Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що перебувають власне в родинних стосунках і всі проживали в будинковолодінні по [ADDRESS] , яке побудовано їхніми батьками у 1968-1970р.р. У 1964 році виділялась земельна ділянка під будівництво житлового будинку батькові [PERSON] , який потім помер у 1987 році. Членами домогосподарства зазначені: [PERSON] [INFO] , голова домогосподарства; [PERSON] - 1950р.н., дочка; [PERSON] [INFO] , внук; [PERSON] [INFO] , внук. З введенням Закону України „Про власність, колгоспна власність будинковолодіння по [ADDRESS] перетворилась у спільну сумісну власність всіх 4-з осіб. Так як будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час , зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки один із співвласників спільної сумісної власності помер, це голова двору [PERSON] , [INFO] , то визначення часток можлива тільки в судовому порядку. 15.03.2007 р. помирає одна із співвласників будинковолодіння [PERSON] , якій належалось 1/4 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно довідки Томашівської с/Ради №1306 від 15.10.2020р. на час смерті [PERSON] в даному будинковолодінні проживали і були прописані: [PERSON] ,померла [INFO] ; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син; \~ \~ \~ \~Таким чином після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрилась спадщина на все її майно. Спадкоємці першої черги, проживаючи разом з нею , прийняли її спадщину, яка складалася з 1/4 частини будинковолодіння по [ADDRESS] та права на земельну частку /пай/ розміром 5726 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землях, які перебували у колективній власності спілки селян «Галичина». \~ \~ \~ \~На час смерті спадкодавця [PERSON] такими спадкоємцями були, [PERSON] /дочка/ та [PERSON] /син/. Про те за видачею свідоцтва про право на спадщину позивачі після смерті матері не звертались, оскільки не було тоді в цьому потреби. \~ \~ \~ \~24 квітня 2014 року помирає брат позивачки [PERSON] , провівши його похорони [PERSON] продовжує проживати у вищевказаному будинковолодінні по даний час. За видачею свідоцтва про право на спадщину також зразу не зверталась, оскільки згідно ст.1268 ЦК України спадщину прийняла. У жовтні 2019 року позивачка вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] і 30.10.2019 року з цього приводу подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Нотаріусом була заведена спадкова справа з відповідним реєстром для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння та земельну частку /пай/, постановою нотаріуса від 19.10.2020 року за №571/02-31 було повідомлено , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не можливо, з тих причин, що [PERSON] має право тільки на обов`язкову частку у спадщині, оскільки від матері був заповіт на сина [PERSON] і після якого заведена спадкова справа №3 від 13.01.2015 року у Калуській районній нотаріальній конторі; і що нерухоме майно будинковолодіння , яке згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію права власності на будинковолодіння [ADDRESS] - відсутня. Таким чином з приводу спадщини матері [PERSON] та брата [PERSON] позивачка змушена звернутись до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Так як нотаріусом встановлено, що мати зробила заповіт на все майно на свого сина, а позивачки рідного брата [PERSON] , то вона мала право на обов`язкову частку у спадщині від матері , згідно ст.1241 ЦК України як непрацездатна особа/пенсійного віку/. Таким чином [PERSON] спадщину матері [PERSON] прийняла згідно ст.1241 ЦК та ст.1268 ЦК України , яка складалася із 1/4 частини земельного паю та 1/16 частини будинковолодіння по [ADDRESS] , а її брат [PERSON] також прийняв її по заповіту у розмірі 3/4 частини земельного паю та 3/16 частини вищевказаного будинковолодіння. Так як брат помер [INFO] , то відкрилась спадщина на його вищевказане майно, яке складалось із 3/4 частини земельного паю та 3/16 частини вищевказаного будинковолодіння , яку позивачка також прийняла, згідно ст.1268 ЦК України проживаючи з ним, як спадкоємець другої черги згідно ст.1262 ЦК України, як рідна сестра , яка його поховала. Враховуючи вище зазначене позивачі просять постановити рішення, яким визначити частки у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] його частині за: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на: 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; 1/4 частини права на земельну частку /пай/ розміром 5726 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату серія ІФ №014021. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на : 3/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] ; 3/4 частини права на земельну частку /пай/ розміром 5726 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, згідно сертифікату серія ІФ №014021. Після прийняття спадщини, частки у спільній часткові власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] становитимуть : - 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] ; \~ \~ \~ \~- 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] ; - 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] за [PERSON] . Позивачі в поданих заявах позов підтримали, просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують, щодо заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, 06.04.2021 представник відповідача [PERSON] подала суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, їй була надана така можливість та вона ознайомилася із позовною заявою. Суд констатує, що відповідач та його представник були повідомлені про розгляд справи, у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 05.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 16.06.2021р. позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав, просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. 02.07.2021р. позивач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав, просив здійснювати розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. 02.07.2021р. позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просила здійснювати розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просила долучити до матеріалів справи рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2021р. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судові засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачів суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно архівної довідки Калуської РДА №28-252/137 від 05.10.2007р. колгоспом «Зоря Прикарпаття» с.Томашівці у 1964 році виділялась земельна ділянка під будівництво житлового будинку батькові [PERSON] , який помер у 1987 році (а.с.17). Відповідно до виписки №1305 від 15.10.2020р записів з по господарської книги №3 за 1986-1990р.р. виконкому Томашівської сільської ради, книга №3,стор.173 облікова карта об`єкта по господарського обліку на 1986-1990р., номер об`єкта по господарського обліку 261 по [ADDRESS] , голова домогосподарства [PERSON] , члени домогосподарства : 1.[PERSON] [INFO] , голова домогосподарства; 2.[PERSON] - 1950р.н., дочка; 3.[PERSON] [INFO] , внук; 4.[PERSON] [INFO] , внук; [PERSON] є головою сім`ї, де житловий будинок відноситься до колгоспних дворів (а.с.20). З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність" в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб. В даному випадку станом на 30.06.1990р. в колгоспному дворі , згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990 р.р. , що відображено у довідці Томашівської с/Ради №1305 від 15.10.2020р. , проживали: всі вищевказані члени колгоспного двору в кількості 4 осіб. З введенням Закону України „Про власність, згідно ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по [ADDRESS] перетворилась у спільну сумісну власність всіх 4-з осіб. У відповідності до ст.368 ЦК України /в редакції 1963р./ майно , набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі . \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.370 ЦК України /в редакції 1963р./ частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України /в редакції 1963р./ співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Оскільки згідно ст.370 ЦК України частик є рівними, то у даному випадку всім 4-м власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/4 частки даного будинковолодіння, які слід визначити . Згідно свідоцтва про смерть [INFO] померла [PERSON] (а.с.22), якій належалось 1/4 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким , що прийняв спадщину. Як вбачається із довідки Томашівської с/Ради №1306 від 15.10.2020р. на час смерті [PERSON] в даному будинковолодінні проживали і були прописані: [PERSON] ,померла [INFO] ; [PERSON] , дочка; [PERSON] , син (а.с.23) \~ \~ \~ \~Таким чином після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрилась спадщина на все її майно. Спадкоємці першої черги, проживаючи разом з нею , прийняли її спадщину, яка складалася з 1/4 частини будинковолодіння по [ADDRESS] та права на земельну частку /пай/ розміром 5726 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землях, які перебували у колективній власності спілки селян «Галичина». \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] (а.с.25). 30.10.2019 позивачка [PERSON] вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] і з цього приводу подала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с.27). Постановою нотаріуса від 19.10.2020 року за №571/02-31 було повідомлено , що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не можливо, з двох причин: - що я- [PERSON] має право тільки на обов`язкову частку у спадщині, оскільки від матері був заповіт на сина [PERSON] і після якого заведена спадкова справа №3 від 13.01.2015 року у Калуській районній нотаріальній конторі; - що нерухоме майно будинковолодіння , яке згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію права власності на будинковолодіння [ADDRESS] - відсутня (а.с.26). Таким чином з приводу спадщини матері [PERSON] та брата [PERSON] позивачка змушена звернутись до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Так як нотаріусом встановлено, що [PERSON] зробила заповіт на все майно на свого сина [PERSON] , (а.с.30), то згідно ст.1241 ЦК України як непрацездатна особа/пенсійного віку/ позивачка [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині від матері. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] спадщину матері [PERSON] прийняла згідно ст.1241 ЦК та ст.1268 ЦК України , яка складалася із 1/4 частини земельного паю та 1/16 частини будинковолодіння по [ADDRESS] , а її брат [PERSON] також прийняв її по заповіту у розмірі 3/4 частини земельного паю та 3/16 частини вищевказаного будинковолодіння. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складалось із 3/4 частини земельного паю та 3/16 частини вищевказаного будинковолодіння , яку позивачка також прийняла, згідно ст.1268 ЦК України проживаючи з ним, як спадкоємець другої черги згідно ст.1262 ЦК України, як рідна сестра , яка його поховала. Окрім позивачів, до числа спадкоємців відноситься син покійного брата [PERSON] - [PERSON] , який не проживав у даному будинковолодінні із батьком і спадщину згідно ч.1 ст.1272 ЦК України не прийняв. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2021р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відмовлено. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 120,123, 549\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1268\~ЦК України, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України,

Outcome: approved