Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до суду до [PERSON], Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління юстиції у Київській області, Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання недійсним дублікату договору дарування 1/2 частини будинковолодіння, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину жилого будинку, зобов»язання скасувати його державну реєстрацію, зобов»язання скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна і визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання недійсним договорів дарування 43/50 часток будинковолодіння [ADDRESS], відповідно 17/50 частки будинку [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою від 17 березня 1992 року за реєстром № 2-995, зареєстрованого 09 вересня 1992 року в бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області за реєстровим №282 та щодо 25/50 частки будинковолодіння [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою від 17 березня 1992 року за реєстровим №2-998, зареєстрованого 09 вересня 1992 року в Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області за реєстровим № 282, визнання в порядку спадкування за [PERSON] права власності на ? частку даного будинковолодіння, а саме на приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, а також відносно первинно заявлених вимог щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,07 га. за вказаною адресою, зобов'язання КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області зареєструвати «Дублікат» на ? частку даного будинковолодіння, що має силу оригіналу договору дарування ? будинку в с. Горенка, виданого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву від 01.03.2005 року за реєстровим № 1092, зобов'язання КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області внести в технічний паспорт даного будинковолодіння відповідний запис, як самочинно збудованого приміщення за № № 1-1, 1-7, 1-8, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 2-5, 2-6, 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6 та зобов'язати Горенську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області визнати прохід на даній земельній ділянці по будинку ліворуч з [ADDRESS] до квартири №2, як прохід загального користування між співвласниками і не чинити перешкод у користуванні, від яких [PERSON] в судовому засіданні 23 листопада 2012 року відмовилась - відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі заявлених вимог. Суд, ухвалюючи рішення від 23 листопада 2012 року про відмову в задоволенні позову в повному обсязі заявлених вимог [PERSON], в мотивувальній частині рішення визнав вставленими наступні факти обставин з визначенням відповідно до них правовідносин, які мали суттєве значення для правильності вирішення даного спору. [INFO] помер [PERSON], який 06 червня 2000 року склав на ім»я [PERSON] заповіт на все належне йому майно. [PERSON] належним чином прийняла спадщину, звернувшись до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно на 1/2 частину спірного будинку постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним В.Л. від 14 червня 2006 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не було надано правовставлюючого документу на спадкове майно. 14 червня 2006 року нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] - ? частину житлового будинку та земельної ділянки площею 0,07 га, що знаходиться по [ADDRESS] у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме ? частину будинку. На момент укладення договору дарування від 23 квітня 1960 року, згідно з яким [PERSON] подарував ? частки будинку [PERSON], весь будинок складався з одноповерхового будинку на п'ять кімнат, однієї кухні та веранди, але були проведені перебудови біля цього будинку, що підтверджується архівною довідкою № 380, з якої вбачається, що померлому [PERSON] у 1963 році було дозволено провести перебудову веранди, і довідка № 221/7 свідчить про те, що до половини будинку були прибудовані прибудови, в результаті чого змінилися частки співвласників. [INFO] помер [PERSON], після чого [PERSON] 18 квітня 1980 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та про право власності, тобто відповідно на 1/3 частки будинковолодіння у праві власності на підставі спадкування за законом і ? частки у спільній сумісній власності на будинковолодіння, як набутого подружжям за час шлюбу. 14 червня 2006 року постановою Першої Київської обласної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. [PERSON] з часу укладення договору дарування ? частки будинку від 23 квітня 1960 року і включно по час смерті не зареєстрував договір в установленому законом порядку. Всупереч вимогам ЦК УРСР в редакції 1922 року [PERSON] не зареєстрував оригінал договору дарування від 23 квітня 1960 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], як обдарованим, договір не набув державної реєстрації. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Горенської сільської ради від 29.09.2012 року № 1422/7, починаючи з 1964 року по даний час за [PERSON] у всіх по господарських книгах рахується 1/3 частина спірного будинку, договір дарування не зареєстровано, що свідчить про те, що спадкового майна, на яке претендує [PERSON] на час відкриття спадщини, [PERSON] не мав. Неоспорюваним є факт, що в спірному будинку є самочинно збудовані приміщення, з якого вбачається, що за померлим [PERSON] рахується ? частина спірного будинку, тому вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на самочинне будівництво протирічать вимогам закону. Посилання [PERSON], що спадкове майно складається із половини спірного будинку, не доведені. З моменту укладення договору дарування з 1960 року спірний будинок значно змінився про, що свідчать рішення сільської ради про зміну часток та скасування цього рішення. На даний час [PERSON] не доведено право померлого на ? частину спірного будинку. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року було залишено без змін, апеляційна скарга [PERSON] була відхилена та рішення суду першої інстанції набрало законної сили. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року касаційна скарга [PERSON] визнана необгрунтовною і такою, що наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вищезазначених судових рішень, у зв»язку з чим відмовлено у відкритті касаційного провадження. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2013 року за заявою [PERSON] було відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України щодо перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року у адміністративній справі у зв»язку з нововиявленими обставинами і провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування технічного висновку- закрито. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, ухвала суду першої інстанції залишена без змін та набрала законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 липня 2014 року касаційна скарга [PERSON] у адміністративній справі була визнана необгрунтовною та відмовлено у відкритті касаційного провадження. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2013 року за позовом [PERSON] до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], [PERSON], треті особи: КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 08 січня 1992 року та визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку було відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі заявлених вимог. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 березня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2013 року залишено без змін , апеляційна скарга [PERSON] відхилена та рішення суду першої інстанції набрало законної сили. [PERSON] в грудні 2011 року звернулась в порядку адміністративного судочинства до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» з вимогами про визнання незаконним і скасування технічного висновку від 17 жовтня 1990 року та висновку Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» щодо перерозподілу часток у спільній власності на будинковолодіння [ADDRESS]; визнання незаконною і скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності на 43/50 часток запису у реєстровій книзі за № 282, будинку [ADDRESS] на ім»я [PERSON] від 08 січня 1992 року; зобов'язання Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» зареєструвати дублікат, що має силу оригіналу договору дарування половини ( ? частки) будинку в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області, посвідченого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву від 01 березня 2005 року за реєстровим № 1092; та зобов'язання Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» у штампі технічного паспорту щодо самочинного будівництва - будинку [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 839), зазначити приміщення за №№ 1-1, 1-7, 1-8, 1-10, 1-11, 1-12, 1-13, 2-5, 2-6, 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6 як самочинно збудовані, тобто завідомо усвідомлюючи наявність спору. На підставі постанови від 30 березня 2012 року [PERSON] отримала дублікат договору дарування ? частки будинковолодіння [ADDRESS], посвідчений Боярською державною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим № 1092 від 23 квітня 1960 року, виданий Київським обласним державним нотаріальним архівом за реєстровим № 66 від 01 березня 2005 року за відповідним запитом Першої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 64 від 26 лютого 2005 року, нібито у зв'язку з втратою документа, в подальшому зареєструвала даний дублікат договору дарування в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» в Державному реєстрі речового права власності від 20 червня 2012 року за № 282 в реєстровій книзі під №1 за реєстраційним номером майна згідно витягу з реєстру про державну реєстрацію прав № 10493969. Потім вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки житлового будинку за вищевказаною адресою, виданого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-231 від 27 квітня 2013 року, і зареєструвала дане свідоцтво про спадкування за заповітом у Першій Київській обласній державній нотаріальній конторі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна - ? частки даного житлового будинку за вищевказаною адресою за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 52138832224 від 27 квітня 2013 року, індексний номер № 3040084, номер запису про право власності № 827208 за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 2032340 від 27 квітня 2013 року. Заявлені вимоги майнового характеру про визначення вартості 7/50 часки будинку [ADDRESS], дійсна ринкова вартість визначалась з урахуванням вартості аналогічних житлових будинків у даній місцевості відповідно до бюлетеня нерухомості «Авізо», а також з урахуванням часу забудови у 1937 році, наступного перепланування і добудов у 1958 році, коефіцієнту зносу будинку, в тому числі за його технічним станом на сьогодні тощо, приблизна вартість даного будинку в цілому становить 1120000 грн. (один мільйон сто двадцять тисяч грн.), а відповідно вартість 7/50 частки будинку складає 78400 грн. ( сімдесят вісім тисяч чотириста грн.). Вищевказані судові рішення КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року та від 16 липня 2013 року набрали законної сили та судовим рішенням у цивільній справі встановлено факт відсутності у спадкодавця [PERSON] спірного нерухомого майна в спільній частковій власності за вищевказаною адресою і, відповідно, незаконність успадкування спірної частки в цьому нерухомому майні [PERSON], тобто фактично за відсутністю даного спадкового майна. Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] і [PERSON] просили визнати недійсним дублікат договору дарування ? частини будинковолодіння [ADDRESS], укладеного між [PERSON], як дарувальником, і [PERSON], як обдарованим, посвідченого Боярською державною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим № 1092 від 23 квітня 1960 року, виданого Київським обласним державним нотаріальним архівом дублікат цього договору за реєстровим № 66 від 01 березня 2005 року за запитом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за № 64 від 26 лютого 2005 року на ім»я [PERSON] у зв»язку з втратою документа, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину жилого будинку [ADDRESS], виданого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 1-231 від 27 квітня 2013 року на ім»я [PERSON], зобов»язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» скасувати державну реєстрацію ? частини жилого будинку [ADDRESS] під літерою «А», квартира № 2, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрованого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» в Державному реєстрі речового права власності від 20 червня 2012 року за №282 в реєстровій книзі під № 1, за реєстраційним номером майна згідно витягу з реєстру про державну реєстрацію прав № 10493969 на ім»я [PERSON], зареєстрованого на підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року у адміністративній справі № 2-а-6848/11, зобов»язати Першу Київську обласну державну нотаріальну контору скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна-1/2 частки жилого будинку під літерою «А», квартира № 2, будинку [ADDRESS], з реєстраційним номером об»єкта нерухомого майна № 52138832224 від 27 квітня 2013 року, індексний № 3040084, номер запису про право власності № 827208, здійсненої за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2032340 від 27 квітня 2013 року на ім»я [PERSON], зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна-1/2 частки жилого будинку під літерою «А, квартира № 2, будинку [ADDRESS] на ім»я [PERSON], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 7/50 частин будинковолодіння [ADDRESS], покласти на [PERSON] сплату всіх судових витрат. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив розглянути справу у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідач неодноразово повідомлялась належним чином, відповідач [PERSON] подала суду заяву про застосування позовної давності, оскільки про вказаний «Дублікат, що має силу оригіналу» від 01 березня 2005 року договору дарування, а також про сам Договір дарування від 23 квітня 1960 року позивачам було відомо з 2005 року, оскільки цей документ надавався нею неодноразово в судові засідання за їх участю, а тому позивачі пропустили строк позовної давності, так як звернулись з позовом до суду через 9 років 10 місяців після видачі Дублікату, що має силу оригіналу договору дарування, до якого вони не мають ніякого відношення, і при цьому будь-яких поважних причин для поновлення пропущеного строку вони не вказали. У судове засідання відповідачі Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи відповідачі повідомлялись належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. У судове засідання представник відповідача Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» не з»явився, про дату час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник відповідача Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області не з»явився, про дату час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління юстиції у Київській області, Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Київський обласний державний нотаріальний архів не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи треті особи повідомлялись належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області», Головне управління юстиції в Київській області, про визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування, в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Горенська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області», Головне управління юстиції в Київській області про визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування, відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року залишено без змін. Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року відмовлено з тих підстав, що касаційна скарга [PERSON] є необгрунтованою і наведені в скарзі і в оскаржуваних судових рішеннях доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2012 року, що набрало законної сили, встановлені судом наступні обставини, а саме будинок [ADDRESS] належав [PERSON], який за договором дарування від 23 квітня 1960 року подарував половину домоволодіння, яке на час дарування складалось з одного одноповерхового будинку дерев»яного, мазаного, критого шифером, на 5 кімнат, 1 кухню, 1 веранду розміщеного на земельній ділянці, [PERSON]. Власником іншої половини будинку після смерті [PERSON] стала його дружина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 квітня 1980 року. Рішенням виконавчого комітету від 4 грудня 1991 року проведено перерозподіл часток вказаного будинку і на підставі вказаного рішення і довідки виконавчого комітету Горенської сільської ради народних депутатів від 23 грудня 1991 року № 4328/7 [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на домоволодіння від 08 січня 1992 року, яким засвідчувалося її право власності на 43/50 частин домоволодіння [ADDRESS]. Виконавчим комітетом Горенської сільської ради 08 січня 1992 року на ім»я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 43/50 частин домоволодіння [ADDRESS]. 17 березня 1992 року [PERSON] подарувала [PERSON] 17/50 частин вказаного будинку, а інші 26/50 частин жилого будинку подарувала [PERSON]. 06 червня 2000 року [PERSON] склав на ім»я [PERSON] заповіт на все належне йому на праві власності майно. [PERSON] помер [INFO] і у той день відкрилась спадщина. 13 жовтня 2000 року [PERSON] звернулась до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 14 червня 2006 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно. Судом було встановлено, що [PERSON] ніколи не мав оригіналу договору дарування від 23 квітня 1960 року, і взагалі цей договір дарування на день відкриття спадщини ніким не реєструвався у встановленому законодавством порядку ні у Горенській сільській раді, ні у БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області, тобто не мав державної реєстрації, а тому не мав права власності на половину будинку, зазначеного у договорі дарування. 17 березня 1992 року на підставі правочинів дарування [PERSON] 17/50 частин будинку [ADDRESS] було відчужено на користь [PERSON], посвідченого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-995 і зареєстрованого 09 вересня 1992 року в БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області за реєстровим № 282, також 26/50 частин будинку [ADDRESS], [PERSON] відчужила на користь [PERSON], посвідченого Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-998 і також зареєстрованого 09 вересня 1992 року в БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області за реєстровим № 282. Також рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON], [PERSON], треті особи: КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 08 січня 1992 року та визнання права власності на ? частину жилого будинку, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. З матеріалів справи також вбачається, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року в справі за адміністративним позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування технічного висновку, адміністративний позов [PERSON] задоволено. Визнано незаконним та скасовано технічний висновок від 17 жовтня 1990 року та висновок Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» про перерозподіл частин у спільній власності на домоволодіння будинку [ADDRESS]; визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право особистої власності на 43/50 частин, записану в реєстрову книгу № 282 будинку [ADDRESS] на ім»я [PERSON] від 08 січня 1992 року; зобов»язано Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» зареєструвати дублікат, що має силу оригіналу договору дарування половини будинку в с. Горенка, Києво-Святошинського району, Київської області, посвідченого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву 01 березня 2005 року за реєстровим № 1092; зобов»язано Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» в штампі самочинного будівництва технічного паспорту будинку [ADDRESS] (інвентарна справа № 839) зазначити приміщення: І 1-1, 1-7, 1-8, 1-10, 1-12, 1-13, ІІІ 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, IV 3-5, 3-6, 2-6, 2-5. Однак, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року за заявою [PERSON], [PERSON] про перегляд постанови суду в зв»язку з нововиявленими обставинами заяву [PERSON] задоволено. Скасовано постанову Києво-Святошинського районного суду від 30 березня 2012 року в адміністративній справі за позовом [PERSON] до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування технічного висновку в зв»язку з нововиявленими обставинами. В задоволенні заяви [PERSON] про скасування постанови від 30 березня 2012 року в зв»язку з нововиявленими обставинами відмовлено. Провадження в адміністративній справі за позовом [PERSON] до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» про визнання незаконним та скасування технічного висновку- закрито на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року залишено без змін. На підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року в справі № 2-а-6848/11, яка в подальшому була скасована ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року, [PERSON] зареєструвала Дублікат договору дарування (Р№ 66) 01 березня 2005 року на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] в розмірі ? частки, в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» в Державному реєстрі речового права власності від 20 червня 2012 року за № 282 в книзі під №1 за реєстраційним номером майна згідно витягу з реєстру про державну реєстрацію прав № 10493969. В подальшому [PERSON] 27 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку [ADDRESS], належного [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 23 квітня 1960 року за р. № 1092 Боярською державною нотаріальною конторою, дублікат якого зареєстровано 01 березня 2005 року Нельзіним М.С., державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву за реєстровим № 66, який зареєстрований Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 20 червня 2012 року за № 282 в реєстрову книгу під № 1, реєстраційний номер майна згідно витягу з реєстру по державну реєстрацію прав № 10493969. Вказана ? частина житлового будинку зазначена в технічному паспорті, виданого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 19 грудня 2004 року № 282 на будинок [ADDRESS] під літ. А, квартира № 2, яка має загальну площу 76,8 кв.м., житлову площу-42,1 кв.м.. Оцінка вказаної у цьому свідоцтві спадщини складає 44 950 грн.. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказаний правовстановлюючий документ не може залишатись в силі, а тому слід визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 квітня 2013 року на ? частину житлового будинку [ADDRESS], виданого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., за реєстровим № 1-231 від 27 квітня 2013 року на ім»я [PERSON], та зобов»язати Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» скасувати державну реєстрацію ? частини жилого будинку [ADDRESS], під літерою «А», квартира № 2, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрованого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» в Державному реєстрі речового права власності від 20 червня 2012 року за № 282 в книзі 1, за реєстраційним номером майна згідно витягу про державну реєстрацію прав № 10493969 на ім»я [PERSON], зареєстрованого на підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2012 року по справі № 2-а-6848/11, яка, як встановлено судом, була скасована. За таких обставин позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню судом. Щодо заявлених вимог позивачів про визнання недійсним Дублікату договору дарування ? частини будинковолодіння [ADDRESS], укладеного між [PERSON], як дарувальником, і [PERSON], як обдарованим, посвідченого Боярською державною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим № 1092 від 23 квітня 1960 року, виданого Київським обласним державним нотаріальним архівом дублікат цього договору за реєстровим № 66 від 01 березня 2005 року, то суд відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про застосування позовної давності, в якій просила застосувати позовну давність, оскільки про вказаний «Дублікат, що має силу оригіналу» від 01 березня 2005 року договору дарування, а також про сам Договір дарування від 23 квітня 1960 року позивачам було відомо з 2005 року, оскільки цей документ надавався нею неодноразово в судові засідання за їх участю, а тому позивачі пропустили строк позовної давності, так як звернулись з позовом до суду через 9 років 10 місяців після видачі Дублікату, що має силу оригіналу договору дарування. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що позивачі пропустили строк звернення до суду за захистом свого права про визнання недійсним вказаного Дублікату договору дарування ? частини будинковолодіння [ADDRESS], доказів поважності причин пропущення строку позовної давності не надали, а тому у задоволенні позову в цій частині вимог суд відмовляє. Щодо заявлених вимог позивачів про зобов»язання Першої Київської обласної державної нотаріальної контори скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна-1/2 частки жилого будинку під літерою «А», квартира № 2, будинку [ADDRESS], з реєстраційним номером об»єкта нерухомого майна № 52138832224 від 27 квітня 2013 року, індексний № 3040084, номер запису про право власності № 827208, здійсненої за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2032340 від 27 квітня 2013 року на ім»я [PERSON], та зобов»язання Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області скасувати реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухомого майна-1/2 частки жилого будинку під літерою «А, квартира № 2, будинку [ADDRESS] на ім»я [PERSON], то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки позивачами не доведено, що між ними і вказаними органами існує спір з приводу вчинення певних дій. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З наявних у матеріалах справи документів, копій спадкових справ і судових рішень, що вступили в законну силу, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], і 18 квітня 1980 року [PERSON] звернулась із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 130 Першої Київської обласної державної нотаріальної контори до майна померлого [INFO] [PERSON]. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, і 05 червня 1996 року [PERSON] звернувся із заявою до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи Першої Київської обласної державної нотаріальної контори № 247 за 1996 рік до майна [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] зазначала, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживає в будинку [ADDRESS] і додала довідку виконкому Горенської сільської ради від 12 березня 2015 року № 269/7, в якій зазначено, що згідно будинкової книги [PERSON] проживає і зареєстрована з народження за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Позивачі в поданій суду заяві зазначали, що із-за плутанини і невідповідності розрахунків щодо часток в будинковолодінні за вказаною адресою залишилось неврахованими 7/50 частки у даному будинковолодінні. В зв»язку з цим позивачі [PERSON] і [PERSON] просили визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 7/50 частин вказаного будинковолодіння [ADDRESS]. У зв»язку з цим слід також зазначити, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, і 20 серпня 2011 року із заявою про прийняття спадщини звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори його син [PERSON], позивач у справі. Тобто позивач [PERSON] також виявив бажання і прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який за життя мав також право на вказаний будинок. Крім того, суд зазначає, що 06 червня 2000 року [PERSON] склав на ім»я [PERSON] заповіт на все належне йому на праві власності майно. [PERSON] помер [INFO] і у той день відкрилась спадщина. 13 жовтня 2000 року [PERSON] звернулась до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Тобто після смерті [PERSON] спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом на належне за життя майно [PERSON] є відповідач [PERSON]. За таких обставин суд також не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 7/50 частин будинковолодіння [ADDRESS], оскільки позивачами не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог, що вказана частка майна в розмірі 7/50 частин повинна належати позивачу [PERSON]. В позовній заяві позивачі просили покласти на відповідача [PERSON] всі судові витрати. Суд вважає, що на відповідача [PERSON] мають бути покладені витрати лише в частині щодо заявлених до неї вимог і задоволення судом позову в частині визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 квітня 2013 року на ? частину житлового будинку [ADDRESS], виданого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Київської області Грисюк О.В., за реєстровим № 1-231 від 27 квітня 2013 року на ім»я [PERSON]. Оцінка вказаної у цьому свідоцтві спадщини складає 44 950 грн., і тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 449 грн. 50 коп..

Outcome: partial