Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

03 серпня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області. На обґрунтування заявлених вимог покликаються на те, що проживає та являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області. В даному житлі вона зареєструвала постійне місце проживання наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Реєстрація відповідача, який добровільно залишив спірне майно, перешкоджає їй, як власнику будинку, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним будинком, як такий, що більше шести місяців не проживає без поважних причин в житлі, що належить їй на праві приватної власності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що відповідач [PERSON] знайомий її онучки, він ніколи не жив у спірному житлі та не мав у ньому власних речей, а тому просила позов задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення в газеті «Волинь-нова» №101 від 13 вересня 2016 року (а.с. 23). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що проживають з позивачем по сусідству, відповідача ніколи не бачили у спірному житлі, [PERSON] зареєстрований у будинку лише формально і жодного дня не проживав у ньому. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до 42 Конституції України, положень ст.316, ст.317, ст.319, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., Закону від 17 липня 1997р. N475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.,\~\~Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори 16 серпня 1996 року являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області (а.с.7-8). Згідно копії будинкової книги (а.с.5-6) у вищевказаному житлі з зареєстровано постійне місце проживання відповідача [PERSON]. Згідно акта, складеного комісією в складі інженера ЖКП №1 Нововолинської міської ради [PERSON], юрисконсульта [PERSON], в будинку за адресою вул. Шкільна, буд.11, м. Нововолинська Волинської області, відповідач [PERSON] з 2006 року не проживає. Жодних доказів про те, що [PERSON] з поважних причин не проживає в спірному житлі у судовому засіданні не здобуто. Враховуючи ці вимоги закону, суд вважає, що позивачем доведено правомірність своїх вимог, а тому приходить до висновку визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування спірним житлом.

Outcome: approved