Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її цивільний чоловік - [PERSON] , у якого від шлюбу з відповідачкою по справі - [PERSON] залишився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 07.07.2009 року. З 2012 року позивачка постійно проживала разом з [PERSON] та його сином [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка на даний час не працює, на обліку в центрі зайнятості як така, що шукає роботу, не перебуває, схильна до вживання алкогольних речовин, однак на обліку в наркологічному відділені не перебуває, постійного місця проживання не має, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, про здоров`я, фізичний та моральний розвиток сина не піклується, його вихованням не займається. 29 листопада 2012 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі ј частина всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 78287,56 грн. У зв`язку з ухиленням відповідачки від сплати аліментів 21.03.2018 року Лозівським ВП ГУНП у Харківській області було відкрите кримінальне провадження №12018220380000545 за ст.164 КК України. Зазначила, що на даний час вона займається вихованням [PERSON] і разом з ним проживає за адресою: [ADDRESS] . Навчанням сина, який навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу, відповідачка не цікавиться, батьківські збори не відвідує, жодного разу в начальному закладі не була. Зі слів сусідів, [PERSON] за місцем проживання сина не з`являється, не приділяє належної уваги дитині, не цікавиться його здоров`ям, не купує одяг, речі. Відповідачка неодноразово запрошувалися до служби у справах дітей, отримувала попередження про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов`язків та про відповідальність, яка передбачена за вказане порушення законів України, одна продовжувала ухилятися від виконання своїх обов`язків. Враховуючи викладене, просила позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; призначити її піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилися, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява [PERSON] , в якій вона просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав щодо її неповнолітнього сина. Представник третьої особи - виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала висновок щодо можливості призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON] , [INFO] , та відповідність інтересам дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Лозівського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №64 (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №125, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 07.07.2009 року (а.с.10). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №912, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.9). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2012 року по справі №2025/5923/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 24.10.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.25,26). Згідно копії виконавчого листа та розрахунку від 16.01.2019 року №98/14.10-40/8 станом на 01.01.2019 року заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №2025/5923/2012, виданого Лозівським міськрайонний судом Харківської області 10.12.2012 року, складає 78287,56 грн. (а.с.26,27). З інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 01.02.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває в Єдиному реєстрі боржників (а.с.28). З копії довідки про прийняття та реєстрацію заяви від 22.03.2018 року, виданої ст.слідчим Лозівського ВП ГУНП в Харківській області Гусеницею М.В ., вбачається, що заява [PERSON] про ухилення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO], 20.03.2018 року прийнята та 21.03.2018 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний №12018220380000545, розпочато досудове розслідування (а.с.29). [PERSON] з 01.09.2017 року навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу (ВНЗ І рівня акредитації) на ІІ курсі за спеціальністю 275 Транспортні технології (5.07010101 «Організація і регулювання дорожнього руху») на денній формі навчання на комерційній основі (з платою за навчання), термін навчання 3 роки 10 місяців (по 30.06.2021 року), що підтверджується довідкою №03 від 03.01.2019, виданою Лозівською філією Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу (а.с.16). Згідно характеристики Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу за час навчання [PERSON] показав себе як дуже дисциплінований студент, загальноосвітній рівень задовільний, за характером спокійний, урівноважений, витриманий, ввічливий, духовно та фізично розвинений. До доручень ставить відповідально, у спілкуванні відкритий. Порядний, товариський, ініціативу щодо громадських доручень проявляє слабо. Правопорушень не здійснював, у вживанні алкогольних напоїв, наркотичних засобів та тютюнопалінні помічений не був. За час навчання батько [PERSON] , [PERSON] , регулярно відвідував батьківські збори, цікавився навчанням сина, мав телефонний зв`язок з керівником групи. Мати [PERSON] , [PERSON] , жодного разу не з`явилися в коледжі, батьківські збори не відвідувала, керівнику групи не телефонувала (а.с.19). Згідно довідки, виданої КП «ЖУК» 03.01.2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). З характеристик за місцем мешкання, виданих Лозівським міським кварталом №26, вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] мешкає з липня 2013 року. Разом з нею проживав [PERSON] , який помер [INFO] , та проживає син померлого - [PERSON] . На теперішній час [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості, займається веденням особистого господарства, по відношенню до алкогольних напоїв та наркотиків байдужа, випадків скандалів з сусідами не відомо, що підтверджується і самими сусідами (а.с.17,18). Відповідно до копії висновку про стан здоров`я заявника, виданої Дитячою поліклінікою КЗОЗ «Лозівська центральна районна лікарня» 22.01.2019 року №40, за станом здоров`я [PERSON] , [INFO] , може виконувати обов`язки опікуна/піклувальника неповнолітньої дитини, за місцем проживання відсутні захворювання, які б суперечили перебуванню дитини (а.с.20). Згідно копії довідки серії ІАА №0903901, станом на 20.01.2019 року [PERSON] , [INFO] , не знятої чи непогашеної судимості на території України не має (а.с.21). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Даниленко Н.В., зареєстрованого за №1137, вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Позивачкою отримується орендна плата за здачу земельної ділянки в оренду, що підтверджується довідками №1 та №2, виданими селянським (фермерським) господарством «ЛАН» 16.01.2019 року (а.с.22,23). Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 14.03.2019 року №02-13-7/496, наданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування, [PERSON] життям та здоров`ям дитини не цікавилася, виявляла повну байдужість, не турбувалася про моральний та духовний розвиток сина, матеріальної та фінансової допомоги на утримання дитини не надавала. [PERSON] на даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває. Спеціалістами служби у справах дітей разом з представниками причетних структур було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що за вказаною адресою проживає [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] . Сім`я проживає в житловому будинку, у дитини є ліжко, місце для навчання та відпочинку, одяг та взуття відповідно до статі та віку дитини, засоби гігієни. Загалом у будинку створені належні умови для повноцінного проживання, виховання, навчання та проведення дозвілля дитини. Спеціалістами служби у справах дітей з матір`ю дитини, [PERSON] , проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, рекомендовано знайти засоби для сплати аліментів на утримання дитини. Інна [PERSON] надала письмове пояснення, в якому зазначила, що з дитиною майже не спілкується та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Оскільки [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити її батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.46-48). З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради як органу опіки та піклування від 17.04.2019 року №02-13-7/714 про можливість призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON] , [INFO] , та відповідність інтересам дитини, вбачається, що [PERSON] проживала разом з 2012 року однією сім`єю з [PERSON] та його сином - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] : не цікавиться його життям та здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не утримує матеріально. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, за місцем реєстрації не проживає (постійного місця проживання не має). Після смерті [INFO] року батька дитини [PERSON] продовжує проживати та піклуватися про неповнолітнього [PERSON] , утримує його матеріального, цікавиться його здоров`ям, навчанням та розвитком. [PERSON] , у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , має бажання встановити піклування над [PERSON] і надалі проживати разом з ним. [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує дохід з паю, має власне житло. За станом здоров`я [PERSON] може виконувати обов`язки піклувальника, за місцем проживання відсутні захворювання, які б перешкоджали виконувати обов`язки піклувальника. Станом на 20.01.2019 року на території України [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. [PERSON] мешкає у будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому створені відповідні житлово-побутові умови, у дитини окрема кімната, обладнана необхідними меблями та речами особистого вжитку. [PERSON] не заперечує, щоб його мати була піклувальником над [PERSON] , про що надав свою письмову згоду. [PERSON] пройшла навчання при Харківському обласному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, отримала рекомендації щодо включення її до Електронного банку даних по дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування і сім`ї потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів. [PERSON] бажає бути піклувальником [PERSON] , мотивуючи це тим, що на даний час саме вона піклується про дитину та бажає надалі займатися його виховання та утриманням неповнолітнього, його розвитком, лікуванням, захистом прав та інтересів. Вона обізнана з правовими аспектами встановлення піклування і станом здоров`я дитини, обов`язки щодо піклування зобов`язується виконувати сумлінно. Враховуючи вище викладене, виконавчий комітет Лозівської міської ради як орган опіки та піклування вважає можливим призначення [PERSON] піклувальником над дитиною [PERSON] , [INFO] , опікуном над його майном, що буде відповідати інтересам дитини. Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідачів на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, оскільки [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками, вихованням свого сина не займається, не турбується про нього, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що повністю відповідає інтересам дитини. Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст.243 СК опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Дослідивши дані про особу [PERSON] , та встановивши, що вона разом з неповнолітнім [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , враховуючи її особисті якості, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, суд вважає за можливе встановити піклування над [PERSON] , [INFO] , призначивши його піклувальником [PERSON] .

Outcome: approved