Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

04 березня 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї завданих збитків у сумі 4059,44 грн. Свій позов ПАТ КБ „ПриватБанк" мотивує тим, що відповідачка, перебуваючи на посаді касира-операціоніста Барвінківської філії Харківського регіонального управління «ПриватБанк», з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману, діючи єдиним умислом, шляхом незаконного заволодіння кредитною карткою [PERSON] №[NUMBER] зняла через касу Барвінківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 999,10 грн. та використала на власні потреби. 25.09.2009 року вироком Барвінківського районного суду Харківської області відповідачку було засуджено за ст. ст. 191 ч. 1, 191 ч. 2 КК України. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка до суду повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2006 р. між Банком та клієнтом [PERSON] було укладено кредитний договір б/н та видана кредитна карта №[NUMBER]. У грудні 2008 р. [PERSON] звернулась до Барвінківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» для обміну своєї карти, так як її термін дії закінчився. [PERSON] неодноразово зверталася до Барвінківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу обміну даної кредитної карти, але колишня співробітниця Барвінківського відділення Банку [PERSON] повідомляла її, що карта ще не виготовлена. [PERSON], знаючи що перед Банком кредитних зобов'язань не має і термін дії її кредитної карти закінчився, більше не зверталася до Барвінківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», сподіваючись що її повідомлять про виготовлення нової кредитної карти. Однак у червні 2009 року на адресу [PERSON] надійшло повідомлення про те, що на її кредитній карті є заборгованість, яку необхідно погасити. Подальшою перевіркою встановлено, що відповідачка, використовуючи своє службове становище, привласнила кредитну карту [PERSON] та зняла з кредитної карти клієнта через касу Барвінківського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк»грошові кошти у сумі 999,10 грн. По даному факту 06.08.2009 р. прокуратурою Барвінківського району Харківської області відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за фактом привласнення чужого майна, яке ввірено особі та знаходиться в його віданні за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. 25.09.2009 року вироком Барвінківського районного суду Харківської області відповідачку було засуджено за ст. ст. 191 ч. 1, 191 ч. 2 КК України. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 24.01.2014 року складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 744,77 грн.; - заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 1200,33 грн.; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 1500,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 114,34 грн. Таким чином, своїми злочинними діями відповідачка завдала матеріальних збитків ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4059,44 грн. Розрахунок позивача відповідає укладеному між клієнтом та Банком кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1160 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як зазначено в ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved