Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на користь та на утримання матері, в обґрунтування якого вказала, що вона [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER] виданий Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області 18 січня 2002 року, проживаюча за адресою: [ADDRESS] На день подання позову вік позивачки складає повних 53 роки. Позивачка є інвалідом II групи загального захворювання, що підтверджується висновком медико - соціальних (експертних) комісій (довідка №0559902 ). Єдиним доходом увесь цей час є пенсія по інвалідності, яка станом на 01 липня 2017 року складала 1312 гривень 00 копійок. Це підтверджується довідкою, яка видана Хорольським сектором обслуговування громадян Лубенського об'єднаного УПФУ, інших джерел доходу в позивачки немає. Через постійні проблеми зі здоров'ям пенсії, яку отримує позивачка не вистачає. На даний час позивачка самостійно себе обслуговувати не може і потребує постійного стороннього догляду. Позивачка має двох працездатних дітей. Сина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] та сина від другого шлюбу - [PERSON], [INFO] . Допомогу і підтримку та здійснювати догляд за позивачкою працездатні діти відмовляються, тому через безвихідну ситуацію, яка склалася в її житті має намір перейти на постійне місце проживання в будинок - інтернат. Де, відповідно до типового положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2001 року № 549, як виняток, до будинку-інтернат можуть прийматися особи похилого віку та інваліди які мають працездатних дітей або родичів, зобов'язаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з об'єктивних причин не можуть цього зробити. За наявності вільних місць до будинку-інтернату можуть прийматися особи, які мають працездатних дітей або родичів, які відповідно до чинного законодавства зобов'язані утримувати, за умови стовідсоткового відшкодування будинку-інтернат витрат на утримання. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явилися, але представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, з невідомих суду причин, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, врахувавши позицію позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Судом встановлено, що згідно наданих доказів - копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] , свідоцтво про народження - [NUMBER] видане 20.01.1988 року , [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження - [NUMBER] видане 12.06.1993 2016 року, - позивачка є їхньою матір"ю. 02.06.2017року позивачці встановлена ІІ група інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК Сер. АВ № 0559902 від 02.06.2017 року. В даній довідці вказано, що позивачка потребує стороннього догляду. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Тому відповідно до даного закону позивачка являється не працездатною. У п. 21 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов»язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Указана норма не пов'язує обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги в залежності від матеріального стану цих повнолітніх дітей, можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та утримання їх батьками в період їх неповноліття. В той же час обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Враховуючи вищевказні обставиния суд вважає, що в даній справі наявні всі 3 юридичні факти (відповідачі є дітьми позивача, який є непрацездатним та являється таким, що потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги), що є підставою для стягнення даних аліментів. Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Оскільки, відповідачі працездатні, отже, спроможні сплачувати аліменти на користь позивачки на її утримання в зв»язку з її непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, а тому стягнення з відповідачів слід проводити в розмірі 1/10 частини всіх видів їх заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 15.08.2017 року. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved