Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

22.04.2019 АТКБ "ПРИВАТБАНК"звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.09.2010 у розмірі 10678.07 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2010 [PERSON] уклав з банком кредитний договір № б/н, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 3200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого [PERSON] являються відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] . Позивачем 12.11.2017 на адресу Погребищенської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора. 05.09.2018 позивачем було отримано відповідь Погребищенської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТКБ "ПРИВАТБАНК». 03.03.2019 до спадкоємців, [PERSON] , [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.09.2010 становить 10678.07 гривень, яка складається з наступного: 3195.51 грн. заборгованості за кредитом, 7482.56 грн. заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Ухвалою Погребищенського районного суду від 23.04.2019 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 27.05.2019 через канцелярію від представника відповідачів, адвоката Маліцького М.В. надійшли відзиви на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги пред`явлені до відповідачів не законні, не обгрунтовані та не базуються на нормах матеріального права. (а.с. 67-87) 24.06.2019 через канцелярію від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзиви відповідачів, в якому просила задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, так як відповідачі, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого. Спадкування обов`язків відбулося, оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини, у передбачені цивільним законодавством строки - 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. (а.с. 96-104) Крім того, 24.06.2019 через канцелярію від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 105) 15.07.2019 через канцелярію від представника відповідачів, адвоката Маліцького М.В. надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с. 107) 05.11.2019 було постановлено ухвалу суду, якою задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав письмову відповідь на відзив відповідачів, в якій просив позовні вимоги задовольнити. (а.с. 96-104) В судовому засіданні представник відповідачів - адвокат Маліцький М.В. просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено факту проживання на час смерті спадкодавця з відповідачами, передачі їм, як спадкоємцям в натурі спадкового майна, чи наявність спадкового майна, на яке претендують спадкоємці та не зазначена вартість майна спадкодавця. Просив судові витрати понесені відповідачами на професійну правничу допомогу адвоката задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідачів - адвоката Маліцького М.В. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27.09.2010 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого отримав кредит у розмірі 3200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. (а.с. 8) [INFO] позичальник [PERSON] помер. (а.с. 36, 131) Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № б/н від 27.09.2010 станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 10678.07 гривень, яка складається з наступного: 3195.51 грн. заборгованості за кредитом, 7482.56 грн. заборгованості за відсотками. (а.с. 5-7) Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1281 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідачів. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. Суд вважає, що паспорти відповідачів із відміткою про реєстрацію місця їх проживання не є належним та допустимим доказом факту прийняття спадщини з огляду на таке. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв`язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи. З повідомлення Погребищенської міської ради Вінницької області від 22.07.2019 вих. № 726 вбачається, що станом на 09.04.2015 громадяни: [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 107) Як вбачається з ксерокопії домової книги та довідки, виданої Погребищенською міською радою від 25.11.2019 вих. № 2845, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання 21.09.2001 за адресою [ADDRESS] (а.с. 120-125, 145) Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до листа Погребищенської державної нотаріальної контори вбачається, що 24.11.2017 по претензії кредитора, а саме ПАТ КБ «ПриватБанк» після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведено спадкову справу за № 387/2017, спадкоємців в зазначеному листі державним нотаріусом вказано не було. (а.с. 41) 21.05.2019 листом державний нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори повідомив, що відповідно Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня. (а.с. 65-66) 22.07.2019 державний нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори надіслав на адресу суду копію спадкової справи [PERSON] , померлого [INFO] , з якої вбачається, що 24.11.2017 по претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» була заведена спадкова справа за № 387/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] , будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня. (а.с. 108-118) 27.11.2019 на виконання ухвали суду від 05.11.2019 від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відділу у Погребищенському районі, надійшло повідомлення, про те, що станом на 01.01.2013 інформація про наявність земельних ділянок у власності [PERSON] у відділі відсутня. (а.с. 149) Частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 7 ст. 82 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. На підставі вищенаведеного, враховуючи, що предметом спору є стягнення боргу кредитором спадкодавця з підстав, зазначених в позові, позивачем після отримання ухвали про відкриття провадження позовні вимоги не змінювалися, станом на день винесення рішення в матеріалах справи відсутні відомості про правонаступника після смерті [PERSON] , відсутні докази існування спадкового майна і його вартість, не встановлено отримання спадкового майна спадкоємцями, суд приходить до висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. У відповідно до ст. 137 ЦПК України в зв`язку з доведеностю понесених відповідачами витрат на правову допомогу адвоката, необхідно на їх користь частково стягнути витрати з позивача в сумі 8000,00 гривень. Доказами обґрунтування такої суми стали договори - доручення про надання правової допомоги від 24.05.2019 № 20, 21 та квитанції від 24.05.2019 № 20, 21. (а.с. 73-75, 83-85) На підставі викладеного,

Outcome: approved