Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1981 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] 02.02.1993 року ними була придбана квартира [ADDRESS]. 03.09.2010 року був сформований витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на вище вказану квартиру. 16.06.1998 року шлюб між ними був розірваний. Зазначає, що його колишня дружина багато років перебуває за межами України, контакту з нею він не підтримує, а досягнути згоди щодо поділу майна на договірних засадах він немає можливості. У звязку з вище викладеним просить суд ухвалити рішення, яким виділити [PERSON] у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, згідно якої, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд згідно положень ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 60 CK України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Стаття 70 Сімейного кодексу України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 08 листопада 1981 року сторони у виконавчому комітеті Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017838137 від 28 березня 2017 року. 02.02.1993 року було підписано договір купівлі продажу, відповідно до якого покупець [PERSON] придбав квартиру за №4 в будинку №74 по вулиці Головній в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області. 16.06.1998 року шлюб між сторонами був зірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії I-MИ №02421. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2010 року власником вище вказаної квартири є [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту від 17 серпня 2010 року, виданого [PERSON], загальна площа квартири № 4, яка знаходиться в будинку по вул. Головна,74 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області становить 61,8 кв.м. Відповідно до п.п. 22, 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 CK ч. З ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом». Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи вартість предметів вказаних у переліку за домовленістю сторін було проставлена і їх вартість, а тому суд їх приймає за основу. Відповідно до вимог ст.370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній сумісні власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦПК України. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Слід зазначити у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved