Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В вересні 2016 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що [PERSON], 10 лютого 2016 року о 09 год. 50 хв. в м. Києві на Кільцевій дорозі, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з.[NUMBER], порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з.[NUMBER], належить на праві власності [PERSON], вказані обставини щодо належності транспортного засобу відповідачу були встановлені працівниками ДАІ під час оформлення місця ДТП. Власником транспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER] являється позивач, про що свідчить технічний паспорт [NUMBER]. Позивач зазначив, що у відповідності до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року по справі №759/3238/16-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, а саме в спричинені шкоди транспортному засобу «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], внаслідок порушення останньою п.13.1 Правил дорожнього руху України, в зв'язку з [PERSON] піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Позивач зазначив, що на підставі договору на проведення незалежної експертної оцінки, оцінювач [PERSON], який працює в складі суб'єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантел Група» від 13 березня 2014 року, надав Звіт авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, у відповідності до якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власникові автомобіля «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 146 316,36 гривень. Згідно рішення ПрАТ «СТ «Іллічівське» страхове відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження автомобіля «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], в сумі 50 000 гривень, було здійснено [PERSON] до 24.08.2016 року. Позивач зазначив, що збитки завдані позивачу, як власнику транспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, з вини [PERSON], яка керувала джерелом підвищеної небезпеки з порушенням правил дорожнього руху, у відповідності до звіту авто товарознавчого дослідження, складають 96 316,36 гривень, які мають бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, а тому суд вважає за можливе проводити судове заідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Представник позивача проти цього не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 10 лютого 2016 року о 09 год. 50 хв. в м. Києві на Кільцевій дорозі, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», д.н.з.[NUMBER], порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з.[NUMBER], належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що у відповідності до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року по справі №759/3238/16-п, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, а саме в спричинені шкоди транспортному засобу «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], внаслідок порушення останньою п.13.1 Правил дорожнього руху України, в зв'язку з [PERSON] піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Згідно п. 31.1 ст. 31 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Судом встановлено, що збитки завдані позивачу, як власнику транспортного засобу «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, з вини [PERSON], яка керувала джерелом підвищеної небезпеки з порушенням правил дорожнього руху, у відповідності до звіту авто товарознавчого дослідження, складають 149 316,36 ( а.с.10-34) гривень. Судом встановано, що Згідно рішення ПрАТ «СТ «Іллічівське» страхове відшкодування збитків, які виникли внаслідок пошкодження автомобіля «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. [NUMBER], в сумі 50 000 гривень, було здійснено [PERSON] до 24.08.2016 року ( а.с.8). Відносини про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки регулюється ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України. Норми, що регулюють правовий режим відповідальності власників наземних транспортних засобів та розмір заподіяної шкоди/страхового відшкодування містяться також у спеціальному законодавстві, зокрема Законах України: «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; «Про страхування»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»; «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Правилах добровільного страхування транспортних засобів «КАСКО», затверджених Укрстрахнаглядом 25.03.1997 р. № 19-1; постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження розмірів страхових платежів за договорами міжнародного обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 06.01.2005 р. №5; Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 р.; Директиві Ради ЄЕС від 24.04.1972 р. «Щодо зближення законів держав-членів стосовно страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та виконання зобов?язання про страхування такої відповідальності», та в інших нормативно-правових актах, що регламентують спірні правовідносини. За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Це означає, що за володільця відповідних джерел підвищеної небезпеки обов?язок відшкодування завданої шкоди потерпілому несе страховик в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування). При вирішення питань про відшкодування шкоди, завданої майну особи внаслідок ДТП, та визначенні розміру такої шкоди, слід ураховувати положення ст.1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст.22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). На підтвердження визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортних засобів позивачі долучають, як правило: звіти, висновки, акти товарознавчого дослідження тощо, складені суб?єктами підприємницької діяльності, що мають відповідні ліцензії та дозволи на проведення автотоварознавчих досліджень, висновки державних експертних установ. Надання таких доказів не суперечить вимогам ст.ст. 57, 212 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.64 цього Кодексу письмовими доказами є будь-які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача, в тому числі, витрати пов"язані із виготовленням та посвідченням довіренності у розмірі 300,00 грн., в цій частині позов задоволеню не підлягає, оскільки такі витрати не є судовими у розумінні вимог ст.79 ЦПК України. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial