Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Посилається на те, що згідно рішення Бродівського районного суду від 14.09.2014 року з віддповідача зобов"язано сплачувати аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON],[INFO], до настання його повноліття. 31.10.2015 року син захворів, переніс чотири операції. Вона понесла фінансові витрати на лікування на загальну суму 38260,83 грн. Вважає,що відповідач також повинен брати участь у витратах на лікування сина, тому з нього необхідно стягнути 75% від витраченої суми, що становить 28695,62 грн.Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на її користь в розмірі 28695,62 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, посилалась на обставини викладені в позові. Зазначала, що дитина потребує до цього часу догляду, тому просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання повістки, а тому згідно ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов слід задоволити. Судом встановлено, що батьками [PERSON],[INFO] є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 21.04.2015 року шлюб між сторонами розірваний. Відпловідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 14.09.2014 року з відповідача зобов"язано сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 21.08.2014 року, що підтверджується копією виконавчого листа. З довідки Голубицької сільської ради Бродівського району Львіської області №777 від 10.12.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір"ю- [PERSON] в с. Голубиця Бродівського району. Судом встановлено, що [PERSON], 15.01.2014 року перебував з 31.10.2015 року по 10.12.2015 року у реанімаційному та 2 хірургічному відділеннях Львівської обласної дитячої клінічної лікарні "Охмадит" з діагнозом гострий гангренозно-перфоративний апендицит. Апендикулярний перитоніт ІІІ. Оментит. Двобічний катарально-гнійний ендобронхіт. реактивний плеврит справа. Вказане підтверджується витягом із медичної карти стаціонарного хворого № 4814. Під час лікування були затрачені кошти в сумі 38 260,83 грн, що підтверджують розрахунок витрат, розрахункові документи ( чеки). Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пленум Верховного суду України у п.18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.110-112, 182, 185 СК України, п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

Outcome: approved