Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

12.11.2020 року представник позивача ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» - адвокат Купрій О.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Позовна заява мотивована тим, що 31.08.2010 року між [PERSON] та ЗАТ «Продовольча компанія «Поділля» було укладено договір оренди землі № 0506. Договір оренди був підписаний сторонами і зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП « Центр ДЗК». 01.09.2020 року між ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» та [PERSON] було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 31.08.2010 року. 09.09.2020 року позивач подав заяву до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки 2,7842 га. Проте, право оренди позивач не зміг зареєструвати, оскільки в даному реєстрі було зареєстроване інше речове право на дану земельну ділянку за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». ТОВ «Агрокомплекс Зелена долина» та [PERSON] уклали договір № 21 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Позивач вважає, що договір емфітевзису суперечить приписам чинного законодавства України, оскільки укладений під час дії договору оренди. Власник земельної ділянки на час дії договору оренди земельної ділянки позбавлений права повторно передавати її в оренду чи інше право користування іншій особі. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), і право оренди земельної ділянки є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки для різних право набувачів. Чинне законодавство у сфері земельних відносин не передбачає можливості спільного (одночасного) використання земельних ділянок кількома особами на умовах договору емфітевзису і договору оренди. В зв`язку з чим, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів, вимушений звернутися до суду, який просить визнати недійсним договір оренди № 21 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іншого речового права. Ухвалою суду від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі. 28.12.2020 року від представника відповідача ТОВ «Агрокомплекс Зелена долина» - Ціхомського М.П. надійшов відзив, в якому вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки право користування земельною ділянкою кадастровий номер 0523986800:01:000:0019 у відповідача - 2 виникне лише після закінчення відповідних відносин оренди між позивачем та відповідачем -1, отже права та обов`язки у сторін договору емфітевзису, в тому числі право користування виникне лише після такого права у позивача, а також, що державний реєстратор приймаючи рішення про реєстрацію право користування землею був обізнаний про вказані обставини та про існування на дату реєстрацію права оренди. Діюче законодавство передбачає можливість права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на підставі договору, укладеного між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Також вважає, що відповідачем -1 та відповідачем - 2 при укладенні договору емфітевзису дотримані всі норми цивільного права. 05 квітня 2021 року представником ТОВ Агрокомплекс «Зелена долина» подано зустрічну позовну заяву про розірвання додаткової угоди від 01.09.2020 року про поновлення договору оренди землі № 0506 від 31.08.2010 року укладеної [PERSON] та ПАТ «Продовольча компанія» «Поділля». 06.04.2021 року ухвалою суду зустрічний позов повернуто ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». 06 квітня 2021 року закрито підготовче провадження. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Купрій О.М. позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Пояснив, що право оренди, передбачене Додатковою угодою, не зміг зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з огляду на наявність в даному реєстрі зареєстрованого іншого речового права на земельну ділянку за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина». Порушення прав ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» полягає у неможливості внесення відповідних змін у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за додатковою угодою за договором оренди землі. Тому ефективним способом захист у є визнання недійним оспорюваного договору емфітевзису, укладеного між відповідачами. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), і право оренди земельної ділянки є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть однозначно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки для різних правонабувачів. Чинне законодавство у сфері земельних відносин не непередбачає можливості спільного (однозначного) використання земельних ділянок кількома особами на умовах договору емфітевзису і договору оренди. В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] суду пояснив, що позов не визнає. Вважає його необґрунтованим. Наголосив, що договір емфітевзису набирає чинності на наступний день після закінчення договору оренди землі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання, в якому просить справу розглядати без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,78 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0019 га, належить [PERSON] , що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV - ВН №026109 (а.с.22). [PERSON] , 31 серпня 2010 року, уклала договір оренди землі № 0506 з ЗАТ ПК «Поділля» строком на 10 років (а.с.17-18). 01.09.2020 року було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі між позивачем та ориндодавцем (а.с. 26). Як видно з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 10 вересня 2020 року, ПАТ «Продовольча компанія» «Поділля» відмовлено у державній реєстрації іншого речового права, право оренди земельної ділянки кадастровий номер 0523986800:01:000:0019 (а.с.27). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що на земельну ділянку, кадастровий номер 0523986800:01:000:0019 зареєстроване інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» (а.с.28). Так, 09 листопада 2017 року договір № 21 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) був укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» . З даного договору вбачається, що власник надає, а землекористувач приймає в користування земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства з метою виробництва сільськогосподарської продукції. Даний договір укладено на сім років з дати передачі емфітевтичного права . Пунктом 5.1 договору передбачено, що землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 31 серпня 2010 року № 0506 який зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП " Центр ДЗК" 30 грудня 2010 року за № 041006100260 строком дії десять календарних років з дати його державної реєстрації, об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 2,7842 гектарів, у тому числі : рілля 2,7842 га, кадастровий номер : 0523986800:01:000:0019. Вказане унеможливлює здійснення державної реєстрації позивачем додаткової угоди щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523986800:01:000:0019. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частиною першою ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до приписів ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку на рівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже не зважаючи на те, що в умовах договору емфітевзису зазначено, що емфітевтичне право ТОВ "Агрокомплекс "Зелена долина" набуває з моменту закінчення договору оренди, суд вважає що є порушені права позивача, оскільки останній був позбавлений можливості зареєструвати додатокву угоду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що договір емфітевзису був укладений під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, оспорюваним правочином порушене право позивача на користування земельною ділянкою відповідно до умов договору оренди, а тому визнання недійсним цього договору забезпечить відновлення порушеного права ПАТ «Продовольча компанія «Поділля», зокрема уможливить офіційне визнання дійсного права оренди шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, позивачем доведено обставини зазначені ним у позові, наявність порушених його прав є очевидною, тому вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний шляхом визнання договору емфітевзису недійсним, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.203, 204, 215, 216, 626, 638 ЦК України, ст.. 124, 125, 126, 152 ЗК України,

Outcome: approved