Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] 15 листопада 2018 року звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду в зв'язку з нововиявленими обставинами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка проживала в с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області. Після її смерті залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. В нотаріальному порядку прийняти спадщину позивач позбавлений можливості, оскільки відсутній правовстановлюючій документ, тобто оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач відповідно до ст.529 ЦК України (в ред.1963 року), являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] та має намір успадкувати майно. Оскільки позивач являється сином померлої [PERSON] та відповідно є спадкоємцем першої черги за законом, він звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01.09.2017 року позов задоволено та визнано за позивачем право на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП «Агрофірма Мурафська», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після винесення судового рішення з метою подальшого оформлення свого права на земельну частку (пай) [PERSON] звернувся до Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгкокадастру у Харківській області для отримання оригіналу сертифікату, де ним було виявлено, що в сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] прізвище матері вказано не вірно, а саме: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», а тому дана обставина є істотною для справи обставиною, яка не була встановлена судом, а про її існування не було відомо на час розгляду справи, а тому являється нововиявленою обставиною. У зв"язку з чим [PERSON] просив задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та прийняти нове рішення, яким: встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що: сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] в дійсності належить [PERSON] та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП «Агрофірма Мурафська», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. У відкрите судове засідання позивач не з'явився, однак його представником надана суду заява про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при розгляді справи покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що заява про перегляд судового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Суд встановив, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01.09.2017 року позов задоволено та визнано за позивачем право на земельну частку (пай) із земель реформованого КСП «Агрофірма Мурафська», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суд виходить з наступного. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] ввійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Мурафська» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], про що свідчить відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 17.07.2017 року № 9-20-0.23,25-157/115/17, з якої вбачається, що вказаний сертифікат знаходиться у Відділі як не витребуваний. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Факт, що [PERSON] являється сином спадкодавці [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], копія якого знаходиться в матеріалах справи. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] на квартиру, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 21.07.2017 року №1994/01-21, однак прийняти спадщину в нотаріальному порядку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] не має можливості, оскільки вказаний сертифікат спадкодавцем не отриманий та знаходиться у Відділі у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як не витребуваний. Окрім цього позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, в зв'язку з розбіжностями в правовстановлюючих документах, а саме: в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано «[PERSON]», а у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] її прізвище зазначено «[PERSON]». Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, про що свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 21.07.2017 року №1994/01-21 та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 01.08.2017 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавці - [PERSON], має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved