Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «АІА Фінанс Груп», третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2021 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. (а.с. 48) Позов [PERSON] мотивовано тим, що 18.03.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №30499 про стягнення з нього на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості за кредитним договором №1753970 від 27.08.2018 р. в розмірі 29273,00 грн. 06.08.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №66424397 з примусового виконання виконавчого напису №30499 від 18.03.2021 р. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №30499, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18.03.2021 р., оскільки: - виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі кредитного договору №1753970 від 27.08.2018 р., укладеного між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] , який не був нотаріально посвідчений; - при вчиненні виконавчого напису №30499 приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. керувалась п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., але цей пункт постанови визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14); - заборгованості за виконавчим написом, яка стягується із [PERSON] не є безспірною, відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису не було надано засвідчену виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Крім того, кредитний договір не містить підпису позивача, і не зазначено, яким саме ідентифікатором був підписаний кредитний договір, укладений в електронній формі; - заборгованість за відсотками нараховувалась після строку кредитування, визначеного договором, що підтверджує відсутність безспірної заборгованості за кредитним договором. (а.с. 1-14) В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Хейніс О.Г. подав заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 71 зворот) Представник відповідача ТОВ «АІА Фінанс Груп» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. (а.с. 64, 79) Третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилась, належим чином повідомлена про день та час розгляду справи. (а.с. 65, 81) Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явився, належим чином повідомлений про день та час розгляду справи. (а.с. 66, 82) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача відповідно до гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України і третіх осіб. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27.08.2018 р. між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом подання [PERSON] заявки №1753970 про надання кредиту, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000,00 грн під 385% річних, строком на 30 днів. Договір укладено в електронній формі, заявку підписано одноразовим електронним підписом позичальником. (а.с. 21) 18.03.2021 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис про стягнення на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості, що виникла за кредитним договором №1753970 від 27.08.2018 р., з [PERSON] за період з 26.09.2018 р. по 03.03.2021 р. в розмірі 29273,00 грн (з яких заборгованість за кредитом - 2000,00 грн, заборгованість за процентами - 27273,00 грн), що зареєстрований в реєстрі за №30499. (а.с. 20) 29.03.2021 р. ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. з заявою про примусове виконання рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1753970 від 27.08.2018 р. (а.с. 17) 06.08.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №66424397 з примусового виконання виконавчого напису №30499 від 18.03.2021 р. (а.с. 18-19) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 ч. 1 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 88 ч. 1 Закону України «Про нотаріат» та п. 3 п.п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису №30499 від 18.03.2021 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. керувалась п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., проте ним не враховано, що на дату вчинення виконавчого напису (18.03.2021 р.) цей пунк визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14). Отже, на дату вчинення виконавчого напису Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не містив п. 2 та стосувався лише нотаріально-посвідчених договорів і не міг застосовуватись до стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі. На підставі викладеного суд вважає, що є підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., вчинений 18.03.2021 р., про стягнення на користь ТОВ «АІА Фінанс Груп» заборгованості за кредитним договором №1753970 від 27.08.2018 р., з [PERSON] за період з 26.09.2018 р. по 03.03.2021 р. в розмірі 29273,00 грн (з яких заборгованість за кредитом - 2000,00 грн, заборгованість за процентами - 27273,00 грн), що зареєстрований в реєстрі за №30499. Представник позивача [PERSON] - адвокат Хейніс О.Г. надав розрахунок понесених позивачем судових витрат, просить стягнути з ТОВ «АІА Фінанс Груп» 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. (а.с. 12-14) На а.с. 25-29, 30-31, 32- копія договору про надання правової допомоги від 17.08.2021 р., укладеного між позивачем [PERSON] і адвокатом Хейнісом О.Г., копія додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 17.08.2021 р., квитанція до прибуткового касового ордеру №21-08/2021 від 17.08.2021 р., за якою [PERSON] сплатив вартість наданих юридичних послуг в загальному розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що справа є незначної складності, обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ч. 5 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 908, грн судового збору.

Outcome: approved