Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі та зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист №335/4399/15-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 29.03.2016 року, перебуває на примусовому виконанні у Олександрівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Оскільки відповідач не сплачує аліменти, позивач просить стягнути з нього неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, який не може перевищувати 100% заборгованості по аліментам, що складає 35 263,80 грн. Крім того, зважаючи на те, що з часу визначення розміру аліментів рішенням суду, змінилося матеріальне становище позивача, суттєво зросли витрати на утримання дитини, просить змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2015 року з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до розміру 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менш 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого 29.03.2016 року судом було видано виконавчий лист № 335/4399/15-ц (а.с.13-16). Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, від 06.12.2018 року, станом на 30.11.2018 року заборгованість боржника [PERSON] по аліментам за виконавчим листом № 335/4399/15-ц складає 35 263 грн. 80 коп. (а.с. 23). На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів, присуджених до стягнення рішенням суду. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як вбачається із постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно розрахунку розміру неустойки (пені), наданого позивачем у позовній заяві, яка розраховувалася у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір пені складає 35 236,80 гривень. Зазначений розрахунок позивача, який відповідачем не спростований, суд вважає обґрунтованим та таким, що розрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем у свою чергу не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо погашення заборгованості по аліментам. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті аліментів, присуджених до сплати рішенням суду, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки у зазначеному розмірі, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неустойки (пені) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Виходячи зі змісту даної норми, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, оскільки зазначена норма матеріального права передбачає можливість зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів за рішенням суду. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, проте офіційно не працює, від виконання обов`язку із сплати аліментів на утримання сина у розмірі визначному рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2015 року ухиляється, що підтверджується наявним розрахунком заборгованості. Крім того, з часу присудження аліментів за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2015 року змінилося матеріальне становище позивача, яка у зв`язку із зміною місця розташування робочого місця була змушена переїхати разом з дитиною до м. Києва та винаймати житло, що потребує додаткових витрат, що підтверджується довідкою № 05-25/2 від 03.01.2019 року, виданою ПАТ АКБ „Індустріалбанк", та довідкою з місця навчання дитини № 01-30/85 від 23.10.2018 року (а.с. 7,8). Погіршення здоров`я дитини [PERSON] підтверджується довідкою від 30.10.2018 року (а.с. 29), консультативним висновком офтальмолога (а.с. 44). Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем надано платіжні документи, які підтверджують витрати, понесені нею на навчання дитини (а.с. 12). Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає їх належними та достатніми на підтвердження факту погіршення майнового стану позивача, який відповідачем не оспорювався, що обґрунтовує позовні вимоги про зміну розміру аліментів, та, оцінюючи їх у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, присуджених до стягнених з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2015 року. З урахуванням встановленого Законом граничного мінімуму аліментів на одну дитину, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved