Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

25 квітня 2019р. Лозівська місцева прокуратура Харківської області звернулася до Балаклійського районного суду в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Балаклійської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 16 020,13 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час опрацювання листа Балаклійської міської ради від 27.03.2019 №02-22/767, щодо порушення вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153 площею 0.0609 га без оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації речових прав на неї. Встановлено, що громадянин [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу №1438 від 31.07.2010, набув у власність нежитлову будівлю з гаражем за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.0609 га, кадастровий номер якої 6320210100:00:020:0153. Відповідно до витягу з ДЗК №НВ-6308654742019 вказана земельна ділянка з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153, форма власності комунальна. При цьому встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач не має прав ні власника, ні землекористувача щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , тобто у порушення ст. 125 Земельного кодексу України користується земельною ділянкою за цією адресою без документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою. Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст.377 Цивільного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи користування земельною ділянкою. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами ст. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. [PERSON] не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.ст. 14.1.125, 14.1.136,288.5). Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п.14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В порушення вищевказаних норм, станом на березень 2019 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153 не укладено. Орендна плата за її використання відповідачем не сплачується. З урахуванням викладеного, [PERSON] з моменту набуття права власності на нерухоме майно (31.07.2010) до теперішнього часу не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0.0609 га (кадастровий номер 6320210100:00:020:0153) під нерухомістю, у зв`язку з чим місцевий бюджет Балаклійської міської ради упродовж більш ніж 8 років недоотримує значних коштів у вигляді орендної плати за використання даної земельної ділянки, чим заподіюються значна шкода. У зв`язку з цим, [PERSON] зберіг у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 14 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 24 травня 2019 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ним правомірно відбулося набуття права власності на нерухомість, яка розташована за адресою [ADDRESS] , що в силу положень Земельного кодексу України породжує у нього, як у власника нерухомого майна, виникнення обов`язку з оформлення відповідного речового права на землю. Тому на підставі проекту землеустрою, дозвіл на виготовлення якого надано рішенням XXIII сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 59 - VII від 12.04.2017 року, було сформовано нову земельну ділянку з кадастровим № 6320210100:00:020:0153 площею 0,0609 га. за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за категорією «Землі житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлової будівлі». За виготовлення проекту землеустрою було сплачено кошти в сумі 4 385 грн. Державна реєстрація зазначеної земельної ділянки була проведена 01.12.2017 року. Рішенням XLIV сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 15- VII від 02.02.2018 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6320210100:00:020:0153 загальною площею 0,0609 га. за адресою: [ADDRESS] , було затверджено та прийнято рішення про передачу йому зазначеної земельної ділянки на умовах оренди. Окремим пунктом №5 в рішенні було зазначено, що підписати договір оренди уповноважується Балаклійський міський голова [PERSON] . Також в п.6 було визначено, що контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну депутатську комісію з питань бюджету. Зазначив, що з дня прийняття цього рішення, в розумінні ст.11 ЦК України, у нього та позивача виникли відповідні правовідносини направлені в майбутньому на оформлення і виконання умов договору оренди. Зазначив про наявність сумнівів у Конституційності повноважень представників прокуратури представляти в суді інтереси місцевих рад. А саме, що згідно Рішення КСУ від 08.04.99 р. № 1-1/99, органи прокуратури"" не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування. Особливо, якщо йдеться про питання, що стосуються виключних повноважень таких рад і права територіальної громади, яку вони представляють. Вважає, що в даній справі інтерес держави як такий відсутній, оскільки в результаті задоволення позову держава, не одержує ніякого конкретного матеріального чи нематеріального блага. Адже в результаті задоволення позову про стягнення безпідставно збережених коштів на користь Балаклійської міської ради Харківської області, ці кошти, повертаються у власність територіальної громади, а не держави. Отже, представляючи в суді відповідача та подаючи позов від його імені, заявник здійснює захист інтересів територіальної громади, а не держави. 30 травня 2019 року від Лозівської місцевої прокуратури Харківської області надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач [PERSON] з моменту набуття права власності на нерухоме майно (31.07.2010) до теперішнього часу не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0.0609 га (кадастровий номер 6320210100:00:020:0153) під нерухомістю, у зв`язку з чим місцевий бюджет Балаклійської міської ради упродовж 8 років недоотримує значних коштів у вигляді орендної плати за використання даною земельною ділянкою, чим заподіюється значна шкода. У зв`язку з цим, [PERSON] зберіг у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою, які підлягають стягненню з відповідача . Зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. У даному разі наявні усі три вказані ознаки. Так, по-перше, відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати, що мала бути сплачена за володіння і користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 0.0609 га, з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153.. По-друге, передача прав володіння і користування земельною ділянкою здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні, як і відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю. По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем. Тому, [PERSON] , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшив вартість власного майна, а Балаклійською міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто, має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок Балаклійської міської ради. Оскільки до теперішнього часу [PERSON] користується вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України та правової позиції Верховного суду [PERSON] повинен повернути Балаклійській міській раді кошти, які він зберіг у вигляді несплаченої орендної плати з вирахуванням фактично сплачених коштів (земельного податку). Загальний розмір недоотриманих доходів за період з 01.05.2016 по 21.03.2019, які підлягають стягненню складає 16 020,13 грн. Зазначив, що підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якго прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Так, відповідно до інформації Балаклійської міської ради від 27.03.2019 №02-22/767 заходи щодо стягнення з відповідача коштів за фактичне користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153 майже не вживалися, обмежувалися лише написанням формальних листів про використанні земельних ділянок без укладання договорів оренди, в тому числі щодо [PERSON] , які направлялися безпосередньо йому, лист № 02-22/2771 від 23.11.2017 та до фінансового відділу Балаклійської РДА, а саме: листи № 02-22/536 від 22.03.2017, № 02-22/1180 від 12.06.2018р.. Вказані вище листи не вплинули на реальне виправлення становища, а створено лише видимість виконання Балаклійською міською радою Харківської області своїх обов`язків . Про неналежне виконання Балаклійською міською радою своїх обов`язки також вказує той факт, що [PERSON] з моменту набуття права власності на нерухоме майно (31.07.2010) до теперішнього часу не оформив правовстановлюючі документи на земельну ділянку під нерухомістю, у зв`язку з чим місцевий бюджет Балаклійської міської ради упродовж 8 років недоотримує належні йому кошти. Балаклійською міською радою не пред`являлися позови щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період 2010-2016 років. Тому, внаслідок неналежного виконання Балаклійською міською радою своїх обов`язків на теперішній час неможливо стягнути з [PERSON] за користування земельною ділянкою за період 2010-2016 років. 10.06.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, відповідно до яких [PERSON] зазначив, що він здійснив всі необхідні дії з метою оформлення права на землю. Рішенням XLIV сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 15- VII від 02.02.2018 року, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6320210100:00:020:0153 загальною площею 0,0609 га. за адресою: [ADDRESS] , було затверджено та прийнято рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] на умовах оренди. У сторін виникли правовідносини направлені в майбутньому на оформлення та виконання належним чином умов договору оренди. Зазначено, що від Позивача на його адресу не надходила пропозиція про підписання договору оренди, не надходив і проект договору, а також або будь які пропозиції щодо дій по його укладенню. Відповідачем правомірно відбулося набуття права власності на нерухомість, яка розташована за адресою [ADDRESS] , що в силу положень Земельного кодексу України породжує у нього, як у власника нерухомого майна, виникнення обов`язку з оформлення відповідного речового права на землю. Тому на підставі проекту землеустрою, дозвіл на виготовлення якого надано рішенням XXIII сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 59 - VII від 12.04.2017 року, було сформовано нову земельну ділянку з кадастровим №6320210100:00:020:0153 площею 0.0609 га. за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за категорією «Землі житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлової будівлі». Відповідачем за виготовлення проекту землеустрою було сплачено землевпорядній організації грошові кошти в сумі 4 385 грн. Державна реєстрація зазначеної земельної ділянки була проведена 01.12.2017 року. Станом до на сьогодні земельна ділянка визначена як «Землі комунальної власності». Рішенням XLIV сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 15- VII від 02.02.2018 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6320210100:00:020:0153 загальною площею 0,0609 га. за адресою: [ADDRESS] було затверджено та прийнято рішення про передачу зазначеної земельної ділянки Відповідачу на умовах оренди. Окремим пунктом №5 в рішенні було зазначено, що підписати договір оренди уповноважується Балаклійський міський голова [PERSON] . Також в п.6 було визначено, що контроль за виконанням даного рішення покладено на постійну депутатську комісію з питань бюджету. Тобто, до моменту формування нової земельної ділянки з кадастровим №6320210100:00:020:0153 площею 0,0609 га. за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», за категорією «Землі житлової та громадської забудови для обслуговування нежитлової будівлі» зазначена земельна ділянка взагалі була відсутня. Державна реєстрація зазначеної земельної ділянки була проведена 01.12.2017 року.Тому у Відповідача є всі правові підстави користуватися зазначеною земельною ділянкою. У вказаному рішенні відсутній граничний термін його виконання в частині заключення (підписання) договору оренди земельної ділянки. Тобто граничний термін виконання зазначеного рішення не вичерпаний. Вважає, що позивачу по справі було-б доречно розглянути питання щодо скоєння кримінального злочину посадовими особами Балаклійської міської ради за ознаками ст.364 КК України "Зловживання владою або службовим становищем" та ст. 367 КК України (Службова недбалість), внести до ЄРДР відповідну інформацію про злочин та розпочати досудове розслідування і за фактом не виконання належним чином своїх посадових обов`язків, в результаті чого майже 16 місяців після прийняття рішення XLIV сесії Балаклійської міської ради VII скликання № 15- VII від 02.02.2018 року, яким проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6320210100:00:020:0153 загальною площею 0,0609 га. за адресою: [ADDRESS] було затверджено та прийнято рішення про передачу зазначеної земельної ділянки Відповідачу на умовах оренди, договір оренди не підписано та Позивач не отримує відповідну орендну плату. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Представник позивача Оленченко Ю.В., в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом було встановлено, що 27.03.2019р. Балаклійська міська рада Харківської області звернулась до Лозівської місцевої прокуратури Харківської області із листом щодо порушення вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153 площею 0.0609 га без оформлення правовстановлюючих документів та реєстрації речових прав на неї. На підставі договору купівлі- продажу нежитлової будівлі №1438 від 31.07.2010, [PERSON] набув у власність нежитлову будівлю з гаражем за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0.0609 га, кадастровий номер якої 6320210100:00:020:0153. Відповідно до витягу з ДЗК №НВ-6308654742019 від 22.03.2019р. земельна ділянка, яка розташова за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 6320210100:00:020:0153, форма власності комунальна. Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області № 403-VI від 01.07.2011 «Про затвердження нормативно грошових оцінок земель населених пунктів міста Балаклія та села Крейдянка» затверджено базову вартість 1 кв.м. землі по м. Балаклія станом на 01.01.2010 в розмірі 121,60 грн./кв.м. Рішенням Балаклійської міської ради № 404-VI від 01.07.2011 «Про встановлення розміру орендної плати за землю населених пунктів міста Балаклія та села Крейдянка» встановлено ставку орендної плати за користування земельними ділянками для комерційного використання у розмірі 4 % від нормативно грошової оцінки останніх. Відповідно до інформації Балаклійської ДПІ Ізюмського управління ГУ ДФС у Харківській області від 21.03.2019 №8953/9/20-40-51-09 у 2016 році [PERSON] сплачено земельний податок у 2017 році - 10 грн., у 2018 році - не сплачено земельний податок. Станом на 01.03.2019 року по гр. [PERSON] по земельному податку рахується переплата 9,97 грн. Як зазначив прокурор у судовому засіданні, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0.0609 га по [ADDRESS] перебуває у власності Балаклійської міської ради, а тому діями відповідача, а саме несплатою ним за користування земельною ділянкою плати за землю, Балаклійській міській раді було завдано збитків. Позивачем складено розрахунок безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати на загальну суму 16 020,13 грн. по земельній ділянці площею 609 кв. м. за період з 01.05.2016 р. по 31.12.2016 р. - 3558,68 грн., за 2017 рік - 5 609,85 грн., за 2018рік - 5 619,85грн., з 01.01.2019 р. по 21.03.2019 р. - 1 231,75 грн. Внаслідок неналежного виконання Балакліською міською радою своїх обов`язків на теперішній час уже неможливо стягнути з відповідача кошти за користування земельною ділянкою за період до 2016 року. Вказані обставини свідчать про неналежне здійснення Балаклійською міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади м. Балаклія, та наявність передбачених ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва. Згідно частини 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Частиною 2 статті 13 Конституції України передбачено, що кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. До таких об`єктів належать, зокрема, земельні ділянки. Згідно частини 3 статті 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до змісту частини 2 статті 93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України. Згідно з частиною 3 статті 124 ЗК України передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 ЗК України. Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об`єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (частина перша статі 123 ЗК України). Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (пункт «ґ» частини другої статті 25 Закону України «Про землеустрій»). Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (частина перша статті 26 Закону України «Про землеустрій»). Розробники документації із землеустрою (юридичні особи, які мають не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізичні особи-підприємці, які мають такий же статус) зобов`язані виконувати роботи зі складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору (пункт «г» частини другої статті 28 Закону України «Про землеустрій»). Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України). Перехід права на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу). За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договору купівлі-продажу. При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою ані попереднього землекористувача, ані відповідача, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Балаклійською міською радою та державної реєстрації такого права. Отже, при укладенні договорів купівлі-продажу та міни нерухомості право користування земельною ділянкою до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Відтак, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. З огляду на викладене [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Пленуму Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17-ц (провадження №12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на неможливість застосування до спірних правовідносин ст. ст. 1212-1214 ЦК України є безпідставними. Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції). З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності». Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; зокрема, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі», підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Згідно з положеннями статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, крім випадків визначення орендаря на конкурентних засадах. За змістом пункту 289.1 статті 289 ПК України і частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). Положеннями пункту 2 частини 1 статті 13, частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до статті 27 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ ПК України. У разі зміни нормативної грошової оцінки землі, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов`язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності. Так, позивачем було проведено розрахунок безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати на загальну суму 16 020,13 грн. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка дійсно знаходилась у фактичному користуванні відповідача. Так, обов`язок щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів виник у відповідача незалежно від того, належним чи неналежним чином виконувала свої обов"язки Балаклійська міська рада Харківської області. Враховуючи те, що судом було встановлено, що грошові кошти, що є предметом позову даній справі, є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved