Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

10.10.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідачів про виселення з гуртожитку №12 Національного університету біоресурсів і природокористування України, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] разом з членами її сім'ї були тимчасово поселенні до гуртожитку, як стороння особа за наказом ректора НУБіП з 2009 року, в подальшому відповідачу продовжено строк проживання до 31.07.2013 року. Більше дозволу на продовження тимчасового проживання відповідачу разом з сім'єю не надавалось, ніяких договірних відносин з цього приводу не укладалось. З 01.08.2014 року відповідача продовжує разом зі своїми членами сім'ї самоправно проживати у вказаному гуртожитку, займаючи кімнату [NUMBER], та відмовляється у добровільному порядку звільнити спірне приміщення. В судовому засіданні представник позивача підтвердила викладені у позовній заяві обставини, підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові просила його задовольнити, виселивши відповідачів з кімнати [NUMBER] у гуртожитку [ADDRESS] та скасувавши їх реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі не прибули в судове засідання, з викладених у письмових запереченнях підстав(а.с.146-147), просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представник позивача, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що Національний університет біоресурсів і природокористування України є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS], що підтверджується довідкою НУБіП Україні 23.09.2014 р. №БХ 17/1067 /а.с.4/. Згідно наказу ректора НУБіП №222 від 06.03.2013 року, відповідача [PERSON] разом з членами її сім'ї тимчасово поселено до гуртожитку №12 Університету як сторонню особу, з терміном проживання з 01.01.2013 року до 31.07.2013 року /а.с.8/. Відповідно до п. 3.26.1. Положення про студентський гуртожиток НУБіП України, затвердженого ректором від 19.04.2010 року, підставою для поселення сторонніх осіб до гуртожитків студмістечка є наказ ректора НУБіП Україні на основі домовленостей із організаціями та установами, де працює стороння особа, листів різноманітних організацій і установ із проханням поселити до гуртожитку студмістечка сторонню особу тощо. Судом встановлено, що листом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 03.09.2013 року №029379/214 (вх. від 10.09.2014 р. №4239) на доручення Кабінету Міністрів України від 19.08.2013 року №32217/1-13 Університет було повідомлено що згідно Наказу МИС України від 03.04.2013 року №19 відповідача [PERSON] звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом державного службовця на пенсію по інвалідності. Отже, підстав зазначених в п. 3.26.1. Положення про студентський гуртожиток НУБіП України затвердженого ректором від 19.04.2010 р., для продовження терміну тимчасового проживання відповідача, як сторонньої особи разом з сім'єю, в Університету не було. Згідно листів НУБіБ України від 17.09.2013 року №2757 та від 04.10.2013 року №2947 проінформовано Президента Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України», що не має підстав надання відповідачу окремої кімнати у гуртожитку Університету та на запропоноване надання їй ліжко - місце в одному із гуртожитків Університету остання відмовилася. Відсутність підстав для надання відповідачу окремої кімнати в гуртожитку Університету, у тому числі була зумовлена й з урахуванням вимог листа Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 30.12.2011 року, яким було надано вказівку вищим навчальним закладам вжити заходів щодо вивільнення місць в гуртожитках від проживання сторонніх осіб та припинення надання їм житлових приміщень. Судом достовірно встановлено, що з 01.08.2014 р. відповідач разом з сім'єю продовжують самоправно та незаконно проживати в кім. [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS], не зважаючи на неодноразові попередження Університету про звільнення спірного приміщення, що підтверджується листами Університету від 18.04.2014 року №1078, від 08.08.2014 року №2567 та від 09.09.2014 року №2763. Відповідно до ч. З ст. 116 Житлового Кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення, що у свою чергу кореспондуються з п. 44 „Примірного положення про гуртожитки", за яким громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Посилання відповідачів на положення ст.132 Житлового Кодексу УРСР є безпідставними, оскільки спірне житлове приміщення надавалось відповідачам не у зв'язку із роботою чи навчанням, а як сторонній особі для тимчасового проживання, що підтверджується матеріалами цивільної справи та відсутністю жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. Оскільки відсутні жодні домовленості між позивачем і відповідачами, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи будь-яких доказів, то вимога позивача, з огляду на положення ч.3 ст.116 Житлового Кодексу УРСР, про виселення з займаного ними житлового приміщення і скасування їх реєстрації є правомірною і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати /а.с.1/. Враховуючи викладене,

Outcome: approved