Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

\-\-\-\- [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням і зняття з реєстрації. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності на належне їй домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] шляхом зняття відповідача з реєстрації в даному домоволодінні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать письмові повідомлення, які зберігаються в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди представника позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON] та дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як визначено в ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON]-матері позивачки, залишилося спадкове майно: будинковолодіння за № 14 і № 12 «а», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] З'ясовано також, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги, оскільки є єдиною її дитиною. На час смерті матері вона постійно проживала з нею в [ADDRESS] Доведено також, що після смерті матері, позивачці стало відомо, що 24.06.2005 року мати склала заповіт, який посвідчений у Лоївській с/раді, згідно якого заповіла будинковолодіння за [ADDRESS] [PERSON], а будинковолодіння за [ADDRESS] [PERSON] На підставі вказаного заповіту [PERSON] 13.09.2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння [ADDRESS] і зареєстрував за собою право власності в Івано-Франківському ОБТІ на дане будинковолодіння. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Надвірнянського р-нного суду, Івано-Франківської області від 12.04.2006 року на підставі вказаного заповіту від 24.06.2005 року задоволено позов [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до Лоївської с/ради про визнання права власності на спадкове майно. А згідно рішення Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 12.04.2006 року було зареєстровано власність у Івано-Франківському ОБТІ на спадкове майно, а саме будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]У вказаному рішенні суду від 12.04.2006 року було зазначено, що інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, однак претенденткою на спадщину, як пізніше було встановлено, була [PERSON] Згідно висновку зробленого експертом НДЕКЦ УМВС України в Івано-Франківській області від 10.08.2010 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у заповіті від 24.06.2005 року [PERSON] в користь [PERSON] та [PERSON] посвідченого секретарем виконавчого комітету Лоївської с/ради (в обох примірниках), виконаний не особою від імені якої надані зразки підписів та почерку [PERSON], а іншою особою. Рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 04.02.2011 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Лоївської с/ради про визнання недійсними заповіту, свідоцтва про право власності на будинковолодіння, а саме: Визнано недійсним заповіт, посвідчений 24.06.2005 року секретарем Лоївської с/ради [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за номером 50 від імені [PERSON] в користь [PERSON], [PERSON] Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2007 року видане [PERSON] державним нотаріусом Надвірнянської РДНК Дремлюк В.В., зареєстроване в реєстрі за номером Д-1772 на 11/12 часток домоволодіння [ADDRESS]. Скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 09.06.2007 року [PERSON] на 11/12 часток домоволодіння [ADDRESS]. Скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 28.04.2006 року [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]Ухвалою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду, Івано-Франківської області від 14.04.2011 року залишено рішення Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 04.02.2011 року -без зміни. 09.08.2011 року державний нотаріус Надвірнянської РДНК Шушкевич С.М., видала свідоцтво про право на спадщину на 11/12 частини домоволодіння [ADDRESS] Вказане свідоцтво про право на спадщину на 11/12 часток вказаного домоволодіння від 09.08.2011 року позивачка зареєструвала у ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 09.08.2011 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Крім того, рішенням Надвірнянського р-нного суду, Івано-Франківської області від 29.09.2014 року припинено право власності [PERSON] на 1/12 частку домоволодіння по [ADDRESS] вартістю 5979 грн. та цим же рішенням вказаного суду визнано за [PERSON] право власності на 1/12 частку домоволодіння [ADDRESS] вартістю 5979 грн. В даний час власником домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] являється позивачка по справі- [PERSON]., що підтверджується витягом продержавну реєстрацію прав від 09.08.2011 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.03.2015 року, копії яких долучені до матеріалів справи. Разом з тим, в 2007 році в її домоволодінні, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстрований відповідач, [PERSON], що підтверджується довідкою Лоївської с/ради від 06.04.2015 року за № 299/2-18, яка зберігається в матеріалах справи. З пояснень позивачки також вбачається, що [PERSON] з моменту реєстрації і по даний час не проживає в будинку що в [ADDRESS]. Факт його відсутності у житлі підтверджено даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.06.2015 року , який складений комісією Лоївської с/ради, а також поясненнями допитанної судом свідка - [PERSON] Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивачки про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним їй майном, так як в житловому будинку залишилася зареєстрованою відповідач - [PERSON] Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом,. Як визначено у ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону. Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації відповідача у будинковолодінні [ADDRESS] не завдасть шкоди його інтересам та не порушить його права, оскільки будинковолодіння не є власністю [PERSON], а належить позивачці -[PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" і підлягають задоволенню, оскільки вказаний житловий будинок належить позивачці на праві власності на законних підставах, відповідач не проживає у ньому більше трьох років. Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317,383, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved