Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В березні 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із позовом до Дочірнього підприємства «ЗАТ «АТП-13069», Закритого акціонерного товариства «АТП 13069», третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинення дій. Ухвалою суду від 09.03.2021 року, залишено позов без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 07.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 17.08.2021 року, представник позивача [PERSON] - адвокат Берьозкіна Ю.В., звернулась до суду із заявою про виправлення технічної помилки та заміну третьої особи, допущену позивачем при подачі позову до суду, в цивільній справі №758/2761/21 за позовом [PERSON] до ДП «ЗАТ «АТП-13069», ЗАТ «АТП 13069», третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинення дій. Ухвалою суду від 19.08.2021 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Берьозкіної Юлії Валеріївни про виправлення технічної помилки та заміну третьої сторони, у цивільній справі №758/2761/21 за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «ЗАТ «АТП-13069», Закритого акціонерного товариства «АТП 13069», третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинення дій задоволено та виправлено описки, допущені в ухвалах Подільського районного суду міста Києва від 09.03.2021 року та 07.05.2021 року, а саме: по тексту ухвали замість помилково зазначеного «Подільська районна в місті Києві державна адміністрація» вважати правильним найменування третьої особи - «Печерська районна в місті Києві державна адміністрація». 05 жовтня 2021 року представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також провести розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзиву на позов не надавали та не просили розглядати справу за їх відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи, на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП 13069» є [PERSON] . Засновником ДП «ЗАТ`АТП-13069» є товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАТ`АТП 13069». Реєстраційна справа підприємства перебуває на обліку в Печерській районній в місті Києві державній адміністрації. Відомості про перебування дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП 13069» як юридичної особи у процесі припинення у реєстрі відсутні. 18.12.2020 року [PERSON] направила на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАТ`АТП 13069» та дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП 13069» листом з оголошеною цінністю заяву про звільнення її з посади директора за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП та лист про ініціювання скликання та проведення зборів уповноваженого органу ЗАТ «АТП 13069». Натомість загальні збори не відбулися з причин неявки учасника товариства. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165). У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. З урахуванням наведеного позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАТ`АТП 13069» та дочірнє підприємство «ЗАТ`АТП 13069» письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідач не виконав свій обов`язок оформити розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Суд вважає бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин з позивачем, як протиправну та таку, що порушує трудові права останньої. За правилами, встановленими ч. 3 та 6 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170). Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила припинити трудові відносини з дочірнім підприємством «ЗАТ`АТП 13069» у зв`язку зі звільненням з посади директора за власним бажанням. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, а відповідає найбільш ефективному способу захисту трудових прав позивача. Таким чином позовні вимоги в частині припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем-1 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 05 січня 2021 року - слід задовольнити, оскільки позовні вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, встановлено порушення прав позивача, що підлягають захисту. Крім того, відповідно до пункту 13 частини другої "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. У частині першій статті 25 цього Закону визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. В зазначеній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій. З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини слід зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.05.2019 р. по справі № 757/61865/16-ц. Статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Задоволення вимоги про припинення повноважень позивача та розірвання трудового договору не можна вважати повноцінним та таким, що повністю відновлює порушені права позивача без задоволення похідної вимоги про внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення даних про позивача, що містяться там. Отже обґрунтованою є похідна вимога про зобов`язання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про [PERSON] - як директора (керівника) та підписанта дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП 13069», код ЄДРПОУ 32490328, оскільки наявними у справі документами підтверджується, що реєстраційна справа дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП 13069» знаходиться у вказаному органі виконавчої влади. Таким чином, оскільки відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та Дочірнім підприємством «ЗАТ`АТП 13069», суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту прав, як припинення трудових відносин між [PERSON] та Дочірнім підприємством «ЗАТ`АТП 13069» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, із зобов`язанням внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), як директора (керівника) та підписанта Дочірнього підприємства «ЗАТ`АТП- 13069», код ЄДРПОУ 32490328. Ураховуючи вищевикладене, позов [PERSON] до Дочірнього підприємства «ЗАТ «АТП-13069», Закритого акціонерного товариства «АТП 13069», третя особа: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація про розірвання трудового договору та зобов`язання вчинення дій, слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved