Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, доповненою до початку судового розгляду, про встановлення факту проживання на території України на час набрання чинності Закону України «Про громадянство» та просила встановити факт її постійного проживання на території України в [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] в своїй заяві зазначила, що вона народилась [INFO] року в м.Арташат Вірменської РСР. Наприкінці 1990 року разом з батьками переїхала на постійне місце проживання в Україну в с.Майбородівка Кременчуцького району Полтавської області, де навчалась в ЗОШ І-Ш ступенів з 1996 року по 2004 рік, а з 01 вересня 2005 року по 25 червня 2008 року в Кременчуцькому професійному ліцеї ім.А.С.Макаренко. В теперішній час проживає в [ADDRESS]. Але при зверненні до Кременчуцького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області їй було відмовлено в видачі паспорта громадянина України з тих підстав, що документально не доведено факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави пояснили так, як це викладено в заяві. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - начальник Кременчуцького РС УДМС України в Полтавській області Марчишина Н.М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення сторін, їх уповноважених представників, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Згідно ст. 3 Закону України „Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] року в місті Арташат Вірменської РСР, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 03.06.1989 року, актовий запис № 288, місце реєстрації: Арташатський район, відділ ЗАГСу, батьками зазначені: [PERSON] і [PERSON]. Із листа адресованого [PERSON] від 09.08.2014 року за № 742 та підписом завідувача Кременчуцького РС УДМС України в Полтавській області Н.М. Марчишиної вбачається, що для отримання громадянства України потрібно рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Згідно свідоцтва виданого 21 червня 2004 року та довідки Майбородівської ЗОШ І-Ш ступенів там навчалась [PERSON] з 1996 року по 19.06.2004 року. Відповідно до додатка до диплома кваліфікованого робітника [PERSON] навчалась з 01 вересня 2005 року по 25 червня 2008 року в Кременчуцькому професійно-технічному училищі ім.А.С. Макаренко. Із виписки із домової книги № 4,7 Майбородівської сільської ради за № 6 від 27.05.2013 року вбачається, що [PERSON] вибула 20 листопада 1991 року до Вірменії та згідно записів по господарської книги № 1 з [PERSON] з 30 квітня 2004 року прописані діти за її реєстрацією [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області, зокрема, [PERSON], [INFO], що протирічить поясненням заявника, що вона наприкінці 1990 року з батьками переїхала в [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області. Рішенням Кременчуцького районного суду від 02 лютого 2013 року, яке набрало чинності, встановлено факт постійного проживання на території України [ADDRESS] Полтавської області [PERSON], [INFO] в с.Айгепат Арташатського району республіки Вірменія, на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. Відомості про перебування заявника [PERSON] за зазначеною адресою та в зазначений час в згаданому рішенні відсутні. Згідно висновку начальника ВГІРФО Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області затвердженого начальником Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області 23 квітня 2004 року, [PERSON] проживає з неповнолітніми дітьми, в тому числі і з [PERSON], [INFO] в с.Майбородівка та що 04. 03. 1991 року вона вступила в шлюб з громадянином Вірменії [PERSON], який зареєстрований в відділі ЗАГС Арташатського району республіки Вірменія, 20 листопада 1991 року вибула до республіки Вірменія разом з сім'єю, де була прописана 27 грудня 1991 року в с.Айгепош Арташатського району, в 1993 році переїхала з сім'єю в с.Майбородівка, де проживала без прописки, з Вірменії була виписана 23 лютого 2001 року. Зазначений висновок відомостей про перебування заявника [PERSON] разом з батьками станом на 24 серпня 1991 року на території України не містить. Акт про підтвердження факту проживання складений 27 травня 2013 року в складі комісії про те, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року проживала в [ADDRESS] Кременчуцького району Полтавської області не містить посилань на підставі яких подій чи обставин він складений, що дало підстави комісії зробити такий висновок, тому суд його, як доказ відхиляє. Аналіз встановлених обставин по справі в судовому засіданні підтверджених належними доказами та зазначених правових норм дає підстави для висновку суду про відсутність доказів перебування заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року та про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed