Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], Ізяславської міської ради про визнання незаконним розпорядження органу приватизації та визнання свідоцтва про право власності недійсним. В обгрунтування позову зазначив, що розпорядженням відділу приватизації Ізяславської міської ради від 10 квітня 1998 року за № 1224 було видане свідоцтво на право власності на житло, яким посвідчено право спільної власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На момент приватизації квартири позивач був неповнолітнім, приватизація житла була проведена лише за згодою повнолітніх членів сімї. Позивач вважає, що даний правочин є недійсним, оскільки батьки на момент вчинення правочину не знали про його наслідки, які впливають на права та обовязки неповнолітнього сина. Вважає, що розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на житло видані з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача, а тому має бути визнане недійсними, оскільки він одружився, проживає з сімєю із трьох осіб, виділити в натурі свою частину квартири без порушення прав інших співвласників неможливо. Під час приватизації порушено принцип добровільності, а саме обмежено позивача на даний час скористатись правом приватизації. Зважаючи на такі обставини, просить визнати свідоцтво про право власності на квартиру недійсним. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Представник Ізяславської міської ради проти позову не заперечив. Суд, заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках (і таке ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, приватизація житла є угодою, оскільки вона спрямована на зміну цивільних прав і обов'язків. Згідно зі ст. 48 ЦК України (в редакції 1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі яка ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Приватизація державного житлового фонду згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» відбувається шляхом використання всіма громадянами України приватизаційних житлових чеків. Відповідно до зазначеного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється шляхом його відчуження на користь громадян у спосіб безоплатної передачі їм квартир з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного його члена сім"ї та додатково 10 квадратних метрів на сімю, а також продажу надлишків загальної площі квартири (будинку). Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має отримати сімя наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості 1 кв.метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має отримати сімя наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності-грошима. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 15 лютого 1987 року в с.Клубівка Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується ксерокопією паспорта. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло, посвідченого 10 квітня 1998 року за № 1224 відділом приватизації Ізяславської міської ради, квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Згідно положень ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). На дату приватизації житла [PERSON] був неповнолітнім. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 41 Цивільного Кодексу України (в ред. 1963 р.), угодами визнаються дії громадян та організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків. Таким чином, позивач вправі вирішувати правомірність включення його до списку осіб, на яких відбувалася приватизація житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved