Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

14.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], про зменшення розміру аліментів. Посилався на те, що 05.10.2011 року рішенням Волноваського районного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утриманні їхньої дитини [PERSON], 04.06.2011 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. 28.09.2013 року змінився сімейний стан позивача, він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу у них народився син [PERSON] Віталійович-27.06.2016 року народження, у зв'язку з чим його матеріальне становище змінилось. 29.07.2015 року він звільнився з роботи, дружина не працює, тому просив суд зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] з 1/4 частини, та визначити аліменти у твердій сумі в розмірі 300 грн. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, за участю його представника [PERSON], на позові наполягає. Представник позивача [PERSON] на позові наполягав. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити, у зв"язку з тим, що позивач сплачував аліменти на утримання сина до 2015 року, з липня 2017 року із нарахованої суми сплачував половину, а з 2016 року перестав зовсім платити, має забаргованість станом на 31.07.2017 року 22 299,75 грн., що підтверджується довідкой розрахунком державного виконавця Волноваського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відутність, позовні вимоги позивача підтримує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що позивач згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 05.10.2011 року виплачує на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідотцтва про шлюб серія 1-НО № 325447 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], про що зроблено актовий запис № 393.(а.с.8). У подружжя 27.06.2016 року народився син [PERSON], що підтверджується свідотцтвом про народження серія 1-НО № 714958 виданого Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.(а.с.9). Наказом № 75/ДС-к від 29.07.2015 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням, про що мається запис в трудовій книжці.(а.с10-11). Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вищезазначеного суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, виплачуваних позивачем на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку й інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі статті 192 СК України,

Outcome: partial