Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

13.02.2020 представник заявника - адвокат Бірюков І. Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту родинних відносин між заявником та його батьком [PERSON] , та встановлення факту смерті батька заявника [PERSON] , [INFO] на тимчасово окупованій території України визначеній постановою Верховної Ради України в м. Луганську Луганської області. На обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Луганську Луганської області помер батько заявника [PERSON] , [INFO] , про що було видано лікарське свідоцтво про смерть, а в подальшому Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] на території, яка є тимчасово окупованою. Заявник позбавлений можливості провести державну реєстрацію смерті батька на території України, яка контролюється державними органами та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка, оскільки документи про смерть видані на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Крім того, при отриманні паспортів громадянина України, при перекладі з російської мови прізвище заявника в паспоті було вказано [PERSON] , а його батька - [PERSON] , в зв`язку з чим виникла потреба у встановленні родинних відносин. В своїй заяві представник заявника просить розглянути справу у його відсутність та у відсутність заявника. Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах ГТУЮ у Луганській області належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заперечень щодо встановлення вказаних фактів суду не надано. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованої особи, за наявними у суду матеріалами. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Суд дослідивши заяву, наявні у суду матеріали, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Бердськ Новосибірської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України, Серії [NUMBER] виданого 03.03.2000 Кам`янобрідським РВ УМВС України в Луганській області та має картку платника податків [NUMBER] . Прізвище українською мовою та російською мовою вказано - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Новосибірськ, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 29.02.2000 Кам`янобрідським РВ УМВС України в Луганській області. Прізвище українською мовою вказано [PERSON] , а російською мовою - [PERSON] . Тобто в паспортах маються розбіжності в написанні прізвища заявника та його батька. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (мовою оригіналу, на російській мові: [PERSON] ) народився [INFO] , в графі "отец" вказано: (російською мовою: " [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого «Кам`янобрідським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м. Луганськ Луганської області. Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть смерті [PERSON] помер [INFO] в м. Луганськ Луганської області внаслідок дисциркуляторної епісфолопатії, атеросклерозу судин головного мозку, у віці 93 роки. Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведення державної реєстрації смерті відмовлено з підстав, що для підтвердження факту смерті пред`явлено документ, який видано на тимчасовоокупованій території України. Суд дослідивши заяву, наявні у суду матеріали, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вирішуючи питання про можливість встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995р. зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові зокрема для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки йому необхідно реалізувати право на отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка, а в подальшому оформити право на спадщину. Отже судом встановлено, що, розбіжності у написанні прізвища заявника та його батька виникли під час складання документів різними мовами - а саме при перекладі з російської мови на українську мову прізвище заявника « [PERSON] », як зазначено в паспорті заявника та суперечить запису прізвища його батька [PERSON] згідно копії його паспорту та свідоцтва про народження. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що заявник є сином померлого, факт смерті якого необхідно встановити, оскільки заявником надано достатньо доказів на підтвердження факту родинних відносин між ним та [PERSON] . Щодо вимог про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно п.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 №1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000року, підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов`яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.п. 13, 18 цієї ж Постанови суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин суд вважає надані заявником документи, як доказ смерті особи, не дивлячись на те, що установи, які видали ці документи, знаходяться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України належними та допустимими. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для проведення державної реєстрації смерті на території України, яка контролюється державними органами, а в подальшому оформити право на спадщину. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. При цьому копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved