Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

25 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1109,50 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення навчання. Також просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість в розмірі 35330,32 грн за останні два роки. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої доньки, яка є студентом Національної академії внутрішніх справ і навчається за денною формою навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, не надає. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додала, що донька під час навчання проживає у навчальному закладі, але потребує витрат на одяг, взуття та інші побутові речі. В судовому засіданні представник відповідача, позов не визнав та зазначив, що донька проживає окремо від матері, а тому має сама звернутися до суду з таким позовом. Проти стягнення заборгованості заперечив, та пояснив, що його клієнт офіційно працює, аліменти стягувались в примусовому порядку, тому дана заборгованість виникла не з вини відповідача. Повторне стягнення заборгованості буде фактично подвійним стягненням. Заслухавши сторони та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 80 /а.с.12/. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] року народження /а.с.13/. Згідно довідок з Національної академії внутрішніх справ /а.с.3,4/, [PERSON] навчається в Національній академії внутрішніх справ IV акредитації за денною формою навчання на 1 курсі. На повному державному забезпеченні не перебуває. Термін навчання з 16.08.2016 року по 30.06.2020 року. За викладених обставин, вимоги позивачки про стягнення аліментів на навчання є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Донька позивача продовжує навчання, тобто [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі надавати таку допомогу, оскільки працює. Посилання представника відповідача, на те, що позивач та донька проживають окремо, спростовується копіями їх паспортів у яких зазначено, що вони зареєстровані за однією адресою, а тому позивач має право на пред"явлення цього позову. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З наданих сторонами доказів вбачається, що позивач працює в Управлінні освіти Чернігівської міської ради та з січня по грудень 2016 року отримала дохід в розмірі 51545,20 грн, донька знаходиться на її утриманні. Донька отримує стипендію, та сума доходу з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року склала 1365,41 грн. Відповідач працює водієм в ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопаля» з 23.06.2016 року, тобто більше року, а тому підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає. Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) з часу подання позивачем позовної заяви до часу закінчення [PERSON] навчання, який зазначений в довідці учбового закладу, тобто до 30 червня 2020 року. Згідно довідки про неотримання аліментів за № 178/9 від13.01.2016 року та розрахунку заборгованості по аліментам /а.с.8,9/, слідує, що позивач не отримувала аліменти від відповідача у період з 01.01.2015 по 01.01.2016 року, згідно виконавчого листа № 2/2523/603/2012 від 04.07.2012 року виданим Чернігівський районний судом,. Заборгованість відповідача по зазначеному виконавчому листу за період з січня 2015 року по травень 2017 року складає 35330,32 грн. З висновку Чернігівського РВ УМВС України від 09.08.2015 року /а.с.11/, вбачається, що відповідач з початку 2015 року не сплачував аліменти, та зобов'язувався по міри можливості сплачувати заборгованість. Відповідно до представлених копій чеків, відповідач періодично сплачував аліменти. Стаття 194 СК України має виключний перелік підстав для стягнення заборгованості за аліментами. Як встановлено судом, аліменти з відповідача вже стягуються за виконавчим документом, а не в порядку ст.187 СК України за ініціативою платника, а тому немає правових підстав для повторного стягнення з відповідача суми, яка має бути виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів. У зв'язку з наведеним, у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: partial