Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

25 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який вони з відповідачем зареєстрували 24 вересня 1994 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 березня 2016 року сторонам у справі надавався час на примирення, строком на два місяці. 04 травня 2016 року провадження по справі поновлено. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що сімейні та подружні відносини з чоловіком припинили у серпні 2015 року через його негідну поведінку. Ствердила, що протягом тривалого часу відповідач допускав зловживання спиртними напоями та застосував до неї фізичне насильство. За наданий судом час, мір до збереження сім"ї вони з чоловіком не приймали. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Своєї неналежної поведінки не заперечив. Вказав на те, що дружина не приділяла йому уваги та не бажає приймати вибачення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №167 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу подружжя має сина, [INFO], який досяг повноліття. Позивачка ствердила суду про припинення з відповідачем спільного проживання і не підтримання сімейних та подружніх стосунків з серпня 2015 року, а також його відмову посвідчення розірвання шлюбу через органи РАЦС. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За розгляду позовних вимог встановлено, що чоловік та дружина спільно не проживають протягом дев"яти місяців. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата почуттів, що були основою шлюбного союзу через негідну поведінку відповідача. Сторони ствердили про те, що не приймали мір до збереження сім"ї з ініціативи позивачки. Враховуючи встановлені обставини та категоричність позиції позивачки, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням додаткового часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки шлюб тривалий час існує формально. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. В порядку ст.ст.79,88 ЦПК України, суд вирішує про розподіл судових витрат стягненням на користь позивачки з відповідача половини витрат по сплаті судового збору при подачі позовної заяви.

Outcome: approved