Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

22 квітня 2014 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області звернулась [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення орендної плати за оренду нежилого приміщення, що знаходиться у [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначає, що 23.04.2009 року [PERSON] (надалі позивач, орендодавець) уклала договір найму (оренди) нежилого приміщення (надалі договір), що знаходиться у [ADDRESS], з [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідачами, орендарями) строком на 1 рік, тобто до 23.04.2010 року. З 23.04.2010 року по 23.04.2011 рік договір був пролонгований на 1 рік, що підтверджується рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.10.2010 року. Згідно умов договору орендарі (відповідачі по справі) повині були сплатити орендодавцеві (позивачу по справі) 1700 грн. за кожний місяць, тобто щомісячно до 1 числа наступного місяця. Відповідачі по травень 2010 року сплачували оренду, а далі по 09.08.2011 року (час фактичного користування майном, зазначений позивачкою) відмовились сплачувати оренду плату, а тому позивач і просить стягнути з відповідача: з травня 2010 року по грудень 2010 року = 7 місяців 7 місяців *1700=11900 грн. (заборгованість по орендній платі за 2010 р); 7 місяців 2011 року *1700 грн.=11900 грн. (заборгованість по орендній платі за 2011 рік); 9 днів серпня 2011 року, 1700:31=55 грн. в день 55 грн.*9=495 грн. тобто загальна сума оренди становить 11 900+11 900+495=24 295 грн. А також поивач просить стягнути 5000 грн. моральної шкоди за несвоєчасну сплату орендної плати. В судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка підтримала свої позовні вимоги та попросила суд задовольнити їх в повному об'ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В судове засідання з'явився представник відповідачів [PERSON] та [PERSON]- [PERSON], який заперечив проти задоволення позову надавши письмові заперечення, згідно яких просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови в позові, так як умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, згідно яких передбачений обов'язок наймача сплачувати 1700 грн. помісячно до 1 числа місяця наступного за розрахунковим, то право наймодавця вважається порушеним з моменту недотримання наймачем погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починаючи з моменту порушення строку його погашення. Крім того звертає увагу суду на те, що згідно акту опису арешту майна, складеного державним виконавцем ВДВС Бобринецького РУЮ, відповідачі з 05.04.2011 року не були наймачами приміщення, так як їм було передано майно на відповідальне зберігання, а тому попросив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає з слідуючих підстав. Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] була власником цілого вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться у [ADDRESS]. 23.04.2009 року [PERSON] уклала договір найму (оренди) нежилого приміщення з [PERSON] та [PERSON], згідно якого передала вищезазначене приміщення останнім строком на 1 рік, тобто до 23.04.2010 рік, що сторонами було підтверджено в судовому засіданні. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.10.2010 року договір найму (оренди) нежитлового приміщення, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] пролонгований на один рік, тобто до з 23.04.2010 року по 23.04.2011 рік. Згідно умов договору, а саме п.3.1 плата за користування наймачем об'єктом найму - НЕЖИЛОГО ПРИМІЩЕННЯ встановлена в розмірі 1700 грн., які наймач зобов'язується сплачувати готівкою щомісячно рівними частинами не пізніше 1 (першого) числа місяця, наступного за розрахунковим, про що наймодавцем складається відповідний платіжний документ, на підтвердження сплати. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором оренди підлягає застосуванню встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю три роки на підставі поданої представником відповідачів письмової заяви про це. За приписом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Винятки стосовно перебігу позовної давності, передбачені статтею 261 ЦК України, на спірні правовідносини не поширюються. Відповідно до частин 4, 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Поважних причин пропущення позовної давності позивачем суду не названо. Договором оренди встановлено щомісячну сплату відповідачем плати за користування нежитловим приміщенням, тобто, позовна давність встановлюється щодо кожної щомісячної суми окремо. Оскільки позовну заяву подано позивачем 22.04.2014 року, тому до стягнення належать платежі, починаючи із 23.04.2011, тобто, в межах трирічного строку позовної давності. Що стосується позовних вимог про стянення орендної плати з 23.04.2011 року по 09.08.2011 року також не підлягають задоволенню, так як термін договірних відносин закінчився 23.04.2011 року, а далі договір найму не укдадався та не був пролонгований, про що сторони в судовому засіданні не заперечили. Крім того, як вбачається з акту опису й арешту майна від 05 квітня 2011 року, складеного державним виконавцем ВДВС Бобринецького РУЮ Шестаковим М.С. нежиле приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] передано на відповідальне зберігання [PERSON] та [PERSON], тобто з 05.04.2011 року до моменту реалізації вказаного майна відповідачі не були наймачами вказаного приміщення та позивачем не надано доказів того, що відповідачі використовували дане приміщення за призначенням. А тому позовні вимоги, що стосується стягнення орендної плати задоволенню не підлягають. Відповідно п.5 ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями станом на 25.05.2001 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказані обставини, як і факт заподіяння відповідачем позивачці моральної шкоди в розмірі 5000 грн. в судовому засіданні не доведені, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено повністю, тому стягнення на її користь понесених нею судових витрат є безпідставним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed