Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

22.08.2016 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»», яке в подальшому перейменовано на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.11.2015 року, в м.Хорол на перехресті вул.Фрунзе і автодороги «Київ-Харків» сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого було пошкоджено застрахований у АТ «СК АХА Страхування» транспортний засіб «Chevrolet aveo», днз [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач вказує, що відповідно до постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 25.02.2016 року [PERSON] є винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач зазначив, що згідно Висновку №723/15 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 15.12.2015 року, вартість матеріального збитку із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у вищевказаній ДТП становить 61 285, 50 грн. Вказана сума була перерахована [PERSON] на ремонт автомобіля відповідно до умов Договору страхування. У зв`язку з вищевказаним відповідно до ст.ст. 993, 1166 ЦК України та ст.27 «Про страхування» позивач просив стягнути з [PERSON] суму збитків в порядку регресу у розмірі 66 266, 75 грн. та судові витрати в розмірі 1 378, 00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26.08.2016 року відкрито провадження по справі та призначено до розгяду. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 14.03.2017 року прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16.01.2018 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалами Хорольського районного суду Полтавської області від 16.02.2018 року та 01.03.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалами Хорольського районного суду Полтавської області від 03.04.2018 року та 11.05.2018 року підготовче судове засідання відкладено. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 08.06.2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалами Хорольського районного суду Полтавської області від 13.08.2018 року, 03 03.04.2019 року, 07.08.2019 року та 17.03.2020 року відкладено судовий розгляд. В судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Білокінь І.В. не з`явилася, подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за участі його представників: [PERSON] та адвоката - Легкої Л.М. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - адвокат Легка Л.М. та [PERSON] позов не визнали та прохали відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду подано відзив, в якому вказується про порушення до п 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів при виготовленні висновку №723/15 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 15.12.2015 року так як відповідача не викликали на відповідний технічний огляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши представників відповідача, з`ясувавши позицію представника позивача, дослідивши та оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, прийшов до висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, як того вимагає ЦПК України, які б у сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення його позову. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачають перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як уже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, яка виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, яка відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 910/2603/17. Відповідно до ч.3 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В судовому засіданні встановлено, що 21.11.2015 року, в м.Хорол на перехресті вул.Фрунзе і автодороги «Київ-Харків» з вини відповідача [PERSON] , який керував не застрахованим транспортним засобом ВАЗ 2106 днз [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого було пошкоджено застрахований у АТ «СК АХА Страхування» транспортний засіб «Chevrolet aveo», днз [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 25.02.2016 року, яка набрала законної сили 10.03.2016 року, справа №548/201/16-п, [PERSON] визнаний винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивач обґрунтовує розмір своїх позовних вимог - вартість матеріального збитку із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у ДТП у сумі 61 285, 50 грн. висновком №723/15 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 15.12.2015 року виготовленого судовимм експертом-автотоварнознавцем [PERSON] . В той же час такий висновок в матеріалах справи відсутній. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - адвокат Легка Л.М. та [PERSON] показали суду, що відповідач не був повідомлений та не був присутнім при огляді транспортного засобу, про характер пошкоджень не знав, відміток про це немає. Відповідно до п 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, уразі потреби виклик зацікавлених осіб на технічний огляд із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду ДТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження врученням відповідного виклику під розписку особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Отже вматеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували повідомлення відповідача про дату, місце та час проведення огляду ТЗ, що здійснюється замовником дослідження та врученням відповідного виклику під розписку особи, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Обсяг вимог страховика має відповідати розміру заподіяних збитків. При цьому розмір таких збитків має визначатись у встановлений Законом спосіб і у межах судового розгляду справи доводитись належними і допустимими доказами. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п.2,4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, неприховувати докази. З огляду на зазначені вище норми Закону висновок №723/15 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 15.12.2015 року виготовленого судовимм експертом-автотоварнознавцем [PERSON] , суд вважає неналежним та недопустимим письмовим доказом в розумінні ст. 77, 78, 95 ЦПК України. Суд приходить до висновку, що позивач документально не підтвердив розмір матеріального збитку завданого [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля «Chevrolet aveo», днз [NUMBER] . Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed