Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 13.10.2017 між ПАТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір №023/3989614-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки. Відповідно до кредитного договору №023/3989614-СК від 13.10.2017 предметом даного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах: максимальна сума кредитного ліміту - 100000 грн., процентна ставка за встановленим кредитним лімітом: 48 відсотків річних - з 13.10.2017 по 30.11.2017; 39,60 відсотків річних - з 01.12.2017 по 31.01.2019; 43,2 відсотків - з 01.02.2017 по 27.12.2019. строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту, штраф за прострочення обов`язкового платежу - 100 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі згідно умов Договору. Позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку згідно внутрішніх нормативних документів банку. Підписанням заяви засвідчив про пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже банк виконав свої зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Банк неодноразово повідомляв позичальника про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість погашена не була. Як наслідок, станом на 20.01.2020 загальна сума зоборгованості становила 60302,45 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) становить 35060,86 грн., заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена) - 24141,59 грн., сума нарахованого штрафу - 1100,00 грн. Таким чином, позичальником порушеного умови кредитного договору №023/3989614-СК від 13.10.2017, а тому позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору - 2102,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. Представник позивача Пономаренко О.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. У разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. (а.с. 89) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що він скористався своїми процесуальними правами. Заяв та клопотань не надходило. Ухвалою суду від 03.08.2020 позовну заяву АТ «Таскомбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 62). Ухвалою суду від 15.10.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце його проведення, за встановленим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с.57, 60), відзиву на позов не подав. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13.10.2017 [PERSON] підписав Заяву-Договір №023/3989614-СК (а.с. 8), в якій просив відкрити поточний рахунок з використанням електронних платіжних засобів та оформити платіжну картку на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Додатком №1 до Заяви-Договору №023/3989614-СК від 13.10.2017 (а.с. 9-10) визначено, що мінімальний розмір ліміту кредитної лінії становить 1000,00 грн., максимальний розмір ліміту кредитної лінії становить 100000,00 грн., процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду становить 0,0001%, після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період становить 48%. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 21) та виписки по особовому рахунку (а.с. 28-29) відповідач [PERSON] використовував картковий рахунок банку шляхом використання кредитних коштів. В порушення умов договору відповідач належним чином не повертав кошти, не сплачував відсотки за користування кредитом, не слідкував за залишком коштів, у зв`язку з чим позивачем станом на 20.01.2020 було нараховано йому заборгованість, загальний розмір якої становить 60302,45 грн., що складається 35060,86 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 24141,59 грн. -заборгованість по процентах; 1100,00 грн. - штраф (а.с 21). АТ «Таскомбанк» є юридичною особою та має право на надання банківських послуг (а.с.33-38). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] , в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом та відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Щодо вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., суд зазначає наступне. До матеріалів позову додано копію Договору №2 про надання правової допомоги від 02.04.2019 із додатковими договорами №1, №2 до нього (а.с.с39-46), рахунок №5 та меморіальний ордер №622365555 від 05.06.2020 (а.с. 47, 48), за якими АТ «Таксомбанк» перерахувало Адвокатському об`єднанню «А.Ф. Лігал» кошти в сумі 6500 грн.. Однак доказів надання правової допомоги у вказаній справі, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, до матеріалів позову не долучено. Відтак, вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 258, 267,526, 527, 530, 549, 550 ч.2, 610, 612, 614, 634, 1048, 1054, 1050, 1055 ЦК України,

Outcome: approved