Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що з листопада 2008 року почав проживати однією сім`єю з відповідачкою по справі без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Позивач був присутній під час пологів, піклувався про дитину та забезпечував її всім необхідним. Оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були внесенні відповідно до ст.135 СК України. Після народження дитини відносини між ними почали погіршуватися, що в результаті призвело до того, що в липні 2018 року сторони остаточно розійшлись. На даний час відповідачка вже більше півроку перешкоджає позивачу у побаченнях з дитиною, що і стало причиною подання даного позову. Тому [PERSON] просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини та усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом надання систематичних побачень з донькою. 02 травня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 20 травня 2019 року був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.40). Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] так і не спромігся створити сім`ю з позивачкою, після народження дитини він не наполіг на внесенні відомостей про нього як батька дитини до актового запису. Добровільно [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, чим ставить позивачку з дитиною в тяжке матеріальне становище, оскільки остання не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Посилаючись на вказане, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги просить задовольнити з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини. Проти задоволення зустрічного позову не заперечує. Просить розглядати справу без його участі. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала в частині визнання його батьком дитини та внесення відомостей до актового запису про народження дитини. Крім цього, не заперечує проти задоволення вимог щодо спілкування позивача з дитиною, але з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини. Свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує. Просить розглядати справу без її участі. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовів не заперечують. Суд, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до наступного. Згідно п.3 ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Він приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері. В силу ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами, згідно ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Глухів Сумської області, про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено відповідний актовий запис за № 247, мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . ( а.с.34) Судом досліджено фотокартки, надані [PERSON] , датовані 04 травня 2018 року, 27 травня 2018 року та [INFO] 2018 року, на яких зображений він з дитиною, бабуся (мати позивача) з дитиною та [PERSON] з донькою. ( а.с.8,9,10) Оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] підтверджує, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне визнати останнього батьком [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису № 247 від 05 червня 2017 про народження дитини . Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виховання малолітньої доньки. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, суд звертає увагу, що матеріали справи містять витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 6 від 19 червня 2019 року про вирішення спору між батьками щодо виховання дитини, відповідно до змісту якого орган опіки та піклування Шосткинської міської ради вирішив: надати дозвіл [PERSON] спілкуватися з донькою [PERSON] , визначивши такі способи зустрічей батька з дитиною - систематичні побачення з нею щотижня, в середу та п`ятницю з 17 до 18 години та у неділю з 15 до 17 години, у присутності матері дитини, при умові: дотримуватись режиму дня дитини, враховуючи фізіологічні особливості згідно її віку; враховувати стан здоров`я дитини; не сваритись, не з`ясовувати відносини в присутності дитини; матеріально утримувати дитину. Мати не повинна перешкоджати зустрічам батька з дитиною. Враховуючи вік дитини, режим дня останньої, з врахуванням позиції органу опіки та піклування з цього питання та фактичних взаємин сторін по справі, а також те що відповідач не заперечує проти спілкування дитини з батьком з урахуванням зазначеного висновку комісії, а позивач не заперечує проти визнання його вимог з урахуванням вказаного висновку, суд вважає за доцільне вказану задовольнити та зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з донькою, визначивши наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки: систематичні побачення в середу та п`ятницю з 17 до 18 години та у неділю з 15 до 17 години, у присутності матері дитини, за умови дотримання режиму дня дитини, враховуючи фізіологічні особливості згідно її віку; враховувати стан здоров`я дитини; не сваритись, не з`ясовувати відносини в присутності дитини; матеріально утримувати дитину. За зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. За вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з довідки КП ПВО «Енергія» від 19 квітня 2019 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрована дитина - [PERSON] /а.с.38/ Згідно довідки від 19 квітня 2019 року № 747, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шосткинської міської ради та їй з 01.91.2018 по 01.09.2019 призначена допомога малозабезпеченим сім`ям та з 01.12.2017 до 01.01.2021 призначена допомога при народженні дитини по 860 грн 00 к. щомісяця з /а.с.39/ Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності на утриманні у нього інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб суду не надано, як і доказів неможливості надання допомоги за станом здоров"я. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, та визнання [PERSON] позову, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. На вимогу ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Згідно ст.141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір" з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 к.; з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір відповідно до задоволених вимог.

Outcome: approved