Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою до Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерну «Укрспирт») та державного підприємства Івашківський спиртзавод про поновлення на роботі та визнання рішень незаконними. Заочним рішенням Дергачівського районного суду від 02 жовтня 2017 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Ухвалою суду від 10 листопада 2017 року заяву Голови комісії з ліквідації Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерну «Укрспирт» [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення. 15 лютого 2018 року Голова комісії з ліквідації Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерну «Укрспирт» [PERSON] подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дергачівського районного суду. 22 березня 2018 року представником позивача [PERSON] був наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено порушення трудових прав позивача, а саме: при звільненні [PERSON] не сплачено ані заборгованості по заробітній платі, ані компенсації по звільненню. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2018 року цивільну справу № 619/1699/17 було направлено до Дергачівського суду для вирішення питання стосовно позовної вимоги про стягнення з державного підприємства Івашківський спиртзавод на користь позивача [PERSON] заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації, компенсацію за невикористані відпустки, середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу, так як судом не було вирішено це питання. У судове засідання сторони не зявилися, згідно ст. 270 ч.4 неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглядати справу по суті у відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] після видання наказу про його звільнення, з яким його не було ознайомлено, продовжував працювати на підприємстві, але остаточно кінцевий розрахунок всіх належних йому виплат по час ухвалення рішення йому не виплачено. Згідно довідки з державного підприємство Івашківський спиртзавод №34 від 20 квітня 2018 року, Івашківський спиртзавод має заборгованість перед [PERSON] із заробітної плати із урахуванням індексації, компенсації за невикористану відпустку в сумі 106406,27 гривень, з яких: (за 2015 рік -26651,29гривень; за 2016 рік -39010,87 гривень; за 2017 рік -40744,11гривень) , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2017 по 08.10.2017 складає -37618,19 гривень, тому суд вважає за необхідне стягнути з державного підприємства Івашківський спиртзавод на користь [PERSON] вищевказану заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги про поновлення позивача на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу задоволені, суд вирішує допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved