міська рада є неналежним відповідачем, а при вирішенні справи покладається на розсуд суду, справу просив розглянути без його участі (а.с. 36). Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явилась. Подала заяву про визнання позову, у зв'язку з хворобою просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 37). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Волочиськ Хмельницької області помер [PERSON] (а.с. 7), який був батьком позивача (а.с. 8). Рішенням 16-ої сесії Ожиговецької сільської ради Волочиського району від 26.01.1994 було постановлено затвердити подані списки дачників садово-городнього товариства Волочиського машзаводу згідно поданих заяв по приватизації земельних ділянок. [PERSON] - всього землі в користуванні 0,055 га, передається у приватну власність - 0,055 га (для садо-городництва- 0,055). Вказане слідує з архівного витягу від 03.08.2017 (а.с. 23). Згідно з довідки Волочиської міської ОТГ від 04.12.2017 № 291 земельна ділянка 0,055 га, яка належала [PERSON], який помер [INFO] згідно з рішенням сесії Ожиговецької сільської ради від 26.01.1994 знаходиться на території Вочковецького старостату (а.с. 25). З архівного витягу від 07.11.2018 встановлено, що рішенням № 3 виконавчого комітету Вочковецької сільської ради Волочиського району від 30.08.2005 було присвоєно юридичні адреси будинкам в [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки комунального підприємства Волочиського районного бюро технічної інвентаризації № 1171 від 29.10.2018, право власності на садовий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок літ. «А 1» збудовано до 05.08.1992, що не належить до самочинного будівництва згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 582/5773 від 10.07.2001 (а.с. 10). Висновком про технічний стан садового (дачного) будинку з господарськими будівлями і спорудами від 29.10.2018 № 1171, а також технічним паспортом підтверджується те, що садовий будинок і веранда по вищевказаній адресі побудовані в 1990 році. Технічний стан - задовільний (а.с. 12-17). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). З копії спадкової справи № 190/2017 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на належну спадкодавцеві квартиру. Тоді як [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, подавши нотаріусу заяву 06.06.2017. 09 листопада 2018 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є.А., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця на його нерухоме майно, а саме житловий будинок, у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлого (а.с. 9). Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з вищевказаних письмових доказів садовий будинок і веранда, який є предметом розгляду у даній справі, був побудований у 1990 році. Таким чином факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради в заявлених нею межах. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача до Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради є правомірними, оскільки належними відповідачами у спорах про визнання права на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки, в даному випадку, інший спадкоємесь від прийняття спадщини відмовилась, то належним відповідачем у справі буде саме орган місцевого самоврядування - Волочиська міська об'єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради. Тоді як, [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, і вимоги до неї не підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1). Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку, вбачається, що даний спір виник у зв'язку із неможливістю оформити спадкові права через відсутність правовстановлюючого документу на майно, а не у зв'язку з неправомірними діями відповідача. У зв'язку з цим, суд покладає на позивача всі понесені нею ж судові витрати. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved