Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. В 2006 році шлюб між сторонами розірвано, син повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, хоча спроможний це робити, тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування не подав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з перебували в зареєстрованому шлюбі, розірвання якого зареєстровано 28.03.2006 року, і мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьками [ADDRESS](а.с.2- 4). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 03.04.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Отже, відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], будучи особою працездатного віку, не маючи інших неповнолітніх дітей, не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з»явився, заперечень проти позову не подав, своїм правом подати суду докази та надати пояснення не скористався. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд, враховуючи насамперед інтереси дитини, вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved