Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Запорізький РВ УДМС в Запорізькій області про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право проживання в будинку та зняття її з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності від 28.08.1994 р. та акту передачі житлового будинку від 22.03.1994 року, затвердженого райвиконкомом Запорізького району Запорізької області 22.03.1994 р. зареєстрованого в ТОВ «ЗМТБІ» вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному житловому будинку зареєстрований відповідач - [PERSON], але за зазначеною адресою не проживає, особистих речей у зазначеному будинку не має, оплату за комунальні послуги не робить, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належному позивачки будинку, вона повинна сплачувати за нього комунальні послуги, що для неї складає додаткові матеріальні витрати та порушує її право на володіння та розпорядження власністю. Відповідач не проживає в будинку з лютого 2013 р., але добровільно знятися з реєстрації в належному [PERSON] будинку не бажає. Всі зазначені обставини і змусили позивачку звернутися до суду з позовом, в якому вона просить суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим будинком за адресою: [ADDRESS], визнати [PERSON] таким, що втратив право проживання та користування житловим приміщенням у належному їй житловому будинку та зобов'язати РВ УДМС України в Запорізькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, через газету «Запорізька правда». Представник відповідача - Запорізький РВ УДМС в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесеного рішення не заперечують. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає, його особистих речей в будинку не має. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника позивача [PERSON], свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачем, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні. Належність [PERSON] будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджується висновком про реєстрацію права власності від 28.08.1994 р. та актом передачі житлового будинку від 22.03.1994 р., затвердженого райвиконкомом Запорізького району Запорізької області 22.03.1994 р., зареєстрованого в ТОВ «ЗМБТІ», де власником зазначено [PERSON] Факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується довідкою виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 1307 від 05.09.2014 року, та поясненнями свідків. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечувалися. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Згідно з вимогами ч. 1 ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст.. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею своїх дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку більше ніж шість місяців, суд може визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком. Реєстрація за своїм змістом згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначається як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; тобто реєстрація є офіційним фіксуванням місця проживання певної особи, яка має право користування або право власності на зазначене житло. За змістом ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, на підставі запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначені правові норми встановлюють певний порядок скасування реєстрації місця проживання фізичної особи, який пов'язано насамперед з втратою або позбавленням права користування або права власності на житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved