Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

02 лютого 2015 року [PERSON] , [PERSON], звернулися до суду з зазначеним позовом. Обґрунтували його тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вони, як діти, є спадкоємцями першої черги спадкування майна померлого за законом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині Градизька державна нотаріальна контора відмовила їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об»єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Погребівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, позивачі прохали визнати за кожним із них право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], не з»явилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Погребівської сільської ради, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, Градизької державної нотаріальної контори, Глобинського районного управління юстиції в особі реєстраційної служби, Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не з"явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що заперечень щодо задоволення позову не мають. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] помер [PERSON]. Його спадкоємцями (за законом) є діти - [PERSON], [PERSON], (позивачі у справі). До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який був збудований спадкодавцем і в якому він проживав до дня своєї смерті. Відповідно до повідомлення Градизької державної нотаріальної контори від 17 січня 2015 року № 27 [PERSON] , [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» було збудовано 1954 році, погріб під частиною будівлі літ. «Вп» - 1962 році, гараж літ. «Б» - 1985 році, сарай літ. «В» - 1960 році, літня кухня - сарай літ. «Г» - 1962 році, убиральня літ «Д» - 1976 році, сарай літ. «Е» - 1970 році, колодязь питний літ. «К» - 1954 році, ворота з хвірткою №1 - 1955 році, огорожа №2 - 1995 році, розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Погребівської сільської ради Глобинського району [PERSON] був зареєстрований в с. Погреби Глобинського району і проживав у ньому до смерті. З 1954 року і до дня смерті (останнім часом в погосподарській книзі № 8 за номером об'єкта по господарського обліку -[NUMBER]) за ним значилося нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів його державну реєстрацію відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачами спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури, та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 26 січня 2015 року, житловий будинок літ. «А», погріб під частиною будівлі літ. «Вп», гараж літ. «Б», сарай літ. «В», літня кухня - сарай літ. «Г», вбиральня літ «Д», сарай літ. «Е», колодязь питний літ. «К», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно дослідженої судом копії спадкової справи Градизької держнотконтори, спадщину після померлого [INFO] [PERSON], в установлений законом строк прийняли сини померлого - [PERSON] , [PERSON], які фактично вступили в управління спадковим майном. Встановивши, що спадкодавець за життя на передбачених законом підставах набув право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, суд дійшов висновку, що позивачі, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, які вчасно прийняли спадщину, мають право на успадкування майна померлого батька в рівних частках - по 1/2 частці на кожного. Визнання права власності за [PERSON] , [PERSON], на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved