Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

01 квітня 2021 року позивач КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради,про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,стягнути на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до його повноліття, посилаючись на те, що відповідачка залишила дитину у КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня», не виконує батьківських обов`язків, долею дитини не цікавиться, самоусунулась від виховання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що бажає забрати дитину, однак знаходиться у скрутному фінансовому стані. Представники третіх осіб: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, пояснення до суду не надавали. Суд, дослідивши наявні докази та матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 19 вересня 2019 року в КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] , який направлений за розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №456/01-06 від 03.10.2019 року, у зв`язку з тим, що згідно з актом КУ «Міськаклінічна інфекційна лікарня» Департаменту охорони здоров`я від 02.09.2019 року, [PERSON] залишила дитину в закладі. Малолітній [PERSON] , [INFO] , (актовий запис про народження №908 від 24 липня 2018 року, складений Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), відомості про батька внесено до актового запису відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Малолітній [PERSON] , [INFO] , має вроджену ваду (мед. хейлосхідіс) - незрощення піднебіння, що викликає проблеми з прийманням та засвоєнням їжі. Відповідно до повідомлення КУ «Дитяча міська поліклініка № 4 Одеської міської ради від 02.10.2018 року № 01-14/514, малолітній [PERSON] потребує негайного консультування в Інституті стоматології та щелепо-лицевої хірургії для постановки діагнозу і призначення лікування, але мати [PERSON] не надала жодного документа про обстеження дитини. Адміністрація лікарні попередила [PERSON] , що несвоєчасне лікування загрожує здоров`ю та життю дитини. За час перебування малолітнього [PERSON] в закладі його один раз відвідала мати, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надавала, не вжила жодних заходів для повернення дитини до родини. Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради неодноразово було здійснено вихід за адресою проживання малолітнього [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , та були складені акт обстеження умов проживання, родина проживає в комунальній квартирі житлової площею 13 м.кв, де виявлено, що немовля [PERSON] мешкає в антисанітарійних умовах, приміщення брудне, з ознаками сирості, потребує ремонту. Матері рекомендовано більш уваги приділяти дитині. 28.08.2019 року під час відвідування службою адресу мешкання малолітнього [PERSON] було виявлено, що мати залишила дитину два тижні тому на бабусю [PERSON] та кудись поїхала, не телефонує, коли повернеться невідомо. Відповідно до листа Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 03.04.2020 року було встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , з чоловіком на ім`я [PERSON] . [PERSON] повідомила, що знає, де знаходиться її дитини, бажає його забрати, однак знаходиться у скрутному фінансовому стані. Згідно зі ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідачка не виконує, долею дитини не цікавиться, самоусунулась від виховання дитини. До служби у справах дітей ОМР з проханням повернути дитину на виховання у родину мати не зверталася. Згідно з ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини є однією з підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , розглядалось Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування та, відповідно до висновку від 16.07.2020 року за №1933/01-20, служба у справах дітей Одеської міської ради, вважає позбавлення батьківських прав відповідача доцільним. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та можливим позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина. В частині вимог про стягнення аліментів, суд встановив, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на дитину, тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку /доходу/ матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4540 грн., оскільки, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved