Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

18.10.2016 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку особи [PERSON] [INFO]. Заява мотивна тим що, 17.10.2016 року о 13:10 год. за направленням лікаря-психіатра Ільяшенко В.В. ,яке видано 17.10.2016 року [PERSON] був доставлений до диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня». Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31.08.2004 року [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном відповідно до рішення Веселівської сільради Бобринецького району Кіровоградської області була призначений сестра -[PERSON]. В зв'язку із загостренням психічного захворювання пацієнт [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до психлікарні в судовому порядку. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 18.10.2016 року [PERSON] потребує стаціонарного лікування з приводу загострення психотичної симптоматики. В судовому засіданні представник психічного закладу Присяжний О.В (за довіреністю), який є лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він уявляє небезпечність оточуючих та безпосередньо для себе. Госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу відбувалася за направленням, оскільки за останні місяці пацієнт відчуває погіршення психічного стану. В судовому засіданні недієздатна особа [PERSON], присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, не заперечувала проти госпіталізації, погодилась, що вона потребує лікування. Законний представник [PERSON]в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізацію її брата, та пояснила, що брат тривалий час страждає на психічну хворобу, останній час брат став вести себе дуже неадекватно, досить агресивно, недноразово наносив їх тілесні ушкодження. В зв'язку із загостренням стану здоров'я брата, який вже став небезпечний, він потребує направлення для госпіталізації. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Як вбачається з наданих документів, [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON], підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ",

Outcome: approved