Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

12.08.2019 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, акціонерного товариства «Українська залізниця», третьої особи [PERSON] , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 04.07.2017 року він працював на посаді заступника начальника виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони регіональної філії "Південна залізниця ПАТ «Укрзалізниця». У своїх кваліфікаційних вимогах до кандидата на посаду заступника начальника, яку займав позивач, відповідач не встановив вимоги про наявність: спеціалізованої освіти пожежного напрямку; особистих навичок гасіння пожежі. Грошових коштів для проходження підвищення кваліфікації заступником начальника, здобуття спеціалізованої освіти, або спеціальних знані не передбачалися планами і не виділялися. Прийнявши позивача на роботу, відповідач 04.07.2017 року визнав що його освіта, кваліфікація і вміння відповідають вимогам до займаної посади. При прийнятті на роботу до виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони позивач пройшов медичну комісію і був визнаний придатним за станом здоров`я виконувати обов`язки заступник начальника виробничого підрозділу Полтавський загін воєнізованої охорони. Щорічною медичною комісією у 2018 році позивач був визнаний придатним за станом здоров`я виконувати обов`язки заступник начальника вказаного виробничого підрозділу. Щорічною медичною комісією у 2019 році, за наказом п.9.д.5 наказу МОЗ № 246 від 21 травня 2007 року, позивач був визнаний не придатним за станом здоров`я, виконувати обов`язки заступник начальника виробничого підрозділу Полтавський загін воєнізованої охорони (медична довідка від 21.06.2019 року №1451). На вимогу відповідача позивач був змушений проходити медичну комісію згідно направлення за пунктом 9 додатку 5 наказу МОЗ № 246, але неодноразово заперечував при видачі такого направлення, вказуючи, що він, як заступник начальника виробничого підрозділу займається організацією пожежного нагляду і технічними засобами охорони, персональної і безпосередньої участі в гасінні пожеж не приймає. Після надання результатів проходження медичного огляду до виробничого підрозділу позивач був відсторонений від виконання службових обов`язків. Позивач вважає, що за відсутністю у відповідача висновку МСЕК про неможливість позивача за станом здоров`я виконувати роботу за професією заступника начальника, дана довідка від 21.06.2019 року №1451 про непридатність роботи за професією не є безумовною підставою для звільнення працівника за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що відповідач належно не виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача, оскільки не запропонував йому наявну на підприємстві роботу, вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, іншу вакантну роботу, яку позивач може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відповідач своєчасно не попередив позивача про звільнення, не надав йому всі актуальні вакантні посади по AT Укрзалізниця, дав на знайомлення з наданими не актуальними посадами не достатній строк. Порушивши процедуру звільнення, на думку позивача, відповідач 12.07.2019 року припинив трудовий договір (контракт) з позивачем і звільнив його з посади заступника начальника у зв`язку з невідповідністю виконуваної роботи за станом здоров`я за п.2 ст. 40 КзпП України. При звільнені позивачу була видана трудова книжка. Позивач вважає, що відповідач не вірно вніс до трудової книжки не передбачене законодавством формулювання звільнення, а саме - Звільнено з роботи внаслідок не відповідності виконуваної роботи за станом здоров`я п.2 ст 40 КзпП, тоді як повинно бути «Звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, п. 2 ст. 40 КЗпП». Медична довідка від 21.06.2019 року №1451 про непридатність роботи за професією заступник начальника загону д5 п9 наказу МОЗ № 246 від 21 травня 2007 року, не є безумовною підставою для звільнення працівника за п. 2 ст. 40 КЗпП України, і саме Відповідач повинен довести, що виконувана заступником начальника робота протипоказана Позивачу за станом здоров`я, що Позивач допускав недоліки в роботі внаслідок стану здоров`я. У зв`язку з тим, що відповідач без законних підстав направив позивача на щорічну медичну комісією у 2019 році за п.9.д.5 наказу МОЗ № 246 від 21 травня 2007 року, безпідставно використав її результати, що в подальшому призвело до його звільнення, а при звільненні позивача мало місце порушення відповідачем процедури звільнення, яка регламентується нормами частини 3 ст. 49-2 КЗпП України та ст. 43 КЗпП України, що є неправомірним, він вимушений був звернутися до суду з метою поновлення його прав. Позивач просив: 1.Визнати незаконним і скасувати наказ Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 92/ос від 12.07.2019 року, яким було звільнено [PERSON] 12.07.2019 року з посади заступника начальника за п. 2 ст. 40 КЗпП України, причина звільнення п.2.ст 40 внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я. 2.Поновити [PERSON] з 12.07.2019 року на посаді заступника начальника загону Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». 3.Стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2019 року по час завершення розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 536 грн. 04 коп. Ухвалою від 12.08.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 06.09.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. 15.10.2019 позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив: 1. Визнати незаконним і скасувати наказ Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 92/ос від 12.07.2019 року, яким було звільнено [PERSON] 12.07.2019 року з посади заступника начальника за п. 2 ст. 40 КЗпП України, причина звільнення п.2.ст 40 внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я. 2. Поновити [PERSON] з 12.07.2019 року на посаді заступника начальника загону Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». 3. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2019 року по час завершення розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 536 грн. 04 коп. 4. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 19833,48 грн. за затримку розрахунку при звільненні. 5. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. 06.11.2019 року представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що припущення позивача щодо відсутності в його посаді розширення, пов`язаного з пожежною охороню є хибним та не повинно братися судом до уваги, оскільки згідно штатного розкладу підрозділів Полтавського загону воєнізованої охорони передбачено декілька посад заступників начальників загону. Згідно примітки 2 додатку В до Класифікатора професій ДК 003:2010 назви посад заступників начальника загону в штатному розкладі мають примітки, що уточнюють виконувані роботи. Посада, яку обіймав позивач в штатних розкладах зазначена як «Заступник начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони)». Ураховуючи зазначене та беручи до уваги медичну довідку № 1451 від 21.06.2019 року, відповідно до якої позивача визнано непридатним для роботи на посаді заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони), його поновлення на зазначеній посаді в цілому не виявляється можливим. Крім того, у день звільнення на виконання вимог ст. 47 КЗпП України з позивачем було проведено повний розрахунок і видано заповнену трудову книжку. Запис про звільнення в трудову книжку позивача було внесено дослівно у відповідності з формулюванням, що було в наказі про припинення трудового договору від 12.07.2019 року № 92/ос. Відповідач вважає, що оскільки процедуру звільнення позивача та виплату всіх сум що йому належать, було проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, позов не підлягає задоволенню. Крім того, представник відповідача зазначив, що з 05.08.2019 року позивач працює на посаді юрисконсульта у філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця». Позивач забезпечений робочим місцем, йому виплачується заробітна плата, його обов`язки визначені посадовою інструкцією, а відтак права, свободи чи інтереси позивача жодним чином не порушені відповідачем. 27.11.2019 позивачем надана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на тому, що у матеріалах справи і у відповідача немає доказів факту стійкого зниження стану його здоров`я, його невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі через стан здоров`я, якими є відповідні медичні висновки МСЕК, де працівника визнано інвалідом і йому рекомендовано роботу іншу, ніж та, яку він виконує, а медична довідка від 21.06.2019 року №1451 про непридатність роботи за професією заступник начальника загону д 5 п 9 наказу МОЗ № 246 від 21 травня 2007 року станом на 21.06.2019 року, не є безумовною підставою визнання стійкого зниження стану його здоров`я. 17.12.2019 представником відповідача надані заперечення на відповідь на відзив, у яких він роз`яснює, що пунктом 2.3 посадової інструкції передбачено конкретні обов`язки заступника начальника загону: «виїжджати на великі пожежі, в необхідних випадках приймати на себе керівництво гасінням пожежі або роботою пожежних підрозділів по ліквідації наслідків аварій і стихійних лих, проводити розслідування, приймати участь у розробці заходів по їх попередженню». Як під час прийому позивача на роботу, так і в процесі службової діяльності, він проходив медичні огляди і був визнаний придатним до роботи за посадою заступника начальника загону з пожежного нагляду та технічних засобів. Лише при проходженні періодичного медичного огляду в 2019 році він був визнаний непридатним. Пунктом 2.16 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007 року, передбачено, що «результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок комісії про стан здоров`я заносяться до картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду за формою зазначеною у додатку 7, і до медичної картки амбулаторного хворого…На підставі картки працівника комісією видається працівнику медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за формою, зазначеною у додатку 8». Ураховуючи зазначене та беручи до уваги медичну довідку № 1451 від 21.06.2019 року, відповідно до якої позивача визнано непридатним для роботи на посаді заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони), його поновлення на зазначеній посаді в цілому не виявляється можливим. 13.03.2020 позивачем надана суду заяву про зміну підстави позову, відповідно до якої позивач вважає, що додатково від вищевикладеного в цій повній заяві, відповідач порушив вимоги: - статті 32 КЗпП України - змінив істотні умови праці, без повідомлення працівника не пізніше ніж за два місяця, що стало однією з передумов звільнення; - статті 492 КЗпП України - не попередив персонально позивача про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці; - статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України - не працевлаштував позивача, не запропонував йому наявну на підприємстві роботу, вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, іншу вакантну роботу, яку позивач може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо; - статті 116 КЗпП - не ознайомив про всі нараховані суми, належні позивачу при звільненні; - статті 47, 116 КЗпП - не провів з позивачем розрахунку і не виплатив всі суми, що належать позивачу у день звільнення і це підтверджується надходженням 05.08.2019, 13.08.2019, 05.09.2019, тобто після звільнення позивача, на його рахунок грошових коштів, які не були включені до розрахунку заробітної плати за липень 2019 року; - статті 4 Конвенції Міжнародної Організації Праці N 158 про припинення трудових лосин з ініціативи підприємця 1982 року, (ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-ХІР), згідно якої трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби; - пунктів 2,3, 2.26 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58. - не вніс запис про причини звільнення у трудову книжку у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону; - порушено вимоги частину 3 статгі 43 КЗпП України, - не здійснив подання і не отримав у письмовій формі згоди профспілкової організації на звільнення позивача; - ст. 17. ЗУ Про охорону праці - замість проведення відповідних оздоровчих заходів звільнив позивача. - статті 5-1 КЗпП України - не сприяв у збереженні роботи, хоча така можливість була. - статті 170 КЗпП - звільнив позивача замість переведення на легшу роботу; - не виконав власні ж нормативні документи, які регулюють порядок звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу AT «Укрзалізниця», а саме - Рекомендації директора з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» Є.В. Козак. 23.04.2020 позивач надав суду заяву про збільшення позовних вимог , відповідно до якої просив: 1. Визнати незаконним і скасувати наказ Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 92/ос від 12.07.2019 року, яким було звільнено [PERSON] 12.07.2019 року з посади заступника начальника за п. 2 ст. 40 КЗпП України, причина звільнення п.2.ст 40 внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров`я. 2. Поновити [PERSON] з 12.07.2019 року на посаді заступника начальника загону Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». 3. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2019 року по час завершення розгляду справи в суді з розрахунку середньоденної заробітної плати, що становить 921 грн.65 коп. 4. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 34101,05 грн. за затримку розрахунку при звільненні. 5. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. 6. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн. сплачені ним адвокату Іванову Олегу Анатолійовичу відповідно до договору від 1 серпня 2019 року №807 за послуги по підготовці документів до подачі позовної заяви. 15.05.2020 позивачем надана суду заяву про зміну підстави позову, відповідно до якої позивач вважає, що звільнивши його на підставі медичної довідки від 21.06.2019 року №1451 відповідач порушив вимоги чинного законодавства, а саме: \~ \~ \~ \~не направив його до МСЕК для проведення медико-соціальної експертизи; не надав йому, якщо він за станом здоров`я не відповідав вимогам, іншої, легшої роботи, відповідно до медичного висновку тимчасово або без обмеження строку, як це встановлено статтею 170 КЗпП; необґрунтовано звільнив його за п.2 ст 40 КЗпП України, не маючи висновку медико-соціальної експертизи, оформленої Актом огляду МСЕК і Довідкою до акту огляду МСЕК; порушив надане статтю 43 Конституції України право позивача на працю на роботі, яку він вільно обрав і вільно погодився. 25.05.2020 позивач надав заяву про зміну підстави позову, відповідно до якої позивач вважає, що при прийомі його на роботу у наказі (розпорядженні) від 04.07.2017 № 33/ос вірно зазначені умови праці як «Нормальні», тому відповідачем безпідставно було звільнено його з роботи за результатами проходження медичної комісії. По характеру і обсягах виконуваної позивачем роботи його робоче місце не підлягало обов`язковій атестації за умовами праці, так як не мало шкідливих умов праці, що підтверджується «Характеристикою робочого місця заступника начальника загону [PERSON] » від 04 липня 2019 року. Крім того, позивач вважає, що з метою соціального захисту працівників та контролю за їх здоров`ям відповідач, як суб`єкт господарювання, має право використовувати отриманий ним прибуток на власний розсуд, в тому числі своїм розпорядженням направляти працівників (за згодою останніх) з нормальними умовами праці для проходження медичної комісії, за встановленими роботодавцем критеріями, при цьому не проходження такої медичної комісії працівником не мають для нього юридичних наслідків. 29.05.2020 представником відповідача наданий суду відзив на заяву про зміну підстави позову, відповідно до якої представник відповідача вважає безпідставними твердження позивача про те, що не проходження ним обов`язкового щорічного медичного огляду не має для нього ніяких юридичних наслідків, оскільки щорічно комісією загону, до складу якої входив і сам позивач, розробляється та до першого грудня погоджується з органами Держпраці перелік категорій працівників, які в наступному році повинні проходити періодичні медичні огляди за наказами МОЗ України від 21.05.2007 №246 та Мінтрансзв`язку України від 29.04.2010 №240. Даний перелік підписується всіма членами комісії. Про свою незгоду з окремими позиціями даного переліку позивач жодного разу не зазначав. Перелік категорій працівників, які повинні були проходити медичні огляди в 2018 та в 2019 роках, із включеною до нього посадою заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) та зазначенням пункту 9 додатку 5 до наказу МОЗ від 21.05.2007 №246 і групи 7 наказу Мінтрансзв`язку України від 29.04.2020 №240 було погоджено з позивачем, про що свідчить його особистий підпис. Жодних оскаржень чи заперечень від останнього не надходило. Не надходило від позивача заперечень і щодо включення даних пунктів до направлень на щорічний періодичний медичний огляд, які він отримував в 2017, 2018 та в 2019 роках. Крім того, твердження позивача про те, що йому не було повідомлено про умови праці не відповідає дійсності, оскільки, позивач за таких обставин не міг не знати про умови праці на посаді, яку обіймав вже два роки. \~ \~ \~ \~ Крім того, пунктом 2.3 посадової інструкції позивача передбачено, що він зобов`язаний виїжджати на великі пожежі, в необхідних випадках приймати на себе керівництво гасінням пожежі або роботою пожежних підрозділів по ліквідації наслідків аварій і стихійних лих. \~ \~ \~ \~ З вищезазначеними документами позивач був своєчасно ознайомлений і користувався ними протягом всієї діяльності у виробничому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». Відповідач вважає, що чіткий і конкретний висновок лікарської експертної комісії «Непридатний до роботи за професією» можна вважати безсумнівною підставою для усунення такого працівника від виконання обов`язків за професією (посадою). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Також відповідачем зазначено, що 12.07.2019 в приміщенні штабу загону за особистою участю позивача відбулося засідання профкому первинної профспілкової організації, на якому було розглянуто звернення начальника загону [PERSON] від 09.07.2019 №НОР-2 08-29/12 до голови профкому [PERSON] про надання згоди на звільнення позивача з роботи у відповідності до п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України . \~ \~ \~ \~ Проаналізувавши всі обставини, профком надав згоду на звільнення позивача за п. 2 ст.40 Кодексу законів про працю України, і того ж дня його було звільнено з роботи. \~ \~ \~ \~ З наказом № 92/ОС про звільнення позивач ознайомився під особистий підпис відразу і при цьому ніяких зауважень як щодо самого факту звільнення, так і щодо формулювання причин звільнення, не висловлював. \~ \~ \~ \~ Того ж дня з ним було проведено повний розрахунок і йому було під особистий підпис в журналі реєстрації вручено заповнену трудову книжку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 16.06.2020 представником відповідача наданий суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої представник відповідача наполягав на тому, що в день звільнення, на виконання вимог ст. 47 Кодексу законів про працю України, з позивачем було проведено повний розрахунок і видано заповнену трудову книжку. Після звільнення позивачу було виплачено лікарняний лист за рахунок коштів фонду соціального страхування в сумі 857,58 грн. Згідно протоколу № 45 від 25.06.2019 йому було нараховано лікарняний лист та подано до ФСС (заява-розрахунок № 21 від 27.06.2019). Кошти від ФСС надійшли 13.08.2019 та були виплачені (платіжна відомість № 457 від 13.08.2019), а також премію звільненим в сумі 38,65 грн., яку в серпні позивачу було донараховано у відповідності з розпорядженням №Н-37/67 від 12.07.2019. При звільненні позивачу було виплачено премію в розмірі 15 % відповідно до розпорядження № Н-37/14 від 18.02.2019. Ухвалою від 22.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 20.08.2020 року. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, представники відповідача позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ст. 169 КЗпП України та ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ роботодавець зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій затвердженим наказом МОЗ України від 21.05.2007 року № 246, розробленим на виконання ст. 17 ЗУ «Про охорону здоров`я», передбачено процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі. Пунктом 9 додатку 5 до Порядку проведення медичних оглядів в розділі «характер здійснюваної роботи» передбачено: «газорятувальна служба, добровільні газорятувальні дружини, військові частини і загони з попередження виникнення і ліквідації відкритих газових і нафтових фонтанів, військові гірничі, гірничорятувальні служби міністерств та закладів, пожежна охорона». На виконання вищезазначеного Порядку проведення медичних оглядів перед прийомом на роботу [PERSON] було направлено на попередній медичний огляд з метою встановлення його придатності до роботи на посаді заступника начальника загону. Після проходження попереднього медичного огляду та надання відповідного висновку про придатність, відповідно до наказу (розпорядження) № 33/ос від 04.07.2017 року позивач був прийнятий на посаду заступника начальника виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» AT «Українська залізниця». Щорічним медичним оглядом в 2018 році позивач був визнаний придатним до роботи за посадою. При проходженні щорічного медичного огляду в 2019 році, згідно медичної довідки № 1451 від 21.06.2019 року, він був визнаний непридатним до роботи на посаді заступника начальника (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони). На виконання п.п. 2.2, 2.3 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затвердженим наказом МОЗ України від 21.05.2007 року № 246, Службою охорони праці загону щорічно в грудні місяці розробляється перелік категорій працівників які в наступному році повинні проходити періодичні медичні огляди. Зазначений перелік перед затвердженням наказом начальника загону узгоджується з заступниками начальника загону за напрямками діяльності кожного та головою профкому профспілки загону. Свою згоду чи незгоду з переліком всі причетні особи засвідчують особистим підписом. Такий перелік в 2018 та 2019 роках до якого було включено і посаду заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) було узгоджено і з позивачем, про що свідчить його особистий підпис, жодних оскаржень чи заперечень з приводу зазначеного від нього не надходило. Затверджений перелік посад надається до відділу з питань гігієни праці Управління Держпраці в Полтавській області і на його підставі складається «Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам» на наступний рік. Згідно даного акту працівниками кадрового підрозділу загону складається поіменний список працівників, що в наступному році повинні проходити медичний огляд. Слід зазначити, що згідно «Акту визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичному) медичним оглядам Виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» від 18.11.2018 року та списку працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам від 18.12.2018 року, що були погоджені відділом гігієни праці Управління Держпраці в Полтавській області, заступник начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) повинен був проходити періодичний медичний огляд у 2019 році. Згідно п. 5.8 посадової інструкції позивача, заступник начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) повинен знати порядок проведення медичних оглядів у загоні. Згідно п. 3.2 «Настанови з організації газодимозахисної служби у пожежних підрозділах відомчої воєнізованої охорони» № ЦУО-0031 затвердженої наказом Укрзалазниці № 36-Ц від 14.08.2008 року передбачено, що заступник начальника загону з пожежного нагляду серед іншого зобов`язаний у разі необхідності особисто очолювати ланку газодимозахисної служби під час гасіння пожежі або ліквідації аварійних ситуацій підрозділами загону. Тому, на виконання пункту 9 додатку 5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, посаду заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) було включено до переліку категорій працівників, що повинні були проходити такі медичні огляди. Також, п. 2.3 посадової інструкції позивача передбачено, що він зобов`язаний виїжджати на великі пожежі, в необхідних випадках приймати на себе керівництво гасінням пожежі або роботою пожежних підрозділів по ліквідації наслідків аварій і стихійних лих. Після визнання позивача непридатним для роботи на посаді заступника начальника загону (з пожежного нагляду та технічних засобів охорони) за медичними протипоказаннями було видано наказ по загону від 24.06.2019 року № 318 «Про тимчасове відсторонення НОРП [PERSON] від виконання посадових обов`язків». До вирішення питання щодо його переведення на іншу роботу або звільнення, за позивачем було збережено середній заробіток. \~ \~ \~ \~На виконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України 25.06.2019 року позивачу з метою подальшого працевлаштування під особистий підпис було вручено повідомлення № НОР-2-08-25/20, відповідно до якого, надано перелік вакантних посад по виробничому підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони». \~ \~ \~ \~01.07.2019 року позивачу під особистий підпис було вручено переліки вакантних посад, що надійшли по регіональній філії «Південна залізниця» та по АТ «Укрзалізниця». \~ \~ \~ \~09.07.2019 року позивачем було надано письмову відмову від переведення його на запропоновані вакантні посади. Позивач зазначає, що в наданих списках вакантних посад відповідач не надав посад в більшості департаментів і філій, запропоновані посади були не рівнозначними займаній ним посаді, а надані вільні посади не були підходящими; робоче місце заступника директора філії (вакантна посада) знаходиться в м. Харків, а позивач проживає в м. Полтава. Поняття «підходяща робота» відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» включає в себе відповідність освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи, а відтак АТ «Укрзалізниця» було запропоновано всі вакантні посади, що відповідали кваліфікації працівника. Статтею 43 Конституції України в Україні заборонено застосовувати примусову працю. Тобто роботодавець може виконати свій обов`язок, перевівши працівника на іншу роботу, лише якщо є згода такого працівника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 43 КЗпП України, беручи до уваги письмову відмову позивача від переведення на запропоновані йому вакантні посади, листом від 09.07.2019 року голові профкому первинної профспілкової організації виробничого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» було запропоновано надати згоду на звільнення позивача з роботи у відповідності до вимог п. 2 ст. 40 КЗпП України, - у зв`язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. 12.07.2019 року в приміщенні штабу загону в присутності позивача відбулось засідання профкому первинної профспілкової організації, на якому позивачу повторно було надано перелік вакантних посад для можливого подальшого працевлаштування. Оскільки позивач відмовився від запропонованих йому посад, профкомом була надана згода на його звільнення у відповідності п. 2 ст. 40 КЗпП України. Ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, і 6 цієї статті, допускається якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. На підставі чого наказом № 92/ос від 12.07.2019 року позивача було звільнено з роботи. З наказом № 92/ос від 12.07.2019 позивача було ознайомлено під особистий підпис. Зауважень щодо самого факту звільнення чи щодо формулювання його причин позивач не висловлював. У Постанові від 20.12.2018 р. у справі № 521/17982/16-ц Верховний суд підкреслив, що про невідповідність працівника може свідчити висновок медико-соціальної експертної комісії, якщо працівника визнано інвалідом і йому рекомендована робота інша, ніж він виконує. Підставою для звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є також медичний висновок про невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я працівника, зобов`язаного відповідно до законодавства проходити медичні огляди. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу, чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести за його згодою на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. У день звільнення на виконання вимог ст. 47 КЗпП України з позивачем було проведено повний розрахунок і видано заповнену трудову книжку. Запис про звільнення в трудову книжку позивача було внесено дослівно у відповідності з формулюванням, що було в наказі про припинення трудового договору від 12.07.2019 року № 92/ос. Після звільнення позивачу було виплачено лікарняний лист за рахунок коштів фонду соціального страхування в сумі 857,58 грн. Згідно протоколу № 45 від 25.06.2019 позивачу було нараховано лікарняний лист та подано до ФСС (заява-розрахунок № 21 від 27.06.2019). Кошти від ФСС надійшли 13.08.2019 та були виплачені (платіжна відомість № 457 від 13.08.2019), а також премію звільненим в сумі 38,65 грн. яку в серпні позивачу було донараховано у відповідності з розпорядженням №Н-37/67 від 12.07.2019. При звільненні позивачу було виплачено премію в розмірі 15 % відповідно до розпорядження № Н-37/14 від 18.02.2019. Беручи до уваги, що процедура звільнення позивача була проведена з додержанням вимог чинного законодавства, то правові підстави для стягнення з відповідача середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутні. Судові витрати у справі відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed