Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом у якому поставила питання про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0147 га, що знаходитться на ділянці кадастровий номер 2620488602:01:001:0134 стосовно якої за рішенням суду встановлено земельний сервітут у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку позивачки по [ADDRESS] у спосіб знесення огорожі і очищення ділянки від будівельних матеріалів, кущів і дерев. Одночасно позивач просила зобов`язати відповідача не чинити інших перешкод у проході та проїзді згаданою частиною земельної ділянки. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31.07.2019 року, яке набрало законної сили, за її позовом було встановлено постійний, безоплатний земельний сервітут щодо частини земельної ділянки площею 0,0147 га з довжинами між точками «А», «Б», «В», «Г» 3,50 м, 17,72 м, 9,16 м, 12,57 м, 9,56 м, 4,68 м, 5,63 м, 9,28м, 17,67 м, що розташована на [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 866311 від 20.10.2006 року, кадастровий номер 2620488602:01:001:0134, у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку [PERSON] , розташованих на [ADDRESS] . Вказані межі земельного сервітуту за судовим рішенням слід прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком № 8 до висновку експертного дослідження від 15.02.2019 року № 007/02-19 судового експерта [PERSON] 03.07.2020 року рішення суду за наслідками апеляційного перегляду набрало законної сили. Земельний сервітут, встановлений вказаним судовим рішенням, зареєстрований у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.08.2020 року. Після винесення рішення судом першої інстанції, ще до набрання ним законної сили відповідач умисно, з метою перешкодити у будь-який спосіб можливості користуватись проїздом та проходом обгородив зазначену земельну ділянку в місці встановлених сервітутних обмежень з одного боку металевою сіткою, а з іншого бетонним парканом, а також умисно демонтував тверде покриття, на ділянці, що має слугувати проїздом, висадив кущі та молоді саджанці дерев, а також складував будівельні матеріали. Виконати рішення суду [PERSON] категорично відмовився. 30.07.2020 року, за її зверненням на місце спору прибули староста с.Скобичівка Старобогородчанської ОТГ [PERSON] , а також землевпорядник сільської ради [PERSON] , а також працівник геодезист ТоВ «Юридично-земельний центр ІФ» [PERSON] , які у присутності її представника [PERSON] , а також працівників поліції [PERSON] і [PERSON] намагались на виконання судового рішення встановити на місцевості межі земельної ділянки площею 0,0147 га, на які накладено сервітут. Однак [PERSON] в черговий раз заявив, що рішення суду виконувати не збирається, нікого з присутніх на земельну ділянку не допустив, тим самим навмисно створивши їй перешкоди у реалізації її права на доступ до власного житлового будинку і земельної ділянки. Посилаючись на ст.98 Земельного кодексу України, ч.5 ст.11, ч.3 ст.13, ч.7 ст.319 ЦК України просила постановити рішення, яким зобов"язати відповідача усунути перешкоди у можливості користуватись встановленим відповідно до сервітуту проїздом до її господарства. Відзив на позов відповідачем не подано. В судовому засіданні позивач та представник позивач заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі та просив здійснити розгляд за відсутності відповідача. Ухвалою від суду у задоволенні клопотання про зупинення провадження відмовлено. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є, зокрема, право користування (сервітут). Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Власник майна згідно зі статтею 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 401 ЦК України сервітут - це право користування чужим майном, що може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як встановлено ст. 402 ЦК України, ст.100 ЗК України, сервітут може бути встановлений рішенням суду, згідно ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Судом встановлено, рішенням Богородчанського районного суду від 31.08.2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту позов задоволено. Встановлено постійний, безоплатний земельний сервітут щодо частини земельної ділянки площею 0,0147 га з довжинами між точками «А», «Б», «В», «Г» 3,50 м, 17,72 м, 9,16 м, 12,57 м, 9,56 м, 4,68 м, 5,63 м, 9,28м, 17,67 м, що розташована на [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 866311 від 20.10.2006 року, кадастровий номер 2620488602:01:001:0134, у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку [PERSON] , розташованих на [ADDRESS] . Вказані межі земельного сервітуту за судовим рішенням необхідно прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком № 8 до висновку експертного дослідження від 15.02.2019 року № 007/02-19 судового експерта [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 03.07.2020 року. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. За містом згаданого судового рішення сервітут встановлено на частину земельної ділянки, що належить відповідачу [PERSON] щодо наявного шляху до ділянки позивачки [PERSON] . Таким чином обтяжено право власності відповідача на належну йому земельну ділянку, шляхом надання права використовувати наявний на його земельній ділянці шлях для проходу і проїзду до господарства позивача. Вчинення будь-яких дій щодо позбавлення можливості використовувати наявний шлях, в тому числі встановлення суцільної огорожі, знищення твердого покриття (вибирання щебеню з вказаного заїзду), розміщення зелених насаджень (кущів, дерев), розміщення будівельних матеріалів, тощо, а також вчинення інших дій, які унеможливлюють використання наявного шляху, свідчить про вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою на яку рішенням суду встановлено сервітут. Факт вчинення перешкод зі сторони відповідача можливості використання земельної ділянки, на яку встановлено сервітут, підтверджений актом від 30.07.2020 року «Про створення перешкод у виконанні рішення суду», яким встановлено, що під час виходу на місце події, на земельній ділянці, яка визначена для проходу та проїзду до житлового будинку [PERSON] , [PERSON] влаштував огорожу, розмістив насип з щебню та каміння, відмовився добровільно їх демонтувати. Вказані обставини підтверджені також поданими суду фотографіями з місця події і показаннями свідків [PERSON] - старости села та [PERSON] - землевпорядника. У наданих поясненнях свідки ствердили, що відповідач відкрито заявив про те, що рішення суду виконувати не збирається. Тверде покриття, яке існувало на проїзді ним було демонтовано, що також свідчить про дії відповідача по припиненню можливості використання позивачем встановленого рішенням суду сервітуту. Поновлення права позивачки, можливе у спосіб покладення зобов`язання на [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, щодо якої встановлено сервітут у спосіб демонтажу частини огорожі і очищення ділянки від будівельних матеріалів, кущів і дерев. Також відповідача слід зобов`язати не чинити будь-яких інших дій спрямованих на перешкоджання позиваці у проході та проїзді згаданою частиною земельної ділянки. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача у межах підтверджених фактично понесених витрат на сплату судового збору та правову допомогу.

Outcome: approved