Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

23 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить винести рішення, яким стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень 00 коп. щомісячно, з моменту звернення до досягнення дитиною повноліття, а у разі навчання у вищому навчальному закладі до 23 років, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.12.2011 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоровий, інших утриманців немає, в зв'язку з цим вона звернулась з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала і просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень 00 коп. щомісячно, з моменту звернення до досягнення дитиною повноліття, а у разі навчання у вищому навчальному закладі до 23 років. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що він згоден та буде сплачувати аліменти, але не в такому розмірі, як зазначено відповідачем, оскільки він в даний час офіційно не працює, земельного паю та власного житла не має, він має змогу сплачувати аліменти в розмірі 600 гривень, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши представлені докази, вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково, оскільки відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.05.2006 року (а.с.5), де батьком зазначений [PERSON]. Позивач потребує аліментів на утримання дитини, а відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Проте, стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі заявленому позивачем ставлять відповідача в важке матеріальне становище, оскільки відповідач на даний час ніде не працює. В нього на вихованні перебуває неповнолітня дитина від другого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]. Крім того, Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6-18 років встановлено 1286 гривень. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, зокрема відповідача, думку відповідача про виплату розміру аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і вважає, що слід стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 650 ( шістсот п'ятдесят) гривень щомісячно починаючи з 23 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON], [INFO], на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, у разі навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі до 23 років задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати права та обов'язки сторін в майбутньому, а тому така вимога суперечать чинному законодавству. Крім того, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інших інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Задоволенню в цивільному процесі підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені, невизнанні або оспорювані права позивача, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Тому, вимога скерована на майбутнє імовірне порушення чинного законодавства задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати за судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial