Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

18.08.2017 позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 395 349, 20 грн. та судові витрати. В позові посилається на те, що в період з травня по червень 2017 року [PERSON] взяв у борг [PERSON] 2100 доларів США на особисті потреби. Зазначає, що в кінці травня 2017 року позивач звернувся до відповідача та просив купити картину для свого друга. Позивачем було надано кошти відповідачу в сумі 15700 доларів США. Вказує, що відповідачем було повернуто позивачу кошти лише в розмірі 200 доларів США. Зазначає, що відповідач обіцянку не виконав та 16.07.2017 року відповідачем було надано боргову розписку на суму 15500 доларів США. Позивач зазначає, що вказані вище кошти відповідач отримав, проте свої зобов'язання відповідач не виконав. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 395 349, 20 грн., що еквівалентно 15500 доларів США по курсу НБУ на день подання позову до суду. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги. 18.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 18.08.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 12.09.2017 та 14.09.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 06.11.2017 в справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу в борг 15000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти, зокрема 2 100,00 дол. США до 16.07.2017, що підтверджується борговою розпискою від 16.07.2017, яка перекладена з китайської на українську мову.(а.с.11,12-13). Так, відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргової розписки у позикодавця та відсутність останньої у позичальника, свідчить про те, що боргові зобов'язання останнім не виконані. З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки, відповідач отримав кошти в розмірі 2100,00 доларів США та зобов'язався повернути позивачу вказану суму-16.07.2017. За таких обставин, суд вважає, що розписка від 16.07.2017 у розумінні вимог ст. 1047 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем у позику від позивача коштів у розмірі 2100,00 доларів США. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та суму боргу за розпискою у розмірі 2100 дол. США, в строк до 16.07.2017, позивачу не повернув, а тому суд вважає, що відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу згідно розписки від 16.07.2017 у розмірі 2100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 18.08.2017, тобто дату підписання позову, становить еквівалент 53563,44 грн. (2100 * 2550,64 = 53563,44). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Стаття 906 ЦК України передбачено відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг, зокрема, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, відповідач взяв на себе зобов"язання вчинити дії, шляхом надання послуги позивачу, зокрема, купівлі картини художниці Євгенії Гапчинської, відправки її за кордон, що підтверджується розпискою відповідача від 16.07.2017. На виконання вказаних зобов"язань позивач передав відповідачу на купівлю картини 9800,00 дол. США та 1600 ,00 дол. США. на відправлення її за кордон, тобто до Китаю. Разом з тим, як вбачається з розписки відповідача від 16.07.2017, вантаж, тобто товар було втрачено, а тому відповідач у строк 30 днів з моменту підписання даної розписки зобов"язався компенсувати позивачу спричинені збитки у розмірі 9800,00 дол. США та 1600,00 дол. США, 2000 ,00 дол. США -за послуги юриста. Між тим, вказані кошти позивачу у строк до 17.08.2017 не сплатив. Доказів того, що втрата придбаної картини чи невиконання взятих зобов"язань відбулася не з вини відповідача, останнім не надано. Разом з цим, відповідачем не надано доказів того, що останнім надавалися послуги позивачу безоплатно. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за невиконання взятих зобов"язань по договору про надання послуг у розмірі 13400 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ України станом на 18.08.2017, тобто дату підписання позову, становить еквівалент 341 785,76 грн. (13400 * 2550,64 = 341785,76). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доводи позивача в обгрунтування позову та як наслідок, стягнення спірної заборгованості з підстав передбачених ст. 1053 ЦК України,суд вважає необгрутованими та не підтверджені належними доказами у справі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 3953,49 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved